OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Safareig públic (la Pobla de Claramunt)

El Safareig públic és una obra de la Pobla de Claramunt (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Bassa rectangular d'uns 4 x 1,75m. aproximadament (que s'ha realitzat aprofitant algunes pedres treballadors possiblement d'altres construccions). Va ser interessant trobar-hi en una d'aquestes pedres, centrada al mig del mur llarg del safareig la data:1784. Cobert per un sostre a una vessant sostingut per 3 pilars de maó. Sembla que està repenjat a part del mur de l'antiga muralla, o sigui que es troba al raval. Les aigües d'aquest safareig van a parar a 2 de més petits situats a un nivell inferior però de construcció molt més tardana.

## Història

Podria ser del segle xviii, no se sap si anteriorment ja n'hi havia un en aquest lloc.

## Referències

* 1 2 3 «Safareig públic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2018].
# Banda Verona del comtat d'Alameda

La banda Verona del comtat d'Alameda és un grup d'amerindis de Califòrnia del grup Ohlone que havien estat una tribu reconeguda federalment des de 1906.

## Història

Els avantpassats de la Banda Verona eren diversos pobles ohlone que vivien al comtat de Contra Costa i al comtat d'Alameda a Califòrnia. A partir de la dècada de 1790 es van convertir en part de la Missió de Sant Josep a la moderna Fremont (Califòrnia).
Després que les missions van ser secularitzades el 1835 continuaren vivint a la zona. Molts d'ells vivien a Pinole i la veïna Pleasanton. Alguns d'ells van ser desplaçats per la construcció de la mansió de George Hurst a Pinol. Aquesta va ser coneguda com la Mansió Verona i li va donar el seu nom a aquest grup.
En 1906 es va descobrir que hi havia 18 tractats ratificats relacionats amb grups d'amerindis de Califòrnia. Es va decidir tractar de donar reconeixement a aquests grups. La banda Verona del comtat d'Alameda va ser un d'aquests grups, i el 1906 el Congrés va aprovar un projecte de llei per proporcionar diners per a la compra de terres per a l'ús d'aquesta banda.
Els diners assignats no va ser suficients per comprar una extensió adequada de terra. El comissionat de l'Agència Índia de Sacramento, Lafayette A. Dorrington, va decidir en 1928 en lloc d'enviar al Congrés una llista de la Banda de Verona i 133 altres bandes de Califòrnia que encara no havien rebut i subvencions, deixar els seus 134 grups sense reconeixement del govern federal.

## Avui

Avui el grup està cercant reconeixement com a la Tribu Muwekma Ohlone.

## Referències

* 1 2 "California Indians and Their Reservations." Arxivat 2010-07-26 a Wayback Machine. SDSU Library and Information Access. 2010 (retrieved 30 June 2010)
* 1 2 3 4 «Muwekma History for the Tribe's website». Arxivat de l'original el 2009-05-09. [Consulta: 11 abril 2014].
# Xian de Zhao

El Marquès Xian de Zhao (?-409 BCE) (xinès tradicional: 趙獻侯, xinès simplificat: 赵献侯, pinyin: Zhào Xiàn Hóu) va ser el líder de l'Estat de Zhao durant el període dels Set Regnes Combatents de la història xinesa (475-220 BCE).
Nascut com Zhào Huàn (xinès tradicional: 趙浣, xinès simplificat: 赵浣), va ser el fill de Zhào Zhōu (xinès tradicional: 趙周, xinès simplificat: 赵周, el net de Zhào Bólŭ (xinès tradicional: 趙伯魯, xinès simplificat: 赵伯鲁) i el germà major de Zhào Xiāng-zĭ (xinès tradicional: 趙襄子, xinès simplificat: 赵襄子).
Zhào Xiāng-zĭ creia que era il·legal que ell fóra el successor de Zhào Bólŭi, i volia tornar a la seva herència perquè Zhào Huàn es convertira en l'hereu.
Després que Zhao Huan va esdevenir líder ell va ser bandejat de les capitals de Zhao Zhōngmú (xinès: 中牟) (en l'actualitat Henan) i Daìjùn (xinès: 代郡) (actualment el Comtat Yu, Hebei) by Zhào Huán-zĭ (xinès tradicional: 趙桓子, xinès simplificat: 赵桓子), qui va usurpar la posició de Zhào Huàn i es va instal·lar com a governant.
Un any més tard, Zhào Huán-zĭ morí i la gent local va matar a tots els seus fills. Com a resultat Zhào Huàn es convertí una vegada més en líder de Zhao. Després que va faltar se li concedí el títol pòstum de Zhào Xiàn-zĭ mentre que el seu fill va esdevenir Marquès Lie de Zhao (xinès tradicional: 趙烈侯, xinès simplificat: 赵烈侯, pinyin: Zhào Liè Hóu) qui posteriorment alteraria el títol pòstum del seu pare pel de Marquès de Xian de Zhao.

