OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Protectorat d'Aden

El Protectorat d'Aden fou la zona sota protectorat britànic a l'Aràbia del Sud. Inicialment el van formar nou petits estats propers a Aden:
* Subayha
* Amiri (Dhala)
* Alawi
* Hawshabi (Musaymir)
* Abdali (Lahej)
* Akrabi
* Yafa
* Fadli inicialment conegut per Abyan (del nom de la regió) o per Shukra, primera capital
* Awlaqi
Altres dos estats, més a l'est, Awdhali i Beihan, tenien tractats però no van formar part del protectorat inicial al que es van afegir després del 1917.
La majoria dels estats de la zona es van incorporar al protectorat entre 1888 i 1904. El darrer tractat es va signar el 1954.
El 1917 el Protectorat es va dividir administrativament en el Protectorat Occidental d'Aden i el Protectorat Oriental d'Aden. La diferència entre el protectorat i la colònia d'Aden és que el Protectorat estava governat per caps locals (sultans o xeics principalment) semiindependents però sota supervisió d'un resident britànic i amb obligacions garantides per tractats, mentre la colònia era administrada directament pels britànics.
El 1963 la Federació d'Aràbia del Sud va abraçar pràcticament la totalitat dels estats del Protectorat occidental. Llavors el protectorat d'Aden va recuperar aquest nom (formalment Protectorat de l'Aràbia del Sud) pels estats que no van entrar a la Federació, que foren els soldanats orientals dels Mahra de Quishn i Socotra, els Kathiri de Seiyun i els Quaiti d'Hadramaut i un d'occidental, l'Alt Yafa. Va caure en mans del govern revolucionari d'Aden el 1967 per formar el Iemen del Sud.

## Referències

* ↑ Burrowes, Robert D. Historical Dictionary of Yemen (en anglès). Rowman & Littlefield, 2010, p. xxix. ISBN 0810855283.

## Vegeu també

* Levies d'Aden
# Sòfocles (desambiguació)

«Sòfocles» té aquests significats:
Onomàstica:
# Vietnam Airlines

Vietnam Airlines (codi IATA: VN; codi OACI: HVN) és la principal aerolínia del Vietnam. Pertany a l'aliança Sky Team.
Va ser fundada el 12 d'octubre de 1956 a la República Democràtica del Vietnam amb el nom de Vietnam Aviation Corporation. i des de 1989 opera com empresa estatal amb el nom de Vietnam Airlines.

## Referències

* ↑ Vietnam Economic Times (en anglès). Volum 103, 2002, p. 45 [Consulta: 20 agost 2023].
* ↑ Lee, Jae Woon. Aviation Law and Policy in Asia. Brill, 2020, p. 209. ISBN 9789004439580.
# Pony games

Els pony mounted games són uns jocs originaris de Anglaterra. El seu origen són els entrenaments que feia l'exèrcit a cavall. Dins aquest petit mon dels Pony Games hi ha 4 categories internacionals:
* Categoria -12: Els genets han de ser menors de 12 anys.
* Categoria -14: Els genets han de ser menors de 14 anys.
* Categoria -17: Els genets han de ser menors de 17 anys.
* Categoria OPEN: Els genets no tenen límit d'edat.

## Referències

* ↑ «¿QUÉ SON LOS PONY GAMES? CAP. 1» (en castellà). HÍPICA SOTO DEL REAL, 17-09-2020. [Consulta: 1r maig 2022].
* ↑ «Qué son los pony games» (en castellà). Escuela de Equitación San Jorge. [Consulta: 1r maig 2022].
* ↑ «Qué son los pony games» (en castellà). Territorio Caballo. [Consulta: 1r maig 2022].
# Pączek

Pączek (pronunciat pòntxec) és un bunyol típic de Polònia. En plural s'anomenen pączki, pronunciat 'pontxqui'. El pączek és un tros de massa fregida en oli abundant i format com una bola aixafada, farcit de confitura o d'un altre dolç. Generalment el pączek està cobert de sucre molt, de sucre glacé o de trossets de pellofa de taronja.
Tot i que s'assembla a la massa de la berlinesa o a bunyols de jalea, el pączek està fet, sobretot, d'un gran contingut d'ou, greixos, sucre i de vegades llet. Els pączki més tradicionals solen dur melmelada de pruna i de fulles de roses, però també són tradicionals els de llimona, maduixa, crema, nabius, natilles, gerds i poma.
Els pączki són famosos a Polònia almenys des de l'edat mitjana, on es mengen sobretot dijous gras (l'últim dijous abans de quaresma). Molts americans de Polònia celebren el 'dia del pączek' de carnaval (un dia abans de dimecres de cendra). Tradicionalment, es preparaven els pączki per esgotar la mantega de porc, sucre, ous i fruita que hi havia a casa i que no es podia menjar durant la quaresma.

