OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sala de concerts Tívoli

La Sala de concerts Tívoli (en danès Tivolis Koncertsal) és una sala de concerts amb capacitat per a 1.660 persones als jardins de Tívoli a Copenhaguen, Dinamarca. L'edifici, que va ser dissenyat per Frits Schlegel i Hans Hansen i va ser construït entre 1954 i 1956. La sala de concerts s'utilitza per a música clàssica (p. ex. l'Orquestra Simfònica del Tívoli), musicals de i música de jazz.

## Història

La sala solia acollir concerts de pop i rock. Entre els artistes destacats que han actuat al lloc hi ha The Grateful Dead, Country Joe and the Fish, Ike &amp; Tina Turner, Elton John, Procol Harum, Saga, Uriah Heep, Cream, Jerry Lee Lewis, Jethro Tull i Norah Jones. Avui s'utilitza principalment per a música clàssica, acústica i jazz. El Festival de la Cançó d'Eurovisió 1964 es va retransmetre des de l'auditori.

### La primera sala de concerts

La primera sala de concerts als jardins de Tívoli es va obrir el 1843. Va ser ampliat l'any 1873 i és l'edifici conegut ara com a Sala de Vidre. Hans Christian Lumbye va ser director musical i director en cap des de 1843 fins a 1872. Va escriure prop de 700 composicions per a l'orquestra, especialment polques, valses i galops.

### La sala de concerts de 1902

L'any 1902 es va construir una nova sala de concerts d'estil morisc. L'edifici va ser dissenyat per Knud Arne Petersen i Richard Bergmann.

### L'edifici actual

La sala de concerts va ser destruïda quan els jardins de Tívoli van ser destruïts durant el <i>schalburgtage</i> de la nit entre el 24 i el 25 de juny de 1944. La sala de concerts va ser reconstruïda amb un nou disseny modernista de Frits Schlegel i Hans Hansen.
L'any 2005 la sala de concerts va veure una renovació i ampliació important per part de 3XN on es va restaurar l'estil clàssic dels anys 50 de l'⁣auditori principal —incloent un esquema de colors característic de vermell, blau, groc i verd—, mentre que les instal·lacions per als visitants es van millorar i ampliar.

## Ús
### Música clàssica

Fins a l'any 2009, l'Orquestra tenia la seu a la Sala de concerts Tívoli. Des de llavors, la Filharmònica de Copenhaguen té la seu a l'antiga sala de concerts de la Ràdio danesa, que ara és la sala de concerts de la Reial Acadèmia Danesa de Música. Durant la temporada d'estiu, mentre els jardins de Tívoli estan oberts, l'orquestra continua actuant a la Sala de Concerts de Tívoli sota el nom d'⁣Orquestra Simfònica de Tívoli.

## Referències

* ↑ «Tivolis Koncertsal, Copenhagen, Denmark Concert Setlists». setlist.fm. [Consulta: 29 juny 2014].
* ↑ «Tivolis Koncertsal - Tivoli». Tivoli.dk. Arxivat de l'original el 2014-05-12. [Consulta: 1r juny 2014].
* ↑ «Tivolis Koncertsal, København» (en danès). arkark.dk. [Consulta: 25 juny 2018].

## Enllaços externs

* Sala de concerts Tívoli - Lloc web oficial (danès)
# Aguada de Cima

Aguada de Cima és una freguesia portuguesa del municipi d'Águeda. Fou vilatge fins al 1997, quan va ser elevada a vila en aquest any per la llei nº 50/97 de 12 de juliol de 1997. És seu d'una freguesia amb 28.39 km² d'àrea i 4.013 habitants (2011).
Localitzada a la part sud del municipi, la freguesia d'Aguada de Cima té com a veïns les freguesias de Borralha al nord, Belazaima do Chão al nord-est, Aguada de Baixo i Barrô a l'oest, Recardães al nord-oest i el municipi d'Anadia al sud.
Va ser, entre 1514 i 1836, seu d'un petit municipi constituït tot just per la freguesía de la seu. Tenia, el 1801, 1.216 habitants.

