OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ajoncourt

Ajoncourt és un municipi francès, situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 105 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Ajoncourt era de 105 persones. Hi havia 38 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 17 parelles sense fills i 17 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 45 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 1 estava desocupat. 43 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 41 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 6 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ajoncourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 12 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 60 persones, 45 eren actives i 15 eren inactives. De les 45 persones actives 39 estaven ocupades (20 homes i 19 dones) i 6 estaven aturades (2 homes i 4 dones). De les 15 persones inactives 7 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Ajoncourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Ajoncourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Rehabilitació

«Rehabilitació» té aquests significats:
* Rehabilitació (teràpia): recuperació, mitjançant una teràpia d'una habilitat corporal de malalts
* Rehabilitació (dret): recuperació de drets i dignitats
* Rehabilitació (arquitectura): adaptació d'una construcció a una nova utilització, o a una nova normativa
Viccionari
# Antonio Hurtado Valhondo

Antonio Hurtado Valhondo (Càceres, 11 d'abril de 1824 - Madrid, 19 de juny de 1878) fou un escriptor, periodista i polític espanyol, diputat, senador i governador civil de Barcelona i València.

## Biografia

Fill d'Ignacio Rodríguez Hurtado i Juana García Valhondo, pertanyia a una família humil, i tot i que era bon estudiant, va començar a llegir i escriure de manera autodidacta. Gràcies a un cunyat de Donoso Cortés anà a Madrid i començà a treballar en un diari, on adaptà els seus cognoms a Hurtado Valhondo. Començà la seva carrera literària col·laborant amb algunes obres literàries amb Gaspar Núñez de Arce i va escriure obres de teatre en vers. influïdes pel duc de Rivas i José Zorrilla, aplegades en 1870 sota el títol de Madrid dramático (La muerte de un valido, La ejecución de Villamediana, Los padres de la Merced, Las gradas de San Felipe, Un lance de Quevedo). també fou amic d'Adelardo López de Ayala i del music Emilio Arrieta. Políticament, fou governador civil de les províncies d'Albacete (1859), Jaén (1860-1863), Valladolid (1863), Cadis (1864), València (1864) i Barcelona (1865-1866). En aquest darrer destí va col·laborar en l'erradicació d'una epidèmia de còlera, malaltia que va agafar i de la que no es va acabar de recuperar mai.
Vinculat a la Unió Liberal, fou diputat a les Corts Espanyoles de 1865 en substitució d'Antonio Cánovas del Castillo. En 1872 fou membre del Tribunal de Comptes, en 1875 fou nomenat membre del Consell d'Estat i en 1876 senador per Puerto Rico.

## Obra

* Romancero de Hernán Cortés (1847)
* La verdad en el espejo (1851)
* El anillo del rey (1852)
* Cantos a la Virgen de la Montaña (1859)
* La voz del corazón (1867)
* La maya (1869)
* Corte y cortijo (1870)
* Madrid dramático (1870)

## Referències

* ↑ Segons el web del Senat és Antonio Hurtado García, perquè el personal de la institució ha afegit com a segon cognom el primer de sa mare. El nom que utilitzava era Antonio Hurtado.
* ↑ Diego Caro Cancela (dir). Diccionario biográfico de parlamentarios de Andalucía, 1810-1869: H-Z. Centro de Estudios Andaluces, 2010, p. 46.
* ↑ Ernest Merimée Revival: A History of Spanish Literature (1930)
* ↑ El govern civil de Barcelona per Manuel Risques Corbella, p. 39
* ↑ HURTADO, ANTONIO, Índex del Congrés dels Diputats
* ↑ HURTADO GARCÍA, ANTONIO, al web del Senat

## Enllaços externs

* Antonio Hurtado Vallhondo a escritoresdeextremadura.com
* García Camino, Víctor Gerardo: "Vida y obras de Antonio Hurtado", Cáceres, 1977
# Tamanar

Tamanar (àrab: تمنار, Tamanār; amazic estàndard marroquí: ⵜⴰⵎⴰⵏⴰⵔ, Tamanar) és un municipi de la província d'Essaouira, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.584 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Uherské Hradiště

Uherské Hradiště (pronunciat, en txec:ˈuɦɛrskɛː ˈɦraɟɪʃcɛ); en alemany: Ungarisch Hradisch, en hongarès: Magyarhradis), és un municipi de la Regió de Zlín, a 80 km de Brno, a la República Txeca. És a la riba del riu Morava i és la seu del districte d'Uherské Hradiště.

