OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pere I de Santcliment

Pere (I) de Santcliment (Barcelona, segle xiii - ibid., 1303) va ser un oficial reial català del llinatge dels Santcliment, senyor de Badalona.

## Biografia

Pere de Santcliment fou notari major de la cancelleria del rei Pere el Gran i obtingué favors, com l'establiment de molins en el terme de Barcelona i també la concessió vitalícia del pes del quintar de Barcelona. Esmerçà els guanys salarials i de donacions gracioses en la compra de terres i de petits senyorius a l'entorn de la ciutat de Barcelona, sens dubte amb l'objectiu d'assegurar per a ell mateix i els seus descendents la pertinença a l'estament dels ciutadans honrats, aquells ciutadans barcelonins que vivien de rendes; deixà la cancelleria l'any 1286, segurament per tal de retirar-se a la seva ciutat, però no estigué pas inactiu: l'any 1287 el rei Alfons el Franc li atorgà la seva representació en la comissió de control de les entrades i sortides de mercaderies de Barcelona, comissió en la qual els consellers i la ciutat també hi havien de tenir un representant. També tingué l'oportunitat de col·laborar en la política municipal; l'any 1288 fou conseller de la ciutat de Barcelona i, juntament amb el jurisperit Bernat de Palou, també conseller, Ramon Marquet i Pere de Malla, representà la ciutat a la Cort de Montsó.

## Patrimoni

Aconseguí reunir un important patrimoni que el convertí en senyor de la casa forta de Badalona, de la torre de Bell-lloc de Sant Andreu de Palomar i de la casa de Murtra o de Sant Martí, tinguda per la pabordia del mes de maig de la seu de Barcelona, a més de posseir uns masos in indiviso amb Sant Pere de les Puel·les, així com nombrosos censals. El patrimoni fou dividit entre els seus nombrosos fills, essent-ne l'hereu i primogènit Bernat (II), senyor de Badalona.

## Família, matrimoni i descendents

Fou fill de Bernat (I) de Santcliment i Marquesa. És probable que fos parent (germà?) de l'escrivà reial Jaume de Santcliment, casat amb Esclarmonda Marí i pare de Francesc de Santcliment, tot i que aquest vincle familiar no s'ha pogut demostrar.
Es casà amb Maria, amb qui tingué diversos fills:
* Bernat (II) de Santcliment, primogènit, senyor de Badalona
* Pere (II) de Santcliment, senyor de la Torre de Bell-lloc
* Jaume (I) de Santcliment, canonge cabiscol de la seu de Barcelona, possessor de la casa de la Murtra o de Sant Martí
* Francesc (I) de Santcliment, mercader
* Ramon (I) de Santcliment
* Constança de Santcliment
* Nicolau de Santcliment

## Referències

* 1 2 3 Ferrer i Mallol, Maria Teresa «Altres famílies i membres: l'oligarquia barcelonina». El "Llibre del Consell" de la ciutat de Barcelona [Barcelona], 2007.
* 1 2 3 4 5 Vela Aulesa, Carles. «Aproximació genealògica als Santcliment de Barcelona». A: La Corona catalanoaragonesa, l'Islam i el món mediterrani: estudis d'història medieval en homenatge a la doctora Maria Teresa Ferrer i Mallol. Barcelona: Editorial CSIC, 2013, p. 671-683. ISBN 9788400096502.

## Bibliografia

* «Pere I de Santcliment». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sant Fruitós de Marians

Sant Fruitós de Marians és l'església antigament parroquial del poble nord-català de Marians, pertanyent a la comuna de Soanyes, a la comarca del Conflent.
Està situada a l'extrem nord-oest del poble, en un lloc lleugerament per dessota de les cases que formen el vilatge.

## Història

No es té cap constància documental d'aquesta església fins a l'any 1279-80, quan el capellà de Maresanis participa en un recapte de la dècima de la diòcesi d'Elna. Es coneix que el 1413 el rector de Marians s'anomenava Guillem Roma, i se sap que el 1424 és esmentada aquesta església. El 1714 consta que les esglésies de Soanyes, Marians i En eren sufragànies de Sant Jaume de Nyer.

