OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Retrat de Benito Pérez Galdós

Retrat de Benito Pérez Galdós és un retrat a l'oli pintat en 1894 pel pintor postimpressionista valencià Joaquim Sorolla. Representa a l'escriptor canari Benito Pérez Galdós als seus 51 anys.

## Fitxa històrica

La primera exposició pública del retrat de Galdós que ha quedat documentada va ocórrer en l'estiu de 1906 en la "Galerie Georges Petit" de París. Mig segle després, en 1963, va estar en el Casón del Bon Retir de Madrid. En 1973 va ser adquirit als nets del novel·lista pel Cabildo de Gran Canària; i cinc anys després es va fer molt popular quan la Fábrica Nacional de Moneda y Timbre ho va triar per il·lustrar els bitllets de mil pessetes de la sèrie emesa entre 1979 i 1985.
En 1985, va viatjar a Lieja, dins de mostra titulada "Sorolla-Solana". També es va exhibir en 1998 a Bilbao i Madrid. Ja al segle xxi, en 2000 va participar en la mostra denominada "Mariano Benlliure i Joaquín Sorolla", en el Museu del segle xix de València, i un any després la Sala BBVA de Madrid ho va incloure en la mostra “Sagasta i el liberalisme espanyol”. En 2014, va estar present el Museu del Prat dins de la gran mostra monogràfica dedicada a Sorolla.

## Anàlisi del quadre

De format horitzontal i amb posada en escena i posi poc ortodoxes, tímidament innovadores, habituals en la galeria de retrats de Sorolla, el de Galdós va ser un dels primers homenatges pictòrics al grup de regeneracionistes espanyols, "la aristocrácia de l'esperit" (segons definició de Ramón Pérez d'Ayala).[5] El retrat —especialment cap i mans— està construït amb cert to tenebrista, seguint els models espanyols del segle XVII (i fins i tot de la lectura que de Velázquez va fer Édouard Manet);[6] encara que amb menys evidència que en els retrats de Cajal o el pintor Aureliano de Beruete.

## Referències

* ↑ Ficha en la Biblioteca Digital Mundial Consultado en octubre de 2014
* ↑ Torres, Begoña. Sorolla. Madrid: LIBSA, 2005, p. 244-245.
* ↑ Ibiza Melian: La relación de Sorolla con los liberales de su época (pág. 17)
* ↑ El retrato de Galdós pintado por Sorolla vuelve a Gran Canaria tras ser exhibido en la exitosa antológica dedicada al pintor en el Museo del Prado Consultado en octubre de 2014
# Anthony Réveillère

Anthony Réveillère (Doué-la-Fontaine, 10 de novembre de 1979) és un futbolista francès, que ocupa la posició de defensa.

## Trajectòria esportiva

Format al planter de l'Stade Rennais, debuta a la Ligue 1 al febrer de 1998. Roman en aquest club fins al mercat d'hivern de la campanya 02/03, en la qual és cedit al València CF. A l'acabar la cessió, retorna al seu país, però fitxant per l'Olympique Lyonnais. Ha estat una de les peces més importants de l'època daurada del club lionès, amb qui ha guanyat en cinc ocasions la Ligue 1 francesa, així com ha participat en la Lliga de Campions.

## Selecció

Réveillère ha estat internacional amb la selecció francesa en cinc ocasions. També va jugar amb la selecció B dels bleus.

## Títols

* Ligue 1 en 2004, 2005, 2006, 2007 i 2008.
* Trophée des Champions en 2003, 2004, 2005, 2006 i 2007.

