OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Moros i Cristians d'Alcoi en honor de Sant Jordi

La Festa de Moros i Cristians d'Alcoi en honor de Sant Jordi té una estructura de tres dies establerta i un origen estrictament religiós. La tradició marca la data del 23 d'abril del 1276 com l'inici del patronatge de Sant Jordi per als alcoians, després de la seva intervenció en la defensa d'Alcoi davant d'un atac musulmà. Els primers documents que parlen de la festa daten del 1317, i parlen només d'una celebració religiosa. A principis del segle xvi, l'Ajuntament d'Alcoi va decidir donar més importància a la celebració, incloent-hi actes profans. A finals del segle xvii, amb la Guerra de Successió, la ciutat d'Alcoi va ser tractada com a població enemiga i no es va poder celebrar la festa fins al 1741. A partir d'aquest any, la festa va anar prenent la forma que té actualment.

## Referències

* ↑ Sollutia.com. «Historia | Fiestas | Associació de Sant Jordi» (en castellà). [Consulta: 15 desembre 2022].
# Disminució de l'oxigen a l'aigua

* Aquest article tracta sobre un efecte de la contaminació de l'aigua. Si cerqueu Altres efectes de la contaminació de l'aigua, vegeu «contaminació de l'aigua».
L'abocament d'aigua procedent dels sistemes de refrigeració i de les centrals nuclears o d'indústries, a una temperatura superior a la normal (contaminació tèrmica), provoca la disminució de la quantitat d'oxigen de l'aigua. A conseqüència d'això, en aquestes aigües hi disminueix la presència d'éssers vius. La pèrdua de l'oxigen dissolt a l'aigua també es produeix en el procés d'eutrofització.
# Temà

Segons el Gènesi capítol vint-i-cinquè, Temà fou un dels fills d'Ismael. El Llibre de Jasher citava el nom dels seus tres fills; Saïr, Sadó i Jacol.

## Referències

* ↑ «Gènesis 25:12». A: Bíblia, traducció pels Monjos de Montserrat. Andorra: Casal i Vall, 1992.
# Línia evolutiva de Swablu

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Swablu i Altaria.

## Swablu

Swablu és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus normal i tipus volador i evoluciona a Altaria.

## Altaria

Altaria és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus drac i tipus volador i evoluciona de Swablu. La seva megaevolució és de tipus drac i tipus fada.

## Referències

* 1 2 «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial de Pokémon
* Swablu a Bulbapedia (anglès)
* Altaria a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Decorador

El decorador és l'encarregat de l'interiorisme d'un habitatge o local, dissenyant l'espai per tal que compleixi les seves funcions de la manera més eficient i que alhora presenti un aspecte agradable, amb una estètica definida a gust del client però tenint en compte la moda.
L'elecció del decorador afecta la distribució dels mobles, la tria de tapisseria i il·luminació, la cura dels acabats i revestiments i l'encàrrec de rètols si s'escau. Cobra pel disseny del projecte, la direcció d'obra i sovint comissions per col·laborar amb determinades línies o empreses.

## Referències

* ↑ «Decorador». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Decorador». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Brief History of Interior Design (2007) Retrieved December 7, 2012, des de www.interior-design-school.net
# Mallot (dansa)

