OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Warfusée

El castell de Warfusée es troba al nucli Warfusée del municipi belga de Saint-Georges-sur-Meuse a la província de Lieja.
El castell ja existeix des del segle xi però l'edifici actual data del segle xviii. El príncep-bisbe Carles Nicolau d'Oultremont (1716-1771) hi va néixer i morir. Durant el seu regne va eixamplar-lo i modernitzar-lo. Hom hi troba unes obres de l'escultor Guillaume Evrard (1709-1793). Al parc es troben uns exemplars interessants de sequoies plantades a l'entorn del 1877.
El castell sempre ha estat la residència de la mateixa família d'Oultremont. Va ser llistat com a Patrimoni excepcional de Valònia.

## Referències

* ↑ Historic Houses, Castles & Garden (en anglès). Johansens, 2001, p. 282. ISBN 9781903665008.
* ↑ M, M. «Château de Warfusée». A: Le Patrimoine monumental de la Belgique: Wallonie. Province de Liège, arrondissement de Waremme.. 18/2. Lieja: Mardaga, 1994, p. 544-548.
* ↑ Carpeaux, Carole. «Château de Warfusée à Stockay». A: Décors intérieurs en Wallonie: M-V (en francès). Luc Pire Editions, 2005, p. 152-160. ISBN 9782874011900.
* ↑ Kints, Everard. Les delices du pais de Liege, ou description geographique, topographique et chorographique des monumens sacres et profanes de cet eveche-principaute et de ses limites. Ouvrage orne d'une carte generale et de quantite de planches en Tailledouce (etc.) (en francès). Lieja: Kints, 1743, p. 454.
* ↑ «Arrêté du Gouvernement wallon déterminant la liste du patrimoine immobilier exceptionnel de la Wallonie» (pdf) (en francès). Belgisch Staatsblad-Moniteur Belge, 21-10-2016, pàg. 71868.
# Catedral de la Nativitat de Riga

La Catedral de la Nativitat (en letó: Rīgas Kristus Piedzimšanas pareizticīgo katedrāle) es troba a Riga capital de Letònia. És la catedral de la diòcesi o eparquia de l'Església Ortodoxa de Riga. Està dedicada a la Nativitat de Crist. Es troba junt el límit del parc Esplanade.

## Història

La catedral va ser construïda segons els plànols de Nikolai Chagin en l'estil neobizantí entre 1876 i 1883, quan Letònia era part de l'Imperi Rus. És la segona catedral ortodoxa més gran als països bàltics -la més gran es troba a Karosta, Liepaja-, va ser construïda amb la benedicció del tsar Alexandre II de Rússia per iniciativa del governador general local de Pyotr Romanovich Bagration i el bisbe Benjamín Karelin. La Catedral de la Nativitat de Crist és famosa per la seva iconografia part de la qual va ser realitzada per Vassili Veresxaguin.
Durant la Primera Guerra Mundial, les tropes alemanyes van ocupar Riga i van convertir aquesta catedral ortodoxa en església luterana. Durant el període d'independència de Letònia entre les dues guerres mundials, la Catedral de la Nativitat, una vegada més es va convertir en catedral ortodoxa el 1921, quan el govern va tractar de forçar l'ús del letó com a llengua litúrgica.
Les autoritats municipals de la República Socialista Soviètica de Letònia van tancar la catedral el 1961, durant una campanya activa de clausura i demolicions d'esglésies a l'època de Nikita Khrusxov en l'URSS. Van convertir l'edifici en un planetari, passant l'església de la Trinitat a reemplaçar-la com a catedral diocesana fins al 1991. L'arquebisbe letó Jānis Pommers, va tenir un paper central en la defensa de la Catedral de la Nativitat.
La catedral va ser tornada a l'Església Ortodoxa després que Letònia va recuperar la seva independència de la Unió Soviètica el 1991.

