OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ivica Grlić

Ivica Grlić (Múnic, Baviera, 6 d'agost de 1975) és un futbolista bosnià nascut a Alemanya que juga com a centrecampista al primer equip del MSV Duisburg. Va començar com a futbolista al DSC München.
# Josu Sarriegi Zumárraga

Josu Sarriegi Zumárraga (Lazkao, 9 de gener de 1979) més conegut com a Josu Sarriegi, és un futbolista basc, que ocupa la posició de defensa.

## Carrera esportiva

Després de passar pels modestos Lazkao i SD Beasain, el 1999 fitxa pel Deportivo Alavés, amb qui debuta en primera divisió, tot jugant cinc partits. Durant esta època alterna l'Alavés amb el seu equip filial.
La temporada 02/03 és cedit a la SD Eibar, on és titular. De nou a l'Alavés, es fa un lloc a l'onze titular del conjunt basc, tot aconseguint el retorn a la màxima categoria el 2005. La temporada 05/06 el defensa hi disputaria 30 partits i marcaria 2 gols amb els vitorians.
Aquestes xifres possibiliten el seu fitxatge per l'Athletic Club, amb qui formaria a la campanya 06/07, sent titular. A la temporada posterior recala al Panathinaikos FC grec.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# José Luis Iriarte Errazti

José Luis Iriarte Errazti (Azpeitia, Guipúscoa, 1937) és un perit industrial i polític basc. Militant del Partit Nacionalista Basc, fou escollit senador per Guipúscoa a les eleccions generals espanyoles de 1979.
# Habitatge al carrer Providència, 18 (Tortosa)

L'Habitatge al carrer Providència, 18 és una obra del municipi de Tortosa (Baix Ebre) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció entre mitgeres, amb decoració de tipus modernista a la façana. A l'interior l'únic nivell alterat ha estat la planta baixa, en convertir el que possiblement era un comerç en un pàrquing. En els pisos superiors, d'habitació, la distribució no ha estat alterada. En alçat l'edifici consta de planta baixa, tres pisos d'habitació i un nivell superior de golfes.
Les apartaments s'obren a l'exterior mitjançant balcons, dos en el primer pis, un de dues portes en el segon i dos de més petits ampitadors en el tercer. Les golfes s'obren a l'exterior mitjançant una arcada d'arc de mig punt, només dos dels quals resten oberts amb finestres. L'arrebossat original es conserva als quatre nivells superiors. Simula pilastres de capitell corinti en els emmarcaments de finestres, sostenint un senzill entaulament. Els espais entre balcons, i entre aquests, i els extrems laterals estan centrats per relleus d'estuc simulant formes florals. L'arrebossat de fons és roig, mentre que els motius decoratius són pintats de color gris.
En el mateix carrer hi ha altres habitatges de la mateixa època amb façana arrebossada, encara que de manera més senzilla.

## Referències

* 1 2 3 «Habitatge al carrer Providència, 18». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 desembre 2015].
# Gymnothorax robinsi

Gymnothorax robinsi és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic i a l'oest del Pacífic.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1795. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 9. i-ii + 1-192.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Luna (Aragó)

Luna és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Las Cinco Villas. Compta a més amb els nuclis de Júnez, Lacorvilla i el despoblat de Lacasta. Fou el centre del comtat de Luna. Actualment depèn del bisbat de Jaca i del partit judicial d'Eixea.

## Agermanaments

* Arsac e Arrasiguet

## Vegeu també

* Estela de Luna
Viccionari
# Franklinton (Carolina del Nord)

Franklinton és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 1.745 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Franklinton tenia 1.745 habitants, 722 habitatges i 480 famílies. La densitat de població era de 607 habitants per km².
Dels 722 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,1% hi vivien parelles casades, en un 22,2% dones solteres, i en un 33,4% no eren unitats familiars. En el 30,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.571 $ i la renda mediana per família de 34.412 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.297 $ mentre que les dones 24.239 $. La renda per capita de la població era de 14.373 $. Entorn del 14,8% de les famílies i el 19,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Franklinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Franklinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Ivica Dragutinović

Ivica Dragutinović (en cirílic serbi: Ивица Драгутиновић) (Prijepolje, 13 de novembre de 1975) és un exfutbolista serbi, que jugà de defensa durant la dècada de 1990 i 2000.

## Palmarès
### Sevilla FC

* Copa de la UEFA (2005-06)
* Supercopa d'Europa (2006)
* Copa de la UEFA (2006-07)
* Copa del Rei (2006-07)
* Supercopa d'Espanya de futbol (2007)
* Copa del Rei (2009-10)

## Referències

* ↑ «Serbia & Montenegro team profile» (en anglès). Super Sport. [Consulta: 13 juny 2013].