## Ciutats agermanades

* Bridgwater, Regne Unit
* Krosno, Polònia
* Mayen, Alemanya
* Písek, República Txeca
* Priverno, Itàlia
* Skalica, Eslovàquia
* Trenčín, Eslovàquia
* Nové Mesto nad Váhom, Eslovàquia

## Enllaços externs

* Uherské Hradiště - Lloc web oficial
# SloMo

«SloMo» és una cançó de la cantant catalana amb orígens cubans Chanel. Es va publicar el 21 de desembre del 2021 sota el segell de BMG Spain. Va ser escollida per representar Espanya al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2022 en la final del Benidorm Fest 2022., el certamen de música que selecciona les entrades d'Espanya per al Festival de la Cançó d'Eurovisió. Com que Espanya és membre del "Big Five", la cançó va avançar automàticament a la final, que es va celebrar el 14 de maig de 2022 al Palasport Olimpico de Torí, Itàlia. La cançó va obtenir la tercera posició al conegut concurs.

## Referències

* ↑ «SloMo» (en espanyol europeu), 24-12-2021. [Consulta: 31 gener 2022].
* ↑ «TE PRESENTAMOS A CHANEL, LA ARTISTA QUE QUIERE DAR EL SALTO DE LOS MUSICALES A EUROVISIÓN CON 'SLOMO'». Los 40, 21-12-2021. [Consulta: 30 gener 2022].
* 1 2 «Chanel gana el Benidorm Fest y representará a España en Eurovisión 2022 con el tema "SloMo"». RTVE. [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ «‘SLOMO’ CONSIGUIÓ HACERNOS BAILAR CUANDO CHANEL LA INTERPRETÓ EN LA SEMIFINAL DEL BENIDORM FEST». Los 40.
# Albert Piñeira i Brosel

Albert Piñeira i Brosel (Puigcerdà, 1980) és un polític català. Actualment és ex-alcalde de Puigcerdà i diputat provincial a la Diputació de Girona pel grup de Junts per Catalunya.
Va cursar la llicenciatura en Ciències Polítiques i de l'Administració a la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona i la llicenciatura en Ciències del Treball a la mateixa universitat.
Va ser el responsable de l'Oficina d'Atenció Ciutadana de la Generalitat a la Cerdanya.
L'any 2004 fou elegit president local de Convergència Democràtica de Catalunya a Puigcerdà.
El 2007 va ser elegit regidor de l'Ajuntament de Puigcerdà i fou el portaveu del grup municipal de Convergència i Unió durant el mandat 2007-2011. També fou elegit diputat provincial a la Diputació de Girona.
El 2011 va ser escollit alcalde de Puigcerdà per majoria absoluta. També va repetir mandat a la Diputació de Girona, essent el portaveu del grup de Convergència i Unió a l'ens provincial i diputat responsable de les àrees de Sistemes i Tecnologies de la Informació i de Monuments.
En les eleccions municipals de 2015 va encapçalar per segona vegada la candidatura de CiU a Puigcerdà i va revalidar la majoria absoluta al Consistori, essent investit novament alcalde el 13 de juny de 2015. També va repetir mandat a la Diputació de Girona, on durant la legislatura 2015-2019 fou vicepresident 3r i 2n, portaveu del grup de Convergència i president de la comissió de Cultura, Educació, Noves Tecnologies, Esports i Benestar.
El 2019 es va tornar a presentar a les eleccions municipals encapçalant la candidatura de Junts per Puigcerdà i va tornar a revalidar la majoria absoluta, essent investit alcalde el 15 de juny de 2019. Després dels comicis locals també va revalidar el seu escó com a diputat provincial a la Diputació de Girona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Trillas, Joan «L'alcalde de Puigcerdà serà el portaveu de CiU a la Diputació». El Punt Avui [Girona], 28-01-2013.
# Restes prehistòriques de Cortadeta

Les restes prehistòriques de Cortadeta és un jaciment arqueològic situat prop de les cases de la possessió de Cortadeta del municipi de Llucmajor, Mallorca. Està constituït per una taca de ceràmica, trobant-se la màxima concentració en la part més elevada del terreny.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 57. ISBN 84-500-5970-4.
* ↑ de Luna, J; i col «Jaciments arqueològics Tom II» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 3. Arxivat de l'original el 7 de gener 2014 [Consulta: 19 desembre 2012]. Arxivat 7 de gener 2014 a Wayback Machine.
# Retaule amb Crist, sant Joan Baptista i santa Margarida

El Retaule amb Crist, sant Joan Baptista i santa Margarita és una escultura en relleu de l'any 1434, realitzada en marbre de Carrara per l'artista italià Andrea da Giona. Es conserva en la col·lecció The Cloisters que forma part del Museu Metropolità d'Art en la ciutat de Nova York.

