OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gantt (Carolina del Sud)

Gantt és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 13.962 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gantt tenia 13.962 habitants, 5.361 habitatges i 3.854 famílies. La densitat de població era de 535,9 habitants/km².
Dels 5.361 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,6% hi vivien parelles casades, en un 23,4% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 11,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.811 $ i la renda mediana per família de 39.280 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.184 $ mentre que les dones 22.028 $. La renda per capita de la població era de 20.106 $. Entorn de l'11,7% de les famílies i el 13,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gantt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gantt». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Frontera entre França i Saint Lucia

La frontera entre França i Saint Lucia és la frontera, íntegrament marítima, que separa França (al nivell de Martinica) de Saint Lucia, a les Petites Antilles (mar Carib).

## Història

La frontera marítima entre ambdós països va ser determinada per un acord signat el 4 de març de 1981 a París (capital de França) i va entrar en vigor el mateix dia.

## Característiques

Els espais marítims de cadascun dels dos països són delimitats pels arcs de loxodromia juntant els punts que tenen les següents coordenades geogràfiques (en el sistema geodèsic adoptat per Martinica per l'Institut géographique national français en 1953) :
* L1 : 14° 04′ 50″ N, 62° 48′ 50″ O﻿ / ﻿14.08056°N,62.81389°O﻿ / 14.08056; -62.81389﻿ (L1)
* L2 : 14° 05′ 11″ N, 62° 46′ 38″ O﻿ / ﻿14.08639°N,62.77722°O﻿ / 14.08639; -62.77722﻿ (L2)
* L3 : 14° 09′ 16″ N, 62° 13′ 40″ O﻿ / ﻿14.15444°N,62.22778°O﻿ / 14.15444; -62.22778﻿ (L3)
* L4 : 14° 10′ 15″ N, 61° 46′ 27″ O﻿ / ﻿14.17083°N,61.77417°O﻿ / 14.17083; -61.77417﻿ (L4)
* L5 : 14° 10′ 30″ N, 61° 43′ 01″ O﻿ / ﻿14.17500°N,61.71694°O﻿ / 14.17500; -61.71694﻿ (L5)
* L6 : 14° 11′ 16″ N, 61° 23′ 58″ O﻿ / ﻿14.18778°N,61.39944°O﻿ / 14.18778; -61.39944﻿ (L6)
* L7 : 14° 12′ 27″ N, 61° 16′ 41″ O﻿ / ﻿14.20750°N,61.27806°O﻿ / 14.20750; -61.27806﻿ (L7)
* L8 : 14° 12′ 31″ N, 61° 16′ 26″ O﻿ / ﻿14.20861°N,61.27389°O﻿ / 14.20861; -61.27389﻿ (L8)
* L9 : 14° 13′ 49″ N, 61° 11′ 18″ O﻿ / ﻿14.23028°N,61.18833°O﻿ / 14.23028; -61.18833﻿ (L9)
* L10 : 14° 15′ 10″ N, 61° 04′ 35″ O﻿ / ﻿14.25278°N,61.07639°O﻿ / 14.25278; -61.07639﻿ (L10)
* L11 : 14° 16′ 21″ N, 61° 00′ 14″ O﻿ / ﻿14.27250°N,61.00389°O﻿ / 14.27250; -61.00389﻿ (L11)
* L12 : 14° 14′ 36″ N, 60° 53′ 31″ O﻿ / ﻿14.24333°N,60.89194°O﻿ / 14.24333; -60.89194﻿ (L12)
* L13 : 14° 13′ 09″ N, 60° 44′ 12″ O﻿ / ﻿14.21917°N,60.73667°O﻿ / 14.21917; -60.73667﻿ (L13)
* L14 : 14° 12′ 16″ N, 60° 40′ 47″ O﻿ / ﻿14.20444°N,60.67972°O﻿ / 14.20444; -60.67972﻿ (L14)
* L15 : 14° 08′ 08″ N, 60° 10′ 37″ O﻿ / ﻿14.13556°N,60.17694°O﻿ / 14.13556; -60.17694﻿ (L15)
* L16 : 14° 08′ 00″ N, 60° 09′ 15″ O﻿ / ﻿14.13333°N,60.15417°O﻿ / 14.13333; -60.15417﻿ (L16)
* L17 : 14° 07′ 20″ N, 60° 03′ 40″ O﻿ / ﻿14.12222°N,60.06111°O﻿ / 14.12222; -60.06111﻿ (L17)
* L18 : 14° 06′ 51″ N, 59° 59′ 59″ O﻿ / ﻿14.11417°N,59.99972°O﻿ / 14.11417; -59.99972﻿ (L18)

