OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Margalida Roig i Colomar

Margalida Roig i Colomar dita 'Llogat' (Sant Josep de sa Talaia, 17 de novembre de 1908 - Eivissa, 1966) va ser una sindicalista eivissenca.
Va néixer a Sant Francesc el 1908 dins l'àmbit d'una família treballadora, però que posseïen una certa cultura, atès que l'àvia de Margalida ja sabia llegir i escriure.
A l'edat de 15 anys es va posar a treballar a la fàbrica de calceteria de Can Ventosa. En aquell temps era una fàbrica de certa importància, ja que duia una càrrega de treball bastant important. En ella només treballaven dones i en èpoques de gran producció podien tenir més de 150 dones contractades.
Margalida per aquells temps es relacionava amb altres joves compromesos amb el sindicalisme, com Joan Castelló, i es reunien a la Casa del Poble d'Eivissa. Participà molt activament en la creació de la Unió Obrera Femenina el mes de març de 1936. Va ser nomenada presidenta de l'agrupació de treballadores de la Calceteria Hispànica Can Ventosa.
Com a presidenta de l'agrupació, es va proposar un canvi en les bases a la patronal, la qual no les va acceptar, i com a conseqüència van declarar una vaga indefinida. Per donar suport a aquesta vaga, socialistes, comunistes i anarquistes van convocar una vaga general el 18 de juliol de 1936.
Amb l'esclat de la Guerra Civil espanyola, Margalida va ser empresonada i condemnada a cadena perpètua a la presó de Palma, per un delicte d'adhesió a la rebel·lió. Però aquell any va sortir en presó atenuada per traslladar-se al seu domicili del qual no podia sortir si no era per obligacions, treballs i deures religiosos.
Una vegada a Eivissa, es va casar amb Josep Bonet amb el qual va tenir 3 fills. El 1946 va ser indultada del seu delicte i va viure a Dalt Vila fins a la seva mort vint anys més tard, el 28 de juny de 1966.
El setembre de 2020 l'ajuntament de Sant Josep de sa Talaia li va dedicar un carrer, el 28 de novembre de 2023 el ple del mateix ajuntament va aprovar amb els vots de PP i VOX la supressió del seu nom del carrer.

## Referències

* 1 2 «Roig Colomar, Margalida -Llogat-». A: Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera. Consell d'Eivissa [Consulta: 25 octubre 2016].
* 1 2 3 4 5 «Margalida Roig i Colomar». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
* ↑ «PP y Vox ponen de excusa a Google Maps para borrar a Margalida, sindicalista que luchó por las trabajadoras en la República» (en espanyol). El Diario, 29-11-2023. [Consulta: 30 novembre 2023].
# Hans-Erich Voss

Hans-Erich Voss (Angermünde, 30 d'octubre de 1897 - Berchtesgaden, 18 de novembre de 1969)(o Voß, vegeu ß) va ser un Vicealmirall alemany i un dels últims ocupants del Führerbunker durant la batalla de Berlín el 1945. Fou una de les últimes persones en veure tant Adolf Hitler com Joseph Goebbels amb vida abans que se suïcidessin.

