OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Asturies pela Izquierda

Asturies pela Izquierda («Astúries per l'esquerra»; sigles: IU-IAS), en castellà Asturias por la Izquierda, fou una coalició electoral asturiana formada per Esquerra Unida d'Astúries i Izquierda Asturiana per a les eleccions autonòmiques i municipals de l'any 2019. La candidata de la coalició a la Junta General fou Ángela Vallina, d'Esquerra Unida.

## Resultats electorals
### Eleccions a la Junta General del Principat d'Astúries

IU-IAS obtingué 35.174 vots (6,69%) i 2 escons (tots dos d'Esquerra Unida) a les eleccions a la Junta General del Principat d'Astúries del 2019.
| Circunscripció | Vots | % | Escons |
| Occident | 3.012 | 5,03% | 0 / 6 |
| Centre | 30.851 | 7,23% | 2 / 34 |
| Orient | 1.311 | 3,35% | 0 / 5 |
| Total | 35.174 | 6,69% | 2 / 45 |

### Eleccions municipals

Pel que fa a les eleccions municipals del mateix any, IU-IAS hi obtingué 50.468 vots (9,5%) i 107 regidors. És necessari notar, però, que en alguns conceyos (com ara Avilés) Esquerra Unida va formar coalició amb altres partits, principalment Podem. La taula següent mostra els resultats de la coalició en els principals municipis asturians on s'hi va presentar.
| Municipi | Cens | Vots | % | Escons |
| Gijón | 225.721 | 8.424 | 6,2% | 1 / 27 |
| Oviedo | 177.705 | 4.194 | 3,77% | 0 / 27 |
| Siero | 42.938 | 2.378 | 9,37% | 3 / 25 |
| Mieres | 33.237 | 11.406 | 58,11% | 15 / 21 |
| Castrillón | 18.961 | 2.754 | 23,37% | 5 / 21 |

## Referències i notes

* ↑ «Resultados electorales 2019» ( PDF). Junta General del Principat d'Astúries. [Consulta: 5 juliol 2021].
* 1 2 Percentatge de vots a la candidatura sobre el total de vots vàlids.
* ↑ «Consulta de resultados electorales». Espanya, Ministeri de l'Interior. [Consulta: 5 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina sobre la candidatura d'Asturies pela Izquierda al web de La Nueva España.
* Programa electoral ( PDF) d'Asturies pela Izquierda.
# Arioso

En música clàssica, un arioso, és una forma musical per a veu de solista, que ocupa la plaça intermediària entre el recitatiu, de naturalesa narrativa, i la ària, més musical. L'arioso va aparèixer en el transcurs del segle xvi, al mateix temps que la monodia acompanyada i l'òpera, de la qual és indissociable. És usat, no només a el cant líric, sinó en qualsevol gènere musical on hi ha un relat o el desenvolupament d'una acció dramàtica, com la cantata, l'oratori, etc. S'assembla al recitativo accompagnato, amb el qual sovint es confon.
Un exemple d'arioso el trobem a La flauta màgica de Mozart, al final del primer acte. Amb caràcter d'andante, ho canta un sacerdot (Sprecher): «Sobald dich führt des Freundschaft Hand ins Heiligtum zum ew'gen Band».

## Entre el recitatiu i l'ària

L'arioso s'assembla al recitatiu per la seva estructura lliure i les seves inflexions melòdiques, pròximes a la paraula. S'assembla a l'ària per les seves característiques melòdiques; les frases sovint són més cantades que en un recitatiu. A diferència de l'ària, a nivell estructural, habitualment no hi ha cap repetició ni es distingeix un tema clarament.
En una composició musical, l'arioso pot constituir un número independent, a diferència del recitatiu que sol estar precedint una ària amb la que té una estreta relació. Pot igualment, formar part d'un fragment d'uns quants compassos que queden inserits en una estructura més desenvolupada, ja sigui un recitatiu, una ària o un número de cor.
Durant el segle xix, quan els compositors d'òpera anaven abandonant progressivament la forma estricte de l'ària da capo i l'alternança «recitatiu-ària», s'obriren camins com el de la «melodia infinita» que podem observar en les obres de Richard Wagner. En aquest context, el model formal de l'arioso va tenir un paper més protagonista.
# Can Sallent (Sant Llorenç Savall)

