OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Ninot

Cal Ninot és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Situat al nucli antic de la ciutat, formant part dels edificis que envolten la plaça Major, característica pels seus porxos. Edifici plurifamiliar entre mitgeres desenvolupat en planta baixa amb voltes, dues plantes i golfes. La planta baixa surt al carreró Buidasacs i les voltes estan sostingudes per columnes cilíndriques amb base i capitell de pedra i jàsseres de fusta. La façana està dividida verticalment en dos registres, el de l'esquerra més ample. Entre els balcons del primer i segon pis hi ha uns senzills esgrafiats, que sobresurten en l'estuc groc pàl·lid de la façana. Finalment, les golfes estan definides per dues finestres quadrangulars.

## Referències

* ↑ «Cal Ninot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Abu-Màlik al-Múntassir ibn al-Yassa

Abu-Màlik al-Múntassir ibn al-Yassa, més conegut com a Midrar (‘el que produeix l'abundància’) fou un emir midràrida de Sigilmasa, el que ha donat nom a la dinastia.
Va succeir el seu pare al-Múntassir ibn al-Yassa a la seva mort vers 823/824. Els seus territoris centrals eren el Tafilalt, amb capital a Sigilmasa, però el seu domini s'estenia per la regió del Draa, on explotava mines de plata, i la vila de Ziz. Feia la khutba en nom del califa abbàssida. Tenia llaços amb Qúrtuba i amb els rustàmides de Tahert, amb els quals compartia la fe kharigita. Es va casar amb Arwa bint Abd-ar-Rahman ibn Rústam. El final del seu regnat va estar marcat per les rivalitats entre dos fills, tots dos anomenats Maymun, un nascut d'Arwa bint Abd-ar-Rahman, conegut com a Maymun ibn ar-Rustamiyya, i l'altra nascut d'una dona anomenada Thakiyya (o, segons Ibn Idhari, Bakiyya), conegut com a Maymun ibn Thakiyya. Al cap de tres anys de lluita Abu-Màlik va imposar com a successor Maymun ibn ar-Rustamiyya, però aquest va mostrar ingratitud i va deposar al seu pare; això va provocar la revolta popular que va proclamar emir Maymun Ibn Thakiyya, però aquest va refusar i va retornar el poder al pare. Com que aquest va mostrar la seva intenció de retornar la successió a Maymun ibn ar-Rustamiyya, altre cop els habitants es van revoltar, van assetjar Abu-Màlik al palau i van proclamar emir Maymun ibn Thakiyya, que aquesta vegada va acceptar i va prendre el poder el 867.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, VI, 1022-1023
# Calau caragroc

El calau caragroc (Rhabdotorrhinus exarhatus) és una espècie d'ocell de la família dels buceròtids (Bucerotidae) que habita els boscos de Sulawesi i les properes Lembeh, Muna i Butung.
# Blicca bjoerkna

Blicca bjoerkna és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 36 cm de longitud total i 1.000 g de pes.
* Nombre de vèrtebres: 39-40.

## Reproducció

Té lloc entre maig i juliol.

## Alimentació

Els alevins mengen zooplàncton i els adults petits invertebrats bentònics, larves d'insectes i plantes.

## Depredadors

A Hongria és depredat per Sander lucioperca.

## Hàbitat

És un peix demersal i de clima temperat (4 °C-20 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: des de França fins als Urals (llevat d'Itàlia, Grècia i el territori de l'antiga Iugoslàvia).

## Referències

* ↑ «Blicca bjoerkna». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Gerstmeier, R. i T. Romig, 1998. Die Süßwasserfische Europas: für Naturfreunde und Angler. Franckh-Kosmos Verlag, Stuttgart, Alemanya. 368 p.
* ↑ Billard, R., 1997. Les poissons d'eau douce des rivières de France. Identification, inventaire et répartition des 83 espèces. Lausana, Delachaux & Niestlé, 192p.
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# António Botelho

António José da Silva Botelho (nascut el 8 de maig de 1947 a Lisboa) és un futbolista portuguès retirat que jugava de porter.

## Referències

* ↑ «Botelho» (en anglès). worldfootball.net. [Consulta: 9 juliol 2020].

