OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Província de Llanquihue

La província de Llanquihue se situa al centre de la Regió dels Lagos, al sud de Xile. Té una superfície de 14.876,4 km² i té una població de 321.493 habitants. La seva capital provincial és la ciutat de Puerto Montt.
El clima és temperat marítim plujós, amb temperatures mitjanes de 10 °C i precipitacions de fins a 3.000 mm anuals. La vegetació és boscosa i hi destaquen espècies com el làrix, la lenga, el llorer, les molses, elslíquens i les falgueres.

## Comunes

La província està constituïda per nou comunes:
| Comuna | Població (2017) |
| Calbuco | 33.985 hab. |
| Cochamó | 4.023 hab. |
| Fresia | 12.261 hab. |
| Frutillar | 18.428 hab. |
| Llanquihue | 17.591 hab. |
| Los Muermos | 17.068 hab. |
| Maullín | 14.271 hab. |
| Puerto Montt | 245.902 hab. |
| Puerto Varas | 44.578 hab. |

## Governadors provincials

| Governador | Partit | Període | Govern |
| Dictadura militar ||||
| Mario Messen García | Militar | 14 de gener de 1976-4 de desembre de 1978 | Augusto Pinochet Ugarte |
| Hugo Prado Contreras | Militar | 4 de desembre de 1978-15 de gener de 1982 | Augusto Pinochet Ugarte |
| Fernando Polanco Gallardo | Militar | 15 de gener de 1982-5 de març de 1985 | Augusto Pinochet Ugarte |
| Sergio Videla Valdebenito | Militar | 5 de març de 1985-5 de desembre de 1988 | Augusto Pinochet Ugarte |
| Mario Ernst Frene | Civil | 5 de desembre de 1988-11 de març de 1990 | Augusto Pinochet Ugarte |
| Recuperació de la democràcia ||||
| Gustavo Flores Santibáñez | PR | 11 de març de 1990-11 de març de 1994 | Patricio Aylwin Azócar |
| Osvaldo Wistuba Vivar | PDC | 11 de març de 1994-3 de juliol de 1996 | Eduardo Frei Ruiz-Tagle |
| Ramón Ricardo García Rodríguez | PDC | 3 de juliol de 1996-11 de març de 2000 | Eduardo Frei Ruiz-Tagle |
| Patricio Oscar Cantos Oyarzún | PPD | 11 de març de 2000-29 de desembre de 2000 | Ricardo Lagos Escobar |
| María Cristina Maeztu Vidal | PPD | 29 de desembre de 2000-11 de març de 2006 | Ricardo Lagos Escobar |
| Óscar Valenzuela Meza | PDC | 11 de març de 2006-11 de març de 2010 | Michelle Bachelet Jeria |
| Francisco Alejandro Muñoz Le-Breton | IND-UDI | 17 de març de 2010-11 de març de 2014 | Sebastián Piñera Echenique |
| Juan Carlos Gallardo Gallardo | PDC | 11 de març de 2014-11 de març de 2018 | Michelle Bachelet Jeria |
| Leticia Tamara Oyarce Kruger | UDI | 11 de març de 2018 - En el càrrec | Sebastián Piñera Echenique |

## Referències

* ↑ Instituto Nacional de Estadísticas. «Censo 2017: Primera entrega de resultados definitivos - Cantidad de personas por sexo y edad» (XLSX), 22-12-2017. [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ Barrientos, Juan «Nuevos Gobernadores en Región de los Lagos». .
# Rabah Madjer

Rabah Madjer —àrab: رابح ماجر, Rābaḥ Mājir— (Hussein Dey, 15 de febrer, 1958) fou un futbolista algerià que jugava de davanter.
Un dels grans futbolistes de la història, jugà a la selecció durant 14 anys entre 1978 i 1992, i participà en els Mundials de 1982 i 1986. És el màxim golejador de la selecció amb 29 gols en 87 partits. Destacà al FC Porto amb qui fou campió d'Europa el 1986-87 i campió intercontinental. També defensà els colors del València CF.
Madjer també fou entrenador de la selecció algeriana i de diversos clubs de Qatar, entre d'altres. També ha estat comentarista pel canal Al Jazeera.