## Referències

* Shen Changyun, “Zhao State Historical Manuscripts”, Publicació Zhonghua

## Enllaços externs

* The Regional State of Zhao ChinaKnowledge (anglès)
# Sciolze

Sciolze és un municipi italià de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. Està situat a uns 25 quilòmetres al nord-est de Torí, a 430 metres d'altitud. El juliol del 2021 tenia 1.448 habitants. Limita amb els municipis de Gassino Torinese, Rivalba, Cinzano, Marentino, Moncucco Torinese i Montaldo Torinese.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004-2009 | Franco Costelli | Llista cívica |
| 2009-2014 | Marco Ruffino | Llista cívica |
| 2014- | Gabriella Mossetto | Llista cívica |

## Referències

* ↑ «Bilancio demografico anno 2021 (dati provvisori)» (en italià). Istituto Nazionale di Statistica. Arxivat de l'original el 6 d’octubre 2021. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «Elezioni Comunali 2014» (en italià). La Repubblica, 26-05-2014. [Consulta: 12 novembre 2021].
# Aquelats

Els aquelats (Achelata gr. "sense pinces") són un infraordre de crustacis decàpodes del subordre Pleocyomata, proposat per Scholtz i Richter que, malgrat no tenir en un principi gaire acceptació, ha estat admesa a les darreres classificacions.
El nom deriva del fet que tots els membres d'aquest grup no tenen pinces, un tipus d'apèndixs que es troben en gairebé tots els altres decàpodes. Entre altres característiques cal destacar la grandària de les primeres antenes, i la forma especial de la larva fil·losoma.

## Taxonomia

Comprèn dues famílies:
* Família Palinuridae - llagostes
* Família Scyllaridae - cigales

## Referències

* ↑ Scholtz, G., S. Richter (1995): Phylogenetic systematics of the reptantian Decapoda (Crustacea, Malacostraca). Zool. J. Linn. Soc., 113: 289-328.
* 1 2 «WoRMS - World Register of Marine Species - Achelata» (en anglès). [Consulta: 13 setembre 2021].
# Sac pol·línic

Sac pol·línic en botànica, correspon a cadascuna de les dues cavitats d'una teca dins l'antera de l'estam. En els sacs pol·línics es formen els grans de pol·len a partir de l'arquespori i, funcionalment, es correspon amb el microsporangi.

## Referències

* ↑ «Sac pol·línic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Recasens i Guinjuan, Jordi. Estructura i organització de plantes superiors. Universitat de Lleida, 2010, p. 245 (Col·lecció Eines). ISBN 9788484093404.
# Banda Sonora d'Un Temps, d'Un País