## Referències

* ↑ Winning, Alexa von. Intimate Empire: The Mansurov Family in Russia and the Orthodox East, 1855-1936 (en anglès). Oxford University Press, 2022-04-29, p. 106. ISBN 978-0-19-284441-5.
* ↑ Dudra, Stefan; Jaskulowski, Tytus; Michalak, Ryszard. Religious policy: Between theory and practice (en anglès). Vandenhoeck & Ruprecht, 2022-01-17, p. 89. ISBN 978-3-647-36857-3.
* ↑ Norris, Stephen M.; Sunderland, Willard. Russia's People of Empire: Life Stories from Eurasia, 1500 to the Present (en anglès). Indiana University Press, 2012-07-11, p. 93-. ISBN 978-0-253-00184-9.
* ↑ Worker, Julian. Travels through History - Poland and the Baltics (en anglès). Andrews UK Limited, 2019-12-05. ISBN 978-1-78982-199-4.

## Vegeu també

* Catedral de la Santíssima Trinitat (Riga)
* Catedral ortodoxa dels Sants Boris i Gleb
# Congrés Internacional de Matemàtiques

El Congrés Internacional de Matemàtiques de 1893 va ser un esdeveniment que va tenir lloc abans del Congrés Internacional de Matemàtics. Va tenir lloc del 21 d'agost al 26 d'agost de 1893 a Chicago. Es va celebrar en relació amb l'Exposició Mundial de Columbia.
No es considera part del Congrés Internacional de Matemàtics perquè 41 dels 45 participants eren dels Estats Units. El matemàtic Felix Klein va portar articles de matemàtics alemanys, francesos, austríacs, italians i suïssos per publicar-los a les Actes del Congrés.

## Fons

Felix Klein va pronunciar el discurs d'obertura al Congrés Internacional de Matemàtiques. El discurs es va anomenar "L'estat actual de les matemàtiques" i contenia un "manifest" per als futurs matemàtics de la cooperació internacional.
Felix Klein era un gran creient en la col·laboració internacional en matemàtiques. Georg Cantor, els esforços del qual van portar a la fundació de la Societat Alemanya de Matemàtiques, creia en el mateix. Els seus objectius eren els mateixos, però tots dos estaven motivats per motius personals diferents. Georg Cantor va sentir que els seus col·legues propers criticaven injustament el seu treball, així que volia una plataforma més gran per promoure les seves idees. Felix Klein tenia idees sòlides sobre l'educació matemàtica i la investigació matemàtica, i era un gran organitzador que volia veure les seves idees en un escenari més gran.

## Referències

* ↑ «Cornellians at the International Congress of Mathematicians | pi.math.cornell.edu».
* ↑ Cole, F. N. «Mathematical Papers Read at the International Mathematical Congress Held in Connection with the World's Columbian Exposition, Chicago, 1893» (en anglès). Science, 4, 85, 14-08-1896, pàg. 200–201. DOI: 10.1126/science.4.85.200.b.
* ↑ «Karen Parshall» (en anglès).
* ↑ «7 octubre 2010 Archives» (en anglès americà).
* ↑ Lamb, Evelyn. «Felix Klein on Mathematical Progress» (en anglès).
* ↑ Parshall, Karen; Rowe, David. The Emergence of the American Mathematical Research Community, 1876–1900: J. J. Sylvester, Felix Klein, and E. H. Moore (en anglès). 8. American Mathematical Society, 1994-08-23. ISBN 978-0-8218-0907-5.
* ↑ «Accept Terms and Conditions on JSTOR».
* ↑ Curbera, Guillermo P. «The International Congress of Mathematicians: a human endeavour». Current Science, 99, 3, 2010, pàg. 2–7. ISSN: 0011-3891. JSTOR: 24108275.
* ↑ Parshall, Karen V. H.; Rowe, David E. «Years ago» (en anglès). The Mathematical Intelligencer, 15, 2, 01-03-1993, pàg. 40–45. DOI: 10.1007/BF03024191. ISSN: 0343-6993.
# Chenevières

Chenevières és un municipi francès, situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est.
# Conclave de 1523

El Conclave de 1523 va elegir Giulio de' Medici com a Papa Climent VII per succeir el Papa Adrià VI. Segons l'historiador dels conclaves Baumgartner, va ser "l'últim conclave del Renaixement".

## Notes

* ↑ Baumgartner, 2003, p. 101.

