OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Drenatge (astronomia)

En astronomia, drenatge fa referència a un període de l'evolució d'un estel on una zona de convecció de la superfície s'estén cap avall a les capes on el material ha començat fusió nuclear. De resultes, els productes de fusió es barregen en les capes externes de l'atmosfera estel·lar i aquests núclids poden aparèixer en l'espectre de l'estel.
El primer drenatge es produeix quan un estel de seqüència principal entre en la branca gegant de les vermelles. Com a conseqüència de la barreja convectiva, l'atmosfera exterior mostrarà una signatura espectral de fusió d'hidrogen: les ràtios $^{12}$C/$^{13}$C i iC/N es rebaixen, i les abundàncies superficials de liti i beril·li es poden reduir.
El segon drenatge succeeix en estels de 4 – 8 masses solars. Quan la fusió de l'heli acaba al nucli, la convecció barreja els productes del cicle CNO. Aquest segon drenatge produeix un increment de l'abundància superficial de $^4$He i ¹⁴N, mentre la quantitat de $^{12}$C i ¹⁶O decreix.
El tercer drenatge es produeix després que un estel massiu entre en la branca asimptòtica de les gegants i ocorre un flaix al llarg de la capa on es produeix la combustió de l'heli. Aquest drenatge fa que productes d'heli, carboni i de procés-S pugin a la superfície. El resultat és un increment de l'abundància de carboni en relació a l'oxigen, el qual pot crear un estel de carboni.
Els nombres dels drenatges venen determinats per l'estat estructural i d'evolució de l'estel, i no per la seqüència de drenatge de l'estel. Com a conseqüència, els estels de baixa massa experimenten el primer i tercer drenatge en la seva evolució però no pas el segon.

## Referències

* ↑ «Elements and the Cosmos». University of Cambridge, 1992, pàg. 92–109.(anglès)
* 1 2 Kwok, Sun «The origin and evolution of planetary nebulae». Cambridge University Press, 2000, pàg. 199.(anglès)
# Centre d'Investigacions arqueològiques d'Osona

El Centre d'Investigacions Arqueològiques d'Osona (CIAO), fundat el 1985, és una associació formada per una trentena d'arqueòlegs professionals. Aquest centre es dedica a la difusió dels resultats de les excavacions arqueològiques i els projectes de recerca que es fan a la comarca, a més d'organitzar exposicions, cursos i altres activitats relacionades amb l'arqueologia. Des del moment de la seva fundació, ha lluitat per millorar la situació de l'arqueologia a la comarca d'Osona reclamant a les institucions la creació de dues noves figures: les de l'arqueòleg municipal de Vic i l'arqueòleg comarcal, a més de la constitució d'un museu específic en el camp de l'arqueologia.

## Enllaços externs

* CIAO
# Domini ecològic

Es denomina dominància ecològica el grau en què un tàxon és més nombrós que els seus competidors en una comunitat ecològica, o representa més de la biomassa. La majoria de comunitats ecològiques es defineixen per les seves espècies dominants.

## Exemples

* En molts exemples de bosc humit a l'oest d'Europa, l'arbre dominant és el vern (Alnus glutinosa).
* En els pantans de clima temperat, la vegetació dominant és generalment espècies de molsa Sphagnum.
* En els aiguamolls de marea dels tròpics, solen estar dominades per espècies de mangle (Rhizophoraceae)
* Algunes comunitats del fons marí està dominat per les estrelles de mar.
* En les costes rocoses exposades estan dominades per organismes sèssils com els peus de cabra i pagellides.
# Cochranella ramirezi

Cochranella ramirezi és una espècie de granota que viu a Colòmbia.

## Bibliografia

* Castro, F., Grant, T. & Wild, E. 2004. Cochranella ramirezi. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a 25 d'abril del 2008
# Imaz

Imaz és el nom dels següents personatges:
* Andoni Imaz Garmendia (n.1971), futbolista basc
* José Imaz Baquedano (1767-1834), polític i economista basc
* Josu Jon Imaz (n. 1963), polític basc
* Eugenio Ímaz Echeverría (1900-1951), filòsof i traductor basc
# Eresus

Eresus és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels erèsids (Eresidae). Aquest gènere inclou diverses espècies com Eresus cinnaberinus (anteriorment E. niger) i Eresus sandaliatus.