Can Sallent és una masia del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una masia que s'aixeca el marge dret del torrent Sallent. Està formada per diferents cossos. El cos principal té teulada a dues aigües i les finestres són allindanades, amb els brancals i la llinda amb grans carreus de pedra que contrasten amb la resta del mur fet de petites pedres sense devastar col·locades sense ordre. En un cos annex s'obre, en la seva part superior, una galeria amb arcs de mig punt de grans dimensions.
Can Sallent és documentada des del 1497. cap als anys setanta del segle XX el seu estat era ruïnós però poc després va ser totalment restaurada.

## Referències

* 1 2 «Can Sallent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Alhred

Alhred o Alchred fou rei de Northúmbria del 765 al 774. Es casà amb Osgifu, filla d'Oswulf, neta d'Eadberht Eat, o filla d'Eadberht, i era així relacionat per matrimoni amb Ecgbert, arquebisbe de York. Ha perviscut una genealogia que fa descendir Alhred d'Ida de Bernícia a través d'un fill anomenat Eadric.
Æthelwald Moll fou deposat el 765 i Alhred esdevingué rei. a la Crònica anglosaxona amb prou feines s'esmenta altra cosa que el fet que esdevingué rei, i que fou deposat i exiliat el 774. Els relats de Simeó de Durham a la Historia regum Anglorum indiquen que va fugir al país dels pictes, on va ser rebut pel rei Ciniod.
Frank Stenton relaciona Ahlred amb les missions angleses al continent. La missió de sant Willehad, que conduí a l'erecció de l'arquebisbat de Bremen, fou autoritzada en una assemblea religiosa convocada per Alhred. També ha perviscut una carta d'Alhred a sant Lullus, arquebisbe de Magúncia, oriünd de Wessex.
Fou succeït per Æthelred, fill d'Æthelwald Moll. El fill d'Alhred, Osred, ho seria rei temps més tard. Un segon fill, Alhmund seria mort durant el regnat d'Eardwulf, i es va desenvolupar el culte envers la seva figura a Derby.

## Referències

* ↑ Kirby, 1992, p. 151.
* ↑ Stenton, 1971, p. 92.
* ↑ Yorke, 1990, p. 90.

## Bibliografia

* Anderson, Alan Orr. Scottish Annals from English Chroniclers A.D. 500 to 1286. Londres: David Nutt, 1908.
* Higham, N.J.. The Kingdom of Northumbria AD 350–1100. Sutton, 1993. ISBN 0-86299-730-5.
* Kirby, D.P.. The Earliest English Kings. Londres: Routledge, 1992. ISBN 0-415-09086-5.
* Marsden, J. Northanhymbre Saga: The History of the Anglo-Saxon Kings of Northumbria. Cathie, 1992. ISBN 1-85626-055-0.
* Stenton, Frank M. Anglo-Saxon England. Oxford UP, 1971. ISBN 0-19-280139-2.
* Yorke, Barbara. Kings and Kingdoms in Early Anglo-Saxon England. Londres: Seaby, 1990. ISBN 1-85264-027-8.
# Arquidam (metge)

Arquidam (en grec antic: Ἀρχίδαμος; en llatí: Archidamus) fou un metge grec del segle iv aC o V aC de qui no es coneix cap detall de la seva vida.
L'esmenta Galè en una citació conservada per Diocles Caristi. Podria ser el mateix Arquidam que esmenta Plini, i també podria ser l'Arquedam autor dels fragments de l'antologia Veterinariae Medicinae Libri Duo sobre cirurgia veterinària publicada el 1530 per Ruellius en llatí, i el 1537 en grec per Grynaeus.