## Referències

* ↑ «Réveillère va doubler une légende de l'OL en Europe» (en francès). Foot 01, 14-02-2013 [Consulta: 18 març 2014].
* ↑ «Centurion Alonso sends Spain into last four». UEFA.com, 23-06-2012 [Consulta: 18 març 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
Anthony Réveillère - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de França – Copa del Món de Futbol 2010
1 Lloris •
2 Sagna •
3 Abidal •
4 Réveillère •
5 Gallas •
6 Planus •
7 Ribéry •
8 Gourcuff •
9 Cissé •
10 Govou •
11 Gignac •
12 Henry •
13 Evra (c) •
14 Toulalan •
15 Malouda •
16 Mandanda •
17 Squillaci •
18 Diarra •
19 Diaby •
20 Valbuena •
21 Anelka •
22 Clichy •
23 Carrasso •
Entrenador: Domenech
Selecció de futbol de França – Eurocopa 2012
1 Lloris •
2 Debuchy •
3 Evra •
4 Rami •
5 Mexès •
6 Cabaye •
7 Ribéry •
8 Valbuena •
9 Giroud •
10 Benzema •
11 Nasri •
12 Matuidi •
13 Réveillère •
14 Ménez •
15 Malouda •
16 Mandanda •
17 M'Vila •
18 Diarra •
19 Martin •
20 Ben Arfa •
21 Koscielny •
22 Clichy •
23 Carrasso •
Entrenador: Blanc :
# Sylvia Ashton-Warner

Sylvia Constance Ashton-Warner (17 de desembre de 1908 – 28 d'abril de 1984) va ser una escriptora, poetessa i educadora neozelandesa.

## Biografia

Ashton-Warner va néixer el 17 de desembre de 1908 a Stratford, Nova Zelanda. Va passar molts anys dictant classes als nens de la comunitat Māori, utilitzant avançades tècniques d'estimulació que ella mateixa va descriure en el seu tractat de 1963 Teacher i en diversos volums de la seva autobiografia. Com a novelista, va escriure diverses històries dirigides a dones de caràcter fort. La seva novel·la Spinster (1958) va ser portada a la pantalla gran l'any 1961 en la pel·lícula Two Loves (també coneguda com The Spinster) i protagonitzada per Shirley MacLaine. Va ser nomenada Membre de l'Orde de l'Imperi Britànic pel seu servei en els àmbits literari i educatiu el 1982.
Va morir el 28 d'abril de 1984, a Tauranga. La història de la seva vida va ser portada al cinema amb la producció Sylvia el 1985, donant vida al seu personatge l'actriu britànica Eleanor David.

## Llegat

La biblioteca de la Facultat d'Educació de la Universitat d'Auckland va ser reanomenada Biblioteca Sylvia Ashton-Warner el 1987. L'Escola Ashton a la República Dominicana va ser fundada el 1998 i nomenada en honor d'Ashton-Warner, de qui els seus mètodes d'ensenyament va influenciar en l'escola.

## Obra

* Spinster
* I Passed This Way
* Teacher
* Three

## Referències

* ↑ «Sylvia Ashton-Warner» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 3 març 2021].
* ↑ Hunt, Thomas C.; II, Thomas J. Lasley. Encyclopedia of Educational Reform and Dissent (en anglès). SAGE Publications, 2010-01-12. ISBN 978-1-4129-5664-2.
* ↑ London Gazette (supplement), No. 49010, 11 de juny de 1982.
* ↑ Sylvia Ashton-Warner Library – Biography – The University of Auckland Arxivat 2013-07-03 at Archive.is
* ↑ The Ashton School – school history Arxivat 2013-10-04 a Wayback Machine.
# Alfabets derivats del llatí

La majoria de les llengües europees usen els caràcters de l'alfabet llatí com a base del seu escriptura, i a part va ser adoptat per llengües de tots els continents. L'alfabet llatí va evolucionar per adaptar-se a les necessitats de tan dispar grup de llengües, modificant algunes de les seves lletres per representar sons inexistents en les llengües romàniques, per a les que originalment es va dissenyar, originant els alfabets derivats del llatí. L'alfabet llatí bàsic consta de 26 lletres, encara que no tots els idiomes les utilitzen totes.

## Referències

* ↑ Norris, Jeffrey Singley. Perceptually Motivated Symbol Generation (en anglès). ProQuest, 2008, p. 14. ISBN ProQuest.

## Vegeu també

* Signe diacrític
* Dígraf
* Trígraf
* Lligadura
* Història de l'alfabet llatí
# Tauró d'aletes platejades

El tauró d'aletes platejades (Carcharhinus albimarginatus) és una espècie de peix cartilaginós carcariniforme de la família dels carcarínids. Es pot trobar entre els 30 i els 800 m de fondària.