## Llocs d'interès

* Aguadalte
* Almas da Areosa
* Bustelo
* Cabeço Grande
* Cabeço da Igreja
* Cabeço de Lama
* Cadaval
* Canavai
* Carvalhitos
* Corsa
* Engenho
* Forcada
* Formigueiro
* Forno
* Garrido
* Ilha
* Ínsua
* Miragaia
* Monte Verde
* Pisão
* Pisão da Forcada
* Outeiro
* Povoa de Baixo
* Povoa de S. Domingos
* Povoa do Teso
* Povoa de Vale Trigo
* S. Martinho
* Seixo
* Teso
* Vale Grande
* Vale do Lobo
* Vila

## Referències

* ↑ Instituto Nacional de Estatística
* ↑ «Áreas das freguesias, concelhos, distritos e país». Arxivat de l'original el 2018-11-05.
# Schlanders

Schlanders (italià Silandro, ladí Solaneres) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte i de Vinschgau. L'any 2007 tenia 5.928 habitants. Comprèn les fraccions de Göflan (Covelano), Kortsch (Corces), Nördersberg (Montetramontana), Sonnenberg (Montemezzodì) i Vetzan (Vezzano) Limita amb els municipis de Latsch (Laces), Laas (Lasa), Mals (Malles Venosta), Martell (Martello) i Schnals (Senales).

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 94,02% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 5,81% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,17% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Johann Wallnöfer | SVP |

## Galeria fotogràfica

* Campanar de l'església de Maria Himmelfahrt
* Interior de l'església parroquial de Maria Himmelfahrt
# Traviata '53

Traviata '53 és una pel·lícula italiana de 1953 dirigida per Vittorio Cottafavi. Va ser rodada a Milà i reprèn la trama de La Dama de les Camèlies d'Alexandre Dumas (fill) aplegada a La traviata de Giuseppe Verdi.

## Argument

Rita, una dona d'alta societat, s'enamora de Carlo Rivelli, un enginyer de Biella que acaba d'arribar a Milà. El seu amor, però, troba l'oposició del comandant Cesati, que en el passat havia mantingut una relació amb Rita. Fa xantatge a la dona i amenaça de convèncer els bancs de bloquejar els crèdits de Carlo en cas que continuï amb ell. Rita cedeix al xantatge i abandona Carlo, que no sospita el sacrifici de la seva amant, torna a Biella i es casa amb una exparella. Al cap d'uns anys, Carlo rep un telegrama en què és convidat a anar urgentment a un sanatori, al llit de Rita que està greument malalta. Quan arriba a l'hospital, Rita és morta: després d'haver renunciat a la seva relació amb Carlo, també havia abandonat al comandant, quedant en la pobresa més absoluta fins que va emmalaltir.

## Repartiment

* Barbara Laage: Margherita / Rita
* Armando Francioli: Carlo Rivelli
* Eduardo De Filippo: Cesati
* Gabrielle Dorziat: Zoe
* Marcello Giorda: Enginyer Rivelli
* Carlo Hinterman: Gianpaolo
* Gianna Baragli: Esposa de Carlo Rivelli
* Luigi Tosi: Metge
* Adolfo Geri: Donati

## Referències

* ↑ Luca Barattoni Italian Post-Neorealist Cinema, p. 225

## Enllaços externs

* Traviata '53, pel·lícula sencera a Youtube
* Valerio Carando En busca del cine perdido: Traviata '53, Vittorio Cottafavi (1953) a Dirigido por ...: Revista de cine, ISSN 0212-7245, Nº 471, 2016, pág. 90
# Selawik