## Vegeu també

* Gastronomia de Polònia
# Seguiment de requisits

El seguiment de requisits o la traçabilitat de requisits és una subdisciplina de la gestió de requisits en el desenvolupament de programari i l'enginyeria de sistemes. El seguiment de requisits es refereix a la documentació de la vida d'un requisit i que faciliti la traçabilitat bidireccional entre diversos requisits associats. Permet als usuaris o grup d'interessats trobar l'origen de cada requisit i fer un seguiment de cada canvi ocorregut a aquest requisit. Perquè aquest seguiment sigui possible, és necessari documentar els canvis realitzats en cada requisit existent. Es discuteix la utilitat de continuar amb la documentació de canvis als requisits després de finalitzar la implementació, d'haver desplegat i utilitzat l'aplicatiu.

## Vegeu també

* Requisit
* Anàlisi de requisits
* Priorització de requisits
# Portada/efemèride juny 5

Edifici de la Universitat de Nàpols
« 4 de juny · 5 de juny · 6 de juny »
# Pungarabato

Pungarabato (del nàhuatl, que vol dir «lloc de grandes canes») és un municipi de l'estat de Guerrero, a Mèxic. Ciutat Altamirano és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part occidental de l'estat de Guerrero. Limita al nord amb l'estat de Michoacán, al sud amb Arcelia, a l'oest amb Michoacán i a l'est amb San Marcos.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Pungarabato Arxivat 2016-06-17 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# 940
## Naixements

* 10 de juny - Buzajan, Gran Khorasan: Abu-l-Wafà Muhàmmad al-Buzajaní, matemàtic.

## Necrològiques

* ar-Radi, califa de Bagdad

## Referències

* ↑ «Abu al-Wafa | Biography & Facts» (en anglès). [Consulta: 10 juny 2020].
# Senigallia

Senigallia o Sinigaglia és una ciutat d'Itàlia a la regió de les Marques, província d'Ancona, amb 44.357 habitants l'any 2008.

## Història

Sena (grec antic: Σήνη) o Sena Gallica (Σεναγάλλικα) va ser una ciutat de l'Úmbria situada en un districte anomenat Gallus Ager, a la costa de la mar Adriàtica, a la desembocadura del riu Sena (modern Nevola o Nigola). El territori havia estat dels gals sènons i el nom de la ciutat venia d'ells. Probablement la ciutat ja existia quan els romans van conquerir la zona però res no se'n sap fins que es va establir una colònia romana l'any 289 aC, quan es van vèncer definitivament els gals sènons.
L'any 207 aC en aquesta ciutat es van reunir les forces dels cònsols Marc Livi Salinàtor i Gai Claudi Neró abans de la batalla del Metaure que s'hauria lliurat prop de Sena.
Torna a ser esmentada a la guerra civil entre Gai Mari i Sul·la quan Pompeu, llavors lloctinent de Sul·la, la va ocupar i saquejar l'any 82 aC. Sembla que va ser una ciutat de certa importància i sota el Segon Triumvirat va rebre nous colons. La ciutat és esmentada durant tot l'imperi per tots els geògrafs i consta als Itineraris fins al segle iv.
Alaric I la va saquejar i després va passar als ostrogots i recuperada pels romans d'Orient que la van fortificar. Era una de les ciutats de la Pentàpolis dins l'Exarcat de Ravenna. Altre cop saquejada pels longobards al segle viii, la van atacar els sarraïns al segle ix.
Al segle xii apareix governada per un comte de nom Sergi que va rebre del vescomte de Marsella, amb la filla del qual s'havia casat, unes relíquies atribuïdes a Maria Magdalena. Va passar als Montefeltro i després als Malatesta. Segimon Pandolf Malatesta de Rímini la va fortificar a la meitat del segle xv. El Papa Pius II (1458-1464) la va donar en feu al seu nebot Antonio Piccolomini, però el poble es va posar sota domini directe del Papa Pau II (1464-1471) i Giacomo Piccolomini va ser rebutjat en un intent de recuperar la ciutat el 1472. Sixt IV (1471-1484) la va donar als della Rovere que la van conservar fins al 1516 quan va passar a Llorenç II de Mèdici. El 1624 va tornar al papa. Va passar a Regne d'Itàlia el 1860.