Banda Sonora d'Un temps, d'Un País és el títol d'un concert al Palau Sant Jordi el 23 d'abril de 1996, i d'un doble disc en llengua catalana del cantautor Joan Manuel Serrat editat per la companyia discogràfica Ariola el 1996, amb arranjaments i direcció musical de Josep Mas Kitflus.
Un doble disc que representa un homenatge de Joan Manuel Serrat als seus companys de la Nova Cançó i a alguns autors i poetes que van influir en el seu desenvolupament. Serrat canta les seves versions d'algunes de les cançons més emblemàtiques d'aquest moviment artístic musical en llengua catalana, una antologia que abasta de 1962 a 1975 i en la qual Serrat demostra la seva capacitat d'adaptació artística, a més del reconeixement implícit que suposa aquest homenatge cap als seus col·legues de professió.
Tots els temes són amb arranjaments i direcció musical de Josep Mas Kitflus, excepte en les cançons "Les floristes de la Rambla", "Si jo fos pescador" i "Anirem tots cap al cel" que són de Josep Maria Bardagí. Va comptar amb la col·laboració del pianista Tete Montoliu al piano en els temes "Paraules d'amor" i "Tot és gris". El disc va ser gravat, mesclat i masteritzat als Estudis KS de Barcelona.

## Cançons que componen el doble disc

* Lletania (Miquel Porter i Moix - Lluís Serrahima - Jaume Armengol)
* Noia de porcellana (Pau Riba)
* L'amor perdut (Joan Ramon Bonet)
* Perquè vull (Ovidi Montllor - Yosu Belmonte)
* El setè cel (Jaume Sisa)
* Blues en sol (Guillem d'Efak)
* Si jo fos pescador (Joan Salvat-Papasseit - Rafael Subirachs)
* A la vora de la nit (Josep Maria Espinàs)
* La noia de duro (Georges Brassens)
* Susanna (Leonard Cohen)
* La Lilí i l'Alí Babà (La Trinca)
* Venedor d'amor (Joan Salvat-Papasseit - Martí Llauradó)
* El gessamí i la rosa (Josep Carner - Ia Clua)
* L'estaca (Lluís Llach)
* Roseta d'Olivella (Popular catalana)
* Quan érem infants (Delfí Abella)
* Què volen aquesta gent? (Lluís Serrahima - Maria del Mar Bonet)
* Per Mallorca (Vicent Torrent - Popular valenciana)
* El melic (Enric Barbat)
* Cançó del desig farsant (Josep Maria de Sagarra - Guillermina Motta)
* L'home del carrer (Francesc Pi de la Serra)
* T'estim i t'estimaré (Antoni Mus - Antoni Parera Fons)
* Me'n vaig a peu (Joan Manuel Serrat)
* Paraules d'amor (Joan Manuel Serrat)
* Tot és gris (Erroll Garner - Johnny Burke)
* El soldat avergonyit (Jordi Teixidor - Carles Berga)
* L'amor que vindrà (Jacques Brel)
* Petita festa (Li Po - Toti Soler)
* Les floristes de la Rambla (Miquel Porter i Moix)
* Flors de baladre (Isidor Marí)
* No trobaràs la mar (Maria del Mar Bonet)
* D'un temps, d'un país (Raimon)
* Anirem tots cap al cel (Josep Maria Andreu - Lleó Borrell)
* Havia de ser així (Francesc Pi de la Serra)
# Xunta Pola Defensa de la Llingua Asturiana

La Xunta Pola Defensa de la Llingua Asturiana és una organització asturiana que treballa per la defensa i l'oficialitat de l'asturià i promou el seu ús i ensenyament. Aquesta associació es va crear el 1984 i des de llavors ve realitzant periòdicament diverses activitats per a implicar a la societat asturiana, com ara les convocatòries de manifestacions, la publicació de discos o pamflets en asturià o diverses campanyes com les campanyes de discos de Músicos pola Oficialidá o la campanya de la de la Pita, una persona disfressada de gallina que acudeix als actes públics. Tots els anys celebra el Conciertu pola oficialidá. Té una secció juvenil anomenada Xunta Moza.
La Xunta és la promotora del Conceyu Abiertu pola Oficialidá (CAO), una plataforma creada en vista a la reforma de l'Estatut d'Autonomia d'Astúries i que agrupa més de cent associacions i col·lectius preocupats pel futur de la llengua asturiana.