## Referències

* ↑ African legends: Rabah Madjer; BBC Sport, 1 September 2003
* ↑ Rabah Madjer; UEFA, 16 January 2003
* ↑ ESTEBAN, HÉCTOR. «El día que Madjer desató la locura en Valencia» (en castellà), 02-01-2018. [Consulta: 5 octubre 2024].
* ↑ «Former players rally behind Algeria coach Madjer». BBC Sport, 30-10-2017.
* ↑ «Madjer to coach Qatari club». BBC Sport, 21 December 2005.
* ↑ «Algerian soccer great Rabah Madjer to become UN Goodwill Ambassador». United Nations, 10-10-2011. Arxivat 23 de març 2018 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2020-07-20 a Wayback Machine.
# The World's Best Chefs

The World's Best Chefs és una sèrie de televisió produïda per Minoria Absoluta i Visual 13 per a la cadena estatunidenca Fox Broadcasting Company que tracta sobre els millors cuiners del món, dividida en dotze capítols de vint minuts de durada cadascun. S'estrenarà el proper 20 d'octubre de 2014 al canal Fox Life, i es preveu que estarà disponible en diverses plataformes de televisió de pagament espanyoles el mateix mes. Entre els cuiners que apareixen sumen 29 estrelles Michelin en els seus restaurants principals. El projecte es va ser presentat per Francesc Escribano el 2 de setembre a l'Antiga Fàbrica Damm a Barcelona. La producció s'emetrà també a Llatinoamèrica, Europa i Àsia.
Els cuiners elegits per a la primera temporada són: Joan Roca i Fontané, Andoni Luis Aduriz, Michel i Sébastien Bras, Gastón Acurio, Massimo Bottura, Grant Achatz, Alex Atala, Michel Guérard, Daniel Humm, José Andrés, Juan Mari Arzak i Ferran Adrià.

## Referències

* ↑ Callarissa, Joan «Una producció catalana reuneix els millors cuiners del món». Diari Ara, 03-09-2014 [Consulta: 8 setembre 2014].
* ↑ «The World's Best Chefs: New Show to Profile Adrià, Andrés, and More». eater.com. [Consulta: 8 setembre 2014].
* ↑ «Visual13 estrena la sèrie 'The world's best chefs' per a la FOX». Empordà.info. Arxivat de l'original el 8 de setembre 2014. [Consulta: 8 setembre 2014].
# Tampere United

El Tampere United és un club de futbol finlandès de la ciutat de Tampere.

## Història

El club nasqué el juliol de 1998. La idea inicial era fusionar dos clubs locals, el FC Ilves i el TPV Tampere però finalment el TPV decidí continuar tot sol amb el seu propi equip. Així, el FC Ilves continuà jugant a les categories inferiors amb el seu antic nom i l'equip professional es convertí en el Tampere United. L'evolució del nom del club ha estat la següent:
* 1931: Ilves Viipuri
* 1945: IKissat Tampere, l'equip canvià de ciutat després de la II Guerra Mundial, en ser Viipuri annexionada per la Unió Soviètica
* 1974: FC Ilves, després de fusionar-se amb el club TaPa-Tampereen Palloilijat (fundat el 1920)
* 1998: Tampere United

## Palmarès

* Lliga finlandesa de futbol: (5)
** 1950 (IKissat Tampere), 1983 (Ilves Tampere), 2001, 2006, 2007
* Copa finlandesa de futbol: (3)
** 1979 (Ilves Tampere), 1990 (Ilves Tampere), 2007