## Fills Il·lustres

* Francesco Maria I della Rovere (1490-1538), duc d'Urbino.
* Giulio Carlo Fagnano (1682-1766), matemàtic.
* Angelica Catalani (1780-1849) soprano.
* Pietro Morandi (1739-1815) compositor i mestre de capella.
* Rosa Morandi (1782-1824) cantatriu.
* Fernando Liuzzi (1884-1940), compositor i musicòleg.

## Referències

* 1 2 «Senigallia». Enciclopedia Treccani. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ Smith, William (ed.). «Sena». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 19 maig 2023].
# Temporada 1967-1968 del Liceu

| Temporada 1967-1968 del Liceu |||||||
| Òpera | Compositor | Director musical | Director d'escena | Papers principals | Producció | Dates |
| La traviata | Giuseppe Verdi | Fuivio Vernizzi | Augusto Colombara | Jaume Aragall/Franco Bonisolli, Rukmini Sukmawati, Manuel Ausensi | | |
| La bohème | Giacomo Puccini | Bruno Rigacci | | Virginia Zeani, Jaume Aragall, Rukmini Sukmawati, Walter Alberti, Ernesto Vezzosi, Plinio Clabassi | | 15 de novembre |
| Werther | Jules Massenet | António de Almeida | Frans Boerlage | Juan Cuneo, Pierre Le Hemonet, Enrico Fissore, Enzo La Selva, Claude Dubreuil, Ana Raquel Satre, Armelle Rioual | | 2, 5 i 10 desembre |
| Tosca | Giacomo Puccini | Michelangelo Veltri | | Bernabé Martí, Montserrat Caballé, Cesare Bardelli | | desembre |
| Andrea Chénier | Umberto Giordano | László Halász | Dario Dalla Corte | Richard Tucker, Manuel Ausensi, Carme Lluch, Isabel Rivas, Maria Teresa Batlle, Montserrat Aparici, Enrico Fissore, Joan Rico, Eduard Soto, Ernesto Vezzosi, Gabriele De Julis, Dídac Monjo, Rafael Campos, Enric Serra | | 9, 12 i 14 de desembre |
| La dama de piques | Piotr Ilitx Txaikovski | Oskar Danon | Mladen Sablić | Radmila Bakočević, Liubomir Bodúrov, Jovan Gligorijević, Nicola Mitić i altres. | | 20 de desembre |
| Lucia di Lammermoor | Gaetano Donizetti | Nino Verchi | | Vicenç Sardinero, Margherita Rinaldi, Ruggero Bondino, Plinio Clabassi | | |
| Aida | Giuseppe Verdi | | Versió de concert | Pedro Lavirgen | | |
| Marina | Emilio Arrieta | | | Pedro Lavirgen | | |
| El barber de Sevilla | Gioachino Rossini | Nino Verchi | Miguel Narros | Franco Bonisolli, Enrico Fissore, Margherita Rinaldi, Richard Torigi, Arnold Voketaitis, Ernesto Vezzosi, Isabel Rivas, Gabriele De Julis | | |
| Tristany i Isolda | Richard Wagner | Oskar Danon | Wolfram Dehmel | Gerald McKee, Peter Lagger, Naděžda Kniplová, Antonín Švorc, Joan Rico, Anneliese Fackler/Erika Wien, Bartomeu Bardagí, Miquel Aguerri | | |

## Referències

* ↑ Històries de l'òpera: al Liceu. Amb Marcel Gorgori i Roger Alier
* ↑ Històries de l'òpera: al Liceu. Amb Marcel Gorgori i Roger Alier
* ↑ Tribó, Jaume «Cronologia liceística». . Arxivat 2014-12-04 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-12-04. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 22 d’abril 2017. [Consulta: 21 abril 2017].
* ↑ «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 2018-02-11. [Consulta: 10 març 2018].
* ↑ «La Dama de Pique» (PDF). Gran Teatre del Liceu, 01-12-1967.
* ↑ Tribó, Jaume «Cronologia liceística». . Arxivat 2014-11-29 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 29 novembre 2014].
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 2015-06-24. [Consulta: 24 juny 2015].
# Villalcampo

Villalcampo és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 796 | 755 | 622 | 624 |
# Portada/efemèride juny 8

George Orwell
« 7 de juny · 8 de juny · 9 de juny »
# Punta Oliveras

La Punta Oliveras o Punta Oliveras Arenas és una muntanya de 3.298 m d'altitud, amb una prominència de 10 m, que es troba al massís de la Maladeta, província d'Osca (Aragó). És un avantcim de l'Aneto.