Selawik és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2007 tenia 800 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Selawik tenia 772 habitants, 172 habitatges, i 147 famílies La densitat de població era de 118,3 habitants/km².
Dels 172 habitatges en un 68,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,9% hi vivien parelles casades, en un 29,1% dones solteres, i en un 14,5% no eren unitats familiars. En el 12,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 48,1% tenia menys de 18 anys, un 12,7% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 10,6% de 45 a 60 i un 5,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 19 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 116,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.625 $ i la renda mediana per família de 27.639 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.278 $ mentre que les dones 40.417 $. La renda per capita de la població era de 8.170 $. Aproximadament el 34,6% de les famílies i el 34,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Selawik». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Selawik». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Viladonja

Viladonja és un poble del municipi de les Llosses (Ripollès) situat als vessants de la serra de Matamala a 1012 m d'altitud. La seva església parroquial, dedicada a Santa Eulàlia, fou adscrita entre el 980 i el 1087 a la jurisdicció civil i eclesiàstica del monestir de Ripoll, i reedificada a mitjan segle xviii.
Esdevingué lloc reial al segle xvii juntament amb Sant Esteve de la Riba. El 1830 passà a ser municipi amb el nom de Sant Esteve de la Riba, fins al 1860. Fou municipi independent fins a l'any 1974. L'antic terme comprenia també el poble d'Estiula, l'antic poble de Corrubí i la masia de Llentes.

## Referències

* ↑ «Viladonja». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Vauça

Veauce és un municipi francès, situat al departament de l'Alier i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 42 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Veauce era de 42 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 17 estaven desocupats. Tots els 46 habitatges eren cases. Dels 19 habitatges principals, 12 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 1 en tenia tres, 4 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 9 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Veauce el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 28 persones, 13 eren actives i 15 eren inactives. Les 13 persones actives estaven ocupades(7 homes i 6 dones).. De les 15 persones inactives 6 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic establiment comercial que hi havia el 2009 era una botiga de menys de 120 m².
L'any 2000 a Veauce hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements et de services dans le domaine du commerce en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Veauce a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Veauce a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sala de concerts

Una sala de concerts és un local dedicat a interpretacions de música en viu, normalment de concerts de música clàssica. El terme se sol aplicar habitualment a espais amb capacitat suficient per albergar una gran orquestra simfònica –acompanyada o no d'un cor– i a la quantitat de públic que sol assistir a aquest tipus d'esdeveniments culturals.

## Història i tipologia

Les grans sales de concerts van néixer a Europa a inicis del segle xix, acompanyant el desenvolupament de la música escrita per a formacions orquestrals cada vegada més grans i a la funció del concert com a acte social, obert al públic en general, en lloc de reservar-se a cercles reduïts.
Les primeres sales de concerts centreeuropees es van construir en planta rectangular, amb l'escenari per a l'orquestra situat en un dels extrems, i el públic assegut, encarat cap a ella. Aquesta disposició és hereva de la forma dels salons de banquets i les sales d'equitació on es van començar a celebrar aquests esdeveniments. El model europeu té els seus inicis en la construcció de la Gewandhaus de Leipzig (1780), en la qual es va remodelar una sala preexistent en un edifici públic. Les construccions expressament dissenyades per a aquesta finalitat van començar amb la Schauspielhaus de Berlín (1821) (actualment reconstruït com la Konzerthaus). A finals segle augmenta notablement la mida i la capacitat de les sales, i ña Musikverein de Viena (1870), la Concertgebouw d'Amsterdam (1888) o el Neues Concerthaus de Leipzig (Segon Gewandhaus, 1884) esdevenen els models a seguir. Una variant d'aquest model és la gran sala de forma circular, amb gran capacitat de públic i d'escenari, del Royal Albert Hall de Londres (1871). Ja en el segle xx, la nova construcció de la Berliner Philharmonie de Berlín (1963), amb l'escenari al centre de la sala i el públic en successives terrasses al seu voltant, sempre a curta distància dels intèrprets, inaugura un nou model que s'ha reproduït sovint des de llavors.