## Història i descripció

L'obra va ser encarregada la seva realització pels Cavallers de Malta, un orde militar i religiós fundat per ajudar pelegrins que viatjaven a Terra Santa el segle xi. Més tard va tornar-se en un cos armat que va adquirir gran fama per les fetes bèl·liques en les quals va participar.
La talla és de finals del gòtic internacional, com ho demostra l'execució dels plecs de les vestidures, els ornaments exuberants, i els tipus dels rostres molt idealitzats dels principals personatges representats.
Crist Majestat està situat en el centre, envoltant per la màndorla amb àngels tocant instruments musicals, els símbols dels quatre evangelistes es col·loquen unb en cada cantonada. En els panells laterals, en la part superior, es troba la representació de l'Anunciació amb la Verge Maria -a la dreta de l'espectador- i l'àngel Gabriel -a l'esquerra de l'espectador-. Sota seu estan santa Margarida i sant Joan Baptista. Una inscripció per sota el panell central indica: "HOC OPUS FECIT MAGISTER AND[R]EAS DA GIONA MCCCCXXXIIII" («Aquest treball va ser fet pel Mestre Andrea de Giona 1434»).

## Detalls escultòrics

* Detall de l'escultura de Crist
* Detall de l'escultura de Crist
* Detall de l'escultura de Crist
* Detall de l'escultura de sant Joan el Baptista
* Detall de l'escultura d'un àngel músic
* Detall de l'escultura de santa Margarida

## Referències

* 1 2 «Altarpiece with Christ, Saint John the Baptist, and Saint Margaret» (en anglès). The MET. [Consulta: 9 juny 2017].
* ↑ «Creu de l'orde de Sant Joan de Jerusalem». Universitat Oberta de Catalunya. Arxivat de l'original el 2016-04-22. [Consulta: abril 2016].
* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.149. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 28 novembre 2014].
* 1 2 Wixom, 1988–1989, p. 12.

## Bibliografia

* Wixom, William «Medieval Sculpture at The Cloisters». The Metropolitan Museum of Art Bulletin, volum 46, no. 3, 1988–1989.
# Antonio Martín García

Antonio Martín García (Fuente Vaqueros, província de Granada, 14 de gener de 1899 - Granada, 22 de juliol de 1936) fou un camperol andalús, diputat socialista per la província de Granada durant la II República Espanyola i assassinat en la Guerra Civil espanyola. Era sindicalista de la Unió General de Treballadors (UGT) i vocal a l'Instituto Nacional de Previsión, casat amb Elena Uceta Fernández. Fernando de los Ríos Urruti l'havia animat a formar part de les llistes del PSOE a les eleccions de febrer de 1936, el resultat del qual va ser anul·lat per la “tupinada” que va donar la victòria a les forces polítiques conservadores, i després a les de maig, on va haver-hi una victòria aclaparadora perquè no hi van concórrer aquestes.
A les eleccions de 1936 va ser escollit en l'elecció parcial de 3 de maig per la circumscripció de Granada amb 201.433 vots d'un total de 333.263 votants d'un cens de 260.448 electors, resultant el desè candidat més votat, desè de deu, després del ferroviari Eduardo Francisco de Toro Cuevas, qui va obtenir el 100 per 100 dels vots emesos. La llista socialista a les eleccions anul·lades no va arribar a aconseguir els 100.000 vots, la dreta no es va presentar a aquesta elecció parcial. Fou assassinat per pistolers falangistes el 20 de juliol de 1936, tot sembla indicar que li van parar un parany abans de la seva partida de Fuente Vaqueros.
| « | "...Quan el tramvia va fer la seva següent parada Antonio Martín García va tractar d'escapar però els pistolers, presumiblement falangistes a les ordres dels conspiradors militars, el van encalçar a l'entorn del barri de Sant Lázaro on la família creu que va ser assassinat doncs, avui dia, no consta que fos detingut o jutjat, ni es té constància que fos afusellat davant les tàpies del cementiri de San José. Ni tan sols els seus familiars van poder localitzar el seu cos per donar-li sepultura..." | » |

## Vegeu també

* Diccionario biográfico del socialismo español.

