OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hephaestus carbo

Hephaestus carbo és una espècie de peix pertanyent a la família dels terapòntids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 33 cm de llargària màxima.
* Està estretament relacionat i és gairebé idèntic en aparença a Hephaestus raymondi, el qual és autòcton del sud-oest de Papua Nova Guinea.

## Reproducció

La maduresa sexual és assolida en arribar als 13 cm de llargària i la reproducció té lloc, en estat salvatge, al novembre i, probablement, continua fins a començaments de la tardor (març).

## Alimentació

Menja crustacis (sobretot, gambes) i peixets.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (25 °C-30 °C).

## Distribució geogràfica

És un endemisme d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans i una espècie popular en aquariofília.

## Referències

* ↑ De Vis C. W., 1884. New Australian fishes in the Queensland Museum. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 9 (pt 2). 389-400.
* ↑ Ogilby, J. D. & A. R. McCulloch, 1916. A revision of the Australian therapons with notes on some Papuan species. Mem. Queensl. Mus. v. 5: 99-126, Pls. 10-13.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* 1 2 3 4 5 6 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Gouinia

Gouinia és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* G. gracilis Ekman
# Dulcinea (cràter)

Dulcinea és un cràter de l'asteroide del tipus Amor (433) Eros, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -76.1 ° de latitud nord i 272.9 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 1.4 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 2003 i fa referència a Dulcinea del Toboso, dama imaginada per Don Quixot de la novel·la El Quixot, de Miguel de Cervantes Saavedra (Espanya, 1605).

## Referències

* ↑ "Dulcinea (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Grolier Inc. Encyclopedia Americana, International Edition, 1984, 1996.
# Emilio Villaescusa Quilis

Emilio Villaescusa Quilis (Tarancón, Conca, 18 de febrer de 1912 - Madrid, 15 d'octubre de 2002) va ser un militar espanyol que va ocupar llocs importants durant la dictadura franquista. És conegut pel seu segrest a mans del GRAPO, durant la Transició.

## Biografia

El 1929 va entrar a l'Acadèmia General Militar de Saragossa i el 1931 en l'Acadèmia d'Artilleria de Segòvia, d'on va sortir amb el grau de tinent el 1933. Durant la Guerra Civil espanyola es va unir al Bàndol revoltat i el 1937 ascendí a capità. El 1941, ja començada la Segona Guerra Mundial, es va unir a la Divisió Blava i va participar en la invasió nazi de la Unió soviètica. Durant el franquisme va ser ocupant diferents llocs en l'Exèrcit, ascendint a comandant el 1943, tinent coronel el 1951, coronel el 1961, general de brigada el 1965, general de divisió el 1968 i tinent general el 1971. El 1971 fou nomenat capità general de la VII Regió Militar, càrrec que va ocupar fins al 23 de febrer de 1973, quan va ser nomenat capità general de la I Regió Militar i el va succeir José Vega Rodríguez. El 9 de novembre de 1973 deixà el càrrec quan fou nomenat Cap d'Estat Major de l'Exèrcit de Terra, ocupant el càrrec fins al 7 de juny de 1976, quan va ser nomenat President del Consell Suprem de Justícia Militar (CSJM).
En ple procés de la Transició, el 24 de gener de 1977 va ser segrestat per militants del GRAPO mentre anava en el seu vehicle oficial. El segrest va tenir un gran impacte polític i social, ja que coincidia amb el recent segrest d'Antonio María de Oriol y Urquijo (també pel GRAPO) o la matança d'Atocha. Tanmateix, l'11 de febrer la policia va alliberar a Oriol i Villaescusa del pis on es trobaven retinguts. L'operació de rescat fou dirigida pel comissari Roberto Conesa. Entre els membres del comando que el va segrestar hi havia Pío Moa, posteriorment "penedit", qui el 1983 fou condemnat a un any de presó per complicitat en el segrest. Va morir en 2002 a l'edat de 90 anys.