## Carrera

Voss es va graduar a l'Acadèmia Alemanya Naval el 1917 i va servir en la marina alemanya de la República de Weimar i tot el període nazi. El 1942, va ser comandant del creuer pesant Prinz Eugen, i es va reunir amb Joseph Goebbels, llavors Ministre de Propaganda del Reich, quan va acompanyar a un grup de periodistes en un recorregut per la nau. Com a resultat d'aquesta reunió, Goebbels va aconseguir que Voss fos nomenat oficial d'enllaç de Hitler era el març de 1943.
Voss era present a Wolfsschanze a la sala de reunions quan els conspiradors van intentar assassinar Hitler 20 de juliol de 1944. Encara que Hitler va sobreviure amb ferides menors, tres oficials i un taquígraf van ser fatalment ferits i van morir poc després. Voss també va resultar ferit en l'explosió d'una bomba, però es va recuperar ràpidament. Es va convertir en un beneficiari de la Placa de la ferida (Das Verwundetenabzeichen, 20 de juliol de 1944). La seva medalla es va actualitzar en plata i finalment or, perquè va ser ferit diverses vegades després de l'adjudicació inicial. Voss va ser l'únic membre de la Wehrmacht que van rebre les tres insígnies.
En la seva qualitat de Funcionari d'Enllaç Kriegsmarine, Voss acompanya a Hitler, Goebbels, i els seus acompanyants en el Führerbunker a l'edifici de la Cancelleria del Reich al centre de Berlín el gener de 1945. En els mesos finals del Tercer Reich, Voss es va convertir en un col·laborador proper de Goebbels i la seva esposa Magda Goebbels. Era conscient que Goebbels havia decidit que no deixaria el búnquer.
Voss va ser capturat per l'Exèrcit Roig. Va ser portar al búnquer per a ser interrogats i identificar els cossos calcinats de Joseph i Magda Goebbels i els cadàvers dels seus fills. El 1952 va ser condemnat a 25 anys de presó, però el desembre de 1954 va ser alliberat i lliurat a les autoritats d'Alemanya Oriental.
Voss va morir a Berchtesgaden, a Baviera el 1969.

## Referències

* ↑ Hoffman, Peter. The History of the German Resistance, 1933-1945. McGill-Queen's Press, 1996. ISBN 0-7735-1531-3.
* ↑ Thomsett, Michael C.. The German Opposition to Hitler: The Resistance, the Underground, and Assassination Plots, 1938-1945. McFarland, 1997. ISBN 0-7864-0372-1.
# Joseph Planes

Joseph Planes (1755 - segle XIX) fou un músic alemany.
Va fer els seus estudis al seminari d'Amberg i el 1775 fou nomenat director del cor de l'església del seu poble natal, en el que introduí millores molt notables. Va compondre molta música pel servei de l'església esmentada.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 45, pàg. 322. (ISBN 84-239-4545-6)
# Ius variandi

L'expressió ius variandi és la facultat que té l'empresari o patró d'alterar unilateralment condicions essencials del contracte individual de treball, com ara:
* canvi de lloc de treball
* alteració de la jornada laboral
* canvi de tasques o prestacions laborals que impliquen un canvi en la categoria de treball
* alteració de la remuneració pactada o de conveni
Es considera que aquesta facultat deriva del dret de l'empresari d'organitzar i dirigir el treball dels seus treballadors. El límit a l'aplicació de l'ius variandi és un triple filtre emmarcat per: a) raonabilitat (que no sigui arbitrària); b) funcionalitat (que obeeixi a un motiu atendible); i c) indemnitat del treballador (que no li provoqui menyscabament patrimonial o moral, o que li ocasioni un perjudici material que li sigui adequadament compensat).
Algunes legislacions distingeixen la situació del treballador segons tingui una impossibilitat absoluta o relativa a acceptar el canvi en les condicions de treball. La impossibilitat és absoluta quan per la naturalesa, gravetat o extensió dels perjudicis que se li ocasionen no pot ser obligat a acceptar-ho (per exemple, el canvi d'horari o de lloc de treball que li impedirien continuar els estudis que està realitzant). La impossibilitat és relativa quan l'empresari pot compensar el perjudici ocasionat (per exemple, pagar-li una major despesa en el transport des de la seva casa fins al treball ocasionat pel canvi de lloc de treball), i en aquest cas el treballador ha d'acceptar el canvi si l'empresari s'avé a compensar-li el perjuí.
# Giulino

Giulino, més conegut com a Giulino di Mezzegra, (en llombard occidental Giülén) és una fracció del municipi de Tremezzina, a la província de Como, regió de Llombardia, Itàlia, amb 50 habitants.
El poble ha passat a la història perquè hauria sigut, segons la versió oficial, el lloc on Benito Mussolini i la seva amant, Claretta Petacci, haurien sigut executats el 28 d'abril de 1945. L'execució l'haurien dut a terme combatents de la resistència local (partigiani), que havien capturat el dictador a la localitat de Dongo.

