OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crocosmia masoniorum

Crocosmia masoniorum és una espècie de planta fanerògama de la família de les iridàcies que es caracteritza per assolir mides d'uns 12 dm de longitud i posseir fulles de 20 a 30 mm d'amplitud al costat de flors que superen els 40 mm de diàmetre. Solen habitar en colònies de grans dimensions a boscos, marges d'aquests i rius. Pot trobar-se a llocs com Limpopo, Mpumalanga o Eswatini. Crocosmia masoniorum és conegut des d'unes poques localitats a les muntanyes al nord de Encobo i Umtata a l'est de la regió del Cap. Aquí les plantes creixen en sortints rocosos humits ombrejats a la capçalera de les rieres de muntanya. En el seu hàbitat natural, l'espècie sol créixer en climes temperats freds i amb abundants pluges a l'estiu i un hivern sec i fred. El seu cultiu és resistent al fred fins a -25 ° C.

## Morfologia

Possiblement és el més bell de totes les espècies del gènere Crocosmia, C. masoniorum mereix ser més àmpliament conreat del que ho està. Rar en la natura, ha contribuït, però, a algunes de les varietats de jardí més espectaculars i híbrids. C. masoniorum és caducifoli, és planta bulbosa, que creix fins a 0,8 m d'alçada. Les fulles rígides són lanceolades i longitudinalment prisat, 25-50 mm d'ample. La tija està inclinada amb l'espiga de la floració en posició horitzontal perquè la inflorescència densa es presenta en un arc vistós. Les flors de color taronja brillant són àmpliament en forma d'embut amb la difusió dels tèpals; el tub floral és de 18-25 mm de llarg i els tèpals de propagació poden mesurar 18-30 × 5-12 mm; els estams són suberectes al centre de les flors i suaument arquejats, 30-35 mm de llarg. Les plantes floreixen a l'estiu, de desembre a gener.

## Taxonomia

La derivació del nom i alguns aspectes històrics: L'espècie es nomena en honor de l'artista eduardiana, Marianne Mason i el seu germà Edward Mason, de la universitat de Sant Beda en Umtata, que recullen l'espècie en 1911. Les plantes van ser cultivades al Jardí Botànic de la Universitat de Cambridge després d'alguns anys d'haver portat alguns corms a la Gran Bretanya per Marianne Mason. Aquesta introducció original no va prosperar, però, l'espècie sembla primer haver estat utilitzada per a la hibridació només en la segona meitat del segle xx. Fins llavors els montbretias conreats (un nom anterior per a Crocosmia) van ser derivats d'híbrids complexos entre altres tres espècies, C. aurea, C. paniculata C. pottsii..

## Referències

* ↑ «Crocosmia masoniorum» a EOL. Data consulta: 12 de febrer de 2015.
* ↑ «Crocosmia masoniorum a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 12 febrer 2015].
# Hatalov

Hatalov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país. El 2017 tenia 756 habitants.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1278.
# Himeri

Himeri és el nom dels següents personatges:
* Himeri de Prusa, sofista grec
* Himeri (Himerius, Ἱμέριος) fou el pare de Iàmblic. Se l'esmenta en diverses cartes escrites per Libani.
* Himeri de Nicomèdia, bisbe de Nicomèdia
* Himeri, general de Justinià I.
# Fractura distal del radi

La fractura distal del radi és una fractura comuna del radi. A causa de la seva proximitat amb l'articulació del canell, aquesta lesió se sol anomenar fractura de canell. El tractament sol ser amb la immobilització, encara que la cirurgia és de vegades necessària per a les fractures complexes. Els tipus específics de fractura distal del radi són la fractura de Colles, fractura de Goyrand, o Smith (o Colles invertida), fractura de Rhea Barton (marginal posterior), fractura de Letenneur (o Rhea Barton invertida), fractura de Destot; fractura de Hutchinson (de l'apòfisi estiloide radial); i associades a altres lesions: fractura d'Essex-Lopresti, fractura de Galeazzi, fractura de Gerard-Marchand.
La majoria d'aquests noms s'apliquen als patrons específics de la fractura distal del radi, però hi ha confusió perquè la "fractura de Colles" s'utilitza com un terme genèric per a la fractura distal del radi.