## Referències

* 1 2 «Muere a los 90 años el teniente general Emilio Villaescusa». El País, 18-10-2002.
* ↑ DECRETO 351/1973, de 23 .de febrero por el que se nombra Capitán General de la Primera' Región Militar al Teniente General don Emilio Villaescusa Quilis, cesando en su actual destino.
* ↑ «Decreto 2804/1973, de 9 de noviembre, por el que se nombra Jefe del Estado Mayor Central del Ejército al Teniente General don Emilio Villaescusa Quilis». Boletín Oficial del Estado, 12-11-1973.
* ↑ José Carlos Clemente (1994); Historias de la transición: el fin del apagón, 1973-1981, pág. 97
* ↑ Paul Preston (2005); The Politics of Revenge: Fascism and the Military in 20th-century Spain, pág. 187
* ↑ «Aquel 11 de febrero se abrió una puerta». El País, 11-02-2007.
* ↑ Muere el 'superagente' Conesa, antiguo jefe de la Brigada Político-Social, El País, 28 de gener de 1995
* ↑ El ex 'grapo' Pío Moa, condenado a un año de prisión por la Audiencia Nacional, ElPaís, 3 de desembre de 1983

## Enllaços externs

* Notícies sobre Emilio Villaescusa Quilis a El País
# José Luis Jaimerena Laurnagaray

José Luis Jaimerena Laurnagaray (Elizondo, 12 de maig del 1960) és un ciclista navarrès que només fou professional la temporada 1983. Des del 1996, va entrar a formar part de l'equip de direcció esportiva de l'equip Banesto, actual Movistar Team.

## Palmarès

* 1982
** Vencedor d'una etapa del Cinturó a Mallorca

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
# Intel·ligència corporal-cinestèsica

La intel·ligència corporal cinestèsica és un tipus d'intel·ligència que es destaca per la realització d'accions motrius i que en general tenen els professionals de qualsevol tipus d'esport i els coreògrafs i ballarins, per exemple. Prima un estil cognitiu cinestèsic.
Aquesta intel·ligència destaca especialment en les habilitats de control del cos sobre objectes, i el domini efectiu per dimensionar mentalment l'espai físic on s'efectua la tasca pràctica. A diferència de la intel·ligència corporal visual, generalment emprada en el camp de la cirurgia mèdica, on s'han de refinar els sentits visuals i cinestèsics, la intel·ligència corporal cinestèsica té un perfeccionisme que s'aplica a totes les funcions anatòmiques mòbils.

## Aplicacions

Els ballarins tenen aquesta intel·ligència molt desenvolupada, ja que expressen emocions i bellesa a través del cos humà utilitzant moviments que poden arribar a ser difícils de fer, coordinar i memoritzar. Treballen a més les sensacions cenestèsiques, l'equilibri, l'espai, simulen i copien, etc. Els actors també tenen desenvolupada aquesta intel·ligència, ja que simulen expressions facials i corporals. També forma part de la instrucció dels cossos de policia moderns, i dels reclutes de les forces especials de l'exèrcit a nivell mundial.

## Vegeu també

* Intel·ligència emocional
* Teoria de les intel·ligències múltiples

## Referències

* ↑ Juan Rodríguez. Literatura espanyola contemporània: materials auxiliars, textos i documents. Univ. Autònoma de Barcelona, 1995, p. 52–. ISBN 9788449004490 [Consulta: 14 abril 2011].
# Holanda del Sud

Holanda del Sud (Zuid-Holland) és una província dels Països Baixos. És el resultat de la partició, el 1840, de la regió d'Holanda, una de les integrants de la República de les Províncies Unides (l'altra meitat és Holanda del Nord, que queda al nord). Està situada a l'oest del país, a la desembocadura del Rin.
És la més poblada de les províncies dels Països Baixos, amb més del 20% de la seva població total (bona part d'ella situada a l'aglomeració del Randstad juntament amb ciutats de les províncies veïnes d'Holanda del Nord i Utrecht).
La seva capital és La Haia.

## Bandera

La bandera d'Holanda del Sud (neerlandès: vlag van Zuid-Holland) fou adoptada el 15 d'octubre de 1985 pel Consell Provincial d'Holanda del Sud reemplaçant la bandera utilitzada des del 22 de juny de 1948. La bandera representa un lleó rampant vermell contornejat en negre i lleugerament desplaçat cap al pal sobre un camp groc. El disseny es basa en l'escut, procedent del segle xii, del comtat d'Holanda: Un lleó rampant de gules sobre camp d'or.