## Futbolistes destacats

* Jarkko Wiss
* Pasi Salmela
* Ville Lehtinen
* Janne Räsänen
* Petri Heinänen
* Juska Savolainen
* Vasile Marchis
* Dionisio
* Noah Hickey
* Lee Jones
* Gerry Creaney (1999)
* László Répási (1999-2001)

## Enllaços externs

* (finès) Web oficial
* (finès) Sinikaarti - Web de seguidors Arxivat 2008-09-17 a Wayback Machine.
* (anglès) Web no oficial Arxivat 2014-06-15 a Wayback Machine.
* (anglès) Football in Finland - Bloc

## Referències

* ↑ «Perfil». weltfussballarchiv.com. Arxivat de l'original el 2017-09-18. [Consulta: 9 abril 2017].
# Vida cel·lular

La vida cel·lular és la vida dotada de cèl·lules. El sentit habitual del terme «vida» implica que un organisme tingui o bé una estructura unicel·lular o bé una estructura multicel·lular.
Tanmateix, l'adjectiu «cel·lular» implica l'existència de vida terrestre «no cel·lular». Aquest punt de vista inclou sovint la classificació dels virus com a formes de vida.
A l'hora de parlar dels dominis de la vida, de vegades s'utilitza el terme Cytota com a nom d'un regne, domini o imperi, per distingir la vida cel·lular de la vida no cel·lular (denominada Acytota).Aquestes serien les dues úniques subdivisions de la vida terrestre – també coneguda com a organismes terrestres, Biota, Naturae o Vitae.
El debat sobre la possibilitat que la vida sigui cel·lular i no cel·lular s'ha intensificat recentment a causa del descobriment l'any 2003 que Mimivirus és molt gran, té gens per centenars de proteïnes i pot fabricar algunes proteïnes que estan implicades en la síntesi d'altres proteïnes. Aquest descobriment ha suggerit a alguns viròlegs i bacteriòlegs que hi hauria d'haver un quart domini de la vida, un domini víric, a més dels dominis cel·lulars dels arqueus, bacteris i eucariotes.

## Referències

* ↑ Hsen-Hsu, Hu (1965). The major groups of living beings: a new classification. Taxon 14(8): 254-261.
* ↑ Peter J. Russell 2014. Biology: The Dynamic Science. e-Study Guide. 3rd ed.

## Vegeu també

* Bioquímica alternativa
# Serrat Blanc (Abella de la Conca)

El Serrat Blanc és un serrat que comença, al sud-oest, en el terme d'Abella de la Conca i, en direcció nord-est, s'endinsa en el de Conca de Dalt, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, per on té la major part de recorregut. Constitueix el contrafort de l'extrem sud-oest de la Serra de Boumort. Tot és dins de la comarca del Pallars Jussà.
Està situada lluny dels nuclis habitats dels dos termes que trepitja, al nord-oest de Carreu, però fora de la vall del riu de Carreu. Té el punt més baix a les Solanes del Pla del Tro, a uns 1.350 m d'altitud, i s'enfila cap al nord-est, cap a la Serra de Planell Ras.

## Etimologia

Serrat Blanc és un topònim de caràcter descriptiu, fonamentat en el tipus de terreny del lloc, calcari, que li dona un aspecte marcadament blanc. Es tracta, doncs, d'un topònim romànic, és a dir, creat ja directament en català.

## Enllaços externs

* El Serrat Blanc en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ptolemeu (fill de Ptolemeu)

Ptolemeu (en grec antic Πτολεμαῖος) fill de Ptolemeu fou un oficial macedoni nomenat per Antípater com un dels somatophylaces (membre de la guàrdia personal) del rei titular Filip III Arrideu l'any 321 aC. Era probablement fill del Ptolemeu, fill de Seleuc que havia tingut també aquest càrrec.