## Referències

* ↑ El Veterinariae Medicinae Libri Duo digitalitzat per la Universitat de Salamanca.
* ↑ Archidamus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 268
# Tribune (Kansas)

Tribune és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 835 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tribune tenia 835 habitants, 356 habitatges, i 232 famílies. La densitat de població era de 429,9 habitants/km².
Dels 356 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,9% hi vivien parelles casades, en un 5,1% dones solteres, i en un 34,8% no eren unitats familiars. En el 31,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 24,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.969 $ i la renda mediana per família de 46.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.132 $ mentre que les dones 16.458 $. La renda per capita de la població era de 20.020 $. Entorn del 7% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tribune». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tribune». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Welschenrohr

Welschenrohr (en francès Rosières) és un municipi del cantó de Solothurn (Suïssa), situat al districte de Thal.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Arius arioides

Arius arioides és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. (BOOK), Nov., v. 15: i-xxxi + 1-540.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Can Salomó

Can Salomó és una obra de Premià de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici a quatre vents de planta rectangular format per tres crugies perpendiculars a la façana. El cos central consta de planta, pis i golfes. El cos lateral només presenta planta i pis. Una escala de dos trams comunica els diferents pisos.
El cos central té teulada de teula àrab a doble vessant i els laterals només a una vessant.
L'immoble està orientat a sud i la façana és simètrica. A la planta baixa hi ha la porta d'accés i dues finestres iguals, més una port en un extrem.
Hi ha dues finestres a la planta pis mentre que al nivell superior hi ha tres nínxols amb la imatge de la Mare de Déu al centre.
Les crugies laterals presenten el pla de façana esglaonat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Salomó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 març 2019].
# Al-Yassa ibn Midrar

Al-Yassa ibn al-Múntassir o al-Yassa ibn Midrar fou un emir midràrida de Sigilmasa, fill d'Abu-Màlik al-Múntassir ibn al-Yassa, conegut com a Midrar.
Va succeir el seu nebot Muhàmmad ibn Maymun a la seva mort l'estiu del 883. Com el seu antecessor llegia la khutba en nom del califa abbàssida i governava tranquil·lament. Però el 7 de juliol de 905, seguint la predicció que el mahdí anunciat es manifestaria a Sigilmasa, el futur califa fatimita Ubayd-Al·lah es va establir secretament a la ciutat amb el seu fill al-Qàssim i va rebre de l'emir un tractament adequat. Com es va manifestar la seva condició ha estat objecte de diversos relats, un dels quals diu que el seu fill al-Qàssim va fer brullar una font al jardí del costat de la casa on vivia; el Istibsar diu que el mahdí fou descobert per un jueu i denunciat; i una tercera versió sospita que l'emir no va saber que estava amagat a la ciutat fins que li va arribar una carta de Bagdad que l'advertia de no donar-li refugi. Fos com fos el midràrida el va fer detenir i el va posar en residència vigilada a casa de la seva germana, i el va separar del seu fill al-Qàssim (el contacte de pare i fill es va mantenir a través d'un eunuc de nom Sandal); un comerciant de Kairuan va poder comunicar al dai Abu-Abd-Al·lah aix-Xií (que acabava d'ocupar Raqqada als aglàbides) del que passava, i el daï va reclutar un exèrcit i va marxar a Sigilmasa, passant per Tahert, que va sotmetre.
Va arribar davant la capital midràrida el 26 d'agost del 909. Va manifestar les seves intencions pacífiques però al-Yassa va fer matar els seus missatgers i el daï va capturar la ciutat per assalt; al-Yassa va fugir però fou capturat al cap de pocs dies i mort pels seus propis homes o mort a causa de les ferides rebudes. Al-Yassa havia fet treure de la ciutat Ubayd-Al·lah al-Mahdí pero Abd-Al·lah aix-Xií el va trobar i el va alliberar i llavors va ordenar el saqueig de la ciutat, que va afectar especialment als jueus. La població en general no fou però estalviada del saqueig i Abd-Al·lah es va emportar cap a Raqqada 120 carros d'or i mercaderies valuoses.
Ubayd-Al·lah fou proclamat imam a la ciutat i hi va restar 40 dies abans de marxar cap a Ifríqiya. En marxar Abd-Al·lah hi va deixar com a governador un oficial dels amazics mazata de nom Ibrahim ibn Ghàlib amb una guarnició de 2.000 amazics de la tribu kutama, quantitat probablement exagerada, car al cap de 50 dies de la sortida, la població es va revoltar i va matar el governador i tota la guarnició (novembre/desembre del 909, en algunes fonts del 910) i va proclamar emir a Wàssul ibn Thakiyya.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, VI, 1023
# Cal Passada