## Bibliografia

* Mortier, Gerard. «Las nuevas salas de ópera (Victoria Newhouse)». A: Dramaturgia de una pasión (en castellà). Madrid: Akal, 2010, p. 105-127. ISBN 978-84-460-3185-7.

## Enllaços externs

* Guia de locals i sales de concerts en territori català Arxivat 2013-03-10 a Wayback Machine.
* Agenda de concerts (català)
# Andacollo

«Andacollo» té aquests significats:
* Andacollo, localitat de l'Argentina;
* Andacollo, localitat de Xile.
# Adna R. Chaffee

Adna R. Chaffee (Orwell, 14 d'abril de 1842 - Los Angeles, 1 de novembre de 1914) Adna Romanza Chaffee va ser un General Lloctinent dels Estats Units dins la United States Army. Chaffee va prendre part en la Guerra Civil dels Estats Units i en les guerres contra els amerindis, va enir un paper clau en la guera de Cuba de 1898 i va lluitar en la Rebel·lió Boxer a la Xina. Va ser Cap de l'Estat Major de l'Exèrcit dels Estats Units des de 1904 a 1906, va supervisar la transformació de l'organització i la doctrina en l'Exèrcit.
Era el pare d'Adna R. Chaffee, Jr. militar que desenvolupà l'ús dels tancs. Va ser sebollit a l'Arlington National Cemetery.

## Referències

* ↑ Gates, Merrill Edwards. «Adna Romanza Chaffee». A: Men of mark in America. Washington, D.C., Men of mark publishing company, 1905-06, p. 219-212.
* ↑ Patterson, Michael Robert. «Adna Romanza Chaffee, Lieutenant General, United States Army» (en anglès). Arlington National Cemetery, 14-08-2006. Arxivat de l'original el 2015-01-24. [Consulta: 1r octubre 2019].
# Torre Pirelli

La Torre Pirelli (Palazzo Pirelli o Grattacielo Pirelli en italià) és un gratacel situat a Milà, Itàlia, en estil racionalista, començat el 1956 i estrenat el 1960.
El 1950 Alberto Pirelli, president de l'empresa Pirelli, va demanar que fos construït al terreny que ocupava la primera fàbrica de la ciutat. L'arquitecte Gio Ponti, amb l'assistència de Pier Luigi Nervi i d'Arturo Danusso va dissenyar l'edifici.
Té una alçada de 127 metres, cosa que en fa l'estructura més alta de la ciutat, i està fet de formigó armat. Un cop fou bastit, l'any 1960, va esdevenir un dels símbols de Milà i del renaixement econòmic nacional. La companyia més endavant va vendre l'edifici al govern de la regió de la Llombardia i avui en dia n'allotja les oficines principals. L'historiador de l'art Hasan-Uddin Khan troba que és «un dels gratacels més elegants del món».
El disseny va influir en altres gratacels que es van construir posteriorment, com el cas de l'Edifici Banc de Sabadell a Barcelona o el Met Life Building a Nova York.
L'edifici va patir el xoc d'un avió d'un sol motor, un Rockwell Commander 112 suís, el 18 d'abril del 2002. El trajecte de l'aparell era des de Locarno fins a Milà, però segons indiquen alguns informes el pilot va desobeir les instruccions de la torre de control de l'aeroport de Linate abans de l'impacte. No és ben clar si es tracta d'un simple accident aeri o si el pilot, ja gran, va decidir suïcidar-se, bé que les hipòtesis que parlen d'un atemptat terrorista són dubtoses.
* Durant la construcció a la darreria dels anys 1950
* Un home al darrere pis el 1965

## Referències

* ↑ Bersano, Giorgio. Introduzione al moderno. Breve storia dell'architettura contemporanea 1750-2000 (en italià). Editrice Compositori, 2013-06-07, p. 182 s. ISBN 978-88-7794-766-6.
* 1 2 «Grattacielo Pirelli, Piazza Duca d'Aosta, 5-7A - Milano (MI) –». Architetture – Lombardia Beni Culturali. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ Garofalo, Luigi; Bassi, Giacomo. Milano e Lombardia (en italià). Lonely Planet Italia, 2015, p. 126. ISBN 978-88-592-0803-7.