## Referències

* ↑ 6.Ptolemaeus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 565
Viccionari
# Província de Llibertat-Granville Town

Província de Llibertat-Granville Town fou un establiment colonial britànic a l'Àfrica Occidental. El seu nom era Província de Llibertat, però l'única ciutat que la integrar era Granville Town, i per això fou anomenada de les dues maneres. La província va ser establerta el 1787 pel Comitè basat a Londres per l'Alleujament del Negre Pobre. Van arranjar pel transport dels anomenats Negres Pobres de Londres a Sierra Leone on van establir el primer poblament i colònia que va durar fins que 1789, refundant-se el 1791 persistint fins al 1800. Aquest poblament diferia de la Colònia de Freetown, que va ser establerta l'11 de març de 1792 per colons de Nova Escòcia.

## Pobladors de Granville Town

Molts d'aquests Negres Pobres eren negres lleialistes que havien decidit o van ser forçats a deixar els Estats Units després de la Guerra americana d'Independència; alguns van venir després d'estar diversos anys a Nova Escòcia, una altra colònia britànica d'Amèrica del nord i per això foren coneguts Negres de Nova Escòcia. Tots afirmaven una identitat britànica. Alguns eren anteriorment esclaus negres de les Índies Occidentals i uns quants eren bengalís. Algunes dones angleses també eren part del poblament.

## La destrucció i restabliment de Granville Town

Granville Town (anomenada pel seu benefactor i patró Granville Sharp) va ser establert com la primera ciutat de la Província de Llibertat abans que fou destruïda el 1789. La ciutat va ser reconstruïda el 1791 a Fourah Bay amb l'assistència d'Alexander Falconbridge, que anteriorment havia estat cirurgià en un vaixell esclau. Tot i que els negres de Nova Escòcia van establir Freetown el 1792, els cimarrons jamaicans va ser establerts a Granville Town el 1800 després de la seva arribada de Nova Escòcia. Tanmateix, per 1800, el poblament havia estat en gran part abandonat degut als atacs dels pobles temnes de l'Imperi Koya, i els cimarrons aviat van ser traslladats al poblament de Freetown on van formar un districte que seria conegut més tard com Maroon Town. Algunes famílies criolles com els Clarke i els Reeds (Reids) deuen ser descendents dels vells colons.
# Teatre Nacional de Letònia

El Teatre Nacional de Letònia en letó, Latvijas Nacionālais teātris, és el teatre nacional de Letònia, i està ubicat a la ciutat de Riga, capital del país.
L'edifici va ser construït entre 1899 i 1902 per l'arquitecte letó Augusts Reinbergs, convertint-se en el segon teatre rus de la capital. Va tancar durant la Primera Guerra Mundial. El 18 de novembre de 1918, la independència de Letònia es va declarar en aquest edifici, on un any abans s'havien dut a terme les primeres representacions teatrals en letó.
Com a Teatre Nacional es va fundar formalment el 30 de novembre de 1919, just un any després de la independència del país. El primer programa artístic el va dur a terme Jānis Akurāters, un escriptor letó, cap del departament del Ministeri letó d'educació. El director actual és Viesturs Rieksts i el director artístic és Edmunds Freibergs.

## Vegeu també

* Teatre Nou de Riga

## Referències

* ↑ Latvijas Nacionālais teātris. / sast. Evita Sniedze - Jumava: Rīga, 2004. ISBN 9984-05-864-6
* ↑ Ieva Struka (Zole): Latvijas Nacionālais teātris. Aiz priekškara (fragmenti)

## Enllaços externs

* www.teatris.lv Web oficial
# Schairerita

La schairerita és un mineral de la classe dels sulfats. Anomenat l'any 1941 per William Frederick Foshag en honor de John Frank Schairer (13 d'abril de 1904 Rochester, Nova York - 26 de setembre de 1970, Point-no-Point, Maryland), químic i físic que va estudiar l'equilibri de fase de silicats formadors de roques i roques en sistemes saturats de silici i subsaturats. Durant la Segona Guerra Mundial, Schairer va desenvolupar aliatges que milloraven notablement el rendiment de les armes petites. Schairer va ser president de la Societat Mineralogística d'Amèrica i altres organitzacions professionals importants i va rebre molts premis i reconeixements durant la seva carrera professional.