## Enllaços externs

* António Botelho, fitxa a ForaDeJogo
# Camus

«Camus» té aquests significats:
* Camus (Galway), poble en el comtat de Galway (Irlanda)
* Biografies:
** Aimée Antoinette Camus (1879 – 1965), botànica francesa, filla d'Edmond Gustave Camus
** Albert Camus (1913 – 1960), escriptor i filòsof francès
** Armand-Gaston Camus (1740 – 1804), advocat, jurisconsult i polític francès de l'època de la Revolució
** Charles Étienne Louis Camus (Crécy-en Brie, Sena i Marne, 1699 – París, 1768), matemàtic francès
** Edmond Gustave Camus (1852 - 1915), farmacèutic i botànic francès, pare d'Aimée Antoinette Camus
** Marcel Camus (Chappes, Ardenes, 1912 – París, 1982), director de cinema francès, guanyador de la Palma d'Or per Orfeu Negro
** Mario Camus (Santander, 1935 – Santander, 2021), director i guionista de cinema espanyol que dirigí -entre altres- La ciutat dels prodigis, Los santos inocentes i La colmena
** Matilde Camus (Santander, 1919), poeta i investigadora espanyola
# Acanthopagrus omanensis

Acanthopagrus omanensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels espàrids.
Pot arribar a fer 14,5 cm de llargària màxima. Té 45-46 escates a la línia lateral i dents molariformes poc desenvolupades en totes dues mandíbules. Les aletes caudal i dorsal presenten una vora negra i ampla. És un peix marí, demersal i de clima tropical, només se l'ha identificat prop de Duqm a Oman a l'oceà Índic.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Iwatsuki, Yukio; Heemstra, Phillip C. «Taxonomic Review of the Western Indian Ocean Species of the Genus Acanthopagrus Peters, 1855 (Perciformes: Sparidae), with Description of a New Species from Oman» (en anglès). Copeia, 2010, 1, 26-02-2010, pàg. 123–136. DOI: 10.1643/CI-08-073. ISSN: 0045-8511.
* 1 2 3 Busson, Frédéric; Reyes, Rodolfo B. «Acanthopagrus omanensis Iwatsuki & Heemstra, 2010 Black Margined Seabream». FishBase.
# Cala Xarraca

Cala Xarraca és una cala ampla, tancada a l'oest per la punta de Xarraca. Es troba al nord de l'illa d'Eivissa, al municipi de Sant Joan de Labritja.

## Referències

* ↑ «Cala Xarraca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Fitxa de la platja Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Adams (Nebraska)

Adams és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2010 tenia 573 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Adams tenia 489 habitants, 187 habitatges, i 123 famílies. La densitat de població era de 314,7 habitants per km².
Dels 187 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,6% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 32,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 23% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 4,1% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 14,7% de 45 a 60 i un 35,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.625 $ i la renda mediana per família de 44.792 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.139 $ mentre que les dones 17.431 $. La renda per capita de la població era de 15.243 $. Aproximadament l'1,7% de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* 1 2 3 «Fact Sheet- Adams». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Adams». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Carcharhinus galapagensis

Carcharhinus galapagensis és una espècie de peix de la família dels carcarínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 370 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic Oriental, a l'oest de l'Índic i al Pacífic (incloent-hi les Illes Galápagos).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Lavenberg, R.J., J.S. Grove i J.A. Seigel, 1994. Conservation alert: Status of fisheries for Galápagos sharks, with a checklist of known species. Natural History Museum of Los Angeles County.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ariamnes

Ariamnes és el nom dels següents personatges:
# Cantó de Senta Eulàlia

El cantó de Senta Eulàlia és un cantó francès del departament de la Dordonya, situat al districte de Perigús. Té 12 municipis i el cap és Senta Eulàlia.

## Municipis

* Chanaur
* Festalens
* La Jamàia
* Parcol
* Pont Airaud
* Puei Mangor
* La Ròcha Chalés
* Sent Antòni e Cucmont
* Senta Eulàlia
* Sent Privat daus Prats
* Sent Vincenç de Jau Mostier
* Servenchas

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-2001 | Pierre-Claude Laviale | UDF-radical |
| 2001- | Jean-Jacques Gendreau | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 7.302 | 7.252 | 7.196 | 7.178 | 6.965 | 6.709 | 6.571 |
# Aliança Mar Blava

Aliança Mar Blava és una plataforma nascuda a Eivissa a partir de les històriques manifestacions de protesta de 2014 per aturar els projectes d'investigació, exploració i explotació d'hidrocarburs en aigües de la Mediterrània. La seva constitució com associació aglutinà a grups de caràcter informal com "Eivissa Antipetrolífera", "Balears Diu No" i altres. Actualment hi participen oficialment més de 100 entitats públiques i privades, com el Consell d'Eivissa, el Consell de Menorca, el Consell de Mallorca i diversos ajuntaments de Balears, País Valencià i Catalunya.
# Carcharhinus dussumieri

Carcharhinus dussumieri és una espècie de peix de la família dels carcarínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 120 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf Pèrsic i el Mar d'Aràbia (entre el Golf d'Oman i Pakistan) fins a Java (Indonèsia), el Mar d'Arafura, Japó i Austràlia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Arcot (desambiguació)