## Bibliografia

* Baumgartner, Frederic J. 2003. Behind Locked Doors: A History of the Papal Elections. Palgrave Macmillan. ISBN 0-312-29463-8.
# Clavaleyres

Clavaleyres és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat al districte de Laupen. Es tracta d'un municipi completament enclavat en territori del cantó de Friburg.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Casa a la plaça d'Espanya, 4 (Igualada)

L'edifici situat a Plaça d'Espanya, 4 és una obra del municipi d'Igualada (Anoia) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un antic casal urbà català que s'ha trobat absorbit pels dols carrers paral·lels i les seves construccions. Es tracta d'una obra típica del Noucentisme català on el domini de la línia ondulada i sinuosa, -fixem-nos en l'acabament superior de l'edifici-, i la sobrietat compositiva es converteixen en els trets definitoris més clars. Anteriorment, a la planta baixa hi havia uns porxos on s'hi instal·laven les parades del mercat de bestiar que es feia a la plaça Espanya. La instal·lació d'un local comercial ha destrossat el que era la construcció original a la planta baixa per deixar un pedaç de rajola vermella que trenca totalment l'estructura compositiva inicial.

## Referències

* 1 2 3 «Plaça d'Espanya, 4». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Besora (desambiguació)

«Besora» té aquests significats:
* Toponímia:
** Alt Maestrat: La Torre d'en Besora, municipi de la comarca de l'Alt Maestrat
** Conca de Barberà: Mas de Besora, masia del municipi de Montblanc
** Solsonès:
*** Besora, entitat de població del municipi de Navès
*** Carena de Besora, serra de Besora (Navès)
*** Castell de Besora (Solsonès), castell al municipi de Navès
*** Castell de Besora (Osona), castell al municipi de Santa Maria de Besora
** Osona:
*** Santa Maria de Besora, municipi
*** Sant Quirze de Besora, municipi
*** Estació de Sant Quirze de Besora, estació de la línia R3 de Rodalies Renfe
* Biografies:
** Maria Antònia Besora i Soler, Creu de Sant Jordi el 1992
** Isabel Besora, pastora de Reus a qui se li va aparèixer la Mare de Déu
** Galceran de Besora i de Cartellà, president de la Generalitat de Catalunya (1377-1378)
** Gombau de Besora, noble català del segle XI
# Bayyana

«Bayyana» té aquests significats:
* Bayyana o Badjdjana, antiga ciutat andalusina, coneguda també com a Petxina
* Bayyana, nom àrab de Baena.
# Barbut verd de bigotis daurats

El barbut verd de bigotis daurats (Psilopogon chrysopogon) és una espècie d'ocell de la família dels megalèmids (Megalaimidae) que habita boscos de les terres baixes fins als 1500 m, a la Península Malaia, Sumatra i Borneo.
# Christian Wilhelm Podbielski

Christian Wilhelm Podbielski (Königsberg, 1740 - Königsberg, 3 de gener de 1792) va ser un organista i compositor alemany.
Estudià en la universitat de la seva ciutat natal i va ser organista de la catedral d'aquella ciutat. En aquesta ciutat també exercí com a professor, tenitn entre els seus alumnes a Amadeus Hoffmann.
Deixà dues col·leccions de sonates per a clave (Riga, 1780 i 1783) i una altra de Melodies amb acompanyament de clave (Riga, 1780 i 1783), i una altra de Melodies amb acompanyament de clave (Konigsberg, 1783).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 45, pàg. 1017. (ISBN 84-239-4545-6)
# Club Nàutic de la Vila Joiosa

El Club Nàutic de la Vila Joiosa és un club nàutic que se situa a la Vila Joiosa, a la comarca de la Marina Baixa (País Valencià). Compta amb 200 amarratges esportius i 130 amarratges per a pesca, per a una eslora màxima permesa de 20 metres. El seu calat en bocana és de 7 m. Compta amb el distintiu de Bandera Blava des de 1995. Compta amb servei de combustible, aigua, electricitat, travelift 35 Tn. i grua.

## Distàncies a ports propers

* Club Nàutic del Campello 8 mn
* Reial Club de Regates d'Alacant 20 mn
* Port de Tabarca 27 mn
* Club Nàutic de Benidorm 6 mn
* Club Nàutic d'Altea 14 mn.