## Classificació

La schairerita es troba classificada en el grup 7.BD.10 segons la classificació de Nickel-Strunz (7 per a sulfats (selenats, tel·lurats, cromats, molibdats, wolframats); B per a sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, sense H₂O; i D per a només amb grans cations; el nombre 10 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 30.1.9.1 (30 per a sulfats anhidres que contenen grup hidroxil o halogen i 1 per a (AB)$_m$(XO₄)$_p$Z$_q$, on m:p>2:1; 9 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup).

## Característiques

La schairerita és un sulfat de fórmula química Na$_{21}$(SO₄)₇ClF₆. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5. Lent però completament soluble en aigua.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a Searles Lake, San Bernardino Co., California i EUA. Sol trobar-se en dipòsits d'evaporita continental.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Schairerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Schairerite Mineral Data». Web Mineral.

## Bibliografia

* Foshag, W.F. (1931), Schairerite, a new mineral from Searles Lake, California, American Mineralogist: 16: 133-139.
* Frondel, C. (1940) American Mineralogist: 25: 352.
* Palache, Charles, Harry Berman & Clifford Frondel (1951), The System of Mineralogy of James Dwight Dana and Edward Salisbury Dana Yale University 1837-1892, Seventh edition, Volume II: 547-548.
* Wolfe, C.W.& Alice Caras (1951), Unit cell of schairerite: (resum) Geological Society of America Bull.: 62: 1491; …American Mineralotgist: 36: 912-915.
* Brown, F.H. and A. Pabst (1971), New data on galeite and schairerite: American Mineralogist: 56: 174-178.
* Mineralogical Magazine (1975): 40: 131-139.
# Teatre Nacional de Brno

El Teatre Nacional de Brno (en txec: Národní divadlo Brno) és el teatre principal de la ciutat txeca de Brno. Va ser inaugurat el 1884 seguint l'estil arquitectònic del Teatre Nacional de Praga.

## Escenaris

En l'actualitat consta de tres escenaris:
* Teatre Mahen (drama): Construït el 1882 com el Deutsches Stadttheater, va ser el primer teatre europeu en il·luminar-se amb llum elèctrica (dissenyat per Thomas Alva Edison).
* Teatre Janáček (òpera, ballet): Un edifici modern construït entre 1961 i 1965. Zdenĕk Neverla va ser designat com a director general de l'Òpera Janáček el 1990.
* Teatre Reduta: És el teatre més antic de l'Europa Central. El 1767, Wolfgang Amadeus Mozart hi va fer un concert a l'edat de dotze anys.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (anglès)
# Teatre Nacional Habima

El Teatre Nacional Habima (en hebreu: הבימה - התיאטרון הלאומי) és el teatre nacional d'Israel i un dels primers teatres que va portar a l'escenari peces tant en idioma ídish com en hebreu. Es troba a la plaça Habima, en el centre de la ciutat de Tel-Aviv. Habima va ser fundat per Nahum Zemach a Moscou poc després de la revolució de 1905. A causa que les seves actuacions van ser en hebreu i s'ocupava dels problemes de la gent jueva, especialment la persecució del govern tsarista. El 1945, la companyia va construir un edifici a Tel-Aviv, que va ser ocupat abans de la seva finalització. Habima ha estat oficialment considerat el teatre nacional d'Israel des de 1958, any en el qual va rebre el Premi Israel de teatre. El mes de gener de 2012, el teatre va reobrir després de quatre anys i mig de renovacions. L'arquitecte Ram Karmi va ser l'encarregat de redissenyar l'edifici històric. Habima significa "l'escena".