## Referències

* ↑ Convention de délimitation entre le gouvernement de la République française et le gouvernement de Sainte-Lucie, 4 mars 1981, dans Recueil des traités, Nations unies, vol.1264, I-20780, 1982, p.423–425 ; publié par le décret n°81-609 du 18 mai 1981, JORF n°119 du 21 mai 1981, p. 1608–1609.
# Ganganell

El Ganganell, o Rec de Malloles, és un rec o canal de drenatge de la Catalunya del Nord que recorre el centre de la comarca del Rosselló, dins del terme comunal de Perpinyà, on s'aboca en la Bassa.
Es forma a ponent del terme de Perpinyà, a prop i a llevant del Mas Orlina, a ponent del Centre Penitenciari de Perpinyà, des d'on, seguint un curs de ponent a llevant lleugerament decantat cap al nord, passa pel costat septentrional de la presó, travessa l'antic poble de Malloles i després passa al nord-oest del barri de Sant Martí. En el darrer tram agafa la direcció nord i passa soterrat pel costat sud-est del Liceu Aragó (per damunt seu es troba l'avinguda del Liceu), i s'aboca en la Bassa en el lloc on aquesta avinguda fa un angle recte per anar a trobar el bulevard dels Pirineus.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «113 - Perpinyà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Perpinyà». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
# Gavere

Gavere és un municipi belga de la província de Flandes Oriental a la regió de Flandes.

## Seccions

| # | Nom | Extensió km² | Població (31/12/2005) |
| I | Gavere | 4,36 | 2.819 |
| II | Asper | 5,79 | 4.234 |
| III | Semmerzake | 4,50 | 1.446 |
| IV | Vurste | 4,49 | 1.051 |
| V | Dikkelvenne | 8,99 | 1.889 |
| VI | Baaigem | 3,79 | 565 |

## Situació

* a. Melsen (Merelbeke)
* b. Schelderode (Merelbeke)
* c. Munte (Merelbeke)
* d. Scheldewindeke (Oosterzele)
* e. Velzeke-Ruddershove (Zottegem)
* f. Dikkele (Zwalm)
* g. Beerlegem (Zwalm)
* h. Meilegem
* i. Nederzwalm-Hermelgem
* j. Zingem
* k. Huise (Zingem)
* l. Ouwegem (Zingem)
* m. Nazareth
* n. Eke (Nazareth)
* o. Zevergem (De Pinte)
# Gadolinita-(Nd)

La gadolinita-(Nd) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la gadolinita-datolita. Rep el seu nom de Johan Gadolin (1760-1852) i de l'element neodimi, la terra rara dominant.

## Característiques

La gadolinita-(Nd) és un nesosilicat de fórmula química Nd₂Fe$^{2+}$Be₂O₂(SiO₄)₂. És el segon mineral que combina neodimi i beril·li, després de la hingganita-(Nd). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema monoclínic.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Malmkärra, a Norberg, Västmanland (Suècia). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Gadolinite-(Nd)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 novembre 2016].
# Geminita

La geminita és un mineral de la classe dels fosfats. Va rebre el nom per H. Sarp i P. Perroud l'any 1990. El nom deriva del llatí gemini, que significa bessons, per les macles (twinning, en anglès) observades en el mineral.

