OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Collada Verda

La Collada Verda és una collada situada a 2.305,8 m alt del límit dels termes comunals de Pi de Conflent, de la comarca del Conflent, i de Prats de Molló i la Presta, de la comarca del Vallespir, tots dos a la Catalunya del Nord.
És al nord-oest del terme de Prats de Molló i la Presta i al sud-est del de Pi de Conflent. És a prop al nord-est del Puig de la Collada Verda, al sud-oest de la Collada del Vent, en un dels corriols de pujada al Canigó des dels Hostalets.
La Collada Verda és en moltes de les rutes excursionistes del Massís del Canigó.

## Referències

* ↑ La Collada Verda en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Una de les moltes rutes excursionistes que passen per aquest lloc
# Borodatxí

Borodatxí (en rus: Бородачи) és un poble de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 395 habitants. Pertany al districte de Jírnovsk.

## Referències

* ↑ Почвенная карта России
* ↑ «Минх, Александр Николаевич. Историко-географический словарь Саратовской губернии / Сост. А. Н. Минх. — Саратов, 1898—1902. — 5 т. — Прил. к Трудам Саратовской ученой архивной комиссии. Т. 1 : Южные уезды: Камышинский и Царицынский. Вып. 3 : Лит. Л — Ф / сост. А. Н. Минх; печ. под наблюд. С. А. Щеглова. — 1901. — С 557—1094 с., 17 л. к. C. 935—937». Arxivat de l'original el 2016-11-08. [Consulta: 28 setembre 2016].
# Congrés de Panamà

El Congrés de Panamà fou una reunió de líders polítics i representants de vint-i-dos estats d'Amèrica (quinze de govern), celebrada el novembre de 2006, que van exigir a Panamà la independència de Puerto Rico, ocupat pels Estats Units des de 1898, i van acordar la creació d'un Comitè Permanent de Treball integrat per quinze personalitats per a promoure la causa de Puerto Rico.
Sota el lema Amèrica Llatina Unida per la Independència del Poble de Puerto Rico, 200 delegats van aprovar una declaració al clausurar el Congrés Llatinoamericà i Caribeny per la Independència de Puerto Rico de 2006 (Congrés de Panamà).
El Comitè està format per:
* Ricardo Núñez, de Xile
* Raúl Alfonsín, Rubén Giustiniani i Antonio Cafiero, de l'Argentina
* Ricardo Alarcón, de Cuba
* Horaci Serpa, de Colòmbia
* Rolando Araya, de Costa Rica
* Gustavo Carvajal i Cuauhtémoc Cárdenas, de Mèxic
* Hugo Rodríguez, d'Uruguai.
Així mateix, integren el grup Tomás Borge, de Nicaragua; Nils Castro, de Panamà, i Fernando Martín i Rubén Berríos, de Puerto Rico. L'últim lloc va ser reservat al Brasil, però el nom del representant encara no ha estat divulgat. El líder del Partit Independentista de Puerto Rico (PIP), Rubén Berríos, va indicar que la proclama emesa insta a tots els governs i forces polítiques de la regió a crear Comitès de Suport i Solidaritat per a generar consciència sobre la integració de Puerto Rico al concert de les nacions lliures. «El colonialisme a Puerto Rico és un gran afront per a Amèrica Llatina, som la gran colònia que queda en el món», va assenyalar.

## Vegeu també

* Partit Independentista Porto-riqueny
# Congrés de Periodistes Catalans

El Congrés de Periodistes Catalans fou la trobada de professionals de la informació catalans iniciada el 1979. Amb una forta crisi de la premsa com a context, el primer Congrés demanà la intervenció pública per ajudar el sector català i reclamava la competència exclusiva en comunicació per a la Generalitat de Catalunya i el control parlamentari dels mitjans públics. La segona edició, celebrada el mes d'octubre de 1992, va representar la posada en marxa del codi deontològic. El III Congrés de Periodistes Catalans tingué lloc el 29, 30 de novembre i 1 de desembre de 1996, mentre que la quarta edició se celebrà el desembre de 2000.

## Referències

* ↑ Guimerà i Orts, Josep Àngel. Les polítiques de mitjans de comunicació durant els governs de Jordi Pujol. Proa, 2014, p. 56. ISBN 978-84-7588-497-4.
* ↑ «Codi deontològic». Col·legi de Periodistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 9 de febrer 2014. [Consulta: 16 agost 2014].
* ↑ «III Congrés de periodistes catalans». Catàleg de les Biblioteques UAB. [Consulta: 16 agost 2014].
# Constitució de la República de Xile

La Constitució de la República de Xile és la norma fonamental escrita de Xile de més alta jerarquia. Va ser aprovada per un referèndum celebrat durant la dictadura militar d'August Pinochet, en condicions irregulars. Actualment és la constitució vigent a Xile.