## Referències

* ↑ «Noticies | exunta.org» (en asturianu). [Consulta: 12 abril 2016].
* ↑ «Crónica d´una reivindicación de la llingua asturiana» (en asturià). Academia de la llingua asturiana. [Consulta: 12 abril 2016].
* ↑ «La Xunta pola Defensa de la Llingua, nuevo premio "Timón de cultura asturiana" - La Nueva España - Diario Independiente de Asturias» (en castellà). La Nueva España, 17-03-2014. [Consulta: 12 abril 2016].

## Enllaços externs

* (asturià) Pàgina oficial
# Sentenac d'Ost

Sentenac d'Ost (en francès Sentenac-d'Oust) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Torbes (Erau)

Torbes (en francès Tourbes) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
Viccionari
# Torre Aragonesa

La Torre Aragonesa, o Torre del Port, és una torre de defensa situada a la plaça Cristòfol Colom, al port de la ciutat de Port de Torres, Sardenya.

## Història

Va ser construïda el 1325 per ordre de l'almirall de la Corona d'Aragó Francesc Carròs i de Cruïlles, que havia conquerit Sardenya. Tenia la funció de guaita i protecció del centre de la ciutat, situat aleshores a la zona del Monte Agellu. Al llarg dels segles va assumir diverses funcions: al segle xv va ser una duana amb funcions de control fiscal, al segle XVI va servir de baluard contra els atacs barbarescos; al XVII els guardians també van assumir el paper de control de les naus per evitar contagis de la pesta; al segle XX es va convertir en un far.
El 1583 ja estava malmesa pels atacs barbarescs, però no es van fer reparacions fins al 1628, que van ser incompletes, i el 1637 es van completar. també es va reparar els anys 1682, 1694 i 1720. El 1725 es va fer una reparació, documentada per una placa de marbre col·locada al costat sud-oest.
El 1761 es va nomenar l'últim alcaid de la torre, nomenat per la ciutat de Sàsser, i el 1818 es va suprimir el càrrec d'alcaid.

## Descripció

De planta octogonal, recorda l'estil català. Fa 16 metres d'alçada i 15 d'amplada; cada costat mesura 5,8 m; la base té un sòcol atalussat d'1,8 m d'alçada. Es distribueix en tres plantes: cisterna, sala, a 7 m de la planta baixa, i terrassa. La sala té un perímetre circular amb un pilar de suport al centre i el sostre està format per la combinació d'una volta estrellada amb un creuer de creueria. A la maçoneria d'aquesta sala s'hi poden veure dues espitlleres, una llar de foc i dos trams d'escales. A sobre, hi ha la garita i un sistema de nuclis de paret sortints, sostinguts per mènsules.

## Referències

* 1 2 «Torre Aragonesa» (en italià). Ciutat de Port de Torres. Arxivat de l'original el 2018-06-16. [Consulta: 27 juny 2022].
* 1 2 3 «Port de Torres, Torre del Port» (en italià). Regió Autònoma de Sardenya. Arxivat de l'original el 2020-02-18. [Consulta: 27 juny 2022].
# Saint-Claude (Jura)

Saint-Claude és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. La ciutat és molt famosa per la fabricació de pipes.

## Referències

* ↑ «Le musée de la Pipe et du Diamant» (en francès). Haut-Jura Saint-Claude. [Consulta: 14 febrer 2024].
# Banda V

En fotometria la banda V és la part de l'espectre electromagnètic filtrada pel filtre V Johnson, de color verd; el pic de transmissió està situat cap als 550 nanòmetres (color verd). Correspon de manera molt aproximada a la màxima sensibilitat de l'ull humà; fotomètricament és molt similar a la magnitud fotovisual dels antics fotòmetres fotoelèctrics, en contraposició a la magnitud fotogràfica de les plaques fotogràfiques, molt més sensibles a la llum d'ona curta (violeta i blava).
Dins del sistema fotomètric UBV, o de Johnson, la banda V és la que posseeix major longitud d'ona de les tres originals: O (ultraviolada), B (blava, banda B) i V (verda o visual). En el sistema UBVRI, la banda V correspon a una zona intermèdia de l'espectre, més curta que els filtres R (vermell) i I (infraroig).
És molt usual en astronomia utilitzar el denominat índex de color B-V, que no és més que la diferència entre la magnitud obtinguda pel filtre B i l'obtinguda pel filtre V. Amb aquest valor pot determinar-se de manera molt aproximada la temperatura superficial de les estrelles i el tipus espectral que els correspon.