## Taxonomia

* Eresus albopictus Simon, 1873 — Marroc, Algèria
* Eresus algericus El-Hennawy, 2004 — Algèria
* Eresus cinnaberinus (anteriorment Eresus niger) Olivier, 1789 — Europa
* Eresus crassitibialis Wunderlich, 1987 — Canàries
* Eresus granosus Simon, 1895 — Rússia, Xina
* Eresus jerbae El-Hennawy, 2005 — Algèria, Tunísia
* Eresus kollari Rossi, 1846 — Europa a Àsia central
** Eresus kollari bifasciatus Ermolajev, 1937 — Rússia
** Eresus kollari frontalis Latreille, 1819 — Espanya
** Eresus kollari ignicomus Simon, 1914 — Còrsega
** Eresus kollari latefasciatus Simon, 1910 — Algèria
** Eresus kollari tricolor Simon, 1873 — Còrsega
* Eresus lavrosiae Mcheidze, 1997 — Geòrgia
* Eresus moravicus Rezác, 2008 — Àustria, Hongria, Txèquia, Eslovàquia
* Eresus pharaonis Walckenaer, 1837 — Egipte
* Eresus robustus Franganillo, 1918 — Espanya
* Eresus rotundiceps Simon, 1873 — Ucraïna, Turkmenistan
* Eresus ruficapillus C. L. Koch, 1846 — Sicília, Croàcia
* Eresus sandaliatus (Martini & Goeze, 1778) — Europa
* Eresus sedilloti Simon, 1881 — Portugal, Espanya
* Eresus semicanus Simon, 1908 — Egipte
* Eresus solitarius Simon, 1873 — regió mediterrània
* Eresus walckenaeri Brullé, 1832 — Mediterrani
** Eresus walckenaeri moerens C. L. Koch, 1846 — Afganistan

## Referències

* Platnick, Norman I. (2009): The world spider catalog, version 9.5. American Museum of Natural History.
# Glenmont

Glenmont és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 283 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glenmont tenia 283 habitants, 115 habitatges, i 73 famílies. La densitat de població era de 404,7 habitants/km².
Dels 115 habitatges en un 33% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 5,2% dones solteres, i en un 36,5% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.531 $ i la renda mediana per família de 43.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.208 $ mentre que les dones 25.156 $. La renda per capita de la població era de 17.001 $. Aproximadament el 4,9% de les famílies i l'11,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glenmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glenmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Drepani (biologia)

En botànica, drepani fa referència a un tipus d'inflorescència caracteritzada per ser un monocasi escorpioide amb les branques laterals situades en un mateix pla. D'aquesta manera, si totes les flors provenen del mateix costat, el conjunt es cargola com la cua d'un escorpí. És típic en algunes boraginàcies i un bon exemple és el gènere Heliotropium.

## Bibliografia

   * Font i Quer, Pius; Bolòs, Oriol de. Iniciació a la botànica. 2a. edició. Fontalba, 1979. ISBN 84-85530-08-X.
   * Aguilella, Antoni; Puche, Felisa. Diccionari de botànica. Col·lecció: Educació (sèrie materials). Publicacions de la Universitat de València, 2004. ISBN 9788437059150.
# Domini de primer nivell patrocinat