## Referències

* ↑ «Puerto Deportivo de La Vila Joiosa / Comunidad Valenciana / Puertos / Guías / Portada - masmar». [Consulta: 1r juny 2020].
* ↑ «Club Náutico de Villajoyosa – Página 15» (en castellà). [Consulta: 1r juny 2020].
* ↑ «Informació General - Generalitat Valenciana». [Consulta: 1r juny 2020].
# Casa a la plaça Porxada, 11 (Granollers)

La Casa a la plaça Porxada, 11 és una obra de Granollers (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge entre mitgeres situat al centre del nucli històric, davant de la porxada. Consta de planta baixa i tres plantes amb coberta de teula àrab a dues vessants. La façana està composta simètricament segons dos eixos, hi destaquen quatre medallons de llargues cintes verticals que emmarquen els buits de la darrera planta, els dos centrals el buit de forma arronyonada partit per tres muntants d'obra i, enllacen amb la llinda de la segona planta. També hi destaquen les dues impostes de doble filet i ceràmica blava de dibuixos geomètrics que enllacen el terç superior dels buits de les dues plantes pis. A les llindes i medallons hi ha botons ceràmics de color marró.
És l'únic edifici de l'arquitecte Raspall que està signat, és a dir: apareix el nom de Raspall en baix relleu amb grafia modernista.

## Referències

* 1 2 «Casa a la plaça Porxada, 11». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2017].
# Blue chip

El terme blue chip en economia borsària s'utilitza per referir-se a empreses ben establertes, que tinguin ingressos estables, valors sense grans fluctuacions i que no necessitin grans ampliacions del seu passiu. En definitiva, el terme es fa servir per parlar d'empreses estables amb un alt nivell de liquiditat. El terme blue swiss fa referència a les empreses suïsses de capital més estables del mercat amb àmplia experiència als mercats financers internacionals.
Aquesta expressió deriva de les fitxes blaves dels casinos, que representen els valors màxims. La frase va ser encunyada per Oliver Gingold del Dow Jones i es creu que es va utilitzar per primera vegada entre el 1923 i el 1924.
La majoria de les blue chip estableixen de forma regular el pagament de dividends, tot i que l'empresa travessi una situació més desfavorable que de costum.

## Referències

* ↑ «Blue chip» (en español). [Consulta: 12 desembre 2020].
* ↑ «Blue Chip Companies» (en anglès). [Consulta: 12 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Blue chip
# Celastrals

Celastral (Celastrales) és un ordre de plantes amb flor.
En el sistema de classificció filogenètic APG II està inclòs en el subgrup dels rosids i actualment consta de tres famílies:
* Família Celastraceae
* Família Parnassiaceae
* Família Lepidobotryaceae
Sota l'antic Sistema Cronquist l'ordre de la celastrals inclou moltes més famílies:
* Família Celastraceae
* Família Geissolomataceae
* Família Hippocrateaceae
* Família Stackhousiaceae
* Família Salvadoraceae
* Família Tepuianthaceae
* Família Aquifoliaceae
* Família Icacinaceae
* Família Aextoxicaceae
* Família Cardiopteridaceae
* Família Corynocarpaceae
* Família Dichapetalaceae
# Beatriu II d'Este

Beatriu d'Este (Ferrara, 1230 – 18 de gener de 1262) va ser una noble dama italiana; va ingressar a l'orde benedictí a Ferrara. És venerada com a beata per l'Església catòlica.

## Vida

Les fonts per a la seva vida són escasses: el testament del seu pare, una breu biografia contemporània d'un monjo de Pàdua, un esment a la Chronica parva Ferrariensis i una biografia per una monja de Ferrara.
Filla d'Azzo IX (VII), marquès d'Este i senyor de Ferrara, i de Giovanna di Puglia, Beatrice nasqué a Ferrara cap al 1230. Va ser educada amb l'exemple de la seva tia Beatriu I d'Este, que havia mort en olor de santedat. Va acordar-se el seu matrimoni i en 1249 va casar-se amb Galeazzo, fill de Manfredo i alcalde de Vicenza. En anar a Milà per trobar-se amb ell, va rebre la notícia que havia mort en batalla.
Beatriu va tornar a Ferrara i es retirà a un monestir, a l'illa de San Lazzaro, amb algunes dames de la cort. Hi va rebre l'hàbit de l'orde benedictí. Com que el nombre de religioses que l'acompanyaven creixia, obtingué del papa Innocenci IV el permís per a traslladar-se al monestir de S. Stefano della Rota (1257), al costat de l'església de Sant Antoni Abat. Beatriu hi feu els vots i va ingressar a l'orde benedictí el 25 de març de 1254.
Hi visqué una vida exemplar i morí el 18 de gener de 1262. Va ésser sebollida al claustre, on després s'edificà una capella que va esdevenir meta de pelegrinatge. Es deia que en determinades dates, la tomba de marbre exsudava un líquid i un delicat aroma.