## Vegeu també

* Malaltia de Kienböck
* Complex lligamentós triangular carpià

## Referències

* Versió anglesa
* Diccionari Enciclopèdic de Medicina
# Josep Vidal-Ribas

Josep Vidal-Ribas és el nom dels següents personatges:
Josep Vidal-Ribas i Torrents, fill de l'esclavista Josep Vidal i Ribas (1817-1870). Josep Vidal-Ribas i Güell, fill d'Emili Vidal-Ribas i Torrents.
# Enric Pèlach i Feliu

Enric Pèlach i Feliu (Anglès, 3 d'octubre de 1917 - Abancay, 19 de juliol de 2007) fou bisbe d'Abancay (Perú) des del 21 de juliol de 1968 fins al 1992, quan s'hagué de retirar per raons d'edat.

## Biografia

Pèlach va néixer a Anglès i va ser batejat a la parròquia de Sant Miquel d'Anglès, tot i que la casa pairal és el Mas Pèlec del proper poble de Sant Dalmai (municipi de Vilobí d'Onyar i parròquia d'Estanyol). Ordenat sacerdot el 6 de gener 1944, va treballar com a formador al seminari menor de Girona i es dedicà a l'atenció espiritual del sacerdots. Fou destinat a la prelatura de Yauyos i Cañete, encarregada a la prelatura de l'Opus Dei, on arribà el 1957 amb quatre sacerdots diocesans més i es va quedar tota la vida, on promogué tasques educatives, assistencials i sanitàries i treballà especialment en la catequesi dels nadius. Aquesta mateixa tasca és la que dugué a terme a partir del 1968 com a bisbe d'Abancay, on amb el suport econòmic de l'entitat gironina Amics d'Abancay va publicar diversos llibres de pastoral catòlica, alguns en quítxua. Engrescà alguns catalans a marxar al Perú, com al també bisbe gironí Màrius Busquets i Jordà. A les seves memòries explicava que durant la seva estada a Abancay la ciutat passà de 12.000 a 80.000 habitants i de 6 a 27 sagraris per la creació de parròquies, així com seminaris, noviciats i obres apostòliques; i en tota la diòcesi es van fer 80 esglésies.

## Llibres publicats

* Pèlach, Enric. Abancay: Un obispo en los Andes peruanos. Ediciones Rialp, 2005. ISBN 978-84-321-3555-2.
* Pèlach, Enric; Molloy MacDermott, Demetrio. Santos Evangelios y Hechos de los Apóstoles: Primera versión católica en quechua y castellano. Editorial Andina, 1974.
* Pèlach, Enric; Kühner, Antonio. Catecismo de la doctrina cristiana. Mi-nos, 1995. ISBN 978-968-428-170-7.
* Pèlach, Enric. Misión en el trapecio Andino: memorias de un obispo de nuestro tiempo al servicio de los pobres de Abancay. Tercer Milenio, 2004.

## Referències

* 1 2 Rovira, Marc «Màrius Busquets i Jordà, un bisbe català amb 21 anys d'experiència al Perú». 324.cat/ACN, 03-05-2004 [Consulta: 15 octubre 2014].
* 1 2 3 «Enric Pèlach i Feliu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Valero, 1990, p. 43.
* ↑ Valero, 1990.
* ↑ Pèlach, 2006.
* ↑ Pèlach, 2006, p. 169-170.

## Bibliografia

* Pèlach, Enric. De Girona als Andes: memòries d'un bisbe gironí al servei dels pobres d'Abancay. Palverd, 2006. ISBN 978-84-7706-063-5.
* Valero, Samuel. Yauyos: una aventura evangelizadora en los Andes peruanos. Ediciones Rialp, 1990. ISBN 978-84-321-2639-0.
# Congregació per als Instituts de Vida Consagrada i Societats de Vida Apostòlica

La Congregació per als Instituts de Vida Consagrada i Societats de Vida Apostòlica és una Congregació de la Cúria Romana responsable de tot el que fa referència als Instituts de vida consagrada (ordes, congregacions religioses masculines o femenines i instituts seculars), així com les Societats de vida apostòlica en referència al règim, la disciplina, els estudis, els béns, els drets i els privilegis. També té competències en relació a la vida dels eremites, les verges consagrades i les seves associacions així com les noves formes de vida consagrada. La seva competència s'estén a tots els aspectes de la vida consagrada. També és competent pel que fa a les Associacions de fidels que pretenen convertir-se en Instituts de vida consagrada o Societats de vida apostòlica, així com per les Terceres Ordes seculars.

## Referències

* 1 2 3 «Congregació per als Instituts de vida consagrada i Societats de Vida Apostòlica». vatican.va. Vaticà. [Consulta: 18 agost 2014].
# Crocothemis

Crocothemis és un gènere d'odonats anisòpters de la família Libellulidae. Són libèl·lules de mida petita o mitjana àmpliament distribuïdes pel Vell Món.