## Referències

* On the Color-Magnitude Diagram of the Pleiades, H. L. Johnson, W. W. Morgan, ApJ 114, 522 (1951).
* Fundamental stellar photometry for standards of spectral type on the revised system of the Yerkes spectral atlas, Johnson, H. L.; Morgan, W. W., ApJ 117, 313 (1953).
* Some Characteristics of Color Systems, Morgan, W. W.; Harris, D. L.; Johnson, H. L. ApJ 118, 92M (1953).
* VRI standards in the E regions, Cousins, A. W. J., Mem. R. Astron. Soc, 81, 25 (1976).
* VRI Photometry of E and F Region Stars, Cousins, A. W. J., M. N. Astr. Soc. South Africa, 3, 8 (1978).
* Fotometría con Filtros, Francisco A. Violat Bordonau, Víctor Violat Martín (2003). Asociación de Variabilistas de España. Astronomía Digital (noviembre de 2003).

## Enllaços externs

* Fotometria CCD Arxivat 2005-11-19 a Wayback Machine. (castellà)
# Sant Fruitós de Castellterçol

Sant Fruitós de Castellterçol és una església parroquial de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És al centre del nucli antic del poble actual de Castellterçol, a la plaça de l'Església, prop de la Casa de la Vila, en el punt més elevat de la població vella.

## Descripció

Església de tres naus amb planta de creu llatina i coberta a dues aigües. En el mur nord, a l'alçada de l'absis, es troba el campanar vuitavat, coronat per una terrassa amb balustres de pedra i gàrgoles zoomorfes.
En la façana trobem la portalada amb una obertura rectangular flanquejada per dues semicolumnes que sustenten un entaulament amb tríglifs i mètopes; a sobre hi ha un frontó trencat amb volutes i al centre una fornícula amb la imatge del sant titular. Per sobre hi ha una rosassa que dona llum a l'interior. El parament de l'edifici és de pedra picada.

## Història

L'església actual de Sant Fruitós és la tercera que s'ha erigit sobre el mateix solar des que l'any 964 es va jurar sobre el seu altar el testament del levita Guadamir. Segurament la primitiva església es devia erigir a finals del segle ix.
L'església primitiva, romànica, fou consagrada l'any 1111, el mateix dia que l'església de Sant Miquel del Castell, però d'aquell temple primigeni, ja no en queda res. El 1130, l'església amb la seva sufragània de Sant Julià d'Úixols fou cedida al monestir de l'Estany, el qual va crear una pabordia el 1406. Aquesta pabordia es va institucionalitzar a partir del 1430 i fou regida inicialment per canonges de l'Estany; fins al 1850 els seus rectors s'intitulaven pabordes.
L'església actual, gran, amb un magnífic campanar visible des de molt lluny, fou construïda sobretot al segle xvii. L'empresa es va dur a terme gràcies al delme sobre les collites, la prestació personal i els donatius. D'aquesta església parroquial depenia la sufragània de Sant Llogari de Castellet, fins que aquesta va ser bescanviada amb la parròquia veïna de Sant Martí de Granera per la de Sant Julià d'Úixols. També en depenies les altres esglésies i capelles del terme: l'esmentada de Sant Miquel del Castell, les de l'Hospital, del cementiri i de Sant Francesc, i les de les masies del terme: Sant Gaietà de la Ginebreda i Sant Bru de l'Oller.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Fruitós de Castellterçol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ GAVÍN, Josep M. Vallès Oriental. Barcelona: Arxiu Gavín i Editorial Pòrtic, 1990 (Inventari d'esglésies, 23). ISBN 84-7306-410-0
# Xup del Bou