## Procés de redacció de la Constitució

Va ser redactada entre el 1973 i el 1980. El gruix del projecte va ser elaborat per la Comissió d'Estudis de la Nova Constitució, passant el 1978 al Consell d'Estat, que va realitzar importants modificacions, establint regles per a una transició democràtica. Finalment el projecte va ser lliurat a la junta militar, que rebutjà les modificacions del Consell d'Estat, mantenint el projecte de 1978 amb lleus modificacions.
A les disposicions transitòries, elaborades per la junta, es reelegia Pinochet per vuit anys, donant-li la possibilitat de postular una tercera vegada el 1988. Va ser aprovada per un referèndum celebrat durant la dictadura militar d'August Pinochet, en condicions irregulars.

## Contingut

Aquestes són les principals característiques de la constitució de la República de Xile de 1980:
* República democràtica
* Estat unitari, dividit en regions
* Presidencialisme
* Bicameralisme
* Forces Armades amb poder polític
* Tribunal Constitucional
* Reforçar el dret de propietat

## Referències

* 1 2 «D’Allende a Pinochet, el cop d’estat xilè» (en anglès), 04-01-2021. [Consulta: 23 juny 2022].
* 1 2 3 Chile, C. N. N. «La historia de la Comisión Ortúzar, el génesis de la Constitución de 1980» (en castellà). [Consulta: 21 juliol 2022].
* 1 2 «Constitución Política - Memoria Chilena, Biblioteca Nacional de Chile». [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ pauta. «El rol de Jaime Guzmán y otros en la Constitución de 1980» (en castellà). [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ Tercera, La. «Raúl Bertelsen, redactor de la Constitución de 1980: “La ignorancia que hay de los contenidos de la Constitución me parece pavorosa”», 19-03-2020. [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ Boisier, Sergio «Chile: la vocación regionalista del gobierno militar». EURE (Santiago), 26, 77, 01-05-2000, pàg. 81–107. DOI: 10.4067/S0250-71612000007700004. ISSN: 0250-7161.
* ↑ Meléndez Ávila, Felipe; Meléndez Ávila, Felipe «LA FORMA DE GOBIERNO EN EL CHILE ACTUAL: UN CASO DE PRESIDENCIALISMO LATINOAMERICANO EQUILIBRADO» (en castellà). Revista republicana, 26, 01-06-2019, pàg. 21–42. DOI: 10.21017/rev.repub.2019.v26.a58. ISSN: 1909-4450.
* ↑ Peña Torres, Marisol «Funciones de las Fuerzas Armadas Y del Consejo De Seguridad Nacional en Chile y Propuestas de Reforma Constitucional». Ius et Praxis, 8, 1, 01-12-2001, pàg. 95–116. DOI: 10.4067/S0718-00122002000100008. ISSN: 0718-0012.
* ↑ «Historia | Tribunal Constitucional de Chile». [Consulta: 21 juliol 2022].
* ↑ Quezada Rodríguez, Flavio Isaac «El derecho de propiedad privada en la constitución chilena : un intento de sistematización» (en castellà). , 2011.

## Enllaços externs

* Text de la Constitució de 1980 - Wikisource
# Contratenor

Un contratenor és un cantant adult de sexe masculí que canta amb el registre vocal més agut. El seu rang vocal equival al d'una contralt, mezzosoprano o (menys sovint) una soprano, generalment mitjançant l'ús de falset. Este terme s'utilitza exclusivament en el context de la tradició clàssica vocal, tot i que alguns artistes de la música popular també utilitzen la veu de falset.
La tessitura d'un contratenor és aproximadament el d'una contralt femenina i es mou entre el La2 i el Mi5, tot i que es pot ampliar al Sol2 i al Fa5.
El terme es va començar a utilitzar a Anglaterra a mitjans del segle xvii i era àmpliament utilitzat a finals d'aquest segle. Durant el període romàntic, la seva popularitat va disminuir i poques composicions van ser escrites pensant en aquest tipus de veu.
A la segona meitat del segle xx, la veu de contratenor va experimentar un ressorgiment en popularitat, en part a causa de pioners com Alfred Deller, per l'augment de popularitat de l'òpera barroca i la necessitat dels cantants masculins de substituir els papers de castrato en les òperes. Malgrat que aquesta veu ha estat considerada en gran manera com a específica de la música antiga, ha sorgit un creixent repertori modern.