Un mallot és una peça de vestir de punt, ajustada, que cobreix normalment tot el tronc del cos i que s'empra sobretot per a fer dansa i alguns tipus d'esport, com la gimnàstica rítmica o el patinatge. També porten mallots els esportistes que practiquen rem, halterofília o lluita, per exemple. En dansa clàssica pot anar complementat amb un tutú. Els mallots nedar són banyadors.
Un mallot cobreix el tronc del cos i generalment acaba als engonals, però també n'hi ha que cobreixen part o totes les cames, sempre de manera molt ajustada. Els mallots de les ballarines solen ser escotats i sense cremalleres ni botons, excepte els més rics per a alguns espectacles, que poden incorporar un cosset o teixits no elàstics que els obliguen a tenir una cremallera, sovint dissimulada a un costat. En aquests casos, si tenen mànigues, solen estar obertes a l'aixella, perquè no impedeixi el moviment dels braços. En els mallots habituals però, les mànigues o els tirants estan fets del mateix teixit elàstic (cotó, licra, etc.) i aquesta obertura no és necessària.
Els mallots esportius solen ser menys escotats, de manera que arriben fins al coll, o poden fins i tot ser de coll alt. Per poder-los posar doncs cal una cremallera que sol estar a l'esquena. També n'hi ha de més senzills i de competició, que poden ser molt elaborats.
Es diferencia del bodi en què aquest es corda a l'entrecuix. Els bodis els porten els nadons i algunes dones, com a roba interior o com a roba de carrer.

## Etimologia

El mot en català mallot ve del francès maillot, i aquest, del francès antic mailloel, o maillol per canvi de sufix.

## Referències

* ↑ Mallot Gran Diccionari de la Llengua Catalana
# Gai Corneli Lèntul

Gai Corneli Lèntul (en llatí Caius Cornelius Lentulus) va ser un magistrat romà. Se sap que formava part de la família dels Lèntuls, una branca de l'antiga Gens Cornèlia.
L'any 199 aC va ser un dels Triumviri coloniae deducendae, o magistrats extraordinaris per dirigir la fundació d'una colònia romana.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 732.
# Cello Rock

El cello rock és un estil de rock compost principalment per instruments de corda -com el violoncel (nomenat cello, com en l'original italià), el violí i la viola- per crear un so i textura similar al de la música rock, però format de nou diferentment pels timbres únics i els gèneres més tradicionals del cello (particularment) i altres instruments de corda utilitzats.
Els violoncels i altres instruments de corda sovint s'amplifiquen i modifiquen electrònicament. Es combinen sovint amb elements típics de música rock tals com veus, teclats i bateria.
El cello rock ha anat evolucionant des dels seus començaments en els anys noranta a Rússia i Alemanya gràcies a influències directes com les de Metallica o Marilyn Manson, que presta la seva ajuda a nous grups d'aquest gènere.

## Orígens

El gènere sorgeix sobretot en la foscor de l'escena musical nord-americana.

## Grups

Apocalyptica ha causat una revolució musical verdadera al continent europeu. Iniciat per un quartet finlandès (ara trio de cordes, més bateria), Apocalyptica va interpretar amb violoncel cançons de heavy metal, incloent-ne algunes de Metallica. Avui en dia interpreten les seves pròpies composicions de chelo-rock/chelo-metall, versions de cançons heavy metall, a més, han col·laborat amb Rammstein en la cançó Seemann i amb Sandra Nasic i la cançó Path (entre d'altres).
Rasputina és una banda nord-americana que reinterpreta cançons de Led Zeppelin, vestint robes del període victorià (com cotilles). Puro Goth dels EUA
Primitivity és el nom del projecte del violoncelista Loren Westbrook. Westbrook va començar reinterpretant cançons de Megadeth i avui en dia crea música original i reinterpreta música clàssica per convertir-la en heavy metall, un subgènere iniciat pel chelista Gideon Freudmann i que ell va encunyar com "cellobop" (un terme que utilitza personalment): "Imagina la passió d'una ària de Mozart o la fúria d'un quartet de Bártok recolzat amb una sensibilitat de R&B".
Hevein banda finlandesa, en la qual es troba un antic integrant d'Apocalyptica, Max Lilja, implementa instruments com cellos i violins, fusionant un potent metall, amb l'harmonia d'aquests instruments, i veus líriques, donant un so complet i melòdic.