## Característiques

La geminita és un arsenat de fórmula química Cu$^{2+}$(AsO₃OH)·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1988, sent publicada per primera vegada el 1990. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la geminita pertany a «08.CB - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida mitjana, RO₄:H₂O = 1:1» juntament amb els següents minerals: serrabrancaïta, hureaulita, sainfeldita, vil·lyael·lenita, nyholmita, miguelromeroïta, fluckita, krautita, cobaltkoritnigita, koritnigita, yvonita, schubnelita, radovanita, kazakhstanita, kolovratita, irhtemita i burgessita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Cap Garonne, situada a la localitat de Le Pradet, dins el departament de Var (Provença-Alps-Costa Blava, França). També ha estat descrita a la mina Salsigne, a Carcassonne (Aude, Occitània). A més a més de França també ha estat descrita a Alemanya, a la República Txeca, Itàlia, Grècia, Polònia, el Marroc i Namíbia.

## Referències

* ↑ «Geminite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 octubre 2021].
# Griva daurada de les Amami

La griva daurada de les Amami (Zoothera major) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el terra del bosc i el sotabosc de l'illa d'Amami i de Kakeroma, a les Ryukyu.

## Referències

* ↑ «Griva daurada de les Amami». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Icknield Street

Icknield Street o Ryknild Street és una via romana del Regne Unit que va des de Fosse Way, Bourton-on-the-Water, a Gloucestershire (51° 53′ 17″ N, 1° 46′ 01″ O﻿ / ﻿51.888°N,1.767°O﻿ / 51.888; -1.767), fins a Templeborough, a South Yorkshire (53° 25′ 05″ N, 1° 23′ 38″ O﻿ / ﻿53.418°N,1.394°O﻿ / 53.418; -1.394). Travessa les localitats d'Alcester, Studley, Redditch, Metchley Fort, Birmingham, Lichfield i Derby.
La via va ser nomenada històricament Icknield Street però va adquirir el nom de Ryknild Street al segle xii per equivocació de Ranulf Higdon, un monjo de Chester escrivint el 1344 en el seu Polychronicon. Harverfield escrivint en el Victoria County History de Warwickshire dubtava sobre si la via tenia cap dret real i original a qualsevol dels dos noms, mostrant preferència per Ryknild com una alternativa no menys vàlida (o no menys correcta), i essent capaç de distingir-la d'Icknield Street a Oxfordshire i Berkshire. Actualment rep el nom d'Icknield o Ryknild Street per distingir-la de l'antic Icknield Way, una ruta de l'edat del ferro que s'estenia des de Norfolk fins a Dorset. Una secció conservada de la via romana es pot veure a Sutton Park a Birmingham.

## Referències

* ↑ Roman Roads in Britain, Thomas Codrington, S.P.C.K., Londres, 1903.
* ↑ Victoria County History of Warwickshire Vol I, p. 239, 1904
* ↑ Highways and Byways in Shakespeare's Country, Hutton 1914
* ↑ Sutton Park Arxivat 2011-10-18 a Wayback Machine., Birmingham Roman Roads Project, Universitat de Birmingham, consultat el 29 de desembre de 2008

## Vegeu també

* Britànnia

## Enllaços externs

* Projecte Birmingham de les Vies Romanes Arxivat 2006-02-02 a Wayback Machine. (Organitzat per la Universitat de Birmingham) (anglès)
* Metchley Fort, Birmingham Arxivat 2016-02-20 a Wayback Machine. (anglès)
* Text complet de les vies romanes al Regne Unit, Thomas Codrington (anglès)
# Cúpula quadrada

En geometria, la cúpula quadrada es pot construir tallant una llesca del petit rombicuboctàedre. És un dels noranta-dos sòlids de Johnson (J₄). Té simetria C$_{4v}$.
Els 92 sòlids de Johnson van ser descrits 1966 per Norman Johnson i els va numerar. No va demostrar que no n'existia més que 92, però va conjecturar que no n'hi havia d'altres. Victor Zalgaller el 1969 va demostrar que la llista de Johnson era completa. S'utilitzen els noms i l'ordre donats per Johnson, i se'ls nota J$_{xx}$ on xx és el nombre donat per Jonson.