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Geògraf Salvador Llobet Edicions Cartogràfiques. Pica d'Estats, Esc. 1:40.000. Granollers: Editorial Alpina, 1994 (E-25). ISBN 84-8090-022-9.
# 360

El 360 (CCCLX) fou un any de traspàs començat en dissabte del calendari julià.

## Esdeveniments

* Julià l'Apòstata venç els alamans.
* Eudoxi d'Antioquia succeeix a Macedoni I com a arquebisbe de Constantinoble.

## Referències

* ↑ Melton, 2014, «360».

## Bibliografia

* Melton, J. G. Faiths Across Time: 5,000 Years of Religious History (en anglès). Volum 1. ABC-CLIO, 2014. ISBN 978-1-61069-025-6.
# Salburua

Salburua és un barri de la ciutat de Vitòria (Àlaba). Encara en construcció, s'espera que quan estigui finalitzat arribi a albergar més de 30.000 residents.

## Situació

El districte de Salburúa limita al nord amb el polígon industrial de Gamarra, a l'oest amb la ciutat consolidada, al sud amb el ferrocarril i a l'est amb el gran parc de Salburua; Una de les zones verdes integrades en un espai urbà més grans d'Espanya. Els seus carrers porten nom de grans ciutats i capitals Europees, però és l'Avinguda Juan Carlos I la seva principal artèria. Salburua és el principal nucli actual d'expansió de la ciutat (al costat de Zabalgana), i té la major concentració d'habitatges protegits de tot Àlaba.

## Composició

Està format principalment per quatre barris o zones diferenciades, encara que al contrari que altres districtes de la ciutat, pràcticament tota la zona és coneguda únicament com a Salburua:
| Sector | Superfície | Habitatges totals | Protecció oficial | Lliures |
| S-7 (Elorriaga-Arkauti) | 103.074 m² | 104 | 0 | 104 |
| S-8 (Salburua) | 587.616 m² | 2.614 | 1.960 | 654 |
| S-9 (San Tomas) | 359.919 m² | 2.000 | 1.460 | 540 |
| S-10 (Izarra) | 158.583 m² | 685 | 473 | 212 |
| S-11 (Ibaialde) | 266.637 m² | 1.679 | 1.231 | 448 |
| S-12 (Arkaiate) | 413.791 m² | 1.935 | 1.270 | 665 |
| S-13 (Larrein) | 357.559 m² | 1.817 | 1.313 | 504 |
| S-14 (Olaran) | 346.350 m² | 1.511 | 1.068 | 443 |
| S-15 (parc de Salburua) | 1.001.508 m² | 0 | 0 | 0 |
La urbanització al sud del barri de Salburua (Coneguda com a Izarra) és considerada també popularment com a part del barri de Salburua, encara que en estar separada físicament pel ferrocarril, sembla desenvolupar una identitat pròpia com a barri diferenciat.

## Història

Anteriorment a la creació dels habitatges, existia l'un aeroport vell de Vitòria, on havia d'aterrar el general Mola, en el vol en el que es va estavellar.

## Vegeu també

* Aiguamolls de Salburua

## Enllaços externs

* (castellà) Ensanche 21 - Áreas de Actuación - Salburua
# Punga Mare

El Punga Mare és un cos líquid de la regió polar de Tità satèl·lit natural de Saturn, similar al que a la Terra coneixem com a llac.
Punga Mare es troba prop del pol Nord de Tità, a 85,1° de latitud nord i 339,7 de longitud, mesura uns 380 km de llargada. Està compost per hidrocarburs líquids (principalment età i metà. Fou descobert per la sonda Cassini el 2007, i forma part dels nombrosos llacs que es troben a la regió septentrional de Tità.
La unió astronòmica internacional decidí anomenar els grans mars d'hidrocarburs de Tità amb el nom llatí de maria (en singular mare) i donar-los com a nom propi el nom de monstres marins de la mitologia; per tant, el nom de Punga Mare fa referència al monstre Punga de la mitologia Maorí.