## Característiques

Aquestes libèl·lules sovint es veuen fàcilment a causa dels seus colors. Els mascles són generalment de colors molt brillants, que van des del vermell en diverses espècies als rics blaus de Crocothemis nigrifrons d'Austràlia. Igual que en moltes altres espècies de Libellulidae, les femelles tendeixen a ser de color marró opac o taronja.
Tendeixen a parar-se sobre pals, canyes o pedres prop de l'aigua, volen per atrapar insectes i després tornen al mateix lloc.

## Distribució

Diverses espècies d'aquest gènere es distribueixen per Europa del sud, Àfrica, Àsia, Austràlia i el sud-oest de l'oceà Pacífic.

## Taxonomia

El gènere té les següents espècies:
* Crocothemis brevistigma Pinhey, 1961
* Crocothemis corocea Navás, 1918
* Crocothemis divisa Karsch, 1898
* Crocothemis erythraea (Brullé, 1832)
* Crocothemis misrai Baijal & Agarwal, 1956
* Crocothemis nigrifrons (Kirby, 1894)
* Crocothemis sanguinolenta (Burmeister, 1839)
* Crocothemis saxicolor Ris, 1921
* Crocothemis servilia (Drury, 1773)
* Crocothemis striata Lohmann, 1981

## Llista de les espècies presents a Catalunya

* Crocothemis erythraea

## Galeria

* Crocothemis erythraea mascle
* Crocothemis erythraea femella
* Crocothemis servilia mascle
* Crocothemis servilia femella
* Crocothemis nigrifrons

## Referències

* ↑ Martin Schorr, Martin Lindeboom, Dennis Paulson.
* ↑ «Oxygastra, grup d'estudi dels odonats de Catalunya». [Consulta: 10 gener 2016].
# Hyperolius rhizophilus

Hyperolius rhizophilus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Angola.

## Referències

* ↑ «African Reed Frog Hyperolius rhizophilus» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species. [Consulta: 5 juliol 2024].
# Francesc II de Lorena

Francesc II de Lorena —en francès François II de Lorraine— (Nancy, Regne de França, 27 de febrer de 1572 i - Badonviller, 14 d'octubre de 1632) ostentà el títol de comte de Vaudémont i molt breument també el de duc de Lorena i de Bar, el 1625.
El seu pare, el duc Carles III de Lorena, el va nomenar lloctinent general dels estats ducals durant els seus viatges a França, el 1594, any en què se signà la pau que li va permetre esdevenir governador i lloctinent general del rei a les poblacions de Toul i de Verdun. Així mateix, el 1606 ell també va viatjar en missions diplomàtiques a Anglaterra en nom del seu pare.
Barallat amb el seu germà Enric II de Lorena, el 1621 es va unir a l'emperador en la seva lluita amb els protestants alemanys. Però en morir Enric II el 31 de juliol de 1624, sense tenir fills mascles, es va obrir una disputa per la titularitat del ducat. Inicialment es designà com a successora la seva filla Nicolaua de Lorena casada amb el fill de Francesc II, Carles IV, essent aquest qui en realitat havia d'exercir com a duc de Lorena.
Francesc va fer tots els possibles perquè el seu fill Carles pogués obtenir el títol de duc. Així, el novembre de 1625, va reclamar el ducat basant-se en el dret successori de la línia masculina. Els Estats Generals van accedir a convertir-lo en duc el 21 de novembre de 1625. Ell va aprofitar l'oportunitat per a pagar els seus deutes amb les finances ducals i cinc dies després va abdicar en favor del seu fill, que va esdevenir el duc Carles IV i es va separar de la seva dona.
A partir d'aleshores, Francesc es va dedicar a la gestió dels seus comtats de Vaudémont i de Salm, aquest darrer obtingut en funció del seu matrimoni. Va protegir el compositor Nicolas Signac, que li dedicà un recull de composicions publicat el 1630.