## Fórmules

* L'àrea de la cúpula quadrada de costat $L$ és
    $A=L^{2}\cdot (7+2{\sqrt {2}}+{\sqrt {3}})\approx L^{2}\cdot 11.56048$
* El volum de la cúpula quadrada de costat $L$ és
    $V=L^{3}\cdot \left(1+{\frac {2{\sqrt {2}}}{3}}\right)\approx L^{3}\cdot 1.94281$
* L'altura de la cúpula quadrada de costat $L$ és
    $h=L\cdot {\frac {\sqrt {2}}{2}}\approx L\cdot 0.70711$
* El circumradi de la cúpula quadrada de costat $L$ és
    $C=L\cdot \left({\frac {1}{2}}{\sqrt {5+2{\sqrt {2}}}}\right)\approx L\cdot 1.39897$

## Referències

* ↑ Johnson, Norman W. «Políedres convexos amb cares regulars» (en anglès). Canadian Journal of Mathematics, 18, 1966, pàg. 169–200.
* 1 2 3 Sapiña, R. «Àrea i volum de la cúpula quadrada o sòlid de Johnson J₄» (en castellà). Problemas y ecuaciones. ISSN: 2659-9899 [Consulta: 16 juliol 2020].
* ↑ «Wolfram|Alpha Knowledgebase». Wolfram Research, Inc. [Champaign, IL], 2020.
* Victor A. Zalgaller, "Convex Polyhedra with Regular Faces", 1969 : primera demostració d'aquesta conjectura.
* Eric W. Weisstein. Johnson Solid : cada sòlid amb el seu desenvolupament

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic

## Enllaços externs

* Weistein, Eric W., Square cupola cúpula quadrada a MathWorld. (anglès)
* Weistein, Eric W., Johnson solid Sòlids de Johnson a MathWorld. (anglès)
# Formiguer de Rio de Janeiro

El formiguer de Rio de Janeiro (Cercomacra brasiliana) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos del sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Formiguer de Rio de Janeiro». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Gemma Aguilera Marcual

Gemma Aguilera Marcual (Sant Boi de Llobregat, 1979) és una periodista catalana. El 2001 es va llicenciar en periodisme a la Universitat Autònoma de Barcelona. Entre gener de 2001 i l'octubre de 2003 va treballar com a càmera, muntadora i redactora a Televisió de l'Hospitalet. Des d'abril de 2004 treballa com a redactora d'economia al setmanari El Temps. Entre març de 2008 i octubre de 2009 fou redactora de continguts a avui.cat, i també ha escrit reportatges a Nació Digital. Actualment és responsable d'informació parlamentària al diari digital El Món.
En 2007 va rebre una menció d'honor en periodisme escrit dels Premis Ciutat de Barcelona. En 2011 va guanyar el Premi Joan Fuster d'assaig amb el reportatge Agent 447 : l'home que va a detenir el president Lluís Companys, un reportatge sobre Pedro Urraca Rendueles, el policia franquista que va detenir, interrogar i deportar el president Lluís Companys i Jover.