Un domini patrocinat de primer nivell és un domini de primer nivell genèric proposat per una agència independent, amb aquesta agència establint i fent complir les normes que restringeixen la possibilitat de registrar-se en aquest domini. Per exemple, el domini de primer nivell .aero està patrocinat per Société Internationale de Télécommunications Aéronautiques, que sols deixa que s'hi registrin els membres de la indústria aèria.
Dominis de primer nivell patrocinats disponibles - candidats - patrocinadors:
* .aero - membres de la indústria aèria - Société Internationale de Télécommunications Aéronautiques.
* .coop - associacions cooperatives - Dot Cooperation LLC
* .museum - museus- Museum Domain Management Association
* .pro - professionals amb credencials i entitats relacionades - Registry Services Corporation
* .travel - agències de viatges, companyies aèries, hostelers, oficines de turisme, etc. - The Travel Partnership
* .jobs - llocs relacionats amb la cerca de feina
* .mobi - dispositius mòbils i serveis per a aquestos
* .post - oficines de correus i negocis similars - Universal Postal Union
* .tel - comunicacions de veu/dades/text mitjançant internet - Telname Limited
* .xxx - material explícitament sexual - ICM Registry, Inc.
Dominis de primer nivell dedicats a comunitats lingüístiques i culturals patrocinats (disponibles - candidats - patrocinadors):
* .cat - comunitat lingüística i cultural catalana - Fundació puntCAT
* .eus - comunitat lingüística i cultural basca - Associació PuntuEus
* .gal - comunitat lingüística i cultural gallega - Dominio .gal
* .bzh - comunitat lingüística i cultural bretona - Association bzh
* .scot - comunitat lingüística i cultural escocesa - Dot Scot Registry
Hi ha també dominis de primer nivell que estan restringits a altres criteris, inclosos .edu (centres d'educació superior d'arreu del món), .mil (l'exèrcit dels EUA), .gov (per al govern dels EUA), .int (organitzacions formades per un tractat internacional) i .biz (comerç en internet).
# Clan Toyotomi

El clan Toyotomi (豊臣氏, Toyotomi-uji) va ser una família japonesa d'origen humil i vida breu, però que va tenir gran influència durant el període Azuchi-Momoyama de la història del Japó.
El clan va ser oficialment fundat el 1596 quan Hashiba Hideyoshi, que tot i ser membre d'una família samurai d'orígens camperols s'havia sigut un dels més fidels generals d'Oda Nobunaga, va rebre el cognom Toyotomi de l'emperador. Hideyoshi havia intentat aconseguir el títol de shogun, que se li va ser impedit a causa del seu humils orígens, no obstant se li havia concedit el càrrec de kampaku (regent imperial) el 1585; va abdicar aquest encàrrec el 1591 en el seu nebot Miyoshi Nobuyoshi, que seguint la seva pujada havia canviat nom abans en Hashiba Hidetsugu i després a Toyotomi Hidetsugu.
El clan va perdre el seu poder i va extingir la seva línia masculina amb la derrota de Toyotomi Hideyori, fill i hereu de Hideyoshi, el 1615, durant el setge d'Osaka.

## Bibliografia

* Eiji Yoshikawa: Taiko (Novel·la històrica en anglès). Kodansha International (Japó), 2001, ISBN 4-7700-2609-9
* Mary Elizabeth Berry: Hideyoshi (Biografia en anglès). Harvard Council on East Asian Studies (Boston), 1989, ISBN 0-674-39026-1

## Enllaços externs

* Hideyoshi Toyotomi(japonès)
* Toyotomi Hideyoshi en Samurai-archives.com Arxivat 2010-12-24 a Wayback Machine.(anglès)
# Imbabane-spruit

L'Imbabane-spruit és un rierol que flueix a l'extrem nord-oest de KwaZulu-Natal (Sud-àfrica). El rierol desemboca en direcció sud cap al riu Buffalo, que després s'uneix al riu Tugela.
# Conrado Matamala Sistac

Conrado Matamala Sistac (Binèfar, 26 de febrer de 1918 - Barcelona, 10 de novembre de 2004) fou un futbolista de la Franja de Ponent de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Començà a jugar al Vetusta d'Oviedo la temporada 1939-40, ciutat on havia estat destinat el seu pare ferroviari. Després jugà a la UD Melilla. Va jugar al RCD Espanyol la temporada 1940-41, però només disputà un partit de lliga. La temporada següent fou traspassat al Reial Saragossa, on visqué la seva millor etapa, on jugà 8 temporades, una d'elles a primera divisió. Finalitzà la seva etapa futbolística al CD Calatayud.
El seu germà Antonio Matamala Sistac també fou futbolista.