## Una lloc d'execució amb misteris

Les circumstàncies de la mort de Mussolini queden misterioses. Uns historiadors van desvelar inconsistència en la versió oficial dels esdeveniments: a Giulino no s'han trobat vestigis dels tirs a la paret, ni traces de sang i tots els testimonis dels fets van desaparèixer o i una altra que no va parlar sota amenaces finalment va testimoniejar anys després. Segons l'historiador Franco Bandini, Mussolini i la seva amistançada haurien sigut executades al poble de Bonzanigo, un altre nucli del municipi de Tremezzina, per Luigi Longo, secretari general del Partit Comunista. Una tercera hipòtesi, desenvolupat per l'historiador Pierre Milza suposa una implicació dels serveis secrets britànics. L'execució a Giulina hauria sigut un xou per a satisfer Walter Audisio, un cap dels partigiani prominent, que volia per a si mateix l'honor d'haver executat el dictador.

## Referències

* ↑ Psenny, Daniel «Les Trois Morts de Mussolini» (en francès). Le Monde, 22-10-2017.
* ↑ «28. April 1945: Mussolini und seine Geliebte werden erschossen» (en alemany). Die Welt, 27-04-2018.
* 1 2 «Mussolini: Leiche erschossen (Mussolini, es va afusellar un cadàver)» (en alemany). Der Spiegel, 7, 12-02-1973, pàg. 82.
* ↑ Milza, 2010.
* ↑ de Saint Victor, Jacques «Churchill a-t-il fait assassiner Mussolini ?» (en francès). Le Figaro, 02-09-2010.

## Bibliografia

* Bandini, Franco. Le ultime 95 ore di Mussolini (en italià). Milà: Sugar editore, 1959, p. 365.
* Milza, Pierre. Les derniers jours de Mussolini (en francès). París: Fayard, 2010, p. 290. ISBN 9782213655482.
# Knowth

El túmul de Knowth (en irlandès, Cnobha) està situat en el complex arqueològic de Brú na Bóinne, al nord-oest de Newgrange.
Construït en la mateixa època de Newgrange, sobrepassa en mida i importància arqueològica aquest. El complex es completa amb altres túmuls de menys importància que el converteixen en un dels més important d'Europa occidental.
Les excavacions han descobert primer un passadís de 34 metres que conduïa a una cambra central, i s'hi ha trobat més tard, el 1968, una altra galeria de 40 metres a la cara oposada, que condueix a una altra cambra que no està comunicada amb la primera.
El túmul principal es troba envoltat d'unes altres 17 tombes i unes 300 lloses gravades, la qual cosa el converteixen en un dels més importants des del punt de vista artístic de l'Europa occidental. L'activitat humana al túmul constatada s'allarga durant milers d'anys. Els beaker van ocupar el lloc durant l'edat del bronze, i els celtes a l'edat del ferro. Al segle VIII i segle xix, es va usar el túmul com a fort circular i, al segle xii, els normands van construir-hi un castell al damunt.

## Vegeu també

* Brú na Bóinne
* Newgrange
* Arqueoastronomia
* Dowth

## Enllaços externs

* http://www.meath.ie/Tourism/Heritage/Newgrange/ Arxivat 2007-10-12 a Wayback Machine..
* Knowth Information and Images (anglès).
# Heerde

Heerde és un municipi de la província de Gelderland, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 18.269 habitants repartits sobre una superfície de 80,39 km² (dels quals 1,69 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Oldebroek, Hattem i Zwolle (O), al sud-oest amb Epe i al sud-est amb Olst-Wijhe (O).

## Centres de població

* Heerde
* Hoorn (Gelderland)
* Veessen
* Vorchten
* Wapenveld

## Administració

El consistori consta de 17 membres, compost per:
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 5 regidors
* Partit del Treball, (PvdA) 5 regidors
* ChristenUnie/SGP, 3 regidors
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 2 regidors
* Boerenpartij, 2 regidors

## Galeria d'imatges

* Ajuntament

## Enllaços externs

* www.heerde.nl
# L'or de ningú

L'or de ningú (títol original en anglès: Catlow) és una pel·lícula estatunidenco-anglesa dirigida per Sam Wanamaker el 1971 adaptació de la novel·la del mateix nom de Louis L'Amour. Ha estat doblada al català.