## Veneració

Climent XIV va aprovar el seu culte el 23 de juliol de 1774, i el papa Pius VI aprovà el seu ofici en 1775, establint-ne la celebració el 19 de gener, ja que el 18 hi havia llavors una altra festivitat, la de la Càtedra de Sant Pere. Avui se celebra el dia 18 de gener, aniversari de la seva mort.

## Bibliografia

* Vida a Santiebeati.it
# Barranc (desambiguació)

«Barranc» té aquests significats:
* Geomorfologia: forma de relleu formada per l'aigua en erosionar el sòl i amb unes dimensions que van de metres a desenes de metres en fondària i amplada. Vegeu barranc.
* Geografia: curs d'aigua encaixat, amb parets més o menys verticals i amb unes dimensions que poden arribar als centenars de metres en fondària. Vegeu torrent.
# Castell de Pera

«Castell de Pera» té aquests significats:
* Castell de Pera, castell en runes de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental)
* Castell de Pera, casa forta de Montagut i Oix (Garrotxa)
# Cantó de Pouilly-en-Auxois

El cantó de Pouilly-en-Auxois és un cantó francès del departament de Costa d'Or, situat al districte de Beaune. Té 25 municipis i el cap és Pouilly-en-Auxois.

## Municipis

* Arconcey
* Bellenot-sous-Pouilly
* Beurey-Bauguay
* Blancey
* Bouhey
* Chailly-sur-Armançon
* Châteauneuf
* Châtellenot
* Chazilly
* Civry-en-Montagne
* Commarin
* Créancey
* Éguilly
* Essey
* Maconge
* Marcilly-Ogny
* Martrois
* Meilly-sur-Rouvres
* Mont-Saint-Jean
* Pouilly-en-Auxois
* Rouvres-sous-Meilly
* Sainte-Sabine
* Semarey
* Thoisy-le-Désert
* Vandenesse-en-Auxois

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | Léon Boulez | Divers droite |
| 1958-1976 | Paul Gourier | Divers droite |
| 1976-2008 | François Patriat | PS |
| 2008- | Yves Courtot | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 4.750 | 5.097 | 4.753 | 4.780 | 4.685 | 4.961 | 5.665 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Castell de Santa Fe

El Castell de Santa Fe és una casa senyorial de Santa Fe, municipi de les Oluges (Segarra), protegida com a Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Gran Casal senyorial situat a la part més elevada del nucli. Possiblement fou construït al mateix moment que s'edificaren les muralles al segle xii, modificat posteriorment al segle xviii, i dividit en diferents habitatges actualment. Presenta un aparell de carreus irregulars ajuntats amb morter, excepte als extrems de l'edifici i com a emmarcament de portes i finestres, on trobem un treball més acurat amb carreus regulars de grans dimensions. Conserva la portalada principal, d'arc de mig punt amb grans dovelles, on a la dovella central trobem una incisió que ens indica l'any en què es va modificar la seva estructura, l'any 1729. Al llarg del mur, es pot observar obertures de finestres i balcons, que segueixen l'estil i la tipologia de les diferents fases constructives de l'edifici, així com en algunes arestes de les façanes hi ha la presència de l'escut heràldic d'una de les famílies propietàries del recinte.