## Referències

* 1 2 «Fitxa de Conrado Matamala». Periquito.cat. [Consulta: 7 maig 2016].
* 1 2 «Conrado MATAMALA Sistac». aupazaragoza.com. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Antonio Matamala Sistac». debinefar.blogspot.com.es, 31-10-2013. [Consulta: 7 maig 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Església de Sant Antolí

Sant Antolí és una església a la part alta del poble de Sant Antolí i Vilanova, al municipi de Ribera d'Ondara (Segarra) catalogada a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquesta església va ser l'antiga parròquia del poble i restà vinculada al bisbat de Vic a partir del segle xi i XII, fins que el 1957 s'entregà al bisbat de Solsona. La primitiva construcció d'aquesta església presentava una estructura d'una sola nau, capçada amb un absis semicircular i una porta d'accés al mur sud. Entre els segles XIV i XV s'afegí una segona nau al costat sud, que anul·là l'antiga porta romànica d'accés i s'obrí una façana nord. Dins de l'església s'hi venera una relíquia de Sant Isidre Llaurador.

## Arquitectura

Església aïllada de qualsevol edificació i que presenta dos moments constructius clarament definits a partir de la seva estructura. Actualment l'edifici presenta ambdues naus juxtaposades, cobertes exteriorment a doble vessant, i la més primitiva capçada amb un absis semicircular amb una obertura d'una finestra de doble esqueixada. La porta d'accés a l'edifici està situada a la façana nord de la primitiva nau, amb un arc de mig punt de grans dovelles extradossades per una motllura que forma un guardapols. Una placa situada al costat dret d'aquesta porta d'accés mostra la imatge de Sant Isidre Llaurador en relleu i una inscripció que diu "ERMITA DE SANT ISIDRE". Al mig de la façana sud, s'obre una petita capella amb coberta a doble vessant. Finalment, un campanar d'espadanya de dos ulls, s'alça sobre l'aresta de la coberta exterior de la nau situada més al sud, en posició paral·lela a l'eix horitzontal d'aquesta. Dins de l'església es conserven estructures de la segona nau que s'afegí al costat sud i que corresponen a les ampliacions dels segles XIV i XV situades al voltant de l'altar d'aquesta, com per exemple la coberta amb volta de creueria o l'estructura d'un finestral apuntat amb decoració lobulada, actualment paredat. L'església disposa també d'una pica beneitera situada al seu interior, davant la porta d'accés. Aquesta se'ns presenta estructurada a partir de fust i vas, sense sòcol. Així doncs, el fust de la pica, de secció quadrada amb les arestes bisellades, arranca directament del paviment de l'edifici. Un collarí motllurat serveix de nexe d'unió entre el fust i el vas de la pica. La part inferior del vas és gallonat i disposa d'un doble cordó motllurat que ressegueix el seu perímetre circular. L'interior del vas està motllurat i mostra un treball apetxinat.

## Notes

* 1 2 «Església de Sant Antolí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Gotarces

Gotarces és el nom dels següents personatges:
# Drosofil·làcies

Drosophyllaceae (Drosofil·làcia) és una família de plantes carnívores que conté un sol gènere (família monotípica), Drosophyllum, i una única espècie,Drosophyllum lusitanicum. Es tracta de l'única família de plantes endèmica de la regió mediterrània.
Fins fa poc es considerava que formava part de la família Droseraceae però estudis moleculars i filogenètics han aconsellat la separació.
Morfològicament aquesta espècie és similar a l'una altra planta carnívora Drosera i a Byblis.
Drosophyllum lusitanicum és nativa de l'oest de la regió mediterrània (sud-oest de la península Ibèrica, Portugal, Espanya, i nord-oest del Marroc), i és de les poques plantes carnívores que creixen en sòls secs i alcalins. En general creix sobre sòls rocosos i sorrencs i en pinedes. La planta pot viure uns cinc anys, és semiarbustiva i fa fins a 1,5 metres d'alçada. Les fulles estan cobertes de tentacles i altres glàndules fan de 20 a 40 cm i atrauen per l'olor els insectes que queden enganxats per una substància mucilagionosa de les fulles. Aquesta planta secreta enzims per dissoldre els insectes i aprofitar-ne els nutrients, ja que els sòls on viu són pobres. La planta fa olor de mel.
Les flors són groc brillant de 4 cm de diàmetre i creixen en grups de 3-15 flors entre febrer i maig. Les llavors fan 2,5 mm de diàmetre, són negres i amb forma de pera. Millora la germinació mitjançant l'escarificació. És de difícil cultiu perquè les arrels són molt sensibles al trasplantament i la planta té necessitats vegetatives contràries a la resta de les plantes carnívores.