## Argument

El Marshal Ben Cowan, que segueix el llit d'un riu, veu la seva atenció atreta per crits estranys. Però a penes ha tret i ha armat el seu fusell, quan uns trets el desconcerten. Trobant-se a terra, s'arrossega per posar-se a recer, tot buscant d'on han sortit els trets. Després d'alguns instants, es redreça per tal d'arribar a un indret una mica més alt, però a penes hi ha arribat, li cavaen una fletxa a la seva cuixa. Trobant-se escomès per tots els costats, veu sobre ell un indi. No tenint temps d'agafar la seva pistola, es salva per un tret que mata el salvatge. És Jed Catlow, que li anuncia que l'estrella que porta, no és més que un blanc. Però així que el marshal el veu, li anuncia que queda arrestat, i es desmaia. En despertar, Ben demana a Jed, de qui és amic des de la guerra de Secessió, per què és sempre ell qui dispara quan té problemes. Però per a tota resposta, Catlow el mata i li extreu la punta de la fletxa de la seva cuixa.

## Repartiment

* Yul Brynner: Géd Catlow
* Richard Crenna: Marshal Ben Cowan
* Leonard Nimoy: Miller
* Daliah Lavi: Rosita
* Jo Ann Pflug: Christina
* Jeff Corey: Merridew
* Michael Delano: Rio
* Cass Martin: Sanchez
* José Nieto: el General
* Angel Del Pozo: Vargas
* Robert Logan: Oley
* David Ladd: Caxton

## Al voltant de la pel·lícula

* Sam Wanamaker reemplaça Peter R. Hunt a la direcció.

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'or de ningú. esadir.cat.
* ↑ «Catlow». The New York Times.
# Margret Steckel

Margret Steckel (Ehmkendorf, 26 d'abril de 1934) és una escriptora luxemburguesa d'origen alemany. El 1995 va guanyar el Premi Servais per la seva obra Der Letzte vom Bayrischen Platz.

## Obres

* Aus-weg-los, Hamburg: Lamda, 1989. Eng Erzielung.
* Nachttage -ein irisches Intermezzo, München: Ehrenwirt 1993.
* Nie wieder nirgendwo, Bad Münstereifel: Westgrenzverlag 1993.
* Der Letzte vom Bayrischen Platz, Echternach: Editions Phi 1996. Premi Servais.
* Die Träne aus der Wand, Rostock: Neuer Hochschulschriftenverlag 2000.
* Rosen, Rosen, Dräi Novellen, Echternach: Editions Phi 2000.
* Die Schauspielerin und ich, Roman, 2003, 392 pàgines, Editions PHI, Esch-Uelzecht
* Das letzte Konzept, Roman, 2007, 116 Säiten, Editions PHI, Esch-Uelzecht. Dëst ass eng Neioplo vum Aus-weg-los
* Auf Rufweite, Erzielung, 2007, 160 pàgines, Op der Lay, Esch-Sauer
* Servais - Roman einer Familie ; Lëtzebuerg, 'Éditions Guy Binsfeld', 2010; 590 pàgines. ISBN 978-2-87954-228-7

## Referències

* ↑ Biografia al CNL (luxemburguès)
# Haplochromis xenognathus

Haplochromis xenognathus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Josep Serratusell i Abella

Josep Serratusell i Abella (Granollers, 6 de gener de 1924 - Granollers, 5 de desembre de 1989) fou un futbolista català de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Començà la seva trajectòria futbolística a l'EC Granollers, on jugà fins a desembre de 1941, moment en què fou fitxat pel FC Barcelona. En aquesta primera etapa al club barcelonista arribà a disputar tres partits de lliga, malgrat fou majoritàriament suplent. Romangué al club fins al 1943. Aquest any fitxà pel CE Sabadell, club amb el qual disputà tres partits de lliga a primera divisió. Retornà al Granollers, el seu club d'origen, on jugà durant dues temporades, passant el 1946 al CF Badalona, on jugà hi dues temporades més. Retornà al Barça on jugà la temporada 1948-49. Al Barça, en les dues etapes guanyà una lliga, una copa i una Copa Llatina com a títols més importants. Retornà novament a Badalona, i el febrer de 1951 al Granollers. El mes de setembre de 1951 fou objecte d'un homenatge per part del Badalona, de qui va rebre la insígnia d'or i brillants. Amb el Granollers jugà fins a 1954.