## Localitats importants

* Delft
* Gouda
* Leiden
* La Haia
* Rotterdam

## Estats provincials

Eleccions als Estats provincials :
| Partit | 2003 | 2003 | 2007 | 2007 |
| Partit | % | Escons | % | Escons |
| CDA | 23,1 | 20 | 21,5 | 13 |
| VVD | 21,4 | 18 | 20,3 | 12 |
| PvdA | 23,5 | 20 | 17,0 | 10 |
| Partit Socialista | 5,1 | 4 | 13,5 | 8 |
| ChristenUnie | 3,9 | 3 | 6,9 | 4 |
| GroenLinks | 6,3 | 5 | 5,9 | 3 |
| SGP | 4,7 | 4 | 4,3 | 2 |
| PvdD | - | - | 3,1 | 1 |
| Leefbaar Zuid-Holland | 1,2 | 1 | 3,0 | 1 |
| D66 | 4,9 | 4 | 2,6 | 1 |
| LPF | 4,7 | 4 | - | - |
| Participació | 45,2 | 83 | 44,0 | 55 |

## Referències

* ↑ Entrada d'Holanda del Sud, al Nomenclàtor mundial de l'Institut d'Estudis Catalans
* ↑ «https://www.zuid-holland.nl/loket/huisstijl-vlag-wapen/» (en neerlandès). Provincie Zuid-Holland. [Consulta: 21 octubre 2020].
# Gougenheim

Gougenheim (en alsacià Gööne) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 380 habitants.
Forma part del cantó de Bouxwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Kochersberg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 381 | 344 | 324 | 382 | 363 | 380 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001 | Bernard Klein | |
# El desbarrancadero

El desbarrancadero és una novel·la de l'escriptor colombià nacionalitzat mexicà Fernando Vallejo. Va ser publicada per Alfaguara en 2001 abans de La rambla paralela. Es considera com una obra d'escriptura aberrant, càustica i desmesurada de la literatura hispanoamericana amb una lúcida força literària. L'obra va ser guardonada amb el Premi Rómulo Gallegos 2003 en la seva XIIIa edició.

## Referències

* ↑ País, Ediciones El «Los mejores libros en español de los últimos 25 años» (en castellà). EL PAÍS, 28-10-2016.
# Epílic d'Atenes

Epílic d'Atenes (en llatí Epilycus, en grec antic Ἐπίλυκος) fou un poeta còmic atenenc de la vella comèdia del que es coneix l'obra Κωραλίσκος, mencionada per un antic gramàtic en relació amb Aristòfanes. Suides el cita i en reprodueix algun fragment, però no indica la seva època. Un autor d'aquest nom, germà del poeta còmic Crates també el menciona Suides, però no se sap si era el mateix.

## Referències

* ↑ Epilycus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 37
# Erre (Nord)

Erre és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.351 habitants. Limita al Nord amb Wandignies-Hamage, a l'est amb Hornaing al sud-est amb Escaudain, al sud-oest amb Abscon i a l'oest amb Fenain.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.620 | 1.615 | 1.465 | 1.403 | 1.388 | 1.346 | 1.355 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Alain Pakosz | |

## Referències

Viccionari
# Julieta (satèl·lit)