Cal Passada és una casa de Solsona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de finals del segle xvi que ha patit diverses reformes. Consta de planta baixa, entresòl i dues plantes pis. És de les poques cases que no es cremaren durant les guerres carlines. A la planta baixa hi ha dues obertures amb arc de mig punt, sobre les quals trobem a la primera planta un balcó ornamental i una finestra d'arc trilobulat. Al darrer pis hi ha finestres sota un ràfec de gran volada. Anteriorment les obertures s'havien arrebossat amagant la forma d'arc, també hi havia un petit balcó a una de les obertures de la planta baixa.

## Referències

* ↑ «Cal Passada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2017].
# Badakhxanita-(Y)

La badakhxanita-(Y) és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom de l'òblast de Gorno-Badakhshan, al Tadjikistan, que inclou la localitat tipus.

## Característiques

La badakhxanita-(Y) és un silicat de fórmula química Y₂Mn₄Al(Si₂B₇BeO$_{24}$). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 6,5 i 7. És una espècie relacionada amb la perettiïta-(Y) de la qual és l’anàleg amb AlBe.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5235/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita Dorozhnyi, a Murghob (Gorno-Badakhxan, Tadjikistan), on es troba en forma de cristalls simples i columnars de 50 a 400 μm de longitud, com a inclusions es spessartina i turmalina. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Badakhshanite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 juliol 2021].
# Tsurumi

«Tsurumi» té aquests significats:

## Llocs

* Tsurumi (Yokohama), districte urbà de Yokohama.
** Estació de Tsurumi
** Línia Tsurumi
* Tsurumi (Osaka), districte urbà d'Osaka.
** Tsurumi (barri)
* Riu Tsurumi, riu a la prefectura de Kanagawa.

## Persones

* Shuji Tsurumi, gimnasta japonés (n. 1938)
# Villasimius

Villasimius (en sard, Crabonaxa) és un municipi italià, dins de la Província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 1.587 habitants. Es troba a la regió de Campidano di Cagliari. Limita amb els municipis de Castiadas, Maracalagonis i Sinnai.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Salvatore Sanna | Llista cívica |
# Arius

«Arius» té aquests significats:
* Arius o Arri, religiós considerat herètic pel cristianisme.
* Arius, denominació llatina del riu Hari.
# Callionymus flavus

Callionymus flavus és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Roig.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alameda

«La Alameda o Alameda» té aquests significats:
* Toponímia:
** Alameda (Andalusia), municipi a la província de Màlaga (Andalusia)
** Alameda (Comtat d'Alameda), ciutat californiana
** Alameda (Comtat de Kern), població no incorporada a l'estat de Califòrnia
** Comtat d'Alameda, comtat californià
** La Alameda de Gardón, municipi a la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
** Alameda de Osuna, barri de Madrid integrat en el districte de Barajas
** Alameda de la Sagra, municipi a la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa
** Alameda del Valle, municipi al nord-est de la Comunitat de Madrid
** Santa María de la Alameda, municipi a la Comunitat de Madrid
** Estació d'Alameda, estació del metro de València, molt a prop del passeig de l'Albereda
* Miscel·lània:
** Soledad Alameda, periodista espanyola
** Batalla d'Alameda
# Cal Passani

Cal Passani és una obra modernista de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa-torre composta de cinc cossos quadrats que s' interconexionen entre ells. D'alçada tots ells diferents. El més alt fa les funcions de torre i les seves obertures són fetes per columnes exemptes i d'obra vista. Tots ells amb coberta a quatre vessants -és la mateixa idea que la Torre de la Creu, però partint d'unes idees molt més racionalitzades- Li manca l'efectisme expressionista de l'anterior, si bé les formes geomètriques li donen un aire força racionalista. Voltada tota ella de jardí.