## Referències

* ↑ DictionaryKey=Tashyah

## Enllaços externs

* www.habima.co.il/ (hebreu)
# Victorià, Frumenci i companys

Victorià, Frumenci i companys són un grup de màrtirs cristians, morts a Adrumetum en 484 durant les persecucions dels vàndals arrians.
Huneric, rei dels vàndals, va començar la persecució dels preveres i monjos catòlics en 480, i el 484 començà a perseguir els altres, simples creients. Victorià era un catòlic ric d'Adrumetum, procònsol, que havia estat nomenat pel mateix Hunneric i l'havia servit adequadament, fins que el rei es convertí a l'arrianisme. En no voler abjurar de la seva fe, va ésser torturat i mort.
També van ser morts quatre mercaders: dos es deien Frumenci i eren de Cartago. Altres dos eren germans de la ciutat d'Aquae Regiae a la Bizacena, i van ésser morts a Tabauda.

## Notes

* ↑ El fet que el Martirologi romà, en llatí, digui "duorum germanorum Aquisregentium" ha fet que alguns tractadistes confonguessin l'esment i donessin el nom de Germà a aquests dos màrtirs, qualificant-los de Germà d'Acquae Regiae i Germà de Tabauda; així apareixen als martirologis de Pietro Gelasini i Francesco Maurolico.

## Enllaços externs

* Sts. Victorian, Frumentius, and Companions Arxivat 2008-01-05 a Wayback Machine.
# The World's 50 Best Restaurants

The World's 50 Best Restaurants (en català, Els 50 millors restaurants del món) és una llista anual elaborada pel grup editorial britànic William Reed Business Media i que originalment apareixia a la revista britànica The Restaurant Magazine. Aquesta llista publica des del 2002 els que considera els 50 millors restaurants del món basant-se en una enquesta a xefs i crítics internacionals. El restaurant El Bulli de Roses l'ha encapçalat en cinc ocasions i El Celler de Can Roca de Girona en dues. El 2024 fou el Disfrutar de Barcelona el que va aconseguir el primer premi, de manera que en vuit de les 22 edicions un restaurant català havia aconseguit el primer lloc de la llista.

## Millor restaurant del món

| Millor restaurant del món | Millor restaurant del món | Millor restaurant del món | Millor restaurant del món | Ref. |
| Any | 1er | 2n | 3r | Ref. |
| 2002 | El Bulli | Gordon Ramsay | The French Laundry | |
| 2003 | The French Laundry | El Bulli | Le Louis XV | |
| 2004 | The French Laundry | The Fat Duck | El Bulli | |
| 2005 | The Fat Duck | El Bulli | The French Laundry | |
| 2006 | El Bulli | The Fat Duck | Pierre Gagnaire | |
| 2007 | El Bulli | The Fat Duck | Pierre Gagnaire | |
| 2008 | El Bulli | The Fat Duck | Pierre Gagnaire | |
| 2009 | El Bulli | The Fat Duck | Noma | |
| 2010 | Noma | El Bulli | The Fat Duck | |
| 2011 | Noma | El Celler de Can Roca | Mugaritz | |
| 2012 | Noma | El Celler de Can Roca | Mugaritz | |
| 2013 | El Celler de Can Roca | Noma | Osteria Francescana | |
| 2014 | Noma | El Celler de Can Roca | Osteria Francescana | |
| 2015 | El Celler de Can Roca | Osteria Francescana | Noma | |
| 2016 | Osteria Francescana | El Celler de Can Roca | Eleven Madison Park | |
| 2017 | Eleven Madison Park | Osteria Francescana | El Celler de Can Roca | |
| 2018 | Osteria Francescana | El Celler de Can Roca | Mirazur | |
| 2019 | Mirazur | Noma | Asador Etxebarri | |
| 2021 | Noma | Geranium | Asador Etxebarri | |
| 2022 | Geranium | Central Restaurante | Disfrutar | |
| 2023 | Central Restaurante | Disfrutar | DiverXO | |
| 2024 | Disfrutar | Asador Etxebarri | Table | |