## Palmarès

* Copa d'Espanya: 1941-42
* Lliga espanyola: 1948-49
* Copa Eva Duarte: 1948-49
* Copa Llatina: 1948-49
* Màxim golejador de la Segona Divisió espanyola de futbol: 1947-1948 con 31 gols.

## Referències

* ↑ «En Horta». Mundo Deportivo, 23-09-1940.
* ↑ «1 desembre de 1941». Mundo Deportivo, En Granollers.
* ↑ «En Las Corts». Mundo Deportivo, 01-06-1942.
* ↑ «En Tarrasa». Mundo Deportivo, 05-07-1943.
* ↑ «SERRATUSELL ABELLA, Josep». CE Sabadell. Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 27 gener 2014].
* ↑ «En Granollers». Mundo Deportivo, 22-03-1944.
* ↑ «Ayer salió el Granollers para Sueca». Mundo Deportivo, 25-05-1946.
* ↑ «En la calle Galileo». Mundo Deportivo, 07-10-1946.
* ↑ «En el estadio costeño». Mundo Deportivo, 14-06-1948.
* ↑ «Ayer en Las Corts». Mundo Deportivo, 15-11-1948.
* ↑ «En Soria». Mundo Deportivo, 31-10-1949.
* ↑ «Alineaciones para mañana». Mundo Deportivo, 17-02-1951.
* ↑ «Un homenaje del Badalona a Serratusell». Mundo Deportivo, 05-09-1951.
* ↑ «Granollers 2 Manresa 2». Mundo Deportivo, 15-10-1954.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Jia Fan

Jia Fan :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 賈範 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 贾范 |
    En aquest nom xinès, el cognom és Jia.
Jia Fan (mort el 238 EC) va ser un general militar servint sota el senyor de la guerra de Liaodong Gongsun Yuan durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Jia en una ocasió va provocar la ira del seu senyor, i va acabar sent executat després de la seva recomanació al respecte que Gongsun Yuan s'abstingués de fer-se passar pel Rei de Yan. Després de la campanya Liaodong de Cao Wei dirigida per Sima Yi, Sima conferí rangs de cort als descendents de Jia.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes
# GNM

GNM té els següents significats:
* Gran Núvol de Magalhães, galàxia del Grup Local de la Via Làctia
* Guardian News and Media, empresa editora del diari britànic The Guardian
* Museu Nacional Germànic (del seu nom en alemany Germanisches Nationalmuseum), museu a Nuremberg (Alemanya)
# Knox

«Knox» té aquests significats:
* Geografia:
** Knox (Dakota del Nord)
** Knox (Indiana)
** Knox (Maine)
** Knox (Pennsilvània)
** Knox City (Missouri), població dels Estats Units a l'estat de Missouri.
* Biografies:
** James Knox Polk (1795, Carolina del Nord – 1849, Nashville, Tennessee), onzè President dels Estats Units.
** John Knox (1505 - 1572), reformador calvinista escocès.
** Mike Knox (1978), lluitador professional nord-americà.
** Robert Knox (1990 - 2008), actor londinenc.
# Hemby Bridge

Hemby Bridge és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2007 tenia 1.319 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hemby Bridge tenia 897 habitants, 341 habitatges i 274 famílies. La densitat de població era de 245,6 habitants per km².
Dels 341 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,2% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 19,6% no eren unitats familiars. En el 15,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,4% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 35,2% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.813 $ i la renda mediana per família de 50.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.404 $ mentre que les dones 24.342 $. La renda per capita de la població era de 28.046 $. Entorn del 10,6% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hemby Bridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hemby Bridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Margret Kreidl

Margret Kreidl (2 de gener del 1964, Salzburg) és una escriptora austríaca. Va escriure teatre, drames radiofònics, poesia i narrativa. El 2003 va ser Writer in Residence a l'Allegheny College a Meadville (Pennsilvània). Margret Kreidl és membre de l'associació d'autors austríaca Grazer Autorenversammlung i viu a Viena. Es va traduir obres de Margret Kreidl a l'eslovè, al búlgar i al francès.