## Referències

* International Shark Attack File (anglès)
# Vergisson

Vergisson és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 246 habitants.
* Megalith (Menhir) Chancerons
* Église Saint-Martin

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Roger Lassarat | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 279 | 282 | 245 | 245 | 257 | 247 | 246 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Stanislaus Sittenfeld

Stanislaus Sittenfeld (11 de juliol de 1865 – 15 de juny de 1902) fou un jugador d'escacs jueu nascut a Polònia (llavors territori de l'Imperi Rus), i posteriorment nacionalitzat francès.

## Biografia

Sittenfeld, després de fer l'educació secundària a la seva ciutat natal de Piotrków, va marxar a estudiar a Alemanya i a França. Es va establir a Paris el 1884, i allà va participar del rellevant ambient escaquístic de la ciutat, essent un dels jugadors habituals al Café de la Régence, i participant en molts dels torneigs que s'hi celebraren. Per exemple, fou tercer a les edicions dels anys 1890 i 1892 (ambdós torneigs guanyats per Alphonse Goetz).

## Resultats destacats en competició

A París hi va jugar també diversos matxs, especialment contra d'altres jugadors també emigrats de terres poloneses, com Jean Taubenhaus, Samuel Rosenthal, o Dawid Janowski. El 1891, empatà un matx amb Jean Taubenhaus, i jugà posteriorment diversos matxs contra el futur aspirant al campionat del món Dawid Janowski. El 1891 el guanyà, el 1892, perdé, i hi empatà el 1893. El 1894 jugà un matx en consulta, fent duet amb Semion Alapín, contra Janowski i Jules Arnous de Rivière.
La segona meitat dels anys 90 del segle xix la va passar a l'Amèrica del Sud, principalment a Rio de Janeiro, on hi va promocionar els escacs. Amb el canvi de segle, va retornar a Europa, i seguí mantenint un alt nivell de joc. El 1901 fou segon al torneig del Café de la Régence i empatà als llocs 1r-2n amb el vienès Adolf Albin al quadrangular de Paris. Un any més tard va morir a Davos.

## Notes i Referències

* ↑ D'aquesta data és una de les poques partides conservades de Sittenfeld, rellevant perquè és un exemple primerenc d'una obertura que anys més tard seria molt popular: el gambit Marshall (partida Sittenfeld vs Soldatenkov, Paris, 1901).

## Enllaços externs

* ChessNotes (anglès) Referències a Sittenfeld dins d'un article d'Edward Winter sobre Vassily Soldatenkov (ChessNote 6138, de 24/maig/2009)
# Alsínia

Alsineae és una tribu de plantes dins la família Caryophyllaceae.

## Gèneres

* Arenaria, Brachystemma, Bufonia, Cerastium, Colobanthus, Eremogone, Holosteum, Honckenya, Lepyrodiclis, Minuartia, Moehringia, Moenchia, Myosoton, Plettkea, Pseudostellaria, Pycnophyllopsis, Reicheella, Sagina, Schiedea, Stellaria, Thurya, Thylacospermum, Wilhelmsia.
# Roca de l'Abeller de Carrutxo

La Roca de l'Abeller de Carrutxo és una roca i una cinglera del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori del poble d'Hortoneda.
Es troba al nord d'Hortoneda, al nord-oest de la Roca Roia, a llevant del Roc des Cases. És al nord-est del Fener i al nord de la Roca de Seguers, a l'esquerra de la llau de Catxí i a ponent del territori d'Eroles.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ricard Fernández Mercadé

Ricard Fernández Mercadé (Barcelona, 19 d'abril de 1941 - Barcelona, 18 d'agost de 2006) fou un jugador català de billar de les dècades de 1970 i 1980.
Va practicar totes les especialitats del billar de carambola: lliure, banda, quadres 47/2 i 71/2, tres bandes, però on més destacà fou en el billar artístic. Fou campió del món de billar artístic l'any 1974. Formà part del Club Billar Barcelona. Participà en el programa Nadal a tres bandes de TV3.