«Arcot» té aquests significats:
* Arcot, ciutat de l'Índia.
* Principat d'Arcot, estat de l'Índia que va existir fins al 1825.
* Districte de North Arcot, districte de l'Índia creat sota domini britànic existent fins al 1989.
* Districte de South Arcot, districte de l'Índia creat sota domini britànic a partir del 1801 fins al 1993.
# Camí del Meüll

El Camí del Meüll és un camí que discorre pels termes de Castell de Mur, en terres del Meüll, de l'antic terme de Mur, i de Tremp, a l'antic terme de Fígols de Tremp, al Pallars Jussà.
Arrenca de Miravet d'Arbul, per tal d'adreçar-se cap al nord i resseguir la Serra d'Arbul fins al Pla de la Bassa. En aquest lloc emprèn la direcció est, passa pel nord del Mas de Condó, gira cap al sud-est, davalla cap a la Rebollera, passa a llevant de Sant Gregori, fins que arriba al Planell de Sallamana, on hi hagué la masia de Casa Sallamana. Ja decantat clarament cap al sud-est, travessa la Serra del Castell, i arriba al Meüll en poc tros més.
L'any 2007 fou aprovada per la Generalitat de Catalunya la seva classificació com a camí ramader.

## Etimologia

Pren el nom del Meüll, que és on mena.

## Referències

* ↑ Diario Oficial de la Generalitat de Catalunya

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Calau de Hemprich

El calau de Hemprich (Lophoceros hemprichii) és una espècie d'ocell de la família dels buceròtids (Bucerotidae). Habita boscos i sabanes del nord de Somàlia, Etiòpia, Eritrea, Djibouti, est de Sudan del Sud, est d'Uganda i nord-oest de Kenya.
# Aleta anal

Una aleta anal és una aleta imparella localitzada a la part posterior del cos d'un peix, entre l'anus i l'aleta caudal. És de tipus imparell perquè està situada sobre l'eix de simetria, i sol haver-n'hi només una; tot i així, algunes espècies (com alguns peixos d'aquari ornamentals) en tenen dues.
La seva funció és, com les quilles dels vaixells, la d'estabilitzar al peix mentre neda; també poden actuar com a "frens". En algunes varietats els és útil per impulsar-se i donar-se la mitja volta en espais reduïts. Tot i que sol ser petita, en algunes espècies pot arribar a ser molt evident.
A l'igual que les dorsals, poden dividir-se en diverses aletes, que estaran sostingudes sobre les apòfisis vertebrals mitjançant espines o radis articulats. En alguns casos sofreixen transformacions, algunes de les quals tenen significació sexual, com l'allargament d'alguns radis de l'aleta anal.

## Referències

* 1 2 3 Aleta anal a Biodiversidad virtual (castellà)
* 1 2 Club d'Immersió Biologia :: 24. Glossari, · Peix òssi, Facultat de Biologia · UB
* ↑ Aleta a enciclopedia.cat
# Ca l'Esquerrà

«Ca l'Esquerrà» té aquests significats:
* Ca l'Esquerrà (Caldes de Malavella), masia al municipi de Caldes de Malavella a la comarca de la Selva
* Ca l'Esquerrà (Pallejà), masia al nucli de Pallejà (Baix Llobregat)
* Ca l'Esquerrà (Sant Cugat Sesgarrigues), casa del segle XVIII
# Bryconacidnus paipayensis

Bryconacidnus paipayensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. & G. S. Myers 1929. The American Characidae (Part 5, and incl. Supplement by G. S. Myers, pp. 516-550). Mem. Mus. Comp. Zool. v. 43 (pt 5): 429-558, Pls. 57, 63, 70-74, 81-83, 94.
* ↑ Eigenmann, C. H. & Myers, G. S. 1929. The American Characidae (Part 5, and incl. Supplement by G. S. Myers, pp. 516-550). Memoirs of the Museum of Comparative Zoology v. 43 (pt 5): 429-558, Pls. 57, 63, 70-74, 81-83, 94.
* ↑ «Bryconacidnus paipayensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Carcharhinus leiodon

Carcharhinus leiodon és una espècie de peix de la família dels carcarínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 75 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Aràbia (Golf d'Aden).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cantó de Poiastruc

El cantó de Poiastruc és un cantó francès del departament dels Alts Pirineus, situat al districte de Tarba. Té 27 municipis i el cap cantonal és Poiastruc.

## Municipis

* Avereda
* Bolh Darrèr e Perulh
* Bolin
* Cabanac
* Castèthvièlh
* Lo Casterar
* Còllongas
* Coçan
* Dors
* Gonés
* Lo Horc
* Jaca
* Lançac
* Lasladas
* Lidòs
* Loït
* Marqueria
* Marcelhan
* Mun
* Auliac Devath
* Peiriguèra
* Poiastruc
* Sabalòs
* Shèla Devath
* Soriac
* Sogèus
* Tuí

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1994 | Etienne Achille-Fould | UDF |
| 1994-200498 | Jean Burguès | UDF |
| 2004- | Marie-Josiane Bédouret | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 3.054 | 3.074 | 3.028 | 3.550 | 3.849 | 3.957 | 4.453 |
# Alen Omić

Alen Omić (Tuzla, 6 de maig de 1992) és un jugador de bàsquet eslovè d'origen bosnià. Amb els seus 2,16 metres d'alçària, la seva posició a la pista és la de pivot.