## Referències

* ↑ «Enter Cellomen». Arxivat de l'original el 24 setembre 2015.
* ↑ «Cello-rock duo Oak and Gorski combine symphonic, acoustic sounds for a signature brand in L.A.». [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Judgement Day: Heavy metal trio with strings», Plantilla:1er octobre 2009. [Consulta: Plantilla:1er février 2015].
* ↑ «Mikko Sirén, batteur du groupe Apocalyptica», 16-06-2010. [Consulta: Plantilla:1er février 2015].
* ↑ Jason Ankeny. «Rasputina». [Consulta: Plantilla:1er février 2015].
# Cop d'Estat a Zimbàbue de 2017

En la nit del 14 de novembre de 2017, elements de l'Exèrcit Nacional de Zimbàbue es van reunir al voltant d'Harare, la capital de Zimbàbue, i van prendre el control de la Zimbabue Broadcasting Corporation i altres àrees de la ciutat. L'endemà van realitzar un comunicat declarant que no era un cop d'estat i que el president Robert Mugabe estava segur, però que la situació només tornaria a la normalitat després de fer front als «criminals» de l'entorn de Mugabe, responsables dels problemes socioeconòmics del país.
El cop va tenir lloc enmig de tensions dins del partit governant ZANU–PF, entre el vicepresident Emmerson Mnangagwa, qui estava recolzat per l'exèrcit, i la primera dama Grace Mugabe, recolzada per G40, la facció més jove. Una setmana després que Mnangagwa fos acomiadat i obligat a fugir del país i un dia abans que les tropes marxessin cap a Harare, el cap de l'exèrcit Constantino Chiwenga va publicar una declaració que havien de cessar les purgues de funcionaris del ZANU-PF com Mnangagwa.

## Referències

* ↑ Burke, Jason «Zimbabwe: military takes control of state broadcaster in capital Harare, urges calm» (en anglès). The Guardian, 15-11-2017.
* ↑ Agence France-Presse «Zimbabwe army chief warns military could 'step in' over party purge» (en anglès). The Guardian. Agence France-Presse, 13-11-2017.
# Masà

Segons el Gènesi capítol vint-i-cinquè, Masà fou el tercer fill d'Ismael amb la seva segona esposa Malchuth. El Llibre de Jasher citava el nom dels seus tres fills; Meló, Mulà i Ebidadó.

## Referències

* ↑ «Gènesis 25:12». A: Bíblia, traducció pels Monjos de Montserrat. Andorra: Casal i Vall, 1992.
# Zona de Lliure Comerç

Una zona de lliure comerç (lliure mobilitat de béns) és una àrea on algunes de les barreres comercials -com a aranzels i quotes- s'eliminen i es redueixen els tràmits burocràtics amb l'esperança d'atreure nous negocis i inversions i facilitar l'activitat comercial. En una zona de lliure comerç els països signataris del tractat es comprometen a anul·lar entre si els aranzels a les fronteres, és a dir, els preus de tots els productes comercials entre ells seran els mateixos per a tots els integrants de la zona, de manera que un país no pot augmentar (mitjançant aranzels a la importació) el preu dels béns produïts a un altre país o regió que formi part de la zona de lliure comerç.

## Història

La primera zona de comerç al món, va ser establerta per Shannon, Co. Clare. Va ser un intent pel Govern Irlandès per promocionar ocupació a una àrea rural, fer ús de petites regions i generar ingressos per a l'economia irlandesa. Va ser un gran èxit, i encara segueix en funcionament.

## Referències

* ↑ free-trade zone Definition of Free Trade Zone-Source-Britannica (en anglès)
* ↑ Economics: Principles in action (en anglès). Upper Saddle River, New Jersey 07458: Prentice Hall, 2003, p. 454. ISBN 0-13-063085-3. Arxivat 2016-12-20 a Wayback Machine.
* ↑ Welcome to Shannon Development Arxivat 2011-05-11 a Wayback Machine. (en anglès)
# Àfrica Central