## Palmarès

Font:
* Campionat del Món de billar artístic: 1974 1973, 1979, 1983 1970
* Campionat d'Europa de billar artístic: 1979 1968, 1975, 1976, 1985
* Campionat d'Espanya de billar artístic: 1981, 1983, 1984, 1991
* Campionat de Catalunya de billar artístic: 1983, 1984, 1985

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ricard Fernández Mercadé». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ricardo Fernandez Mercader - TV2 - Campeón España Billar Artistico, Video a youtube
* ↑ Palmarès Kozoom. 2016-11-25
# Arcavell

Arcavell és una entitat de població del municipi de les Valls de Valira, a la comarca de l'Alt Urgell. Amb la Farga de Moles forma l'entitat municipal descentralitzada d'Arcavell i la Farga de Moles.
El poble se situa al vessant de ponent del Bony de Quíxol, a poc més d'un quilòmetre a l'esquerra de la Valira. Té força pendent i s'hi pot trobar l'església de Sant Andreu. Al costat de la casa de carrabiners, sobre el poble, hi ha Sant Andreu Vell, l'antiga església parroquial i ara en ruïnes.
Francisco de Zamora explica, en un dels seus viatges de la segona meitat del segle xviii, que la creu d'Arcavell era la fita divisòria amb Andorra, creu que era situada prop del camí i del riu, on hi havia un molí fariner; hi tenia lloc la cerimònia de la rebuda del bisbe.
El lloc i el castell d'Arcavell havien pertangut al Comtat d'Urgell, i el 1132 el comte Ermengol VI d'Urgell ho cedí al bisbat d'Urgell. Fins a l'any 1970 va ser un municipi independent.
La festa major del poble és el primer cap de setmana d'agost.

## Referències

* ↑ «Arcavell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cap de setmana de festa a Oliana, Castellciutat, el carrer Major, Arsèguel, Arcavell i Cabó». Ràdio Seu. [Consulta: 6 desembre 2013].
# Tauró de musell negre

El tauró de musell negre (Carcharhinus acronotus) és una espècie de peix cartilaginós carcariniforme de la família dels carcarínids que viu a l'oest de l'oceà Atlàntic, entre els Estats Units i l'Uruguai. Pot assolir els 2 m de longitud.

## Referències

* Informació taxonòmica d'aquesta espècie de tauró. (francès)
# Alitta succinea

Alitta succinea és una espècie d'anèl·lid poliquet de la família Nereididae. S'ha trobat a tot Europa i a l'Atlàntic nord-occidental, així com al Golf de Maine i a Sud-àfrica.

## Sinònims

* Neanthes perrieri Saint-Joseph, 1898 (sinònim subjectiu)
* Neanthes succinea (Frey & Leuckart, 1847)
* Nereis australis Treadwell, 1923 (sinònim subjectiu)
* Nereis saltoni Hartman, 1936 (sinònim subjectiu)
* Nereis succinea (Frey & Leuckart, 1847)
* Nereis acutifolia Ehlers, 1901 (sinònim subjectiu)
* Nereis belawanensis Pflugfelder, 1933 (sinònim subjectiu)
* Nereis glandulosa Ehlers, 1908 (sinònim subjectiu)
* Nereis limbata Ehlers, 1868 (sinònim subjectiu)
* Nereis reibischi Heinen, 1911 (sinònim subjectiu)
* Nereis succinea Frey & Leuckart, 1847

## Referències

* 1 2 Fauchald, K.; Glasby, C. (2009). Alitta succinea (Frey & Leuckart, 1847). Fauchald, K. (ed) (2009). World Polychaeta database. Accedit al World Register of Marine Species el 2 d'agost del 2010
# Riley Andersen

Riley Elphaba Andersen és el personatge protagonista de la pel·lícula Inside Out. És una nena d'11 anys que adora l'hoquei.

## Antecedents
### Aspecte

Riley és una pre-adolescent de 12 anys (abans del curt, 11) amb els cabells rossos de longitud mitjana fosc, amb serrell de banda, i celles rosses més fosques i ulls blaus, mentre que els seus pares tenen els cabells castany i ulls negres, rangs excessius. Porta una jaqueta groga amb cremallera i butxaques. Els seus pijames són una samarreta morada amb el dibuix d'un mico.