## Enllaços externs

* Ivica Dragutinović a BDFutbol (anglès)
* Informació a la selecció nacional (serbi)
* Ivica Dragutinović a National-Football-Teams.com (anglès) (anglès)
* Ivica Dragutinović, Fitxa a Soccerway (anglès)
# José Óscar Herrera

José Óscar Herrera (Tala, 17 de juny de 1965) fou un futbolista uruguaià de la dècada de 1990.
Fou 56 cops internacional amb la selecció de l'Uruguai.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de CA Peñarol, UE Figueres, Cagliari Calcio i Atalanta BC.

## Referències

* ↑ rsssf:Uruguay record international players Arxivat 2011-06-28 a Wayback Machine.
* ↑ rsssf: Copa América 1995 squads
* ↑ (castellà) profile Arxivat 2004-09-18 a Wayback Machine. at Tenfield
* ↑ José Óscar Herrera a National-Football-Teams.com (anglès)
# Hadizatou Mani

Hadizatou Mani (Tahoua, 1984) és una defensora dels drets humans nigerina que va lluitar en els tribunals per alliberar-se de l'esclavitud.

## Biografia

Mani va néixer l'any 1984 al Níger. Quan només tenia 12 anys va ser venuda com a esclava per 500 dòlars. L'esclavitud és il·legal al Níger, però només des del 2003, i encara ara hi té lloc. Com a conseqüència, va ser acusada de bigàmia quan es va casar amb un altre home. Mani va ser empresonada durant 6 mesos, però se la va animar a apel·lar en el seu cas.
Després que revoqués la seva condemna en els tribunals, se li van donar 20 mil dòlars en danys i perjudicis i l'any 2009 se li va concedir el Premi Internacional Dona Coratge. A més, va aparèixer en la llista de les 100 persones més influents del món de 2009 de la revista Time. El desembre del 2022 va ser inclosa a la llista 100 Women que anualment emet la BBC.
Avui, malda per ajudar altres dones en situació d'esclavatge malgrat la llei del 2003: a través de l'associació Timidria porta aquests casos als tribunals.

## Referències

* 1 2 Salbi, Zainab «Hadizatou Mani - The 2009 TIME 100 - TIME». TIME.com, 30-04-2009 [Consulta: 5 juliol 2018]. Arxivat 3 de maig 2009 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-08-26. [Consulta: 5 juliol 2018].
* ↑ «http://blogs.state.gov/index.php/entries/hadizatou_mani/ Hadizatou Mani 2009 International Women of Courage Award». DipNote. Arxivat de l'original el 2009-05-02.
* ↑ First Lady hugs Mani
* ↑ «BBC 100 Women 2022: Who is on the list this year? - BBC News» (en anglès britànic). [Consulta: 5 gener 2023].
* ↑ Garrido, María. «¿Será Hadijatou Mani la nueva Malala?» (en castellà). El País, 14-10-2014. Arxivat de l'original el 2023-01-06. [Consulta: 6 gener 2023].
# Joan M. Monjo

Joan M. Monjo (Gandia, 1956 -2007) fou un escriptor valencià. Llicenciat en filologia hispànica, treballà com a mestre de batxillerat a l'Institut Joan Fuster de Bellreguard i fou membre de l'AELC. Premi Andròmina de narrativa el 1982. Ha col·laborat a les publicacions Las Provincias, Canigó, Tossal, Bagalina, L'Espill, Lletres de Canvi, Cairell, Marina d'Art i Daina i ha estat membre del CEIC Alfons el Vell

## Obres
### Narrativa

* Oh! Gandia (1980)
* Les quatre estacions (amb Josep Piera i Rubio i Ignasi Mora Tarrazona). (1986)
* El llenguatge dels cavalls. (1990)

### Novel·la

* Ducat d'ombres (1982)
* Les ales d'Àngel Vidal (1985)
* ¡Esborreu-me el record! (1988)
* Examen de verbs irregulars (2001)

### Biografies

* Gonçal Castelló: els dies i la memòria
* De Josep Rausell a Pep Mosca (1997)
* Els dies i els treballs del pintor Josep Díaz Azorín (2008)

### Dietaris

* Oh! Dietaris inèdits (2017)

## Enllaços externs

* «Joan M. Monjo». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
* Necrològica a El País

## Referències

* ↑ «Les ales d'Àngel Vidal». Arxivat de l'original el 2011-09-07. [Consulta: 3 abril 2008].
# Ivan (cràter)

