# Planum Boreum

El Planum Boreum (del llatí: "la planura septentrional") és el pol nord del planeta Mart. S'estén cap al nord des de la latitud 80°N i està centrat en les coordenades 88.0ºN, 15.0ºE. Envoltant els alts plans polars existeixen unes terres baixes i planes conegudes com Vastitas Borealis, que s'estenen aproximadament 1.500 km cap al sud, dominant l'hemisferi nord marcià. En 1999, el Telescopi espacial Hubble va capturar una tempesta ciclònica a la regió. El diàmetre d'aquesta era entorn de 1.750 km, amb un ull de 320 km de diàmetre.

## Casquet polar

El Planum Boreum alberga un casquet polar de gel permanent, principalment d'aigua i diòxid de carboni. Aquest té un volum de 1,2 km³ i cobreix una àrea d'aproximadament dues vegades la grandària d'Espanya. El seu radi mesura 600 km. El grossor màxim de la capa de gel és 3 km. Els patrons d'espiral en el casquet van ser principalment dibuixats per forts vents i sublimació.
La composició de la superfície al casquet polar del nord a la primavera (després de l'acumulació de gel sec durant l'hivern) ha estat estudiada des de l'òrbita. Les vores exteriors de la capa de gel estan contaminades per pols (0.15% de la massa total) i estan formats majoritàriament per gel d'aigua. Segons s'ascendeix cap al pol, el gel d'aigua superficial descendeix i és substituït per gel sec. La puresa del gel així mateix augmenta. En el pol, el gel de l'estació consisteix en, essencialment, gel sec pur amb petits continguts en pols i 30 ppm de gel d'aigua.
Els plànols del nord de Mart van ser l'objectiu de la missió Phoenix de la NASA, llançada a l'agost de 2007, que va aterrar amb èxit el 25 de maig de 2008. El casquet polar de Mart ha estat proposat com a lloc d'aterratge per a una expedició humana per Geoffrey A. Landis i per Cockell.

## Accidents del terreny

El principal accident geogràfic del Planum Boreum és una llarga fissura o canyó anomenat Chasma Boreale. El canyó mesura més de 100 km d'amplària, i presenta elevacions que aconsegueixen els 2 km d'altura. Com a comparació, el Gran Canyó del Colorado té aproximadament 1,6 km de profunditat en alguns llocs, i mesura 446 km de llarg però solament 24 km d'ample. Chasma Boreale està excavat en dipòsits polars i gel, com els presents a Groenlàndia.
Planum Boreum s'hi troba circumdat per grans terrenys de dunes sorrenques, que s'estenen des de 75°N fins a 85°N. Aquests camps de dunes reben els noms d'Olympia Undae, Abalos Undae i Hyperboreae Undae. Olympia Undae, el més llarg amb diferència, cobreix les longituds compreses entre 100°E i 240°E. Abalos Undae cobreix des de 261°E fins a 280°E, i Hyperboreale Undae s'estén des de 311°E fins a 341°E.

## Referències

* ↑ i mostren Vastitas Borealis començant a 54.7°N i el Planum Boreum a 78.5°N. El radi de Mart medeix aproximadament 3.400 km, de mode que $d={\frac {78.5-54.7}{360}}\times 2\pi \ \times 3400{\mbox{ km}}=1412{\mbox{ km}}$
* ↑ «Colossal Cyclone Swirls near Martian North Pole». [Consulta: 1r novembre 2006].
* ↑ «LASER PROVIDES FIRST 3-D VIEW OF MARS' NORTH POLE». Arxivat de l'original el 3 de novembre de 2006. [Consulta: 1r novembre 2006].
* ↑ «Martian 'wobbles' shift climate». BBC News. [Consulta: 1r novembre 2006].
* ↑ «Spatial variability and composition of the seasonal north polar cap on Mars». [Consulta: 1r novembre 2006].
* ↑ G. Landis, Polar Landing Site for a First Mars Expedition Founding Convention of the Mars Society, August 13-16 1998, University of Colorado in Boulder, CO
* ↑ C. Cockell, Project Boreas - A Station for the Martian Geographic North Pole Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine., The British Interplanetary Society (2003)
* ↑ «Fly over the Chasma Boreale at Martian north pole». European Space Agency. [Consulta: 1r novembre 2006].
* ↑ «Geologic Map of the Northern Plains of Mars». United States Geological Survey. [Consulta: 11 gener 2006].
* ↑ «USGS Astro: Search Planetary Nomenclature». [Consulta: 1r novembre 2006].