## Referències

* ↑ «Titan: Punga Mare». [Consulta: 19 febrer 2009].
* ↑ Titan at the USGS Gazetteer of Planetary Nomenclature, accés 12 d'abril de 2008.(anglès)

## Vegeu també

* Llacs de Tità
# Temporada 1967-1968 del Club Joventut Badalona

La temporada 1967-1968 va ser la 29a temporada en actiu del Club Joventut Badalona des que va començar a competir de manera oficial. La Penya va disputar la seva 12a temporada consecutiva a la màxima categoria del bàsquet espanyol, acabant la competició en la tercera posició, dues posicions per sota després d'haver estat el campió a la temporada anterior. Aquesta temporada també va competir a la Copa d'Europa i va ser finalista de la Copa del Generalíssim. "Kalso" deixa de ser l'esponsorització de les samarretes després de dues temporades, i s'estrena "Nerva".

## Resultats
### Copa d'Europa

El Joventut va participar en aquesta edició de la Copa d'Europa en la que va quedar eliminat a la lligueta de quarts de final. Prèviament havia superat dues rondes, en les que va eliminar el FAR de Rabat (Marroc) i l'AZS-AWF Warszawa polonès.

### Lliga espanyola

A la lliga espanyola finalitza en la tercera posició d'11 equips participants. En 20 partits disputats va obtenir un bagatge de 16 victòries i 4 derrotes, amb 1.572 punts a favor i 1.194 en contra (+378).

### Copa del Generalíssim

El Joventut va perdre la final en aquesta edició de la Copa del Generalíssim davant el Picadero JC per 58 a 55, en un partit en que Enric Margall va ser el màxim anotador (18). Prèviament, a vuitens va eliminar el CD Colegio Ateneo de Madrid, a quarts el Club Atlético San Sebastián, i a semifinals el Reial Madrid.

## Plantilla

La plantilla del Joventut aquesta temporada va ser la següent:
* Club Joventut Badalona: plantilla 1967-68
* Jugadors
* Josep Lluís
* Francesc Buscató
* Alfonso Martínez Gómez
* Guifré Gol
* Enric Margall
* Narcís Margall
* Josep Maria Oleart
* Miguel González
* Lluís Miguel Santillana
* Jordi Grau
* Entrenador
* Eduard Kucharski

## Referències

* ↑ Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta esencia del basket, 1992, p. 90-91 [Consulta: 16 maig 2018].
* ↑ «Champions Cup 1967-68» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 27 abril 2018].
* ↑ «Liga española 1967-68» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 29 abril 2018].
* ↑ «XXXII Copa del Generalísimo 1968» (en castellà). Linguasport. [Consulta: 26 abril 2018].
* ↑ «Història: Anys 60: El treball de diverses generacions ens porta a Europa». Penya.com. [Consulta: 30 abril 2018].
* ↑ «Spanish Clubs Rosters in C1 (1961-1970)» (en anglès). Linguasport. [Consulta: 1r maig 2018].
# Villalbilla de Burgos

Villalbilla de Burgos és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Alfoz de Burgos. Inclou les localitats de Renuncio i Villacienzo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 554 | 651 | 720 | 819 | 846 |
# Podiceps

Podiceps és un gènere d'aus de la família dels podicipèdids (Podicipedidae). Les seves espècies es coneixen popularment amb el nom de cabussó.
Té representants que es reproduïxen en Europa, Àsia, Nord, Centre i Amèrica del Sud. Hi ha més espècies en l'Hemisferi Nord que emigren a l'hivern a la zones de costes o a climes més calorosos.
Viuen entre la vegetació, en àrees de llacs i llacunes d'aigua dolça, niant a la vora de l'aigua, són molt maldestres en terra. Normalment ponen dos ous, i el jove és ratllat. Tot el gènere són nedadors i bussejadors excel·lents, i s'alimenten de peixos, que capturen capbussant-se sota aigua. Els adults tenen plomatge de cria cridaners, sense diferències entre els sexes. A l'hivern, el plomatge és diferent.