## Obres

* Saltar la paret biografía de Josep-Lluís Carod-Rovira (2003), Llibres de l'Índex, ISBN 84-95317-55-9
* Una humanitat extingida (2009) amb Eudald Carbonell
* On - Off. L'energia que mou el món: Per a entendre el sistema energètic (Claus per a entendre el món) (2010), ISBN 978-8499040349
* Agent 447 : l'home que va a detenir el president Lluís Companys (2011), Tres i Quatre ISBN 978-84-7502-901-6

## Referències

* ↑ Qui som El Món Arxivat 2018-12-09 a Wayback Machine. a elmon.cat
* ↑ Daniel O'Hara, Gemma Aguilera i Jordi Llavina s'emporten els Octubre, nació Digital, 27 d'octubre de 2011

## Enllaços externs

* Articles de Gemma Aguilera Arxivat 2018-12-09 a Wayback Machine. a ara.cat
* Articles de Gemma Aguilera a El Temps
* Articles de Gemma Aguilera Arxivat 2018-12-09 a Wayback Machine. a El Món
* Articles de Gemma Aguilera a Nació Digital
* Àudios de Gemma Aguilera a ccma.cat
# Dulcidi d'Agen

Dulcidi fou un bisbe d'Agen cap a la primera meitat del segle v. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Succeí Febadi d'Agen. Fou conegut per la seva gran caritat envers els pobres i malalts i per la seva lluita contra l'heretgia arriana. Va fer construir un temple per a fomentar el culte a Sant Caprasi d'Agen.

## Bibliografia

* Biografia Arxivat 2017-02-15 a Wayback Machine.
# Griva becuda

La griva becuda (Zoothera monticola) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de ribera i zones empantanegades, a l'Himàlaia, al nord i est de l'Índia, oest i nord-est de Myanmar i nord del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Griva becuda». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Ivailo Andònov

Ivailo Andònov és un futbolista que va néixer el 14 d'octubre de 1967 a Blagòevgrad (Bulgària). Va destacar en la posició de davanter. Va ser internacional amb la seua selecció. Va jugar al Mundial de 1994 on Bulgària va realitzar un excel·lent campionat finalitzant els quarts.
Va debutar amb el Pirin Blagòevgrad on estaria quatre temporades. Fitxaria pel CSKA Sofia marcant 55 gols en tres temporades. En l'última campanya es consolida com a màxim golejador amb 25 gols de la lliga búlgara, cosa que li va obrir les portes de la primera divisió espanyola, sent fitxat per l'Albacete Balompié. A l'equip manxec va marcar quatre gols en 24 partits.
Després de la regular aventura espanyola va fitxar per l'Arminia Bielefeld alemany, on va estar una temporada. Va tornar al CSKA on va tornar a destacar amb 18 gols. Posteriorment va passar pel Lokomotiv Sofia, on va romandre dues temporades abans de tornar a Alemanya, a les files de l'Union Berlin, i després retornà al Pirin, on es va retirar el 2003.

## Clubs

* 1987-88 Pirin Blagòevgrad 9/1
* 1988-89 Pirin Blagòevgrad 28/2
* 1989-90 Pirin Blagòevgrad 30/7
* 1990-91 Pirin Blagòevgrad 28/9
* 1991-92 CSKA Sofia 30/15
* 1992-93 CSKA Sofia 30/15
* 1993-94 CSKA Sofia 24/25
* 1994-95 Albacete 24/4
* 1995-96 Arminia Bielefeld 20/2
* 1996-97 CSKA Sofia 25/18
* 1997-98 Lokomotiv Sofia 0/0
* 1998-99 Lokomotiv Sofia 24/7
* 1999-00 Union Berlin 28/7
* 2000-01 Pirin Blagòevgrad
* 2001-02 Pirin Blagòevgrad
* 2002-03 Pirin Blagòevgrad
# Fort de Rangarh

El fort de Rangarh és una antiga fortalesa en ruïnes al districte de Banda, a Uttar Pradesh. Està a la vora del poblet de Rangarh.
Té una antiguitat de 450 anys i fou construït vers el 1540; el fort és propietat d'un raja i el visiten unes 500 persones a l'any. L'entorn és magnífic i el riu Ken està a la rodalia. A l'entorn del fort hi ha un temple hindú. La zona està poblada per nombroses mones.