## Personalitat

La personalitat de Riley contribueix al seu comportament primari a la pel·lícula. En general Riley és una persona honesta, maldestre i alegre quan està continguda. Tot i això, en la preadolescència, Riley adquireix un caràcter més sentimental, tímid i es torna més incerta de si mateixa.
Riley estranya Minnesota, i tem que els seus pares sàpiguen que està molesta perquè volen que accepti la seva nova vida i que sempre ha estat la seva "nena feliç". A mesura que passa el temps, es torna emocionalment vulnerable i entra en depressió apàtica al punt d'intentar fugir. En arribar a casa seva, admet que està molt deprimida per la seva nova vida i abandonar Minnesota i els seus pares la consolen fins que finalment s'adapta a la nova vida.

## Curiositats

* El personatge està inspirat en la filla de Peter Docter, Elie.
* Les cinc emocions de Riley tenen una forma concreta. El color d'Ira fa referència a una rajola vermella, Por és de color morat, representant l'angoixa i els nervis. Tristesa és de color blau i està inspirada en una llàgrima, mentre que Fàstic està inspirada en un bròquil (alguna cosa irònica ja que ella ho odia). Finalitzant, hi ha Joia que està inspirada en una estrella a causa de la seva forta llum i la seva extremadament positiva personalitat.

## Referències

* 1 2 «ANÁLISIS SIMBÓLICO DE LA PELÍCULA INSIDE OUT SEGÚN EL MODELO DE ROLAND BARTHES». Universidad Católica Andrés Bello. [Consulta: 19 agost 2022].
* 1 2 3 Harari, Yuval Noah. 21 lecciones para el siglo XXI (en castellà). Penguin Random House Grupo Editorial España, 2018-08-30. ISBN 978-84-9992-877-7.
* ↑ https://www.que.es/2015/07/24/201507240800-curiosidades-reves/2/
* ↑ https://www.que.es/2015/07/24/201507240800-curiosidades-reves/6/
# Recinte emmurallat de Benaguasil

El recinte emmurallat de Benaguasil va ser construït cap a la mateixa època que el seu castell. Benaguasil va ser protegit amb muralles que formaven un sòlid recinte fortificat, com es demostraria molt de temps després en la defensa dels moriscos revoltats per l'ordre de baptisme forçós decretada per Carlos I d'Espanya. Les muralles medievals van haver estendre pels actuals carrers de la Séquia, Isabel de Villena, La Tirana, Pedralba, Llíria i del Mur. Precisament en aquest últim carrer es troba el tram millor conservat de la muralla, un llenç de sis metres de longitud embegut en habitatges particulars. Hi ha informació arqueològica que així el corrobora, així com els plànols que delimiten el traçat de la muralla en l'actual plànol urbà de Benaguasil. En concret, les restes que es troben al carrer del Mur, pertanyerien als trams X i XI de la muralla.

## Història

El castell i les defenses urbanes van deure construir-se entre 1147 i 1172, tot i que entre 1184 i 1199 es va reconstruir, va reforçar, va millorar i va adornar les muralles urbanes i el castell. Pertanyen doncs a la cambra del segle xi - XII, època musulmana.
Alonso Durá basant-se en el conjunt de testimonis materials, lingüístics i antropològics manejats en el seu estudi arqueològic del recinte emmurallat, situa la construcció de les muralles de Benaguasil en temps del rei Muhamed Ibn Sa'd Ibn Mardanis (1147 - 1172) i que el califa almohade Abu-Yússuf Yaqub al-Mansur (1184 - 1199) va reforçar i millorar donant l'aspecte que van oferir davant els cristians a 1237.

## Descripció

Els seus murs eren de 2,5 metres de gruix i gairebé 13 metres d'altura, amb un perímetre que sobrepassava els 1 000 metres, reforçat per torres, majoritàriament quadrangulars o rectangulars, encara que existia una octogonal al costat del castell, i dos semicirculars que defensaven el Portal de València. El circuit emmurallat disposava, a més, d'un profund i ample fossat que el circumval·len la part exterior, amb ponts mòbils enfront de les portes, que pel que sembla eren tres: el Portal de València (a l'est), el de Benisanó o de Llíria (al nord) i el de Vilamarxant o de les Eres (al sud). A ells s'afegiria molt de temps després l'anomenat Portal Nou o de Suchet, obert cap a l'oest.