## Origen del terme

En les composicions polifòniques del segle xiv i inicis del xv, el contratenor era una veu afegida a les dues veus bàsiques de la textura contrapuntística: el discantus o superius i el tenor. Malgrat tenir aproximadament el mateix àmbit que el tenor, en general és de naturalesa menys melòdica que qualsevol d'aquestes dues parts. Amb la introducció al voltant del 1450 de l'escriptura a quatre veus de la mà de compositors com Ockeghem i Obrecht, el contratenor es divideix en contratenor altus i contratenor bassus, que eren, respectivament, per sobre i per sota el tenor. Més tard, el terme va quedar obsolet: a Itàlia, contratenor altus simplement es va convertir en alto, a França, haute-contre, i a Anglaterra, contratenor.
Tot i que originalment aquestes paraules s'utilitzaven per designar una part vocal, en l'actualitat es fan servir per designar els cantants d'aquesta part, amb una tècnica vocal específica.

## Contratenors actuals

* James Bowman
* David Daniels
* Alfred Deller
* Paul Esswood
* René Jacobs
* Philippe Jaroussky
* Michael Maniaci
* Jakub Józef Orliński
* Xavier Sabata Corominas
* Andreas Scholl

## Àries famoses per a contratenor

La majoria d'àries popularitzades per contratenors foren interpretades originalment per castrati.
* O solitude, de Henry Purcell
* Music for a While, de Henry Purcell
* Cara sposa, amante cara, de l'òpera Rinaldo
* Lascia ch'io pianga, de l'òpera Rinaldo
* Ombra mai fu, de l'òpera Serse
* Chiamo il mio ben così, de l'òpera Orfeo ed Euridice
* Che farò senza Euridice, de l'òpera Orfeo ed Euridice
* Non so più cosa son, cosa faccio, de l'òpera Les noces de Fígaro
* Voi che sapete, de l'òpera Les noces de Fígaro

## Vegeu també

* Sopranista
# Comtat de Durrës

El comtat de Durrës és una divisió administrativa de primer nivell d'Albània.
El districte (Rreth) de Durrës es va crear per la divisió administrativa establerta el 1959 quan es va passar de 10 prefectures a 26 rrethet (rrethet és el plural de rreth). El 1990 tenia 848 km² i uns 250.000 habitants.
El juny de 1991 se li va segregar el rreth de Kavajë. El 1993, es va establir una nova divisió administrativa del país i els rrethet (districtes) foren substituïts per 12 prefectures, que foren regulades el 1995, i eren subdividides en districtes (es dividia en els de Durrës i Krujë) que, com a divisions intermèdies, foren abolides nominalment el 28 de novembre de 1998 per la constitució. El 2004, la qualificació de prefectures fou abolida i se'ls va donar el nom de qarqe (plural de qark, equivalent a comtats o comarques).
El qark de Durrës té 827 km² i 247.325 habitants (2004).
# Coma de Prats

La Coma de Prats és una coma pertanyent al terme municipal de Senterada, del Pallars Jussà.
Està situada a la part més occidental del terme municipal, al nord del Serrat de Sant Roc, a llevant de la Capcera, a la capçalera del barranc de la Vinyassa, a l'oest-sud-oest del poble de Cérvoles.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Coma de Planers

La Coma de Planers és una coma del terme municipal de Conca de Dalt, en terres de l'antic municipi d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori de l'antic poble d'Herba-savina.
Està situada a prop, al costat sud-oest, de l'antic poble, ara abandonat, d'Herba-savina, sota l'extrem oriental de la Serra de Pessonada, i al nord de lo Molinot. El camí vell de Pessonada a Herba-savina passa pel nord d'aquesta coma.
# Cornualla (Bretanya)

Cornualla (en bretó Kernev, Bro-Gernev, en francès Cornouaille) és una de les comarques tradicionals ("països", en bretó broioù) en què es dividia l'antiga Bretanya. El seu nom fa referència al país de Cornualla, a la Gran Bretanya, amb la qual no s'ha de confondre (de la mateixa manera que Devon feia referència a l'antiga Dumnonia). Té una extensió de 5 979 km² i una població de 456 307 segons el cens del 1999, i agrupa 218 municipis. El seu principal centre era la vila de Kemper
Segons es creu, el nom volia dir la cantonada dels estrangers, i feia referència a l'acantonament que hi patiren els celtes de part d'angles i saxons. Per tal de defensar les costes de la Gàl·lia de les incursions dels corsaris escots i saxons, del 287 al 293 Carausius i Al·lecte organitzaren un territori separat a les costes del mar de la Mànega per tal d'evitar els atacs, però Constanci Clor la va retornar a l'Imperi Romà. Hi vivien els osismii, poble cèltic, però cap al segle VI el territori fou colonitzat intensivament per britànics procedents de les illes. Ja ho intentearen durant el regnat de Valentinià I el 370.
La Cornualla armoricana és esmentada per primer cop i indirectament entre 852 i 857 quan «el bisbe de Saint-Corentin», Anaweten, és qualificat de cornugallensis (derivat llatí de Cornugallia). Durant el segle IX fou un comtat feudal i sovint va rebre el nom de Poher, però un cop s'unificà el Ducat de Bretanya el poder polític passà a l'arquebisbe de Kemper. Quan el 1791 es va fer la nova divisió en departaments, fou repartit entre els d'Ar Mor-Bihan i Costes del Nord.
El nom del país ha estat readoptat de manera oficial el 2001, sobre la línia Kastellin-Scaër.
# Cornubita

* No s'ha de confondre amb la cornubianita, una roca.
La cornubita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de Cornubia, el nom en l'època medieval per Cornualla.

## Característiques

La cornubita és un fosfat de fórmula química Cu₅(AsO₄)₂(OH)₄. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4. És el dimorf triclinic de la cornwallita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cornubita pertany a «08.BD - Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 2:1» juntament amb els següents minerals: cornwallita, pseudomalaquita, reichenbachita, arsenoclasita, gatehouseïta, parwelita, reppiaïta i ludjibaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Wheal Carpenter, a la localitat de Fraddam, dins l'àrea de St Erth - Gwithian, a Cornualla, Anglaterra. Tot i no ser una espècie gaire abundant ha estat descrita en tots els continents del planeta tret de l'Antàrtida. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina de la turquesa (Cornudella de Montsant, Priorat) i a la prospecció de barita de La Burguera (Capafonts, Baix Camp).

## Referències

* ↑ «Cornubite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 desembre 2017].
* ↑ «Cornetite from Turquoise mine (Mina de la Turquesa; Mas de les Moreres), Cornudella de Montsant, Priorat, Tarragona, Catalonia, Spain». Mindat. [Consulta: 14 gener 2024].
# Comportament de bandada

El comportament de bandada és el comportament que exhibeix un grup d'ocells (conegut com a bandada) quan cerquen aliment o volen. Presenta semblances amb els bancs de peixos, els eixams d'insectes i el comportament gregari d'animals terrestres. Durant l'hivern, els estúrnids formen enormes bandades de centenars o milers d'individus que volen fent giragonses.
El 1987, Craig Reynolds aconseguí simular el comportament de bandada en un ordinador amb el seu programa Boids. El programa simula agents simples («boids») que es mouen seguint un conjunt de regles bàsiques com les de les aus reals: mantenir una distància determinada que permeti no trencar la bandada però no acostar-se tant que suposi un risc de col·lisió.

## Referències

* ↑ Reynolds, Craig W. (1987). "Flocks, herds and schools: A distributed behavioral model". ACM SIGGRAPH Computer Graphics 21: 25–34 (en anglès)
# Comportament col·lectiu animal

El comportament col·lectiu animal descriu el comportament coordinat de grans grups d'animals similars i les propietats emergents d'aquests grups. Les facetes d'aquest tema inclouen els costs i beneficis de pertànyer al grup, la transferència d'informació a través del grup, el procés de fer decisions, i la locomoció del grup i la seva sincronitzacó. L'estudi dels principis del comportament col·lectiu animal té rellevància pels problemes d'enginyeria que afecten els humans a través de la biomimètica. Per exemple determinar les regles per les quals un animal individual navega en relació als seus veïns en un grup pot portar a avenços en el control i desplegament de grups de nadadors o de microrobots voladors com els vehicles aeris no tripulats (Unmanned Aerial Vehicles, UAVs).

## Exemples

* Esbart d'ocells
* Ramats d'ungulats
* Bancs de peixos
* eixams de krill
* Grups de dofins
* Plagues de llagostes
* Nius de formigues

## Bibliografia

* Camazine, S., Deneubourg, J.L., Franks, N.R., Sneyd, J., Theraulaz, G. and Bonabeau, E. (2003) Self-Organization in Biological Systems Princeton University Press, Princeton, N.J. ISBN 0691012113 (especially Chapter 11)

## Enllaços externs

* Collective Animal Behavior website organized around David Sumpter's book (2008) by the same name Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Cost de vida

El cost de vida és un terme macroeconòmic que fa referència al cost mitjà de despeses en consum d'una llar o família en un lloc determinat. Aquest valor no es pot calcular només amb els índexs que mesuren la inflació, com l'índex de preus al consum. Tampoc no té en compte els ingressos d'aquesta llar, per això en alguns països, com per exemple a Espanya, hom prefereix parlar del poder adquisitiu de la llar o família, que és més alt com més elevada sigui la relació entre salari i els costos d'habitatge, transport, alimentació, etc.
El cost de vida permet comparar l'economia de diferents països o regions. Per exemple, el valor d'un euro és molt menor a Europa que als països del tercer món, que tenen un cost de vida molt menor. En general, els països del primer món tenen un cost de vida major que els del segon món, i aquest un de major que els del tercer món. No és tanmateix un signe de major desenvolupament econòmic. Per exemple, Alemanya i França són dos països a priori semblants quant a macroeconomia, però el cost de vida del primer en 2008 era de l'ordre d'un 30% més barat que el del segon.

## Vegeu també

* índex de cost de vida, un índex macroeconòmic que indica com es modifica amb el temps el cost de vida d'una llar per a mantenir un mateix nivell de satisfacció.
# Cost de producció

El cost de producció és el valor dels factors productius consumits per a la producció d'un bé o servei.L'estudi dels costos es pot fer des de diferents criteris o punts de vista, segons allò que es vol analitzar. Si es classifiquen els costos segons la seva relació amb la quantitat produïda, veiem que hi ha costos fixos i costos variables. Si l'empresa produeix diversos productes i no és fàcil ni immediat assignar a cada tipus de producte els costos associats tindriem costos directes i costos indirectes.
# Creu hugonot

La creu hugonot o hugonota és una joia protestant del sud de França, imitant més o menys la creu de l'orde de l'Esperit Sant. Els que la portaven eren doncs irreprotxables als ulls de la llei, fins i tot sota les persecucions en els segles xvii i xviii. D'altra banda, els diferents elements de la joia tenien sentit a la vegada políticament i espiritualment, i permetien afirmar alhora una veritable lleialtat respecte al rei («mal aconsellat») i a l'Estat, i una veritable fe evangèlica.
Aquest emblema popular s'evoca en la nova versió del logotip de l'Església reformada de França.

## Vegeu també

* Hugonot
* Protestantisme
* Luteranisme
* Calvinisme

## Referències

* ↑ «Creu hugonot». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pernot, Marc. «La Croix Huguenote» (en francès), 30-06-2021. [Consulta: 30 juny 2021].
* ↑ La Bíblia Evangeli segons Mateu, capítol 5, versicles 3 a 10
* ↑ La Bíblia, «Epístola als Romans», capítol 8, versicle 16
* ↑ «La croix huguenote» (en francès, anglès, alemany). Musée Protestant, s.d. [Consulta: 30 juny 2021].

## Enllaços externs

* «La fédération protestante de France» (en francès).
# Copa Challenge libanesa de futbol

La Copa Challenge libanesa de futbol (àrab: كأس التحدي اللبناني, Kaʾs at-Taḥaddī al-lubnānī, ‘Copa libanesa del Desafiament’) és una competició futbolística per eliminatòries del Líban. La disputen els clubs classificats entre les posicions setena i desena a la lliga anterior, és a dir, aquells clubs professionals que no s'havien classificat per la copa Elite libanesa de futbol.

## Historial

Font:
| No. | Temporada | Campió | Resultat | Finalista |
| 1r | 2013 | Tadamon Tir | 0–0 (p) | Egtmaaey |
| 2n | 2014 | Shabab Sahel | 1–0 | Nabi Chit |
| 3r | 2015 | Shabab Sahel | 3–1 | Egtmaaey |
| 4t | 2016 | Racing Beirut | 5–1 | Salam Zgharta |
| 5è | 2017 | Racing Beirut | 3–1 | Tadamon Tir |
| 6è | 2018 | Tadamon Tir | 3–0 | Chabab Ghazieh |
| 7è | 2019 | Bourj | 2–0 | Salam Zgharta |
| 8è | 2021 | Bourj | 4–2 | Tripoli |

## Referències

* ↑ «Lebanese Challenge Cup's history».
* ↑ «Lebanon - List of Cup Winners». RSSSF.
# Copa Challenge zambiana de futbol

La Copa Challenge zambiana de futbol (oficialment Zambia Challenge Cup o BP Top Eight Cup) és una competició futbolística per eliminatòries de Zàmbia. Es creà l'any 1962. La disputen els vuit primers classificats de la lliga.
Fou anomenada Northern Rhodesian Challenge Cup abans de la independència, quan només hi podien prendre part clubs de jugadors blancs. També s'anomenà BAT Challenge Cup (1962-68), Shell Challenge Cup (1969-1981) i BP Challenge Cup (des de 1982) per patrocini.

## Historial

Font:
* 1962 : City of Lusaka FC
* 1963 : City of Lusaka FC
* 1964 : Rhokana United
* 1965 : Nchanga Rangers
* 1966 : Rhokana United
* 1967 : Mufulira Wanderers
* 1968 : Mufulira Wanderers
* 1969 : Mufulira Wanderers
* 1970 : Kabwe Warriors
* 1971 : Kitwe United
* 1972 : Kabwe Warriors
* 1973 : Nchanga Rangers
* 1974 : Roan United
* 1975 : Green Buffaloes FC
* 1976 : Nchanga Rangers
* 1977 : Green Buffaloes FC
* 1978 : Mufulira Wanderers
* 1979 : Green Buffaloes FC
* 1980 : Ndola United
* 1981 : Green Buffaloes FC
* 1982 : Red Arrows
* 1983 : Roan United
* 1984 : Mufulira Wanderers
* 1985 : Green Buffaloes FC
* 1986 : Mufulira Wanderers
* 1987 : Zanaco FC
* 1988 : Zanaco FC
* 1989 : Kabwe Warriors
* 1990 : Power Dynamos
* 1991 : Kabwe Warriors
* 1992 : Nkana FC
* 1993 : Nkana FC
* 1994 : Mufulira Wanderers
* 1995 : Roan United
* 1996 : Mufulira Wanderers
* 1997 : Mufulira Wanderers
* 1998 : Nkana FC
* 1999 : Nkana FC
* 2000 : Nkana FC
* 2001 : Power Dynamos
* 2002 : Kabwe Warriors
* 2003 : Kabwe Warriors
* 2004 : Kitwe United
* 2005 : Kabwe Warriors
* 2006 : Zanaco FC
* 2007 : Kabwe Warriors
* 2008 : Lusaka Dynamos FC

## Referències

* ↑ «Zambia – List of Cup Winners». RSSSF.

## Enllaços externs

* RSSSF
# Crocodilomorfs

Els crocodilomorfs (Crocodylomorpha) constitueixen un important grup d'arcosaures que inclou els cocodrils i els seus parents extints.
Els crocodilomorfs van ser molt més diversos del que són ara durant el Mesozoic i el Terciari inferior. Les formes triàsiques eren animals terrestres actius, petits, de constitució lleugera. Van ser suplantats durant el Juràssic inferior per diverses formes aquàtiques i marines. El Juràssic superior, Cretaci i Terciari van veure una àmplia diversitat de llinatges terrestres i semiaquàtics. Els crocodilians «moderns» no aparegueren fins al Cretaci superior.

## Filogènia

Cladograma segons Larsson & Sues (2007) and Sereno et al. (2003)
| Crocodylomorpha | Sphenosuchia Crocodyliformes Protosuchia Mesoeucrocodylia Thalattosuchia Metasuchia Notosuchia unnamed Sebecia Neosuchia Atoposauridae unnamed Pholidosaurus Dyrosauridae Sarcosuchus Terminonaris Goniopholididae Bernissartia Eusuchia |

## Referències

* ↑ Larsson, H.C.E.; Sues, H.D. «Cranial osteology and phylogenetic relationships of Hamadasuchus rebouli (Crocodyliformes: Mesoeucrocodylia) from the Cretaceous of Morocco». Zoological Journal of the Linnean Society, n.149, 2007, p.533-567 [Consulta: 15 agost 2011].
* ↑ Sereno, P.C.; Larsson, H.C.E.; Gado, B. «A new notosuchian from the Early Cretaceous of Niger». Journal of Vertebrate Paleontology, n.23, 2003, p.477-482 [Consulta: 15 agost 2011].

## Vegeu també

* Armadillosuchus
* Saltoposuchus
* Simosuchus
* Allodaposuchus