Julieta és un satèl·lit interior d'Urà. Va ser descobert gràcies a les imatges de la sonda Voyager 2 el 3 de gener de 1986, i se li va assignar la designació temporal S/1986 U 2. El seu nom es deu a l'heroïna de l'obra de teatre Romeo i Julieta de William Shakespeare. També se'l coneix amb el nom d'Urà XI.
Julieta pertany al grup de satèl·lits de Pòrcia, que inclou també Bianca, Crèssida, Desdèmona, Pòrcia, Rosalina, Cupid, Belinda i Perdita. Aquests satèl·lits presenten òrbites i propietats fotomètriques similars. Desgraciadament es coneix poca cosa més que la seva òrbita, radi de 32 km i albedo geomètrica de 0,08.
A les imatges de la Voyager 2 Julieta es mostra com un objecte allargat, amb l'eix major apuntant cap a Urà. La ràtio dels eixos de l'esferoide prolat de Julieta és 0,5 ± 0,3. la seva superfície presenta un color grisós.
Julieta podria col·lidir amb Desdèmona en els propers 100 milions d'anys.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: http://adsabs.harvard.edu/abs/1998AJ....115.1195J.
* 1 2 3 4 «NASA FACTS» (en anglès). NASA.
* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
* ↑ Smith, B. A. «IAU Circular No. 4164», 16-01-1986. [Consulta: 6 agost 2006].
* ↑ «Planet and Satellite Names and Discoverers». Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology, 21-07-2006. [Consulta: 6 agost 2006].
* 1 2 3 Karkoschka, Erich «Comprehensive Photometry of the Rings and 16 Satellites of Uranus with the Hubble Space Telescope». Icarus, 151, 2001, pàg. 51–68. DOI: 10.1006/icar.2001.6596.
* ↑ Jacobson, R.A. «The Orbits of the Inner Uranian Satellites From Hubble Space Telescope and Voyager2 Observations». The Astronomical Journal, 115, 1998, pàg. 1195–1199. DOI: 10.1086/300263.
* 1 2 3 Karkoschka, Erich «Voyager's Eleventh Discovery of a Satellite of Uranus and Photometry and the First Size Measurements of Nine Satellites». Icarus, 151, 2001, pàg. 69–77. DOI: 10.1006/icar.2001.6597.
* ↑ Duncan, Martin J.; Jack J. Lissauer «Orbital Stability of the Uranian Satellite System». Icarus, 125, 1, 1997, pàg. 1–12. DOI: 10.1006/icar.1996.5568 [Consulta: 30 abril 2008].

## Enllaços externs

* Perfil de Julieta de NASA
* Julieta + diagrama d'anell (Cortesia de l'Astronomy Magazine 2005)
* Satèl·lits coneguts d'Urà (Scott S. Sheppard)
# Ibn Sabil

Ibn Sabil (àrab: الرحلة الكبرى, Ar-rihla al-kubrà, ‘El gran viatge’) estrenada en francès com Le Grand Voyage, és una pel·lícula marroquina de comèdia dramàtica del 1981 dirigida per Mohamed Abderrahman Tazi.

## Sinopsi

La pel·lícula mostra les peripècies d'un jove que ha de conduir un camió carregat de dàtils des d'Inezgane, al sud del país, fins a Tànger.

## Repartiment

* Ali Hassan
* Nadia Atbib
* Jilali Farhati

## Recepció

Fou projectada a la II edició de la Mostra de València del 1981, on va obtenir una menció especial. També va guanyar el premi al millor guió i al a millor imatge al Festival Nacional del Cinema de Rabat del 1982.

## Referències

* ↑ «Tazi consacré à Khouribga». L'Opinion, 29-06-2014.
* ↑ Le Grand Voyage a telerama.fr
* ↑ «Sólo se ama una vez», galardonada con el primer premio, ABC, 10 de novembre de 1981
* ↑ Le Grand Voyage a maghrebdesfilms.fr
# Hugh Percy Wilkins

Hugh Percy Wilkins (1896 - 1960) fou un astrònom gal·lès aficionat, especialista en l'observació lunar. Fou molt conegut per haver realitzat un dels mapes més detallats de la Lluna, molt de temps abans que comencés l'època espacial amb el Programa Apol·lo. Aquest catàleg lunar tenia un diàmetre estimat de 7,6 metres. Va estar a càrrec de la direcció de la British Astronomical Association. El seu nom apareix a la cartografia lunar assignat al cràter Wilkins, de 45 km de diàmetre. Juntament amb l'astrònom i selenògraf català Antoni Paluzie i Borrell, va fundar el juliol de 1956 la Societat Lunar Internacional -ILAS- (International Lunar Astronomical Society), amb seus a Barcelona i Bewleyheath (Anglaterra). Amb Patrick Moore fou autor de The Moon mapa cartogràfic de la Lluna, publicat el 1955.