## Referències

* Rangarh Arxivat 2009-04-10 a Wayback Machine.
# El desconegut del tercer pis

El desconegut del tercer pis (original: Stranger on the Third Floor) és una pel·lícula negra americana dirigida el 1940 per Boris Ingster. Ha estat doblada al català.

## Argument

Michael Ward, modest periodista amb un futur brillant al davant, és el testimoni clau en el transcurs d'un procés per homicidi per al qual el jove Joe Briggs, taxista, és acusat. Aquest és condemnat però continua clamant la seva innocència. Jane, la promesa de Mike, es col·loca del costat de Joe i va contra Mike. En el transcurs d'un terrible malson, Mike es veu ell mateix acusat de l'homicidi del seu sorollós veí, Meng, fins que Jane desemmascari el verdader assassí.

## Al voltant de la pel·lícula

Peter Lorre va obtenir un contracte de dos dies amb la RKO per aquest paper i, malgrat el poc temps de les escenes en les que va participar, va cobrar un catxet important.

## Repartiment

* John McGuire: Mike, Michael Ward
* Peter Lorre: El desconegut
* Margaret Tallichet: Jane
* Charles Waldron: El procurador de districte
* Elisha Cook Jr.: Joe Briggs
* Charles Halton: El veí de Mike, Albert Meng
* Ethel Griffies: La llogatera de Mike, Mrs. Kane
* Cliff Clark: Martin
* Oscar O'Shea: El jutge
* Alec Craig: L'advocat de la defensa, Briggs
* Otto Hoffman: El metge de la polícia, Charles Evans

### Actors que no surten als crèdits

* Dell Henderson: El detectiu

## Referències

* ↑ esadir.cat. El desconegut del tercer pis. esadir.cat.
* ↑ «Stranger on the third floor». The New York Times.
# El desafiament de les àguiles

El desafiament de les àguiles (títol original en anglès Where Eagles Dare) és una pel·lícula britànico-estatunidenca dirigida per Brian G. Hutton, estrenada el 1968 i doblada al català.

## Argument

El 1944, un escamot britànic és llençat en paracaigudes a Àustria, a prop del poble de Werfen, en el land de Salzburg (en els Alps austríacs a menys de 40 km al sud-est de Berchtesgaden i del niu d'àguiles de Hitler a Baviera) per recuperar un general americà, presoner en la fortalesa nazi de Hohenwerfen (el castell de les àguiles). L'anglès John Smith és el cap de l'expedició, formada per set homes i una dona, que serà la primera a introduir-se al castell, fent-se passar per una cambrera. Però sembla que alguns juguen doble joc, o més...

## Repartiment

* Richard Burton: Major Jonathan Smith
* Clint Eastwood: Tinent Morris Schaffer
* Mary Ure: Mary Elison
* Patrick Wymark: Coronel Wyatt Turner
* Michael Hordern: Rolland
* Donald Houston: Capità James Christiansen
* Peter Barkworth: Edward Berkeley
* William Squire: Capità Philip Thomas
* Robert Beatty: General George Carnaby
* Brook Williams: Sergent Harrod
* Neil McCarthy: Sergent Jock MacPherson
* Vincent Ball: Carpenter
* Anton Diffring: SS-Standartenführer Kramer
* Ferdy Mayne: General Rosemeyer
* Derren Nesbitt: SS-Sturmbandführer Von Hapen
* Ingrid Pitt: Heidi

## Al voltant de la pel·lícula

* Aquesta pel·lícula va inspirar la cançó d'Iron Maiden del mateix nom que la pel·lícula (Where Eagles Dare ) a l'àlbum Piece of Mind (1983).
* El trimotor Ju 52 que es veu al començament i al final és un dels tres que té l'aviació suïssa i que manté amb molta cura. Per a la pel·lícula va ser repintat seguint les fotos i esquemes publicats a partir de 1962 per l'historiador especialitzat Balcke. Va mantenir aquesta decoració durant molts anys, pels turistes. Remarcar que Iron Maiden era el malnom donat pels anglesos al Ju 52.
* L'helicòpter alemany igualment destruït pels herois és una pura invenció dels guionistes. La Luftwaffe va tenir una esquadrilla d'helicòpters però només a partir de febrer de 1945 i el model n'era molt diferent (birotor); el salvament a muntanya va ser el seu únic ús.