## Bibliografia

* Brevini, Franco; Radino, Francesco. Grattacielo Pirelli: un capolavoro di Gio Ponti per la Lombardia [La torre Pirelli, obra mestra de Gio Ponti per a la Lombardia] (en italià). Touring club italiano, 2005. ISBN 978-88-365-3382-4.
# Selahattin Demirtaş

Selahattin Demirtaş (Palu, 10 d'abril de 1973) és un polític kurd descendent del poble zaza, membre del parlament de Turquia des del 2017. Va ser copresident del Partit Democràtic del Poble (HDP) entre 2014 i 2018, juntament primer amb Figen Yüksekdağ i segon amb Serpil Kemalbay. Demirtaş va ser el candidat presidencial del partit HDP a les eleccions presidencials del 2014, obtenint el tercer lloc amb el 9,77% dels vots. Des del novembre del 2016 ha estat detingut. Es va tornar a presentar a candidat des de la presó a les eleccions del 2018 aconseguint el tercer lloc amb el 8,4% dels vots. El 20 de novembre del 2018 el Tribunal Europeu de Drets Humans va sentenciar la seva llibertat però l'estat turc el manté detingut.

## Referències

* ↑ «Selahattin Demirtaş (@hdpdemirtas) | Twitter» (en turc). twitter. [Consulta: 23 desembre 2018].
* ↑ «Turkey's top Kurdish politician to run for president from behind bars» (en anglès). http://www.al-monitor.com,+25-04-2018.+[Consulta: 23 desembre 2018].
* ↑ Bellaigue, Christopher de «The battle for Turkey: can Selahattin Demirtas pull the country back from the brink of civil war? | Christopher de Bellaigue» (en anglès). The Guardian, 29-10-2015. ISSN: 0261-3077.
* ↑ «Kurdish problem-focused HDP announces co-chair Demirtaş as presidential candidate - Turkey News» (en anglès). http://www.hurriyetdailynews.com.+[Consulta: 23 desembre 2018].
# Valdosta

Valdosta és la capital del Comtat de Lowndes, Geòrgia, Estats Units. Segons el cens de l'any 2000, la població era de 43.724 habitants, mentre que en el 2006 la població estimada era de 45.529 habitants. La població estimada de la zona metropolitana de Valdosta (que reuneix els comtats de Brooks, Echols, Lanier i Comtat de Lowndes) era de 130.170 habitants l'any 2007.

## Referències

* ↑ «Valdosta, GA Detailed Profile». [Consulta: 1r gener 2008].
* ↑ «Estimacions Anuals de Població d'Àrees Metropolitanes i Micropolitanes: de l'1 d'abril del 2000 a l'1 de juliol del 2007 (CBSA-EST2007-01)». Departament de Census dels Estats Units, delegació de Població, 27-03-2008. [Consulta: 29 març 2008].
# Santuari de Sameiro

El Santuari de Nossa Senhora de Sameiro (o Santuari de Sameiro, també anomenat Santuari de la Immaculada Concepció del Mont de Sameiro) és un santuari situat a Braga, al nord de Portugal.

## Història

La història d'aquest santuari comença el 14 de juny de 1863. El fundador en fou el vicari de Braga, Martinho António Pereira da Silva, natural de Semelhe, que el 1869 va fer col·locar, al cim de la muntanya, una imatge de Nossa Senhora da Conceiçâo. Aquest santuari és un centre de devoció mariana a Portugal, després del Santuari de Fàtima, a la Cova da Iria, i del Santuari da Mâe Soberana, a Loulé.
En aquest temple, conclòs al segle xx, destaca l'absis en granit blanc polit, així com el sagrari d'argent. Davant, s'alça una imposant escala.