## Imatges

* Drosophyllum lusitanicum, flor
* Detall de les fulles

## Referències

* http://www.plantascarnivoras.es/drosophyllum.html Arxivat 2011-07-18 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* International carnivorous plant society
* A detailed look at Drosophyllum
* Botanical Society of America, Drosophyllum lusitanicum Link. Arxivat 2011-07-25 a Wayback Machine.
# Cogorno

Cogorno (en ligur Cogorno [/kuˈguɾnu/]) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la ciutat metropolitana de Gènova. El 2011 tenia 5.632 habitants. Limita amb les comunes de Carasco, Chiavari, Lavagna i Ne.

## Geografia

Situat a la part baixa de la vall Fontanabuona i la vall Graveglia, a l'est de Gènova, compta amb una superfície de 9,08 km² i les frazioni de Breccanecca, Costa, Monticelli, Panési i San Salvatore, on es troba la seu de l'ajuntament.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 16 juliol 2015].
# Iélnia

Iélnia - Ельня (rus) - és una ciutat de l'óblast de Smolensk, a Rússia. Es troba al riu Desnà, a 82 km de Smolensk.
# Conservatori Professional de Música de Torrent

El Conservatori Professional de Música de Torrent, també conegut com a CPMT o Conservatori de Torrent, és el conservatori de música de la ciutat de Torrent. El CPMT és un conservatori depenent de la Conselleria d'Educació.

## Història

El Conservatori Professional de Música de Torrent es va fundar el 30 d'octubre de 1972 amb el nom d'Instituto Musical de Torrent, llavor de l'actual conservatori que va nàixer gràcies a la iniciativa de persones com Vicent Galbis, Amparo Fandos i Vicent Miquel.
L'evolució del centre reflecteix l'evolució general dels ensenyaments de música del país:
- En 1978 l'Institut Musical de Torrent passà a ser un centre reconegut adscrit al Conservatori Superior de Música de València, autoritzant així l'ampliació en l'oferta d'especialitats.
- En 1986 el Govern Autonòmic Valencià creà la xarxa de Conservatoris de la Conselleria d'Educació, incloent en ella al ja anomenat Conservatori Elemental de Música de Torrent.
- Al començament dels anys 90, amb la promulgació de la LOGSE i el seu desenvolupament posterior, es converteix en el Conservatori Professional de Música de Torrent.
El 19 de febrer de 2003 es va inaugurar la nova seu del centre, al carrer Mestre Joan Roig Soler, 4.
En 2004 es va crear el projecte Tots músics, tots diferents per a integrar dins els ensenyaments musicals reglats a alumnes amb necessitats educatives especials. Aquest projecte ha fet mereixedor al conservatori de tota una sèrie de premis i guardons a nivell local, autonòmic i nacional.