## Taxonomia

S'han descrit 10 espècies, una d'elles extinta en època històrica:
* cabussó gros (Podiceps major)
* cabussó gris (Podiceps grisegena)
* cabussó emplomallat (Podiceps cristatus)
* cabussó orellut (Podiceps auritus)
* cabussó collnegre (Podiceps nigricollis)
* cabussó de Colòmbia (Podiceps andinus)
* cabussó argentat meridional (Podiceps occipitalis)
* cabussó argentat septentrional (Podiceps juninensis)
* cabussó del Junín (Podiceps taczanowskii)
* cabussó encaputxat (Podiceps gallardoi)

## Referències

* ↑ «Grebes, flamingos» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 82. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Estrada et al., Joan. Ocells de Catalunya, País Valencià i Balears: inclou també Catalunya Nord, Franja de Ponent i Andorra. 3ª. Lynx editions, 2018, p. 48-51. ISBN 978-84-16728-07-7.
# Punta Marguerite

La Punta Marguerite és una muntanya de 4.065 metres que es troba entre les regions de l'Alta Savoia a França i la Vall d'Aosta a Itàlia. Forma part de les Grandes Jorasses conjuntament amb les puntes Walker (4.208 m.), Whymper (4.184 m.), Croz (4.110 m.), Hélèna (4.045 m.) i Young (3.996 m.)

## Referències

* ↑ «Llista dels 4.000 UIAA» (pdf). UIAA.

## Enllaços externs

* «Camptocamp.org». [Consulta: 25 agost 2011].
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# A toda página

A toda página va ser un programa de televisió de contingut informatiu, emès per la cadena espanyola Antena 3, entre 1994 i 1997.

## Format

Es tractava d'un espai emès de dilluns a divendres de mitja hora de durada, en el que s'emetien notícies de crònica social i successos que no solen incloure's en els noticiaris habituals. Segons la intenció declarada de la presentadora, es pretenia evitar caure en el groguisme.

## Equip

Presentat inicialment per Marta Robles a la qual en casos d'absència reemplaçava puntualment Miriam Romero. Des d'agost de 1995, i a causa de la seva maternitat, Robles fou substituïda en la presentació per Sonsoles Suárez (reemplaçada al seu torn en l'estiu de 1996 per Soledad Arroyo). El gener de 1997 Marta Robles va tornar a l'informatiu, fins a la seva cancel·lació definitiva.
L'espai, al llarg de la seva història, va comptar amb la col·laboració habitual de, entr uns altres, els periodistes Tico Medina i Rosa Villacastín.

## Referències

* ↑ «Nuevo informativo / Antena 3 (20.30)». El País, 18-07-1994.
* ↑ «Acercamiento al estilo de Antena 3 en la Etapa Asensio (1992-1997): Evolución empresarial, contenidos, identidad y audiencia». Silvia García Mirón, Universitat de Vigo, 2014.
* ↑ «Marta Robles, presentadora de "A toda Página"». El Mundo, 31-07-1994.
* ↑ «Promete». Diari ABC, 02-08-1995.
* ↑ «La hija de Adolfo Suárez presentará 'A toda página'». El País, 19-07-1995.
* ↑ «Dos años de 'A toda página'». El País, 18-07-1996.
* ↑ «Antena 3 potencia sus informativos». El País, 30-01-1997.
# Sant Corneli d'Aramunt

Sant Corneli d'Aramunt és una ermita romànica del poble d'Aramunt, pertanyent al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Fins al 1969 formava part del terme municipal d'Aramunt.
Està situada dalt del cim de la Muntanya de Sant Corneli. Durant molts anys aquesta capella ha servit de refugi per als qui han passat per aquest lloc. Fins fa poc encara tenia la xemeneia que hi havia instal·lat un pastor per a l'estufa que li permetia d'escalfar-se en aquest ventós i fred indret. Precisament ran de la façana de ponent hi ha les restes d'una gran creu de ciment armat que hi van instal·lar els franquistes l'any 1939, poc després d'acabar els enfrontaments del Front del Pallars. Una ventada abaté aquesta enorme creu.
En aquesta ermita hi havia la tradició de pujar-hi des d'Aramunt el 16 de setembre, per la festa del sant.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i RAMOS I MARTÍNEZ, Maria-Lluïsa. "Mare de Déu del Castell de Rivert". Dins El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* CASTILLÓ, Arcadi i LLORET, T. "El Pont de Claverol. Aramunt", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya