OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lake Kiowa

Lake Kiowa és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.883 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Kiowa tenia 1.883 habitants, 861 habitatges, i 661 famílies. La densitat de població era de 242,3 habitants/km².
Dels 861 habitatges en un 14,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,7% hi vivien parelles casades, en un 2,7% dones solteres, i en un 23,2% no eren unitats familiars. En el 21% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,49.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,6% tenia menys de 18 anys, un 2,6% entre 18 i 24, un 14% entre 25 i 44, un 35,4% de 45 a 60 i un 34,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 59 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.430 $ i la renda mediana per família de 66.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 44.531 $ mentre que les dones 27.750 $. La renda per capita de la població era de 28.354 $. Aproximadament l'1,7% de les famílies i el 5,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Kiowa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Kiowa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Noël Martin Joseph de Necker

Noël Martin Joseph Necker (Lilla, 25 de desembre de 1730 - Mannheim, 30 de desembre de 1793) va ser un metge i botànic belga.

## Biografia

Necker va ser metge personal en la cort del Palatinat electoral a Mannheim. Va estudiar les molses (Bryophyta) i els fongs sobre els quals va escriure el Traité sur la mycitologie. També va descriure el gènere Dactylorhiza dins les orquídies.

### Epònims

El gènere de molses Neckera, i la seva família, els Neckeraceae el recorden.

## Publicacions

* Deliciae gallobelgicae silvestres, seu Tractatus generalis plantarum gallo-belgicarum. 2 vols. 1768
* Methodus Muscorum per Clases, Ordines, Genera (Juniperus dilatata & Juniperus sabina var. tamariscifolia) Necker, Noël Joseph de. Mannheim. 1771
* Physiologia muscorum, per examen analytic Necker, Noël Joseph de. 1774
* Traité sur la mycitologie ou Discours sur les champignons en général… 1774
* Phytozoologie philosophique, dans laquelle on démontre comment le nombre des genres & des especes, concernant les animaux & les vegetaux, a été limité & fixé par la nature. Necker, Noël Joseph de, Societatem Typographycam. 1790
* Corollarum ad Philos, botanicam Linnaei spectans Necker, Noël Joseph de, Neowedae ad Rhenum apud Societaten Typographycam. 1790
* Elementa botanica, genera genuina, species naturales omnium.. . Necker, Noël Joseph de, Societatem Typographycam. 1790

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Iso suomen kielioppi

Iso suomen kielioppi (literalment "La gran gramàtica del finès") és un manual de referència de la gramàtica de la llengua finesa. El va publicar el 2004 la Societat de Literatura Finesa i fins ara és l'obra més completa del seu tema. Està escrit en col·laboració per destacats acadèmics de la llengua finesa: Auli Hakulinen, Maria Vilkuna, Riitta Korhonen, Vesa Koivisto, Tarja-Riitta Heinonen i Irja Alho. Aquest llibre de 1.698 pàgines es diferencia de gramàtiques anteriors pel seu enfocament descriptiu i per descriure el finès parlat a més del Finès estàndard o literari..
L'obra sencera també està disponible lliurement en línia.

## Referències

* ISBN 951-746-557-2

## Enllaços externs

* Versió en línia de l'obra completa (en finès)
# Labeo angra

Labeo angra és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 22 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia, Bangladesh, el Nepal, Myanmar i Afganistan.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* ↑ Petr, T., 1999. Coldwater fish and fisheries in Afghanistan. p. 138-148. A: T. Petr (ed.) Fish and fisheries at higher altitudes: Asia. FAO Fish. Tech. Pap. No. 385. FAO, Roma. 304 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# It's a Wonderful World

It's a Wonderful World és una pel·lícula estatunidenca de W.S. Van Dyke estrenada el 1939.

## Argument

El detectiu Johnson arriba primer a l'escena i troba al costat del cos d'una dona la meitat d'una moneda. El primer sospitós és un client seu, i és detingut. Escapat, ell sap Edwine i El client d'un detectiu és acusat d'assassinat. El tipus acabarà sent condemnat a la pena capital, i el detectiu a un any de presó per ocultar-lo. Però quan el traslladen a la presó aconsegueix escapar-se. Tractarà d'esbrinar la veritat, encara que per a això hagi d'actuar com un perillós facinerós, retenint Edwine, una poetessa amb ell. Amb la seva ajuda va a la recerca de l'altra meitat de la moneda que donarà lloc a la resolució del cas. En realitat està més que clar que no és gens perillós, però per sort per a ell la policia no demostra massa perícia a l'hora de capturar-lo. I al final Edwine serà la companya de la seva vida.

## Repartiment

* Claudette Colbert: Edwina Corday
* James Stewart: Guy Johnson
* Guy Kibbee: Fred 'Cap' Streeter
* Nat Pendleton: Sergent Fred Koretz
* Frances Drake: Vivian Tarbel
* Edgar Kennedy: Tinent Miller
* Ernest Truex: Willie Heyward
* Richard Carle: Major I. E. Willoughby
* Cecilia Callejo: Dolores Gonzales
* Sidney Blackmer: Al Mallon
* Andy Clyde: 'Gimpy' Wilson
* Cliff Clark: Capità Haggerty
* Cecil Cunningham: Sra. J. L. Chambers
* George Meeker (no surt als crèdits): Ned Brown

## Referències

* ↑ «It's a Wonderful World». The New York Times.
# Medalla per la Restauració de la Indústria Metal·lúrgica

La Medalla per la Restauració de la Indústria Metal·lúrgica (rus: Медаль «За восстановление предприятий черной металлургии юга») és una medalla soviètica, creada per Stalin el 18 de maig de 1948, i atorgada als obrers, treballadors, enginyers, tècnics, economistes i administratius pel treball destacat, els alts índex de producció i el mèrit en la restauració de la indústria del ferro i l'acer al Sud.
Va ser instituïda pel Decret de la Presidència del Soviet Suprem de la Unió Soviètica, amb el disseny, la descripció i els reglaments de la medalla confirmats a la Gaseta del Soviet Suprem de l'URSS n. 20 de 1948. Els seus reglaments van completar-se mitjançant decret de 23 de juny de 1951.
Penja a l'esquerra del pit i se situa a continuació de la medalla per la Consolidació de la Cooperació de Combat. L'autor del disseny va ser el pintor Ivan Inanovitx Dubasov. Juntament amb la medalla s'atorgava un certificat acreditatiu.
La seva concessió es feia pels dirigents de les empreses, les organitzacions del Partit i els sindicats. Les llistes presentades amb proposicions per la medalla eren aprovades i es concedien en nom de la Presidència del Soviet Suprem de l'URSS pel Ministre de Siderúrgia i el Ministre de la Construcció d'Empreses d'Indústria Pesant.
Durant la Gran Guerra Patriòtical, les regions septentrionals de l'URSS (el cor de la indústria metal·lúrgica soviètica) van ser ocupades pels alemanys, i la majoria d'elles van ser destruïdes. (entre aquestes trobem plantes industrials gegantines com la "Azovstal", la "Zaporojstal", la "Planta Ienakiievski" o la "Planta Makeievksi". La restauració de les plantes després d'alliberar-les del jou nazi va ser una de les tasques econòmiques més importants del període de postguerra; i així, l'1 de gener de 1945 ja es pogueren posar en funcionament 3 forns d'injecció, 24 forns oberts, 15 premses i 54 coqueries.
Va ser concedida en unes 68.710 ocasions, i en alguns casos es va atorgar en dues ocasions a la mateixa persona.