## Carrera esportiva

Es va formar al planter del Zlatorog Lasko eslovè, amb qui va debutar com a professional la temporada 2009-10 a la lliga eslovena, arribant a ser subcampió de copa. L'any 2012 fa el salt al Union Olimpija Ljubljana. Guanya una Copa eslovena (2013) i una Supercopa (2014), i queda subcampió de lliga (en dos ocasions), de copa i de supercopa en els tres anys que hi va ser. El darrer any va disputar l'Eurocup i la Lliga Adriàtica. Amb el conjunt balcànic, Omic va fer de mitjana 11,9 punts, 6,9 rebots i 1,2 assistències per 16,2 de valoració en competició europea.
En el mes de juliol de 2015 reforça el joc interior de l'Herbalife Gran Canaria fins a final de temporada, amb qui serà subcampió de Copa, formant part del Millor Cinc de la Lliga Endesa. La temporada següent la inicia a l'Anadolu Efes de la lliga turca, però marxa cedit en el mes de gener i torna a la lliga ACB, aquesta vegada per jugar a l'Unicaja, amb qui guanyarà l'Eurocup. La temporada següent va formar part del Hapoel Jerusalem BC i de l'Estrella Roja de Belgrad. La temporada 2018-19 la va iniciar al KK Buducnost Podgorica, però en el mes de gener de 2019 va fitxar pel Pallacanestro Olimpia Milano, on hi va jugar fins a final de temporada. En el mes de juny de 2019 va fitxar pel Club Joventut Badalona, sent el primer fitxatge del club per la temporada 2019-20.

### Internacional

Ha estat internacional amb la Selecció de bàsquet d'Eslovènia. Va disputar el Mundobasket d'Espanya el 2014 i l'Eurobasket 2015.

## Referències

* ↑ Alen Omić jugador a l'ACB
* ↑ «El Divina Seguros Joventut fitxa Alen Omic per substituir Todorovic». ccma, 20-06-2019 [Consulta: 20 juny 2019].
# Bufalodre

Bufalodre és un grup de música tradicional format a Valls l'estiu de 1995 com a mitja cobla (sac de gemecs, flabiol i tamborí) per Iris Gayete i Francesc Sans. Tots dos van començar dins del món de la música tradicional amb la gralla, però volien experimentar i conèixer altres instruments i formacions de música tradicional. A partir d'aquell mateix any s'afegiren de manera esporàdica a la formació Daniel Carbonell a la tarota i Judith Bofarull al violí (que més tard seria substituïda per Albert Carbonell). Fins al moment, la formació ha acompanyat balls i figures de bestiari popular com el ball de valencians de Tarragona o de Santa Margarida de la Riera de Gaià, els pastorets de Vilafranca o de Sitges, el ball de panderetes de Vilanova o el drac de Valls.
La majoria dels membres dels grups es dediquen a la docència i alguns també han fet investigació relacionada amb la música popular. En aquest sentit, el grup ha fet aportacions com la recuperació del contrapàs o el concert basat en les melodies festives de Valls. El seu repertori es basa en melodies recuperades a través de la recerca i de cançons de nova composició.

## Referències

* 1 2 Palomar, Salvador «Bufalodre. Uns artesans de la música popular». Revista Caramella, 1, 1999, pàg. 30-31. ISSN: 1888-0827.
# Aleta caudal

Una aleta caudal és una aleta imparella localitzada a l'extrem més caudal de l'animal nedador, la seva cua. Se situa sobre uns radis articulats a les darreres vèrtebres, en especial en el pigostil, l'últim os vertebral. És l'única de les aletes amb una funció veritablement impulsora, tot i que també actua com a timó per poder fer girs.
Habitualment és l'aleta més desenvolupada de l'animal. Compta amb una gran varietat de formes, i pot tenir disposició longitudinal o transversal. No és igual en tots els animals nedadors; alguns grups, com els extints ictiosaures, o els peixos, tenien una aleta caudal vertical que els permetia nedar mitjançant un moviment horitzontal de la cua. En altres, com els cetacis, en els quals la cua es transforma en una aleta caudal sense esquelet, l'aleta caudal és horitzontal, i el moviment natatori és vertical.

## Referències

* 1 2 3 Aleta a enciclopedia.cat
* 1 2 3 Club d'Immersió Biologia :: 24. Glossari, · Peix òssi, Facultat de Biologia · UB