## Referències

* ↑ «El desafiament de les àguiles». Ésadir.cat. [Consulta: 5 octubre 2022].
* ↑ «Where Eagles Dare» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 5 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Filmant localitzacions (anglès)
* Where Eagles Dare homepage Arxivat 2006-10-04 a Wayback Machine. (no oficial) (anglès)
* El desafiament de les àguiles Arxivat 2009-06-15 a Wayback Machine. a eastwoodclint.free.fr (francès)
# Jack Finney

Jack Finney (Milwaukee, Wisconsin, 2 d'octubre de 1911 - Greenbrae, Califòrnia, 14 de novembre de 1995) fou un escriptor estatunidenc. Les seves obres més conegudes són d'acció i de ciència-ficció, com Ara i sempre o The Body Snatchers (duta al cinema l'any 1956 amb Invasion of the Body Snatchers i els seus remakes posteriors).

## Biografia

Finney va graduar-se el 1934 al Knox College de Galesburg (Illinois). Va casar-se amb Marguerite Guest, amb qui va tenir dos fills: Kenneth i Marguerite. Va treballar en una agència de publicitat a Nova York. Més endavant, als anys cinquanta, va traslladar-se amb tota la família a Califòrnia, on va viure fins a la seva mort. Va viure al municipi de Mild Valley i va morir finalment a Greenbrae amb 84 anys a causa d'una pneumònia i d'un emfisema pulmonar.

## Obres

* Someone Who Knows Told Me… (desembre de 1943)
* The Widow's Walk (juliol de 1947)
* Breakfast in Bed (maig de 1948)
* The Little Courtesies (juny de 1949)
* A Dash of Spring (juny de 1949)
* I Like It This Way(juny de 1950)
* My Cigarette Loves Your Cigarette (setembre de 1950)
* Such Interesting Neighbors (gener de 1951)
* One Man Show (juny de 1951)
* I'm Scared (setembre de 1951)
* It Wouldn't be Fair (novembre de 1951)
* Obituary (amb C.J. Durban) (febrer de 1952)
* Quit Zoomin' Those Hands Through the Air (desembre de 1952)
* Five Against the House (1954)
* Of Missing Persons (1955)
* The Body Snatchers (1955)
* Man of Confidence (setembre de 1955)
* Second Chance (abril de 1956)
* Telephone Roulette: A Comedy in One Act (1956)
* Contents of the Dead Man's Pocket (juny de 1956)
* The House of Numbers (1957)
* The Third Level (1957)
* Assault on Queen Mary (1959)
* The Love Letter (1 d'agost de 1959)
* The U-19’s Last Kill (del 22 d'agost de 1959 fins al 26 de setembre de 1959)
* The Other Wife (30 de gener de 1960)
* An Old Tune (octubre de 1961)
* Old Enough for Love (maig de 1962)
* The Sunny Side of the Street (octubre de 1962)
* Hey, Look at Me! (1962)
* Lunch Hour Magic (1962)
* Time Has No Boundaries (13 d'octubre de 1962)
* Where the Cluetts Are (1962)
* Good Neighbor Sam (1963)
* I Love Galesburg in the Springtime (1963). Recull de contes.
* This Winter's Hobby: A Play (1966)
* The Woodrow Wilson Dime (1968)
* Time and Again (1970)
* Marion's Wall (1973)
* The Night People (1977)
* Forgotten News: The Crime of the Century and Other Lost Stories (1983)
* About Time (1986). Recull de contes.