## Cronologia

* El 7 d'agost de 1878, arriba a Braga la imatge de Nossa Senhora de Sameiro, obra de l'escultor italià Eugeni Maccagnani (1852-1930).
* El 9 de gener de 1883, el monument fou destruït per causa desconeguda –un raig, segons uns, un temporal aliat amb la dolenta construcció, segons altres, etc.
* El 28 de juliol de 1884 comença la construcció d'un nou monument.
* El 9 de maig de 1886 s'inaugura el nou monument.
* El 31 d'agost de 1890 es posa la primera pedra de l'actual santuari.
* El 12 de juliol de 1936, s'inicia la construcció de la cúpula.
* El 7 de juny de 1953 s'inaugura la creu de terme monumental, obra de l'arquitecte David Moreira da Silva.
* El 17 de juny de 1979 s'inaugura la criptasota el temple inicial.
* El 2006, Óscar Casares dissenya per a l'altar major de la cripta del santuari el panell "Salve Regina".
L'escultura, esculpida a Roma, té una valuosa corona d'or massís i brillants.

## Referències

* ↑ Pe. Fernando Leite SJ, História do Sameiro, Braga: Confraria do Santuário do Sameiro, 1964.

## Enllaços externs

* Santuário de Nossa Senhora do Sameiro
* Página oficial da Confraria do Sameiro
* Parque Natural do Bom Jesus e Sameiro, em Braga
* Hotéis a 2 KM do Santuário do Sameiro, em Braga
* Vista do Santuário no Google Maps
# Angel Dark

Viktória Knezová (Sobrance, 11 d'abril de 1982) més coneguda pel seu nom artístic Angel Dark, és una actriu porno i model de glamur eslovaca.

## Biografia

Viktória treballava com a cambrera en un restaurant d'Eslovàquia, una vegada es va trobar pel carrer amb una amiga que formava part de la indústria pornogràfica, i que la va animar a presentar-se a un càsting de Pierre Woodman, i a provar sort en el món del porno. Angel es va decidir a fer-ho, i va començar l'any 2002 amb una sessió de fotos per a Woodman. En aquesta sessió, Angel va practicar la primera DP de la seva carrera (i de la seva vida, segons comenta ella mateixa) al costat dels actors porno francesos Pascal St. James i Joachim Kessef. El seu primer video també va ser per a Woodman, per la seva sèrie "Superfuckers" de Hustler.
Des de llavors, Angel ha estat una de les noies més sol·licitades pels directors i les companyies més prestigioses del negoci. VMD, Third Degree, Evil Angel, Elegant Angel, Private, Devil's Film, Black Magic, Showtime, DVSX, Zero Tolerance, Xarxa Light District, Platinum X, New Sensations, Media Partners, etc. són algunes de les productores que han comptat amb els seus serveis.
Entre els anys 2003 i 2005 contínuament viatjava a Espanya per assistir a sessions de fotos en la Costa del Sol i a Eivissa, i per a nombrosos rodatges, també va assistir a les quatre últimes edicions del FICEB amb diferents companyies. En la 13a edició del FICEB de l'any 2005, Angel Dark va guanyar el premi per a la millor starlette per la seva aparició a Planet Silver: Beautiful girls, beautiful breast de la productora Interselección. Des de l'any 2006 Angel Dark resideix a Bratislava, Eslovàquia.

## Premis

* Premi FICEB a la millor starlette l'any 2005.
* Premi AVN a la millor actriu estrangera de l'any 2011.

## Referències

* 1 2 «Ninfa 2005 a la mejor Starlette» (en castellà). Palmarés FICEB 2005 - Premios Ninfa. Barcelona: Festival Internacional de Cinema Eròtic de Barcelona, 2005. Arxivat de l'original el 3 novembre 2006. [Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ AVN. «AVN Announces the Winners of the 2011 AVN Awards» (en anglès). Arxivat de l'original el 2011-01-10. [Consulta: 9 gener 2011].