L'Àfrica Central és una regió d'Àfrica que inclou els següents estats:
* Burundi
* República Centreafricana
* República Democràtica del Congo
* Ruanda
* Txad
Angola i Zàmbia (estats de l'Àfrica Austral) i el Camerun, Gabon, la Guinea Equatorial, la República del Congo i São Tomé i Príncipe (pertanyents a l'Àfrica Occidental) a vegades es considera que també formen part de l'Àfrica Central.
Àfrica Central és un terme usat per descriure la regió de l'Àfrica situada al sud del desert del Sàhara, a l'est del golf de Guinea i a l'oest de la vall del Rift. La regió està travessada pel riu Congo i pels seus afluents, que en conjunt formen una conca fluvial només superada en extensió per la conca de l'Amazones.
La religió predominant és el cristianisme, en algunes zones barrejat amb creences animistes prèvies. La divisa més estesa és el franc CFA de l'Àfrica Central.

## Història

La zona va ser poblada a la prehistòria pels bantu, essent els luba el primer gran poble de la regió (c. 1300 aC), creant un sistema polític centralitzat. Aquest es va fragmentar en diferents imperis antics: Imperi Lunda, els maravi i els bemba, els quals van dominar la regió fins ben entrat el segle xviii. El regne del Congo es va convertir en el primer país modern, que va ser colonitzat i repartit entre potències europees per l'abundància de recursos naturals i la seva posició estratègica al continent durant l'imperialisme. La descolonització va fer aflorar rivalitats ètniques i polítiques que van provocar guerres de gran intensitat al segle xx, sense que estiguin plenament resoltes.
# Johan Dielhe

Johan Dielhe fou un ciclista neerlandès, que es va especialitzar en el ciclisme en pista. Va competir com amateur i va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món de mig fons de 1902 per darrere dels alemanys Alfred Görnemann i Willy Keller.

## Referències

* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa a cyclebase.nl
# Población de Abajo

Población de Abajo és una localitat del municipi càntabre de Valderredible. Hi viuen 9 persones (2008) i es troba a 7 km de Polientes i a 879 metres per sobre el nivell del mar.
# Montecillo

Montecillo és un nucli del municipi càntabre de Valderredible habitat per 12 persones (2012). Està situat a 8 km de Polientes i a 800 m per sobre el nivell del mar.
# La brama dels llauradors del orta de Valencia contra lo venerable Mossen Bernat Fenollar, Preuere

La Brama dels Llauradors de l’Horta de València fou una resposta satírica, i negativa, a la proposta les “Regles de esquivar vocables o mots grossers pagesívols” (ca. 1490), d’en Bernat Fenollar, prevere valencià, i Jeroni Pau, canonge barceloní, que pretenien una llengua catalana unificada. Al subtítol: “mots o vocables los quals deu esquivar qui bé vol parlar la llengua catalana”. Fenollar hi diu:
| « | ... entre persones de bon ingeni o experiència fàcilment se coneix dits vocables ésser d’Empordà, o d’Urgell, o de Xàtiva, o de les Mallorques... | » |
# Cant de Nadal

El Cant de Nadal és un himne cristià, creat sobre el poema "Minuit, chrétiens" escrit al voltant de 1843 per Placide Cappeau de Roquemaure i musicat pel compositor d'òperes i ballets Adolphe Adam. La versió més coneguda és la versió anglesa "O Holy Night". Originalment, anomenat "Cantique de Noël" fou compost per a soprano i teclat (piano, orgue o harmònium), però sovint és cantat per un baríton o tenor solista acompanyat a l'orgue durant la Missa del Gall que tradicionalment se celebra el 24 de desembre a la mitjanit. Moltes transcripcions d'aquesta cançó s'han fet per als més diversos orígens, des de l'adaptació simple per a instrument solista fins a l'orquestració simfònica amb un gran cor i orgue. Una de les versions més reeixides és la interpretada per l'Escola Coral de l'Orfeó Català, amb arrenjaments de Jordi Bello i l'adaptació al català de Baltasar Carbó.