## Família

Era el tercer fill del duc Carles III (1543 - 1608) i de Clàudia de França (1547 - 1575). Després d'haver intentat, sense èxit, casar-se amb Maria de Mèdici, el 1597 es va casar amb la comtessa Cristina de Salm (1575 - 1627), filla de Pau de Salm (1540 - 1584) i de Maria Venneur (1550 - 1600). Fruit d'aquest matrimoni nasqueren:
* Enric (1602 - 1611), marquès de Hattonchâtel.
* Carles IV (1604 - 1675), duc de Lorena i de Bar, casat primer amb la seva cosina Nicolaua de Lorena, i després amb Beatriu de Cusance.
* Enriqueta (1605 - 1660), casada primer amb Lluís de Guisa, després amb Carles Guasco, marquès de Sallerio, i finalment amb Francesc Grimaldi.
* Nicolau II (1609 - 1670), primer cardenal, i després duc de Lorena i de Bar, casat amb la seva cosina Clàudia de Lorena (1612 - 1648).
* Margarida (1615 - 1672), casada amb Gastó de França, duc d'Orleans (1608 - 1660).
* Cristina (1621 - 1622)

## Bibliografia

* Alexandre Martin,Le Pays Barrois,Géographie et Histoire, les Editions du Bastion 1984
* Henry Bogdan: La Lorraine de ducs. Sept siècles d'histoire. Perrin, Paros 2005, ISBN 2-262-02113-9.
* Georges Poull: La maison ducale de Lorraine. Selbstverlag, Rupt-sur-Moselle 1991.
* Detlev Schwennicke: Europäische Stammtafeln. Band I.2, 1999, Tafel 208.
# Juan Carlos Guillamón Ruiz

Juan Carlos Guillamón Ruiz (Múrcia, 22 de novembre de 1974) va ser un ciclista espanyol, professional del 1998 al 2003. Del seu palmarès destaca el Campionat nacional en ruta de 2002.

## Palmarès

* 1996
** Vencedor d'una etapa al Circuito Montañés
* 1999
** 1r al Trofeu Joaquim Agostinho i vencedor d'una etapa
* 1996
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Abimota
* 2002
** Campió d'Espanya en ruta

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2001. 112è de la classificació general
* 2002. 125è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Etheostoma vitreum

Etheostoma vitreum és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: des de Maryland fins a Carolina del Nord.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Copa txadiana de futbol

La copa txadiana de futbol (francès: Coupe du Tchad de football) és la principal competició futbolística per eliminatòries del Txad.
La competició començà el 1973. Durant els primers anys no se celebrà en diverses ocasions per la guerra civil i més tard, fins 1988 i els anys 2002 i 2003 per problemes financers. Del 2009 al 2012, la Coupe de Ligue de N'Djaména fou considerada copa nacional.

## Historial

Font:
* 1973: Gazelle FC
* 1974: Gazelle FC
* 1975-88: Desconegut
* 1989: Tourbillon FC
* 1990: Renaissance FC
* 1991: Postel 2000 FC 1-0 AS CotonTchad
* 1992: Massinya 2-0 Boussa
* 1993: Renaissance FC (Abéché) 3-2 Elect-Sport FC
* 1994: Renaissance FC
* 1995: AS CotonTchad
* 1996: Renaissance FC
* 1997: Gazelle FC
* 1998-99: AS CotonTchad
* 1999-00: Gazelle FC
* 2001: Gazelle FC
* 2002: No es disputà
* 2003: No es disputà
* 2004: Renaissance FC venç Espérance FC
* 2005: Renaissance FC venç Lion Blessé FC
* 2006: Renaissance FC
* 2007: Renaissance FC
* 2008: Tourbillon FC 4-1 Renaissance FC
* 2009: AS CotonTchad 3-0 ASBNF Koumra
* 2010: Tourbillon FC
* 2011: Foullah Edifice FC
* 2012: Gazelle FC
* 2013: Aslad Moundou 1-1 Renaissance FC [3-1 pen]
* 2014-15: Renaissance FC

## Coupe de Ligue de N'Djaména

* 2009: AS CotonTchad 4-3 (pen) Postel 2000 FC
* 2010: Foullah Edifice 2-1 (pr.) Renaissance FC
* 2011: Renaissance FC 2-1 (pr.) Foullah Edifice
* 2012: Elect-Sport FC 1-1 (4-3 pen) Renaissance FC
* 2013: Renaissance FC 1-0 Foullah Edifice
* 2014: Elect-Sport FC venç Renaissance FC

## Referències

* ↑ «Chad - List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 16 agost 2019].
# Constitució (desambiguació)

«Constitució» té aquests significats:
* Constitució:La norma fonamental d'un Estat, escrita o no, que regula el règim bàsic de drets i llibertats dels individus i organitza els poders i institucions polítiques.
* Constitució (llei): Les lleis supremes que pactaven el rei i les Corts als països de la Corona d'Aragó des del s. XIII fins principis del s. XVIII.
* Constitució imperial: La denominació de diverses normes jurídiques de l'antiga Roma.
* Algunes normes jurídiques de l'Església Catòlica:
** Constitució Apostòlica.
** Constitució Pontifícia.
* Constitució religiosa: La norma bàsica i reglament que regula el funcionament d'un institut de vida consagrada o societat de vida apostòlica en l'Església Catòlica.
Viccionari
# Crossoloricaria venezuelae