## Premis

* 1994: Reinhard-Priessnitz-Preis, Viena
* 1996: Literaturförderungspreis, Graz
* 2000: Förderungspreis der Stadt Wien, Viena
* 2001: Siemens-Förderpreis, Viena

## Obra
### Teatre

* 1990 Asilomar, Szenische Collage, estrena, fabrik, Graz
* 1992 Auf die Plätze. Sportlerdrama, estrena, Stadttheater Koblenz
* 1993 Damen.Kontakte, Musik: Ernst Christian Rinner, estrena, Forum Stadtpark, Graz; Halbe Halbe. Ein Stück, estrena, Forum Stadtpark Theater, Graz
* 1994 Unter Wasser. Fünf Akte, estrena, Volkstheater Viena; Alemanya, Akademie Schloß Solitude, Stuttgart
* 1995 Unter Wasser. Fünf Akte, Reihe Junge Autoren Berliner Ensemble, Gastspiele: Theater an der Winkelwiese, Zürich; Théâtre de Poche, Bienne
* 1997 Dankbare Frauen. Komödie, estrena, Postfuhramt Berlin–Mitte
* 1998 Unter Wasser. Fünf Akte für eine Sängerin und 13 Instrumentalisten, musica: Richard Barrett, estrena, Paradiso, Amsterdam;Steirischer Herbst, Graz
* 1999 Stilleben mit Wurmloch, musica: Richard Barrett, veu: Ute Wassermann, estrena, Podewil, Berlin; Mehlspeisenarie. Dramolett, estrena, Burgtheater, Viena
* 2001 Auf gut Deutsch, UA, Marstall, München; Grinshorn und Wespenmaler. Heimatdramen, estrena, Amerlinghaus, Viena
* 2004 Schneewittchen und die Stahlkocher, estrena, Theater Phönix, Linz; Fünf Akte, alemany/hebreu, Szenische Lesung, Stadttheater Bremen
* 2006 Jedem das Seine; estrena, Theater Phönix, Linz; Tu misma, Komposition: Ana Maria Rodriquez/Ute Wassermann, estrena, Wittener Tage für Kammermusik; Dankbare Frauen/Des femmes reconnaisstantes, lecture spectacle, Théâtre Artistic Athévains, Paris

### Llibres

* 1995: Meine Stimme, edition gegensätze, Graz
* 1996: Ich bin eine Königin. Auftritte, Wieser Verlag, Klagenfurt
* 1998: In allen Einzelheiten. Katalog, Ritter Verlag, Klagenfurt
* 1999: Süße Büsche. Das fröhliche Wohnzimmer, Viena
* 2001: Grinshorn und Wespenmaler. 34 drames, Das fröhliche Wohnzimmer, Viena
* 2002: Laute Paare. Edition Korrespondenzen, Viena
* 2005: Mitten ins Herz. Edition Korrespondenzen, Viena
* 2009: Ein Schwalbe falten. Edition Korrespondenzen, Viena
* 2014: Einfache Erklärung. Alphabet der Träume. Edition Korrespondenzen, Viena

### Radiodrames

* 1993 Halbe Halbe, ORF, Ö1
* 1994 Meine Stimme, Cant: Ute Wassermann, ORF Ö1
* 1996 Reiten, ORF Ö1
* 1998 Auf der Couch, ORF Ö1
* 2000 Privatprogramm, ORF Ö1
* 2002 Heimatkunde, ORF Ö1
* 2003 Spuren, Schwärme, ORF Ö 1
* 2004 Wir müssen reden, ORF Ö1
* 2006 Von Herzen, mit Schmerzen, ORF Ö1

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Margret Kreidl» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* Biografia Grazer Autorenversammlung(alemany)