## Referències

* ↑ «La última parada del diputado». Arxivat de l'original el 2011-09-02. [Consulta: 15 octubre 2011].
* ↑ Congrés de Diputats, índex històric.
# Saint-Julien-de-Concelles

Saint-Julien-de-Concelles (en bretó Sant-Juluan-Kankell) és un municipi francès, situat a la regió de país del Loira, al departament de Loira Atlàntic, que històricament ha format part de la Bretanya. L'any 2006 tenia 6.692 habitants. Limita amb els municipis de Sainte-Luce-sur-Loire, Thouaré, La Chapelle-Basse-Mer, Le Loroux-Bottereau, Haute-Goulaine i Basse-Goulaine.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 3.555 | 3.850 | 4.272 | 5.095 | 5.418 | 6.260 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Pierre Roy | |
| 2008- | Christophe Audouin | |

## Història

El 22 d'octubre de 1941, 4 dels 16 ostatges afusellats a Nantes després de l'atac contra Karl Hotz estan enterrats al cementiri d'Haute Goulaine. El cementiri també fou el lloc d'inhumació de Marin Poirier, condemnat a mort el 27 d'agost i afusellat el 30.
# Uherský Brod

Uherský Brod (IPA: [ˈuɦɛrskiː ˈbrot]) és una ciutat de la Regió de Zlín de la República Txeca. Està situada al sud-est de Moràvia. Està a les Terres altes de Vizovice (Vizovická vrchovina) i a la vora dels Carpats Blancs (Bílé Karpaty). És coneguda per ser la possible vila natal de Comènius i per la fàbrica de pistoles Česká Zbrojovka. Altres viles importants dels voltants d'Uherský Brod són Bánov, Bojkovice, Nivnice, Komňa i Vlčnov.

## Persones il·lustres

* Uherský Brod és un dels possibles llocs de naixement de Jan Amos Komenský (llatinitzat: Comènius). Els altres dos són Nivnice i Komňa (d'on el personatge pren el nom). Almenys, el que és segur és que hi passà part de la seva vida. Hi ha un museu i una escola secundària que duen el seu nom.
* Vlastimil Babula (n. 1973), Gran Mestre d'escacs

## Enllaços externs

* Web oficial d'Uherský Brod (txec)
* Museu J.A. Comènius a Uherský Brod Arxivat 2006-07-21 a Wayback Machine. (anglès)
* Observatori astronòmic (txec)
* Escola secundària Arxivat 2007-08-24 a Wayback Machine. (anglès)
# Sneguiriovo

Sneguiriovo (en rus: Снегирёво) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 14 habitants. Pertany al districte municipal de Koltxúguino.

## Referències

* ↑ «Владимирская губерния. Список населенных мест по сведениям 1859 года.». Arxivat de l'original el 2019-01-14.
* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии : Вып. 2-4 / сост. В. Добронравов. Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897.». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Restes prehistòriques de Païssa - S'Hortal Cuitor

Les restes prehistòriques de Païssa - S'Hortal Cuitor és un jaciment arqueològic situat al lloc anomenat S'Hortal Cuitor de la possessió de Païssa del municipi de Llucmajor, Mallorca.
Aquest jaciment fou un antic poblat. Actualment només en resta una taca ceràmica que agafa diverses tanques, especialment aquella on hi ha situat un claper fet amb restes de pedres resultat de la destrucció de les construccions. Es veuen altres pedres de gran mida que han servit de fonamentació per als marges. El terreny on es localitza la ceràmica es va elevant en direcció al nord, essent allà on la densitat ceràmica és més alta.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 60. ISBN 84-500-5970-4.
* ↑ de Luna, J; i col «Jaciments arqueològics Tom I» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 28 [Consulta: 19 desembre 2012].
# Anàlisi de relacions