## Referències

* ↑ «The World's 50 Best Restaurants».
* 1 2 «El català Disfrutar es converteix en el nou millor restaurant del món». El Nacional, 06-06-2024. [Consulta: 6 juny 2024].
* ↑ «The World's 50 Best Restaurants | The List and Awards» (en anglès). [Consulta: 19 juliol 2022].
* ↑ «The World's 50 Best Restaurants | The List and Awards» (en anglès). [Consulta: 24 octubre 2023].
# Pètal

En la flor, un pètal és cadascuna de les peces que componen la corol·la. Cada pètal es troba sovint diferenciat en ungla (de forma estreta) i làmina o limbe (ample, acolorit i obert). A més, els pètals poden presentar taques de coloració, i sovint de textura i olor diferents i, amb freqüència, presenten senyals de nèctar, de vegades només visibles per l'ull de determinats insectes.
El nombre de pètals d'una flor ajuda a la identificació de la planta: les eudicotiledònies normalment tenen quatre o cinc pètals i les monocotiledònies en tenen tres o algun múltiple de tres.
Els pètals de la corol·la poden ser lliures o bé soldats. En el primer cas diem que la flor és dialipètala i en el segon gamopètala (o simpètala).
Si entre els pètals sorgeixen peces del verticil immediat (fulles, estams o d'altres), aquestes peces es diuen alternipètales.

## Variacions

Els pètals sovint són la part més vistosa de la flor, tanmateix les flors d'algunes espècies no tenen pètals o els tenen molt reduïts. Aquestes flors s'anomenen apètales. Exemples de flors amb periants molt reduïts són les gramínies (Poaceae).
La forma dels pètals varia considerablement entre les plantes amb flors.

## Tipus de pètals

El pètals es poden classificar en:
* Enters: Si no presenten entrants ni sortints al marge.
* Lobulats o escotats: Quan presenten una escotadura no gaire marcada a la part superior.
* Bífids: Quan presenten una escotadura profunda a la part superior.
* Lacitinats: Quan es presenten entrants i sortints molt profunds a la part superior de manera que el pètal apareix dividit.
Viccionari
# Sam Querrey

Sam Austin Querrey (nascut el 7 d'octubre de 1987 a San Francisco, Estats Units) és un jugador professional de tennis nord-americà. Destacat pel seu potent servei i la seua altura (1.98 metres), Querrey ha estat indicat per alguns especialistes com el pròxim gran talent dels Estats Units. En el Torneig d'Indianapolis en 2007, connectà 10 aces de forma consecutiva en la seua victòria sobre James Blake en els quarts de final, cosa que es creu que és un rècord per a l'Era Oberta. En la seua carrera ha assolit dues victòries davant jugadors en el top-10 del rànquing mundial (sobre Blake a Indianapolis 2007 i sobre Mikhaïl Iujni en el torneig de Cincinnati d'eixe mateix any).
En 2008 arribà a la seua primera final d'ATP i el seu primer títol al derrotar el sud-africà Kevin Anderson en la definició del Torneig de Las Vegas. Aquest 2009 arribà a 5 finals de tornejos ATP on aconseguí guanyar solament una final. Per a l'Obert dels Estats Units de 2009 serà el segon jugador millor ranquejat dels Estats Units després d'Andy Roddick.

## Torneigs de Grand Slam
### Dobles mixts: 1 (0−1)

| Resultat | Núm. | Any | Torneig | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 2015 | US Open | Bethanie Mattek-Sands | Martina Hingis Leander Paes | 4−6, 6−3, [7−10] |

## Enllaços externs

* Sam Querrey a l'ATP (anglès)
* Sam Querrey a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Sam Querrey a la Copa Davis (anglès)