## Lletra de l'himne

Nit de Nadal és nit d'esperança
doncs Jesús ha nascut al portal.
Ell ha arribat per a esborrar la taca
que ens embruta el pecat original.
El món sencer s'omple de benaurança
aquesta nit ens ve el Salvador.
Poble fidel! Cantem una lloança
Nadal, Nadal! Heus ací el Redemptor (bis).
La nostra fe que la llum il·lumina
i ens acosta a l'infant com un sol.
Com un estel que al cel els Reis guia
conduint el seu pas al bressol.
El Rei dels reis en un humil pessebre
descansa en pau sabent-se el Salvador.
Neix humilitat allà on Déu predica.
Nadal, Nadal! Heus ací el Redemptor (bis).
El Redemptor ha trencat les barreres
i ha obert a la terra el cel.
Veu un germà en cadascú de nosaltres
l'esclavatge ha vençut amb anhel.
L'amor naixent ja trenca les barreres
i brolla enllà bonesa i pietat.
Poble fidel! Cantem una lloança:
Nadal, Nadal! Heus ací el Redemptor (bis)
# Charles Guillaumet

Charles o Maurice Guillaumet va ser un ciclista francès. Va competir com amateur i es va especialitzar en el ciclisme en pista. Va aconseguir una medalla de bronze al Campionat del món de velocitat de 1896 per darrere de l'irlandès Harry Reynolds i del danès Edwin Schraeder.

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Bateria de zinc-carboni

Una bateria de zinc-carboni és una bateria primària de cèl·lules seques que proporciona uns 1,5 volts de corrent directe a partir d'una reacció electroquímica entre zinc i diòxid de manganès. Una vareta de carboni recull el corrent de l'elèctrode de diòxid de manganès, donant el nom a la cèl·lula. Una cèl·lula seca sol estar feta de zinc, que serveix com a ànode amb polaritat elèctrica negativa, mentre que la vareta de carboni inert és el càtode del pol elèctric positiu. Les bateries d'ús general poden utilitzar com a electròlit una pasta aquosa de clorur d'amoni, possiblement barrejada amb alguna solució de clorur de zinc. Els tipus resistents utilitzen una pasta principalment composta de clorur de zinc.
Les bateries de zinc i carboni van ser les primeres bateries comercials en sec, desenvolupades a partir de la tecnologia de la cèl·lula humida de Leclanché. Van fer possible les llanternes i altres dispositius portàtils, perquè la bateria pot funcionar de qualsevol manera. Segueixen essent útils en dispositius d'ús baix o d'ús intermitent com ara comandaments a distància, llanternes, rellotges o ràdios de transistor. Les cèl·lules seques de zinc-carboni són cèl·lules primàries d'un sol ús.

## Referències

* ↑ Baterías de carbón-zinc. En: Manual práctico de electricidad para ingenieros. Donald G. Fink. Editorial Reverté, 1981. ISBN 8429130268 Pág. 49
# Dinastia Antonina