L'anàlisi de relacions, en probabilitat, sorgeix de la comprovació que una forta correlació no té sentit aïlladament. Recíprocament, una correlació feble no implica l'absència de relació.
Per exemple, dues variables A i B estan fortament correlacionades perquè les seves variacions estan totes dues vinculades a una tercera variable X. En realitat no hi ha relació A-B, sinó la relació X-A i la relació X-B. En l'extrem contrari, consideri's, per exemple, que la variable Y depèn de diverses variables C, D, E, F i G independents. Així, la correlació de Y amb cadascuna d'elles, presa de manera separada, és feble (no «significativa» en el sentit probabilista del terme), quan, en realitat, existeixen les relacions rigoroses C-Y, D-Y, E-Y, F-Y i G-Y.
Es poden posar en evidència aquestes relacions «destacables» per un estudi de les correlacions parcials. La iconografia de les correlacions es basa en aquesta idea.
En aquest tipus d'anàlisi cal considerar la possible dependència entre dues variables i en quin grau són dependents. En cap cas, però, la correlació implica causalitat. El grau de correlació entre diverses variables es pot quantificar mitjançant el coeficient de correlació de Pearson fins a un cert nivell de confiança, i sotmetre la seva rellevància a un contrast d'hipòtesi.

## Aplicacions

Es pot utilitzar aquest tipus d'anàlisi, per exemple, en arqueologia, per tal de determinar si la distància als camps de conreu està relacionada amb l'elecció de l'emplaçament d'un hàbitat, o si la relació entre el tipus del sòl i el tipus de conreu es manté constant.

## Referències

* ↑ Elorza Pérez-Tejada, 2008, p. 454.
* ↑ Elorza Pérez-Tejada, 2008, p. 465-468.
* ↑ Gómez, Rocío; Joan, Negre «Integració de mètodes quantitatius als estudis de territori: ananàlisi estadística multivariant». Estrat crític, Núm. 2, 2008, pàg. 111 [Consulta: 19 abril 2020]. (Enllaç al document complet en PDF)

## Bibliografia

* Elorza Pérez-Tejada, Haroldo. Estadística para las ciencias sociales, del comportamiento y de la salud ( PDF). 3a edició. Mèxic DF: Cengage Learning Editores, S.A. de C.V., 2008. ISBN 978-607-481-345-6 [Consulta: 19 abril 2020].
# Suluki

Suluki va ser una ciutat de l'Imperi Hitita d'ubicació desconeguda més enllà del fet que es trobava al centre del país. Es va revoltar contra el rei hitita Ammunas cap a mitjans del segle xvi aC, juntament amb altres ciutats i territoris, Adaniya, a Kizzuwatna, i Arzawa, Sallapa i Kayseri. Els fets estan descrits a la Proclamació de Telepinus, que parla del regnat d'Ammunas qualificant-lo de desastrós.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 146. ISBN 8446011239.
# Uspanteks

Els uspanteks són un grup ètnic d'origen maia de Guatemala. La seva llengua indígena és també anomenada uspantek i està estretament relacionat amb el quitxé. Els uspanteks viuen als municipis d'Uspantán i Playa Grande Iscan, al departament d'El Quiché.

## Referències

* ↑ Guatemala Arxivat 2014-01-07 a Wayback Machine. al web del Sistema de Información de los Pueblos Indígenas de América (UNAM)
* ↑ Gordon (2005): «Ethnologue: Languages of the World - Uspanteko, A language of Guatemala». SIL International, 1998. [Consulta: 3 juny 2008].
* ↑ Gordon, Raymond G., Jr. (ed.). «Ethnologue: Languages of Guatemala», 2005.

## Bibliografia

* Gordon, Raymond G., Jr. (ed.). Ethnologue: Languages of the World (online version). Fifteenth edition. Dallas, TX: SIL International, 2005. ISBN 1-55671-159-X. OCLC 60338097 [Consulta: 3 juny 2008].
# Sofroni Siròpul

Sofroni I de Constantinoble o Sofroni Siròpul/Siròpulos (en grec Σωφρόνιος Α' Συρόπουλος) va ser patriarca de Constantinoble els anys 1463 i 1464.
El seu cognom, Siròpul, el relaciona amb Silvestre Siròpul, el famós secretari del Concili de Florència on es va tractar de la reunificació de les esglésies Oriental i Occidental. El seu patriarcat no va durar, i es desconeixen els motius de la seva dimissió. Va succeir a Gennadi II de Constantinoble, que quan Sofroni va dimitir va tornar a ser patriarca per breu temps (1464).

## Referències

* ↑ «Σωφρόνιος Α'» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 24 juliol 2023].
# Ahl Ramel

Ahl Ramel (en àrab أهل الرمل, Ahl ar-Raml; en amazic ⴰⵀⵍ ⵔⵎⴰⵍ) és una comuna rural de la província de Taroudant, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.132 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].