El Xup del Bou és una obra de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Xup, petita construcció adossada al pendent del terreny, consta d'un pou excavat a la roca amb una profunditat de dos metres, fàcilment accessibles a través d'unes escales interiors excavades a la roca. Els murs externs formats per lleves de pedra basta unida amb calç, tenen una estructura d'angle recte (SW) i a la part oposada el mus es tanca en punt rodó. El portal s'obre cap a la part de ponent. L'edificació, de més alçària en aquest indret, es coberta amb cinc grans lloses de pedra amb unes dimensions aproximades de 4x1'5x20cm de gruix.
Està situat a uns 200 metres de la casa prop de la bassa, dins el recinte de l'antic hort.
L'estat de conservació es bo.

## Història

Es una construcció primitiva que en alguns indrets i per tenir algunes funcions similars se l'anomena "ALJUB", mot clarament de derivació àrab.
Segons els estudis d'A. Griera es un lloc on posaven els glans per a conservar-les. També podia ser un pou amb aigua, que no es renovava, i que generalment estava tapat. Els informants ens diuen que eren pels "aglans".
La seva història va lligada a la del mas "El Bou" que abans de 1325 ja se'l coneixia pel Pujol d'Amunt, a principis del S.XVII passaren a residir-hi uns senyors anomenats Bou que ampliaren i reformaren la casa, no sabem si el xub era d'aquestes dates, possiblement era anterior.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Xup del Bou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Schistura aurantiaca

Schistura aurantiaca és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Etimologia

El seu nom específic en llatí (aurantiaca, de color taronja) fa referència a les seues franges d'aquest color.

## Morfologia

* Cos prim, recobert completament d'escates (llevat del pit) i de 4,1 cm de llargària maxima.
* Cap marró. Musell, llavi superior i la part anterior del llavi inferior de color negre fosc.
* Perfil del musell i del cap lleugerament punxegut.
* Llavis moderadament gruixuts.
* Té entre 3 i 9 franges de color taronja als flancs (la primera es troba immediatament darrere del cap, mentre que la segona és a prop de l'origen de l'aleta dorsal).
* La major part del clatell i el costat anterior del cos són uniformement de color marró.
* L'aleta anal no arriba a l'aleta caudal. La vora de les aletes dorsal i anal és convexa.
* Aleta caudal de color taronja amb 9 radis ramificats a la meitat superior i 8 a la meitat inferior i, de vegades, amb 1-2 franges negres fosques.
* Les aletes pectorals, pèlviques i anal són de color groc-taronja.
* Línia lateral incompleta i amb 86-104 escates.
* Intestí amb un pronunciat revolt just per darrere de l'estómac.
* No presenta dimorfisme sexual.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical (de 20 a 26 °C; 15°N-14°N, 98°E-99°E), el qual viu en petits rierols de fons de grava i amb un pH d'entre 6,5 i 7,9 a la conca del riu Mae Khlong a la província de Kanchanaburi (l'oest de Tailàndia). Comparteix el seu hàbitat amb Brachydanio albolineatus, Danio, Devario regina, Garra, Mystacoleucus marginatus, Neolissochilus stracheyi, Puntius stoliczkanus, Puntius orphoides, Osteochilus vittatus, Rasbora paviana, Lepidocephalichthys berdmorei, Acanthocobitis zonalternans, Acanthocobitis botia, Nemacheilus pallidus, Schistura desmotes, Schistura mahnerti, Homaloptera smithi, Homaloptera sexmaculata, Batasio tigrinus, Pseudomystus siamensis, Pterocryptis buccata, Amblyceps variegatum, Xenentodon cancila, Badis khwae, Mastacembelus armatus, Channa gachua i gòbids.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ John McClelland, 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941–948.
* 1 2 3 4 Plongsesthee, R., Page, L. M. & Beamish, W., 2011. Schistura aurantiaca, a new species from the Mae Khlong basin, Thailand (Teleostei: Nemacheilidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, 22 (2): 169-178.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ FishWise (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* AQUATAB (txec)