La Dinastia Antonina va ser la quarta dinastia que governà l'Imperi Romà després de la breu Dinastia Flàvia. Van regir l'Imperi entre els anys 96 i 192 dC. Els emperadors d'aquesta dinastia van ser, per ordre de regnat: Nerva, Trajà, Hadrià, Antoní Pius, Marc Aureli (compartint temporalment el poder amb Luci Ver) i Còmmode. Els cinc primers són coneguts com els Bons Emperadors. Els Bons Emperadors o Cinc Bons Emperadors eren coneguts per la seva política moderada, que contrastava amb el caràcter tirànic i opressiu dels seus successors, i van exercir el seu poder durant el zenit de la prosperitat que va assolir l'imperi a la Pax Romana. El seu govern va succeir durant el període de màxima esplendor de Roma, en què assolí la màxima expansió territorial, prosperitat econòmica i cultural. La historiografia acostuma a donar la major part d'aquesta responsabilitat al (generalment) bon govern i administració dels emperadors d'aquesta família.
El període dels cinc bons emperadors va ser particularment notori pel mètode pacífic que es va donar per a la successió: cadascun d'ells triava el seu successor adoptant un hereu, així prevenint el caos polític que anteriorment s'havia iniciat cada cop que hi havia una successió. El nomenament com a hereu per part de Marc Aureli del seu fill Còmmode va ser un gran error, i que va suposar la fi de la Pax Romana. Marc Aureli va ser un bon emperador, també conegut com a filòsof estoic.
L'historiador Gibbon en va oferir una imatge idealitzada i pròspera, en la qual els seus governants actuaven amb saviesa i prudència i van ser capaços no només de mantenir la pau, sinó també l'ordre entre les seves tropes, gràcies a l'autoritat i respecte que inspiraven.
Estudiosos més recents sobre el tema, tot i que es mostren d'acord amb la major part dels detalls de l'anàlisi de Gibbon, no estan totalment d'acord amb aquesta visió tan perfecta. Hi havia més gent que vivia sota el domini dels emperadors que aquells individus rics que apareixen mencionats a les cròniques de l'antiguitat. Un gran percentatge de la població eren camperols, o gent associada amb les feines del camp, que sempre vivien amb l'amenaça dels oficials avariciosos, o dels assaltants i bandits, dels quals n'hi hagué tants durant el regnat d'aquests bons emperadors com abans o més endavant.
Encara que aquests són considerats els cinc bons emperadors, n'hi ha hagut molts altres que tingueren un efecte positiu sobre l'imperi. August es considera també un dels millors emperadors, però no s'inclou en aquesta llista perquè el temps el separa d'aquesta línia successòria.

## Referències

* ↑ Gibbon, Edward. The History of the Decline and Fall of the Roman Empire. Vol. I. [Whitefish, Mt.]: Kessinger Publishing, 2004, p. 78. ISBN 9781419124150.
# Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1932

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 realitzats a la ciutat de Los Angeles (Estats Units) es feren dues proves de tir olímpic, ambdues en categoria masculina. Després de la seva absència en els Jocs anteriors es reintroduí aquest esport olímpic en el programa oficial dels Jocs, no abandonant-lo mai més i desapareixent per sempre més la competició per equips. Les proves es feren entre els dies 12 i 13 d'agost de 1932.

## Comitès Nacionals

Participaren un total de 41 tiradors de 10 comitès nacionals diferents:
* Alemanya (1)
* Argentina (2)
* Brasil (6)
* Espanya (5)
* Estats Units (6)
* Hongria (3)
* Itàlia (6)
* Mèxic (5)
* Portugal (4)
* Suècia (3)

## Resum de medalles

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Pistola ràpida 25 metres detalls | Renzo Morigi | Heinz Hax | Domenico Matteucci |
| Rifle en posició estesa 50 metres detalls | Bertil Rönnmark | Gustavo Huet | Zoltán Soós |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Itàlia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 | Suècia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Mèxic | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Hongria | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* (anglès) www.olympic.org - Cercador olímpic
# Polientes

Polientes és la capital municipal de Valderredible. Hi viuen 216 habitants (2004). Es troba a 716 m per sobre el nivell del mar i a 112 km al sud de Santander. El patrimoni històric d'aquest poble se centra en l'església parroquial de San Cristóbal. Compta amb un museu etnogràfic de la comarca.

## Referències

* ↑ http://www.cantabria102municipios.com/campoo/valderrible/nucleos.htm
# Rebollar de Ebro

Rebollar de Ebro és un nucli, situat al municipi càntabre de Valderredible, en el que hi viuen 59 persones (2004). Es tracta del tercer nucli més poblat del municipi. S'hi troba una església parroquial gòtica del segle xvi dedicada a "San Vicente". Es troba a 4 km al sud de Polientes i a 713 m per sobre el nivell del mar.