## Referències

* ↑ «Obituary: Hugh Percival Wilkins» (en anglès). Journal of the British Astronomical Association, 70, pàg. 237–238. Bibcode: 1960JBAA...70..235..
* ↑ «Mapping the Moon: the story of the Wilkins Moon map» (en anglès). Royal Museums Greenwich, 05-07-2019. [Consulta: 14 desembre 2019].
* ↑ Howells, W. Roscoe. «Hugh Percy Wilkins 1896 - 1960» (en anglès). Llanelli Community Heritage. [Consulta: 14 desembre 2019].
# Hernán Darío Pellerano

Hernán Darío Pellerano (Buenos Aires, 4 de juny de 1984) és un futbolista professional argentí que juga al club argentí de San Martín de Tucumán.

## Referències

* ↑ «Hernán Pellerano Player profile 2023 | Transfermarkt» (en anglès). Transfermarkt, 8 novembre 2022. [Consulta: 30 abril 2023].
# Gouhelans

Gouhelans és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 115 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Gouhelans era de 115 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 24 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 63 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 61 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 46 habitatges principals, 39 estaven ocupats pels seus propietaris i 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 5 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 30 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Gouhelans el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 80 persones, 58 eren actives i 22 eren inactives. De les 58 persones actives 55 estaven ocupades (33 homes i 22 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 22 persones inactives 6 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Gouhelans hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Gouhelans a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Gouhelans a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Eleccions parlamentàries armènies de 2018

El 9 de desembre de 2018 es van celebrar eleccions parlamentàries anticipades a Armènia, ja que cap dels partits de l'Assemblea Nacional va poder presentar i després elegir un candidat a primer ministre en el període de dues setmanes que va seguir a la dimissió del primer ministre en funcions, Nikol Paixinian, el 16 d'octubre. Van ser les primeres eleccions després de la revolució de 2018 i les primeres eleccions anticipades del país.
El resultat va ser una victòria aclaparadora de l'Aliança "El meu pas" de Paixinian, que va rebre el 70% dels vots i va obtenir 88 dels 132 escons de l'Assemblea Nacional. La participació fou de 48,6%.

## Referències

* ↑ «Armenia Parliament Dissolved, Early Elections Set For December». [Consulta: 10 desembre 2018].
* ↑ «Exclusive: Armenian PM Pashinyan to resign for early election, he tells FRANCE 24 - France 24» (en anglès). France 24, 10-10-2018 [Consulta: 11 octubre 2018].
* ↑ «Armenia to hold snap parliamentary elections in December» (en anglès). Public Radio of Armenia, 02-10-2018 [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ «Armenian PM announces resignation». [Consulta: 10 desembre 2018].
* ↑ «Armenians head to polls in first ever snap parliamentary election (PHOTOS)». [Consulta: 10 desembre 2018].
* ↑ «Armenia elections: Final voter turnout was less than 50%». [Consulta: 10 desembre 2018].
# Enrique Ramírez de Saavedra y de Cueto

Enrique Ramírez de Saavedra y Cueto, iv duc de Rivas (Malta, 1826-Madrid, 7 de novembre de 1914) va ser un literat i polític espanyol de la Restauració.

## Biografia

Va néixer a l'illa de Malta en 1826, on els seus pares, el duc de Rivas i María de l'Encarnación Cueto, es trobaven en l'exili. També es va dedicar a la literatura com el seu progenitor, publicant poesia, novel·la històrica i llibres de contes; obra que li portaria a ingressar en la Reial Acadèmia Espanyola; va prendre possessió de la cadira d el 14 de maig de 1863. Senador electe per la província de Madrid en 1876, des de 1877 exercí de senador vitalici. També va exercir els càrrecs de regidor i tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Madrid. Va morir el 7 de novembre de 1914 a Madrid.

## Referències

* ↑ Boyd, 1914-1916, p. 25.
* 1 2 Boyd, 1914-1916, p. 26.
* ↑ «Enrique Ramírez de Saavedra y de Cueto». Académicos de número. Real Academia Española.
* 1 2 «Ramírez de Saavedra y Cueto, Enrique. Duque de Rivas». Senadores. Senat d'Espanya.

## Bibliografia

* Boyd, León (Enrique Casal) «Una pérdida dolorosa. El duque de Rivas». El año aristocrático, 2, 1914-1916, pàg. 25-29.