## L'església

És un temple de nau única, amb coberta de volta de canó seguit, acabada en un absis semicircular, cobert amb volta de quart d'esfera. Uneix l'absis amb la nau un arc presbiterial d'un sol plec de mig punt. L'edifici és rematat per un campanar d'espadanya amb obertures rectangulars. La porta, senzilla, d'un sol arc de mig punt, és a la façana meridional. Dues finestres de doble biaix s'obren en el temple: una a la façana de migdia i l'altra al centre de l'absis.

## Bibliografia

* Badia i Homs, Joan. «Soanyes: Sant Fruitós de Marians». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.
* Becat, Joan. «163 - Soanyes i Marians». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-El Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 144. Sant Fruitós de Marians». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Mallet, Géraldine. Églises romanes oubliées du Roussillon (en francès). Montpellier: Les Presses du Languedoc, 2003. ISBN 978-2-8599-8244-7.
* Montsalvatge, Francesc. El Obispado de Elna IV. Olot: Imprenta y Librería de Sucesores de J. Bonet, 1915.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Soanyes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Sant Fruitós de Marians en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Montsalvatge, 1915.
# S'Algaida

S'Algaida és un edifici del municipi de Castelldefels (Baix Llobregat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici d'imitació noucentista format per planta baixa i dos pisos. La seva estructura s'adapta en diversos nivells de terrassa, a la forma pendent del turó on s'aixeca, integrant-se en aquest i envoltada de pins. Les terrasses l'uneixen a un templet metàl·lic format per quatre columnes de planta quadrada. Destaca l'òcul de la façana, situat damunt la porta, i l'arrebossat de les parets en colors rosa i ocre.

## Història

Situada dalt de la pedrera de l'enrunat Can Aymerich, sembla que dalt d'aquest turó hi hagué una torre de guaita que comunicava la Torre Barona amb el Castell de Fels. Una foto de l'Arxiu Mas així sembla demostrar-ho. La construcció actual data del 1977 i va ser projectada per la seva propietària, la senyora Maria Lluïsa Darder Seguí.

## Referències

* 1 2 3 4 «S'Algaida». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2015].
# Organització Internacional d'empleadors

L'Organització Internacional d'empleadors, oficialment i en anglès International Organization of Employers és una organització creada el 1920 que representa els interessos de les empreses en la política laboral i social. Té la seu a Ginebra, Suïssa. L'abril de 2013 comptava amb 150 organitzacions membres nacionals d'empreses en 143 països diferents. Està implicada en les activitats de l'Organització Internacional del Treball, que actua com a Secretaria del Grup dels Ocupadors, així com en la representació dels negocis en els fòrums internacionals, inclòs el procés el G-20, sobre el treball i la política social. Es descriu a si mateixa com "la major xarxa del sector privat del món".

## Referències

* ↑ "The International Organisation of Employers" Oechslin, p.26-34
* ↑ "Statutes of the International Organisation of Employers"
# Mas Soriguera

El Mas Soriguera és una masia del municipi de Fontanals de Cerdanya (Cerdanya) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És l'última casa de l'antic poble de Soriguera, que tenia vuit focs l'any 1359. El mas depenia de Soriguerola.

## Descripció

És un antic gran mas cerdà que està en procés de rehabilitació per convertir-lo en habitatge plurifamiliar de sis apartaments. És una casa de planta i dos pisos. La promotora ha respectat l'alçada de la casa, de la pallissa i dels badius. La coberta de la casa és a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana i la del badiu és a quatre vessants. La dependència més baixa, la de la cort i del lloc de guardar els carros, tractors i eines de treball, que es troba al costat del portal a la paret de ponent, continuant per la paret nord, es mantindrà en el seu aspecte original per lloc de reunió i esbarjo. Per adjuntar les parets han afegit una substància al ciment, semblant a la terra, per adquirir una tonalitat més adient a l'existent abans del rejuntat.