## Referències

* ↑ «Casa Senyorial de Santa Fe». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 setembre 2014].
# Casa Ramon Argemí

La Casa Ramon Argemí és un edifici del centre de Terrassa situat al carrer de la Font Vella, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge unifamiliar entre mitgeres, de planta rectangular, format per planta baixa i dos pisos. Al primer pis hi ha un balcó de dues obertures i al segon pis tres finestres balconeres. La façana, de composició simètrica, mostra elements decoratius de tipus senzill. La planta baixa ha estat totalment transformada a causa de la instal·lació d'un comerç: en destaca la llinda amb perfil metàl·lic vist i amb motius florals encastats, posteriorment pintada. Les obertures són arrodonides a les cantonades. L'edifici es corona amb un terrat situat al damunt de cambres d'aire circulars.

## Història

La Casa Ramon Argemí va ser realitzada per l'arquitecte Salvador Soteras i Taberner l'any 1908.

## Referències

* 1 2 «Casa Ramon Argemí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 juliol 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Castell de Tramacastiel

El Castell de Tramacastiel és un castell roquer situat a un turó al costat del poble espanyol de Tramacastiel, a la província de Terol. És d'origen indeterminat encara que bé podria ser templer. Se cita en les cròniques de la guerra dels Dos Peres.
En 2016 encara posseïa diversos murs de contenció i perimetrals, restes d'edificacions i el que sembla un aljub situat a la costa que porta al castell, la qual cosa el situaria fora del recinte actual. També pot veure's una peculiar talaia de pedra i morter situada sobre una penya al centre del castell.

## Referències

* ↑ «Castillo - Tramacastiel». [Consulta: 19 octubre 2017].
* ↑ «Castillo de Tramacastiel - CastillosNet» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-08-12. [Consulta: 19 octubre 2017].
# Carnet català

El Document Nacional d'Identitat Catalana, Carnet Català o Certificat d'Identitat Catalana és un carnet acreditatiu de la nacionalitat catalana que no és reconegut per cap administració.
El seu origen es remunta a l'any 1981, quan el sacerdot Josep Dalmau i Olivé, juntament amb altres promotors de la cultura catalana, van dissenyar el document acreditatiu de nacionalitat. Aquest es distribuïa a través de la llibreria Les Voltes de Girona. El Partit per la Independència va editar-ne un, que es deixà d'emetre després de la seva dissolució. El 2004 l'Associació DNI.cat recupera l'edició del document. L'any 2010 NousCatalans.Joves presenta el Carnet de Nacionalitat Catalana. Ha estat acceptat com a document identificatiu en alguns casos, com a la Consulta sobre la independència de Catalunya a Arenys de Munt.

## Referències

* ↑ «El futur de la llibreria Les Voltes de Girona, garantit». El Punt, 24-09-2010.
* ↑ «El PI entrega carnets de "nacionalidad catalana"» (en castellà). El País, 18-05-1998. [Consulta: 6 novembre 2012].
* ↑ «Entrevista amb Salva Puig de DNI català». Assemblea Nacional Catalana, 08-08-2012. [Consulta: 26 març 2016].
* ↑ «Benvingut/da a DNI.cat!». DNI.cat, 07-06-2004. Arxivat de l'original el 2016-04-09. [Consulta: 7 novembre 2012].
* ↑ «Anar pel món amb DNI català». Naciódigital, 09-04-2013. Arxivat de l'original el 2016-04-19. [Consulta: 26 març 2016].
* ↑ «El 'DNI' català». e-notícies, 10-02-2016. [Consulta: 7 novembre 2012].
* ↑ «Arenys acceptarà el Carnet de Nacionalitat Catalana com a identificació per votar a la consulta per la independència». Directe.cat, 26-08-2009.

## Enllaços externs

* Associació DNI.cat Arxivat 2020-08-04 a Wayback Machine.
* Carnet català
# Castell d'Entença

El Castell d'Entença fou una construcció de finals de segle xi ubicada a la "Quadra d'Entença", solar donat a Miró Gombau per Arnau Mir de Tost i la seua esposa Arsenda (1063). Aquesta quadra és situada a l'actual municipi d'Entença, adscrit actualment a Benavarri, Baixa Ribagorça. Del castell, origen i seu el llinatge d'Entença, d'important participació en campanyes militars tan sols en resten runes.

## Referències

* ↑ Pastor i Madalena, Manuel. El cartulari de Xestalgar: memòria escrita d'un senyoriu valencià. Lleida: Pagès Editors, 2004, p. 40. ISBN 8497792505.