## Història

El promotor de l'obra fou Marius Passani; petició de la llicència municipal d'obres el 7-03-1932.

## Referències

* 1 2 «Cal Passani». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 gener 2019].
# Vinatesa

Vinatesa és una partida de l'Horta de Lleida, de Lleida.
Limita:
* Al nord amb la partida de La Femosa.
* A l'est amb el terme municipal d'Artesa de Lleida.
* Al sud amb la partida de Pedrós.
* Al sud-oest amb la partida de Fontanet lo Curt.
* A l'oest amb el terme municipal d'Albatàrrec.

## Enllaços externs

* Oficina municipal de l'Horta de Lleida Arxivat 2010-09-21 a Wayback Machine.
* El Xop.cat Arxivat 2011-09-05 a Wayback Machine.
* Institut Català de Cartografia
# Barranc de Cérvoles

El barranc de Cérvoles, en alguns mapes anomenat barranc de la Plana, és un barranc afluent del Flamisell. Discorre íntegrament pel terme de Senterada, al Pallars Jussà.
Es forma al lloc anomenat les Solanes, ran mateix de la pista de Senterada a Cérvoles, a llevant de la Borda de Mentui.
Discorre sempre cap a llevant, formant la vall que s'obre al nord de la carena on hi ha el poble de Cérvoles. Delimita pel sud la seva vall aquesta carena, i pel nord la del serrat de l'Espinau i el de Collvinyes.
En el tram final del seu recorregut troba la Font de la Presa (la presa de Senterada és a prop, al nord-est), i poc després travessa la carretera N-260 i de seguida s'aboca en el Flamisell

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tsushima (Aichi)

Tsushima (津島市, Tsushima-shi) és una ciutat de la prefectura d'Aichi, al Japó.
El 2015 tenia una població estimada de 64.450 habitants i una densitat de població de 2.658 habitants per km². Tenia una àrea total de 25,09 km².

## Geografia

Tsushima està situada a l'extrem occidental de la prefectura d'Aichi. El riu Tenno creua la ciutat en direcció nord-sud.

### Municipalitats veïnes

* Prefectura d'Aichi
** Aisai
** Kanie
** Ama

## Història

Tsushima es desenvolupà com a center religiós al voltant del temple de Tsushima durant el període Muromachi. Durant el període Sengoku, fou controlada pel clan Oda i subseqüentment en el període Edo passà sota control d'Owari Tokugawa de Nagoya.
Durant el període Meiji, l'àrea fou reorganitzada en diverses viles dins del districte d'Ama, incloent-hi la vila de Tsushima el 1871. Durant aquest període, l'àrea fou un centre de producció tèxtil. Tsushima esdevingué poble l'1 d'octubre de 1889, i ciutat l'1 de març de 1947.

## Referències

* ↑ «Population of Cities» (XLS) (en japonès). Statistics Bureau of Japan, 01-01-2015. [Consulta: març 2016].
* ↑ «市の概要・沿革» (en japonès). Ajuntament de Tsushima. [Consulta: 22 març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Tsushima (japonès)
# Arius acutirostris

Arius acutirostris és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 26 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Salween prop de Moulmein (Myanmar).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Vol. 2. A.A. Balkema, Rotterdam.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Day, F. 1877. The fishes of India; being a natural history of the fishes known to inhabit the seas and fresh waters of India, Burma, and Ceylon. Fishes India Part 3: 369-552, Pls. 79-138.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.