## Disseny

Fabricada en metall no ferros, és de forma circular amb un diàmetre de 32mm.
A l'anvers apareix un treballador amb les mans a una palanca. Al fons apareix una indústria i el Sol naixent, i els seus raigs ocupen la part superior de la medalla. A la part superior de la medalla apareix la inscripció За восстановление предприятий черной металлургии юга ("Per la Restauració de la Indústria Siderúrgica del Sud"), i a la part inferior apareix una branca de llorer, amb l'estrella de 5 puntes al centre.
Al revers hi ha la inscripció ТРУД В СССР ДЕЛО ЧЕСТИ ("Treballar a la U.R.S.S. és una Qüestió de Glòria"), sota de la falç i el martell.
La medalla penja d'un galó pentagonal de seda de muaré de 24mm d'ample. Al centre hi ha una franja blava de 8mm, als costats hi ha una petita franja blanca seguida per una franja de 5mm blau clar. A les puntes hi ha també una franja de 2mm en blau.
# Noël Minga Tchibinda

Noël Minga Tchibinda (segle XX), anomenat Pépé, és un exfutbolista de la República del Congo de la dècada de 1970 i entrenador.
Fou internacional amb la selecció de futbol de la República del Congo.
Posteriorment fou entrenador de la selecció nacional en dues ocasions, el 1992 i 2001. També entrenà al club gabonès Union Sportive d'Oyem el 2010.

## Referències

* ↑ Perfil a footballdatabase.eu
* ↑ «Congo-Brazzaville - Record International Players». RSSSF. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Perfil a mondedufoot.fr
# Isocianat de metacriloiloxietil

Lisocianat de metacriloiloxietil' és un líquid extremadament verinós que pot ser fatal en cas d'inhalació, absorció a través de la pell o consumpció oral. En menor mesura, pot cremar els ulls i la pell si hi estableix contacte. S'utilitza com a agent de reticulació en la producció de resines sintètiques.

## Referències

* ↑ Methacryloyloxyethyl isocyanate a cameochemicals.noaa.gov (en anglès).
# La Rinconada de la Sierra

La Rinconada de la Sierra és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 191 | 171 | 185 | 172 |
# Juan Alfonso de Baena

Juan Alfonso de Baena va ser un escriptor i trobador castellà nascut a Baena. Era marrà (jueu convers), i és anomenat de vegades «Judino».
Entre les seves obres destaca el Cançoner de Baena, escrit entre 1426 i 1430, el qual conté una col·lecció de les millors poesies castellanes juntament amb notes crítiques i un pròleg de l'autor.
Va escriure poesies, algunes de dedicades al conestable Álvaro de Luna y Jarana i altres personatges de la cort amb el nom de Suplicaciones.
Joan II de Castella el va nomenar secretari seu i a ell li va dedicar un poema en el qual l'aconsellava sobre la conducta que havia d'adoptar per solucionar els problemes del regne.

## Bibliografia

* Arce Avalle, i Juan Bautista, "Sobre Juan Alfonso de Baena," Revista de Filologìa Hispanica 8.1-2 (1946), 141-47.
* Charles Fraker, Studies on the Cancionero de Baena (Chapel Hill, NC: University of North Carolina Press, 1966).
* Gregory S. Hutcheson, "'Pinning Him to the Wall': The Poetics of Self-Destruction in the Court of Juan II," dins: Medieval Forms of Argument: Disputation and Debate, ed. Georgiana Donavin, Carol Poster, i Richard Utz (Eugene, OR: Wipf & Stock, 2002), 87-102.

## Enllaços externs

* Centre de Documentació Juan Alfonso de Baena Arxivat 2013-02-23 a Wayback Machine.
# Pilar Sánchez Acera

Pilar Sánchez Acera és una política espanyola del Partit Socialista Obrer Espanyol.
Nascuda a Madrid el 6 de juliol de 1974, es va llicenciar en Ciències Empresarials a la Universitat Autònoma de Madrid.
Activa en les Joventuts Socialistes, va exercir el càrrec de regidora a l'Ajuntament d'Alcobendas entre 1999 i 2007, incloent l'acompliment de la tinença d'alcaldia del municipi entre 2003 i 2007. Inclosa dins de la candidatura del PSOE encapçalada per les eleccions a l'Assemblea de Madrid de 2007, va ser escollida diputada de la vuitena legislatura del parlament autonòmic (2007-2011), en la qual va exercir com a portaveu socialista en Serveis Socials.
Sánchez Acera, que no es va presentar com a candidata a les autonòmiques de 2011, es va presentar com a candidata rival a Tomás Gómez a les eleccions primàries de març de 2012 per la secretaria general del PSM-PSOE, en què va ser derrotada (40,78% dels vots contra el 59,22% de Gómez).
Integrada dins de la candidatura socialista encapçalada per Ángel Gabilondo per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de 2015, va resultar escollida i va tornar a l'Assemblea com a diputada de la seva desena legislatura.

## Referències

* ↑ «Ilma. Sra. Dª Pilar Sánchez Acera». Assemblea de Madrid. Arxivat de l'original el 2018-04-16. [Consulta: 16 abril 2018].
* 1 2 «Pilar Sánchez Acera, el ariete desconocido del rubalcabismo». El Imparcial, 28-02-2012.
* ↑ «Pilar Sánchez Acera, alternativa a Tomás Gómez en el PSM», 17-02-2012.
* ↑ Barroso, F. Javier «Pilar Sánchez-Acera se perfila como alternativa a Tomás Gómez en el PSM». El País, 16-02-2012.
* ↑ «Tomás Gómez derrota a Sánchez Acera y volverá a liderar el PSM otros cuatro años», 03-03-2012.
# Mariel Soria

Mariel Soria (San Salvador de Jujuy, 1946) és una historietista argentina que viu a Catalunya des de l'any 1975. María Elena Soria Miranda, historietista i dissenyadora de vestuari teatral, és una de les pioneres del còmic d'autor que va aparèixer el 1977 en l'entorn d'El Colectivo de la Historieta. L'any 1977 va començar a col·laborar a Cavall Fort amb la sèrie Joanot Trobador, amb guions d'Andreu Martín. L'any 1980 comença a publicar la sèrie Contactos a El Jueves, amb guions d'Andreu Martín. L'any 1983 la sèrie amb un nou guionista passa a dir-se Mamen. Ha format equip amb Andreu Martín i, posteriorment, amb Manel Barceló, per tractar la construcció de les noves relacions dels cossos i les identitats de gènere. Va rebre el Premi IVÀ (2016)

## Àlbums publicats

* Mamen. Col·lecció Luxury Gold, RBA. Barcelona. 2008, amb guions de Manel Barceló. (castellà)
* Mamen. Col·lecció Pendones del humor, Ediciones El Jueves. Números 4, 10, 15, 21, 29, 50, 61, 68, 80, 98, 109, 127. Barcelona. Anys 1983-1996, amb guions de Manel Barceló. (castellà)
* Python Trip. Col·lecció Papel Vivo, Ediciones de la Torre. Madrid. 1981, amb guions d'Andreu Martín. (castellà)

## Referències

* ↑ Humoristan, Mariel
* ↑ Tebeosfera, Mariel
* ↑ «FEMINISMES! Exposicions». CCCB, 2019. [Consulta: 20 desembre 2019].
# Ocell no volador

Els ocells no voladors són aquells que més es diferencien estructuralment d'allò que s'entén com un ocell típic, en perdre una capacitat tan característica dels ocells com el vol.
Se suposa que tots els ocells no voladors són descendents d'altres que sí que ho eren. En algunes espècies resulta obvi, com són aquelles que pertanyen a grups en què la majoria de les espècies són voladores. És el cas dels ràl·lids no voladors o del corb marí de les Galápagos.
El canvi més patent que acompanya la pèrdua de la capacitat de volar és la reducció dels ossos i musculatura relacionada amb el vol, i en resulten unes ales molt curtes i una quilla absent o molt reduïda, ja que no és necessària per a l'ancoratge de la musculatura del vol.
Quan un ocell viu en un ambient on manquen els predadors, la capacitat de volar, amb la despesa d'energia que això significa, pot no resultar avantatjosa. Aquest és el cas d'illes remotes on, sovint, s'han desenvolupat espècies sense capacitat per volar, com és el cas del kagú, el kakapú i altres. Aquestes espècies són molt vulnerables als canvis en les condicions, com de fet ha passat amb l'arribada de l'ésser humà i els animals que l'acompanyen.
Un altre grup en serien els ocells marins com els pingüins, el gran gavot i altres.
Un tercer grup en serien aus molt grans, que poden refiar la seva seguretat tant en la velocitat com en la força, com és el cas d'estruços, casuaris, emús i nyandús, o encara més grossos, les extintes aus elefants i els moes.
Nova Zelanda és el lloc on més espècies d'aus no voladores es concentren (com els kiwis, diverses espècies de pingüins i el takahe). La raó n'és que fins fa uns mil anys, amb l'arribada dels humans, no hi havia grans depredadors terrestres en aquestes illes, i els principals depredadors eren aus voladores.
L'ocell no volador més petit en l'actualitat és el rascló de l'Illa Inaccessible (Atlantisia rogersi) que fa una llargària de 12,5 cm i un pes de 34,7 g. El més gros d'entre tots els ocells és l'estruç, que fa 2,7 m i 156 kg. Algunes espècies extintes eren més petites que la primera (per exemple Xenicus lyalli) i altres més grosses que l'estruç (com ara Aepyornis maximus).

## Referències

* 1 2 Christopher M. Perrins. ¿Que es un ave?. Enciclopedia de las Aves. Editorial Orbis, SA, Barcelona, 1986. ISBN 84-7634-548-8
* ↑ New Zealand's Icon:Flightless. Arxivat 2007-08-18 a Wayback Machine. Rev 27-08-2007.
# Isoetòpsides

Les isoetòpsides (Isoetopsida) són una antiga classe de plantes vascular sense llavors de la divisió Lycopodiophyta. Aquest tàxon no és reconegut en la nova filogènia consensuada pel Grup de Filogènia dels Pteridòfits.
En el passat, els membres d'aquest grup de vegades s'havien ubicat dins la classe Isoetopsida, de vegades dins Selaginellopsida o Lycopodiopsida.
Totes les espècies actuals pertanyen al gènere Selaginella (ordre Selaginellales) o al gènere Isoetes (ordre Isoetales). Hi ha unes 700 espècies de Selaginella i 140-150 espècies de Isoetes, amb una distribució cosmopolita, però sovint escasses i rares. Alguns botànics divideixen Isoetes, separant-ne dues espècies sudamericanes dins el gènere Stylites.
Alguns especialistes prefereixen el terme Selaginellopsida A.B. Frank 1877, el qual té prioritat respecte al nom Isoetopsida; aquest darrer no va ser publicat fins a 1885. Tanmateix, la prioritat no s'aplica a nivell de família.
| Lycopodiophyta | Lycopodiopsida Lycopodiales Drepanophycales † Isoetopsida Selaginellales Lepidodendrales † Pleuromeia † Isoetales |
El grup més famós dels Isoetopsida són els "arbres amb escates" de l'ordre Lepidodendrales, que inclou Lepidodendron del període Carbonífer.

## Referències

* ↑ PPG I «A community-derived classification for extant lycophytes and ferns». Journal of Systematics and Evolution, 54, 6, 2016, p. 563–603. DOI: 10.1111/jse.12229.
* ↑ Jones, David L. Encyclopaedia of Ferns. Portland, Oregon: Timber Press, 1987, p. 52–55. ISBN 0-88192-054-1.
# Kuroishi

Kuroishi (黒石市; Kuroishi-shi) és una ciutat del Japó situada a la prefectura d'Aomori.

## Referències

* ↑ «Aomori (Japan): Prefecture, Cities, Towns and Villages - Population Statistics, Charts and Map» (en anglès). www.citypopulation.de. [Consulta: 15 juny 2019].
# José María Adán García

José María Adán García (Sogorb, 19 de desembre de 1931) és un polític valencià.

## Biografia

És llicenciat en dret i diplomat en empresarials i sociologia laboral, i durant els anys d'estudis fou cap de la Falange Universitària i del SEU i director de la revista Claustro. El 1959 començà a treballar a l'empresa Altos Hornos del Mediterráneo (AHM), en la qual arribà a cap del servei jurídic i de relacions laborals. Alhora, fou conseller nacional del Movimiento i procurador a Corts Espanyoles per València del 1971 al 1977. Durant la seva legislatura, per una banda, es va posar al costat de Blas Piñar el 1974 quan s'oposà a la llei d'associacions de Carlos Arias Navarro, ja que comportaria la «desvertebración de la sociedad y el cambio de Régimen», tot i que després va votar a favor. Nogensmenys, el 12 d'agost de 1976 va presentar un escrit juntament amb els altres procuradors valencians (entre ells, Miguel Ramón Izquierdo, Pedro Zaragoza i José Antonio Perelló Morales) on sol·licitaven l'autonomia econòmica, administrativa i cultural de la regió valenciana i el reconeixement del valencià com a llengua vernacla en la Llei d'Educació.
A la mort de Francisco Franco va col·laborar amb Rodolfo Martín Villa i fou nomenat governador civil de La Rioja (1976-1978). Durant la transició democràtica es mostrà proper a la UCD, però el 1989 va ingressar en el PP, que el nomenà delegat de la Generalitat Valenciana en la privatització d'AHM, empresa en la qual havia treballat. El 1991 fou nomenat delegat de la Fundación Cánovas del Castillo al País Valencià.

## Obres

* Al servicio de Valencia (2005)

## Referències

* ↑ Fitxa a l'Índex Històric de Diputats
* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.4-5. ISBN 9788495484802.

## Enllaços externs

* Arxiu José María Adán García (Biblioteca Valenciana) Arxivat 2014-10-15 a Wayback Machine.
# Lars-Emil Johansen

Lars Emil Johansen (24 de setembre 1946) va ser el segon Primer Ministre de Groenlàndia de 1991 a 1997, successor de Jonathan Motzfeldt (1938-2010).
Sa mare Elisabeth Henningsen (1907-1983) era membre del Consell de Groenland i la primera dona que hi va obtenir un càrrec polític. El pare Kristian Johansen (1915-1958) també va ser membre del consell.
Lars Emil Johansen fou cap del partit polític Siumut entre 1987 i 1997, i tenia un escó en el Landsting quan es va crear el 1979. Abans de la constitució del Landsting, representava Groenlàndia en el Folketing danès des del 1973, una posició que va omplir del 2001 i cap a l'any 2018.
Va néixer a Illorsuit, un petit llogarat del municipi d'Uummannaq.
El 1970, Lars Emil Johansen es va graduar com a mestre, i l'any següent fou escollit al consell local de Groenlàndia, l'autoritat local més important de Groenlàndia abans de la creació del Landsting.

## Referències

* 1 2 Schultz-Lorentzen, Helge; Harding, Merete; Brandt, Ulrik. «Lars Emil Johansen» (en danès). Den Store Danske. lex.dk, 02-07-2023. [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ Harding, Merete; Lidegaard, Mads. «Elisabeth Johansen». A: Dansk Biografisk Leksikon (en danès), 29 agost 2014.
* 1 2 Harding, Merete; Lidegaard, Mads. «Lars Emil Johansen». A: Dansk Biografisk Leksikon (en danès).