Crossoloricaria venezuelae és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (22 °C-26 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del llac Maracaibo.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* ↑ Galvis, G., J.I. Mojica i M. Camargo, 1997. Peces del Catatumbo. Asociación Cravo Norte, Santafé de Bogotá, D.C., 188 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Fish collection database of the National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hyperolius minutissimus

Hyperolius minutissimus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Tanzània.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A. & Howell, K. 2004. Hyperolius minutissimus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Francesc Martí Ballester

Francesc Martí Ballester (Reus, 1908 - Madrid, 1953) va ser un comerciant i polític català.
D'ideologia catòlica conservadora, era un comissionista apreciat a la ciutat. Milità a la Lliga Regionalista, organització de la que en va ser dirigent local. Va ser regidor en diverses ocasions i va ocupar l'alcaldia de Reus de forma breu a principis de l'any 1936, quan l'ajuntament format per la Lliga, els radicals lerrouxistes i membres d'Acció Popular Catalana, es va deteriorar a partir de la dimissió forçada del govern Lerroux a l'octubre de 1935. Primer van dimitir dels seus càrrecs a l'ajuntament els representants de l'APC, i el gener de 1936 l'alcalde Pere Jordana i la minoria radical. Llavors la Lliga va passar a controlar totalment l'ajuntament i Francesc Martí es va convertir en alcalde fins a les eleccions de febrer del 1936. Durant la guerra civil va ser perseguit, però s'amagà. El 1939 es traslladà a Madrid, on morí el 1953.
Va publicar articles de contingut ideològic al diari Avui, afí a la Lliga, el 1935 i 1936. El 1929 havia col·laborat al Semanario Católico de Reus.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 424.
* ↑ Navais, J.; F. Samarra. "La Segona República i la guerra civil" A: Història general de Reus, vol. IV, p. 175-176. ISBN 8489688214
# Jonesville (Califòrnia)

Jonesville és una comunitat no incorporada al comtat de Butte, Califòrnia. Es troba a Jones Creek a 5 milles (8.0 km) a l'est-nord-est de Butte Meadows, a una altitud de 5.049 peus (1.539 m).

## Notes

* ↑ Durham, David L. (1998). California's Geographic Names: A Gazetteer of Historic and Modern Names of the State. Clovis, Calif.: Word Dancer Press. p. 259. ISBN 1-884995-14-4
* ↑ U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Jonesville, California (anglès)
# Escobenc

En un vaixell, un escobenc és el forat reforçat que permet el pas de la cadena o cable de l'àncora. Generalment hi ha dos escobencs, un a cada banda i prop de la proa.
En els vaixells de vela amb buc de fusta els escobencs eren simples forats en la borda, a nivell de la coberta de proa. En vaixells moderns amb bucs metàl·lics alguns dissenys d'escobencs inclouen una canonada curta entre la coberta i el costat de la nau. Els passos d'àncora han passat de ser forats a conjunts més voluminosos i complexes.
En iots i vaixells petits els escobencs poden ser substituïts per una groera muntada a la mateixa borda. La politja fa de guia de la cadena i la reenvia cap a l'argue. Amb aquest sistema poden mantenir-se dues unitats (dues groeres) o muntar-ne una proa. Amb una groera única també l'àncora té la posició de repòs a proa.

## Aspectes tècnics

Els escobencs han de poder resistir esforços molt grans. La cadena de l'àncora pressiona sobre l'escobenc, transmetent la força de resistència de l'àncora cap a l'argue o la peça que immobilitza la cadena. Si les ones són grans la proa del vaixell puja i baixa i les sol·licitacions sobre l'escobenc són proporcionals al desplaçament de la nau.

## Referències

* ↑ DCVB : Escobenc
* ↑ «escobenc». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ DCVB : Groera
* ↑ Recueil des piéces qui ont remporté les prix de l'Académie Royale des Sciences, depuis leur fondation jusqu'à présent: avec les pièces qui y ont concouru : contenant les pièces depuis 1720 jusqu'en 1772. Gabriel Martin, 1752, p. 6–.
* ↑ Journal pour tous: magasin hebdomadaire illustré. Lahure, 1855, p. 303–.
* ↑ Journal de jurisprudence commerciale et maritime. la veuve Brebion, 1867, p. 129–.
* ↑ André Ortolan. Traité élémentaire des machines à vapeur marines..., 1839, p. 220–.