## Referències

* ↑ «Historia del CPMT».
* ↑ «Premis i guardons».
# Estelle Harris

Estelle Harris (Nova York, 22 d'abril de 1928 - Palm Desert, 2 d'abril de 2022) va ser una actriu estatunidenca. Va néixer com Estelle Nussbaum, filla petita d'Isaac i Anna Nussbaum, immigrants polonesos que tenien una botiga de llaminadures. És coneguda pels seus papers com Estelle Costanza, esposa de Frank Costanza i mare de George Costanza en la sèrie Seinfeld. Quan tenia set anys, la família se'n va anar a viure Tarentum, prop de Pittsburgh. Va rebre l'educació secundaria a la Tarentum High School on ja va lluir el seu talent per a papers humorístics al teatre escolar.
Es va casar el 1953 amb Sy Harris, i tenia tres fills. Quan eren petits, es va limitar en paper en teatre amateur, sopars de teatre i uns rars films de propaganda. El 1977, amb quarante-i-nou anys, va rebre el seu primer paper en una pel·lícula: Irma a Looking Up, a costat de Marilyn Chris i Dick Shawn.
A més de la sèrie ja esmentada, va protagonitzar variats personatges en pel·lícules d'animació, sèries de televisió i sèries animades com Lula, l'espasa encantada en Dave el Bàrbar, la Sra. Lipsky, la mare del Doctor Drakken en Kim Possible, la Sra. Duckstein en Queer Duck, Muriel en Zack i Cody: Bessons en Acció, la Senyora Potato a costat de Don Rickles com Mr. Potato Head en Toy Story 2, la gosa àvia en Germà gos, la gallina Audrey en Vaques Vaqueres, la Srta. Boogien en la pel·lícula animada Teacher's Pet, i la mare de la Mort en Family Guy. També va tenir un paper menor en la sèrie Sabrina, la bruixota adolescent, i va participar en un episodi de The Weakest Link.

## Referències

* ↑ «1930 U.S. Federal Census». «Isaac Nussbaum (age 30) as "Head", Anna Nussbaum (age 30) as "Wife" and Minnie (age 9) and Estelle (age 2) as "Daughter[s]", New York City. Ward 6th Assembly District; Date: April 6, 1930»
* 1 2 3 4 Nigro, Nicholas J. Seinfeld FAQ : everything left to know about the show about nothing (en anglès). Milwaukee (Wisconsin): Hal Leonard Corporation, 2015 (FAQ Series). ISBN 978-1-4950-3536-4.
* ↑ «Estelle Harris Biography (1932-)» (en anglès). Film Reference. [Consulta: 27 febrer 2022].
* ↑ Bjorklund, Dennis. Seinfeld Reference: The Complete Encyclopedia with Biographies, Character Profiles & Episode Summaries (en anglès). Praetorian Publishing, 2017, p. 254. ISBN 9780967985244.
* ↑ «Mor el veterà còmic Don Rickles, la veu de Mr. Potato». TV3 Notícies. CCMA - 324cat, 06-04-2017 [Consulta: 27 febrer 2022].
# Gota d'aigua damunt la neu rosa

Gota d'aigua damunt la neu rosa és un quadre realitzat per Joan Miró el 1968 que actualment forma part de la col·lecció permanent de la Fundació Joan Miró de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Fitxa de l'obra al web del museu», 2016. Arxivat de l'original el 2019-02-16. [Consulta: 8 abril 2016].
* ↑ Jacques Dupin; Joan Miró; Ariane Lelong-Mainaud. MIRO CATALOGUE RAISONNE, PAINTINGS. Galerie Lelong, 31 agost 2010. ISBN 978-2-86882-056-3 [Consulta: 10 octubre 2011].

## Bibliografia

* Clavero, Jordi J. Fundació Joan Miró. Guia de la Fundació. Barcelona: Polígrafa, 2010. DL B.10.061.2010. ISBN 978-84-343-1242-5.
* Dupin, Jaques; Lelong-Mainaud, Ariane. Joan Miró Catalogue raisonné. Paintings. Volume IV:1959-1968. París: Daniel Lelong, 2002. DL B.10.061.2010. ISBN 2-86882-056-5.
* Erben, Walter. Miró. Taschen, 1/03/2004. ISBN 978-3-8228-2358-3.
* Malet, Rosa Maria. La Fundació Joan Miró i les seves col·leccions. Barcelona: Polígrafa, 1993. ISBN D.L. B-1804-1990.
* Daniel, Marko (ed.); Gale, Matthew. Joan Miró. L'escala de l'evasió. 1a edició. Barcelona: Fundació Joan Miró, 2011. ISBN 978-84-938981-0-6.
* P.Gimferrer, Miró, colpir sense nafrar, Polígrafa, 1978
* P.A. Serra, Miró i Mallorca, Polígrafa, 1984