Ivan (en rus: Иван) és un petit cràter situat a la part central de l'Oceanus Procellarum, a la cara visible de la Lluna. El cràter està envoltat per les Rimae Prinz, amb el cràter Vera molt proper al sud-oest. Altres cràters propers són Van Biesbroeck, Krieger, Rocco i Ruth al nord-oest, Ångström a l'est-nord-est i Prinz al sud-sud-oest. També a l'oest del cràter apareixen les Rimae Aristarchus, i a l'est els Montes Harbinger.
El cràter té una petita plataforma central, de la qual ix una esquerda de les Rimae Prinz. La naturalesa del cràter no és clara: podria ser una caldera volcànica.
Abans de rebre el nom actual al 1976, el denominaven cràter satèl·lit Prinz.

## Vegeu també

* Annex: cràters de la Lluna.
* Selenografia.

## Referències

* ↑ Кратер Иван на карте LAC-39
* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* Referència UAI del CRÀTER
* LPI Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon.
* Mapa LROC.
* The-moon.wikispaces.com: Ivan.
# Jours-lès-Baigneux

Jours-lès-Baigneux és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 85 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Jours-lès-Baigneux era de 85 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 48 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 44 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 37 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 4 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 24 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Jours-lès-Baigneux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 12 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 33 eren actives i 12 eren inactives. De les 33 persones actives 30 estaven ocupades (16 homes i 14 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 12 persones inactives 7 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Jours-lès-Baigneux hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.673 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Jours-lès-Baigneux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Jours-lès-Baigneux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# José María Quiroga Plá

José María Quiroga Plá (Madrid, 21 d'abril de 1902 - Ginebra, 28 de març de 1955) va ser un poeta, assagista, periodista i traductor espanyol de la Generació del 27.

## Biografia

Els seus inicis com a poeta es lliguen a l'ultraisme. Va col·laborar en les revistes: Carmen, Verso y Prosa, Meseta, Los Cuatro Vientos, Litoral, Mediodía i Héroe. Va col·laborar en el número especial de la revista Litoral (4,5,6) amb motiu de l'homenatge a Luis de Góngora. Vinculat als autors de la Generació del 27, no va ser inclòs no obstant això en l'Antologia que sobre el grup va preparar Gerardo Diego (perquè no tenia publicat cap volum individualment).
El 1928, amb 26 anys, va contreure matrimoni amb Salomé Unamuno, filla de Miguel de Unamuno, de qui va ser secretari.
Durant la Segona República Espanyola va exercir diversos càrrecs. El 1939 es va veure obligat a marxar a l'exili. Va residir a França i va morir a Ginebra el 1955. Va patir diabetis al final de la seva vida, però la ceguesa no li va impedir seguir escrivint.

## Obra

La seva obra poètica apareix recollida en els volums Morir al día (1946) i La realidad reflejada (1955). Un altre llibre, Valses de la memoria, que va deixar preparat abans de la seva mort, roman inèdit. Va ser íntim amic de Pedro Salines, amb qui va realitzar la primera traducció a l'espanyol dels tres llibres inicials d'A la recerca del temps perdut de Marcel Proust.
* Morir al día, Sonetos 1938-1915, París, E. Ragasol, 1946; 2.ª, ed., Madrid, Molino de Agua, 1980.
* Delgadina
* Sueño de Lot
* Salamanca (Academias)
* Acuarium
* Baladas para acordeón
* Oda a Salinas
* Sonetos a Silbia
* Telegrama de madrugada
* Sórdido navegante de este frío lecho
* Puertas y arrabal del sueño

## Referències

* ↑ Ficha de Quiroga Plá en la BCVC
* ↑ Martínez Nadal, Rafael, Miguel de Unamuno, dos viñetas y José María Quiroga Plà, hombre y poeta desterrado en París (1951-1955), Madrid, Casariego, 2000.
# Hadjar al-Nasr