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 http://usuarios.multimania.es/vicolm/cturia25.htm Arxivat 2011-11-25 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.benaguasil.com/index.php/es/municipio/lugares-de-%5BEnllaç+no+actiu%5D interès
* ↑ http://www.mapaculturaldevalencia.es/fichaarea.html?cnt_id%5BEnllaç+no+actiu%5D = 9515
* ↑ C. Pérez-Olagüe http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/detalles_bics.asp?IdInmueble=3662
# Tetraka capgrís

El tetraka capgrís (Xanthomixis cinereiceps) és una espècie d'ocell de la família dels bernièrids (Bernièrids).

## Hàbitat i distribució

Viu al sotabosc de la selva pluvial als turons de l'est de Madagascar.

## Referències

* ↑ «Tetraka capgrís». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Wazir Ali Khan

Wazir Ali Khan (Hindi: वज़ीर अली खान, urdú: وزیر علی خان) (vers 1780 - + 1817) fou nawab wazir d'Oudh (21 de setembre de 1797 a 21 de gener de 1798). Era fill adoptiu d'Asaf al-Dawla que tot i tenir 500 dones no havia tingut fills.
A la mort del seu pare adoptant va pujar al tron amb suport inicial dels britànics, però va perdre el seu suport abans de quatre mesos i el governador general Sir John Shore (1751–1834) va imposar la successió del seu oncle Saadat Ali Khan II que vivia a Benarés sota protecció britànica. Wazir Ali va rebre una pensió i enviat a Benarés. Quan es va decidir el febrer enviar-lo més lluny i se li va comunicar (14 de febrer) la seva guàrdia personal es va enfrontar als agents britànics i el resident fou assassinat junt amb dos europeus; després la guàrdia va atacar la casa de Davis, un oficial colonial que va aguantar l'atac fins que fou rescatat per forces britàniques. Mentre Wazir Ali va reunir un exèrcit d'uns milers d'homes; el general Erskine, amb una força reunida cuita corrent, va marxar a Benarés per restaurar l'orde. Wazir Ali va fugir a Jaipur on el maharajà li va concedir asil però després el va haver d'entregar sota petició del governador general Arthur Wellesley, però amb la condició que la seva vida seria respectada. Fou enviat presoner a Calcuta i retingut dins una caixa de ferro al Fort Williams fins a la seva mort el 1817.

## Referències

* Genealogia
* Rulers of Awadh
* NAWABS OF OUDH & THEIR SECULARISM - Dr. B. S. Saxena
* HISTORY OF AWADH (Oudh) a princely State of India per Hameed Akhtar Siddiqui Arxivat 2001-09-01 a Wayback Machine.
# Santa Maria de Cabrera

Santa Maria de Cabrera és una església del municipi de l'Esquirol (Osona), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És al cim de la muntanya de Cabrera, al lloc que havia ocupat el castell de Cabrera, del qual queden escasses restes.

## Descripció

L'església és de nau única i sense absis. La façana és orientada a ponent i l'altar, a llevant. El presbiteri, a nivell de planta, tendeix a realçar-se. El sostre és cobert amb volta de canó, amb l'imposta de l'arc marcada amb motllures. Als peus de l'església s'aixeca el rerecor. El portal és adovellat i datat, amb quatre graons d'accés. Al damunt hi ha un òcul amb reixes de ferro i un símbol marià. A la part de tramuntana s'aixeca el campanar de torre, amb quatre finestrals d'arc de mig punt i rematat per una coberta piramidal de ceràmica vidriada. En aquest sector, els murs són sostinguts per contraforts. L'edifici de la rectoria és adossat al mur de migdia de l'església. Els edificis són construïts en pedra. L'estat de conservació és bo.

## Història

Hi ha molt poques restes conservades del castell de Cabrera, que donà nom al llinatge feudal dels Cabrera. Totes se situen a l'extrem oposat del cim de la muntanya que ara ocupa el santuari.
El santuari substitueix l'antiga capella del castell, ja esmentada al 1144, renovada a mitjan segle xiii i que més tard fou enderrocada pels terratrèmols de 1427. L'edifici actual s'erigí entre els anys 1622 i 1641. El campanar és posterior. El santuari custodiava una imatge de marbre de la Mare de Déu de Cabrera, del segle xiii, que fou destruïda durant la Guerra Civil i de la qual actualment se n'exposa una rèplica. La casa dels ermitans fou refeta al segle xvii i ampliada al segle xviii.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Cabrera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].