Hadjar al-Nasr (Roca del voltor), també Hadjar al-Shurafa, fou una fortalesa fundada pels idríssides a la rodalia d'al-Basra (Marroc), avui dia al territori de la tribu Sumatra, a l'est-nord-est de Kasr al-Kabir.
El 929 quan la branca idríssida dels Banu Muhammad foren expulsats de Fes després de l'assassinat del seu príncep, al-Hadjdjam, es van establir a al-Basra; van resistir als fatimites amb el suport dels amazics que tenien una gran devoció pels descendents del Profeta. Sota el príncep idríssida al-Hassan ibn Gennun (o Ibn Gannum), aquest va oscil·lar entre els omeies de Còrdova i el fatimites i va consolidar el principat que el 972 incloïa al-Basra, Tànger i Tetuan. En aquest any el califa omeia de Còrdova al-Hakam II va enviar una flota i un exèrcit contra el principat i al-Hassan ibn Gannun es va refugiar a la fortalesa amb l'harem i els tresors i després de diversos combats va poder derrotar els omeies el 30 de desembre del 972, en el qual va morir el general omeia Ibn Tumlus, i els que van sobreviure es van retirar cap a Ceuta. En revenja al-Hakam va enviar al seu millor general, el mawla Ghalib, amb un fort exèrcit, que es va presentar davant Hadjar al-Nasr. Ibn Gannum va resistir però els omeies van enviar més forces i un carregament d'or per subornar els suports del príncep. El 6 d'octubre del 973 al-Basra fou ocupada pels omeies, i el 19 de març del 974, ja amb tot perdut, Ibn Gannum va decidir capitular; una setmana després va haver d'assistir a la mesquita a la lectura de la khutba en nom d'al-Hakam. Sis mesos després Ghalib va tornar a Còrdova amb el príncep derrotat i els seus parents, arribant el 23 de setembre del 974; els set-cents soldats que havien participat en la conquesta van rebre recompenses.
Després del 974 la fortalesa no torna a ser esmentada i aviat va quedar en ruïnes.

## Referències

* Lévi-Provençal, Évariste. Histoire de l'Espagne musulmane (en francès). Le Caire, 1944-1953.
* Deverdun, G.. "Ḥad̲j̲ar al-Nasr." Encyclopaedia of Islam, Second Edition. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. Reference. 10 d'abril de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/hadjar-al-nasr-SIM_2596>
# Goulmima

Goulmima (àrab: ݣلميمة, Gulmīma; amazic: ⵉⴳⵯⵍⵎⵉⵎⵏ, Igwelmimen) és un municipi de la província d'Errachidia, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 16.419 persones.
Hi ha un oasi agrícola que és alimentat pel Wadi Gheris des de les muntanyes de l'Alt Atles. Com altres assentaments a Tafilalet, va ser construït com a vila fortificada o ksar. Una de les més importants, Ighrem n'Igoulmimen (Ksar Goulmima), és en procés de restauració. No és només un lloc històric, alguns centenars de persones segueixen vivint en l'alcàsser.

## Udayn n Acur

També conegut com a Udayen n Σacur, Udayn n Âachour, que vol dir 'els jueus d'Ashoura', és un festival que té lloc a Tizi-n-Imnayen a Goulmima. El carnaval té les seves arrels en les antigues tradicions jueves amazigues, i ara és celebrat pels musulmans de la zona, ja que els jueus van marxar fa molt de temps. Els joves es vesteixen amb màscares i desfilen al voltant, sovint cridant consignes contra el govern i demanant drets pels amazics.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Le portail Internet de la ville de Goulmima et ses regions | Phototèque». goulmima.net. [Consulta: 16 novembre 2014].
* ↑ «Udayn n Âachour ou Amghar Qecbu - TAMAZGHA le site berbériste». tamazgha.fr. [Consulta: 16 novembre 2014].

## Enllaços externs

* goulmima.com
* Els ksour del Ghéris.
* (francès) Arraw n'Ghriss.
# Ma Yuan

Ma Yuan és el nom dels següents personatges:
* Ma Yuan (pintor), pintor xinès
* Ma Yuan (Dinastia Han), general xinès
# Joana Maria Gorvin

Joana Maria Gorvin (Sibiu, 30 de setembre de 1922 - Klosterneuburg, 2 de setembre de 1993) va ser una actriu d'origen romanès.
Va assolir la fama actuant durant la Segona Guerra Mundial al Staatstheater Berlín. Posteriorment actuà als principals teatres de Múnic, Berlín, Zúric o Düsseldorf, entre d'altres. El 1959 es convertí en una de les actrius amb més renom del Deutsches Schauspielhaus Hamburg. Va ser admirada pel seu talent interpretatiu i per la seva veu cristal·lina.
El 1955 va rebre la ciutadania austríaca i va anar a viure a Klosterneuburg. Des de 1978, va aparèixer diverses vegades al Festival de Salzburg. El seu darrer paper va ser el 1992/93 en una peça de Botho Strauss.
Va morir a Klosterneuburg d'una hemorràgia cerebral i va ser enterrada, segons els seus desitjos, a Berlín. La seva tomba es troba al cementiri forestal de Dahlem. La llosa de granit negre porta la inscripció llatina Quod mortale fuit hic situm est.

## Referències

* 1 2 «Joana Maria Gorvin». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.