## Referències

* 1 2 «Mas Soriguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ «Soriguerola». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 12 setembre 2020].
# Maqueda

Maqueda és un municipi de la província de Toledo a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Escalona al nord, Quismondo i Santa Cruz del Retamar al nord-est, Portillo de Toledo a l'est, Novés al sud-est, Santo Domingo-Caudilla al sud, Santa Olalla al sud-oest i Hormigos a l'oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 489 | 496 | 480 | 455 | 477 | 493 | 506 | 508 | 552 | 560 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Manuel Muñoz del Castillo | Independent | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Recio Rodríguez Primitivo | CDS | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Recio Rodríguez Primitivo | CDS | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Esteban Ríos Martín | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Esteban Ríos Martín | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Esteban Ríos Martín | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Esteban Ríos Martín | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Esteban Ríos Martín | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |
# Pericoma viduata

Pericoma viduata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Sud-amèrica: l'illa Gran de Chiloé (Xile).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Juan J. Armesto i Claudio Valdovinos, 2005. Historia, biodiversidad y ecología de los bosques costeros de Chile. Editorial Universitaria. 708 pàgines.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# President de la República Popular de Luhansk

El President de la República Popular de Luhansk és el cap d'estat i màxima autoritat del poder executiu a la República Popular de Luhansk.

## Elecció del càrrec

L'elecció del president de la República Popular de Luhansk es duu a terme sobre la base del sufragi universal i directe per vot secret per a un període de cinc anys. El sufragi passiu està reservat a tot ciutadà de la república que no tingui ciutadania estrangera i que tingui més de 30 anys d'edat. La mateixa persona no pot ser cap de la República Popular de Luhansk més de dos mandats consecutius.
El cap de la República Popular de Luhansk no pot ser membre d'associacions públiques, no pot ser diputat del Parlament de la República Popular de Luhansk, ni pot ocupar cap altre càrrec en estructures públiques i estatals o entitats empresarials.

## Titulars

    Moviment social Pau per a la Regió de Luhansk
    Independent
| Núm. | Nom | Temps del mandat | Temps del mandat | Partit |
| - | Guennadi Tsipkàlov (interí) | 13 de maig de 2014 | 17 de maig de 2014 | Pau per a la Regió de Luhansk |
| 1 | Valeri Bólotov | 18 de maig de 2014 | 14 d'agost de 2014 | Independent |
| 2 | Ígor Plotnitski | 4 de novembre de 2014 (interí del 14 d'agost al 4 de novembre de 2014) | 24 de novembre de 2017 | Pau per a la Regió de Luhansk |
| 3 | Leonid Pàssetxnik | 21 de novembre de 2018 (interí del 24 de novembre de 2017 al 21 de novembre de 2018) | En el càrrec | Independent |

## Referències

* ↑ «Закон "Конституция Луганской Народной Республики" ("Constitució de la República Popular de Luhansk")» (en rus). NSLNR.su. Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 17 novembre 2021].
* ↑ «Киев голосует пулей» (en rus). RG.ru, 13-05-2014. [Consulta: 17 novembre 2021].
* ↑ «Глава ЛНР" временно "ушёл в отставку» (en rus). RBC.ru, 14-08-2014. Arxivat de l'original el 27 octubre 2014. [Consulta: 17 novembre 2021].
* ↑ «Народный совет ЛНР единогласно проголосовал за отставку Плотницкого» (en rus). MK.ru, 25-11-2017. [Consulta: 16 novembre 2021].
# Sant Fruitós de Claveral

Sant Fruitós de Claveral és una antiga església documentada des del 969, situada en l'antic terme municipal de Mur, dins de l'actual de Castell de Mur. Està situat al nord-est del terme, prop de la partida de Claveral.
Actualment està del tot arruïnada.

## Bibliografia

* CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Fructuós de Mur", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* PAGÈS, M. «Guàrdia de Noguera», a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
# S'Alqueria Roja

S'Alqueria Roja, anomenada popularment Sa Curia Roja, és una possessió del terme municipal de Campos, Mallorca situada al ponent del municipi. El 1578, s'Alqueria Roja estava dividida entre Gabriel i Joan Mesquida, i fou valorada en 1700 lliures. Una tercera part de la possessió pertanyia a Mateu Ballester i Simó, valorada en 1000 lliures.

## Construccions

Les construccions de la possessió de s'Alqueria Roja conformen un conjunt d'habitatges històrics d'alt valor patrimonial. Les cases velles, ubicades a gregal del conjunt, presenten una estructura de dues plantes d'alçat i dos aiguavessos. El portal forà és rodó adovellat. A l'esquerra té una finestra i a la dreta dues. Al pis superior s'obren quatre finestres més. A l'esquerra, adossats, s'alcen dos blocs més. El primer compta amb un portal adovellat, molt primitiu. A la planta superior s'obren dues finestres, una de les quals amb ampit. Més a l'esquerra s'ubica el darrer bloc, més modern, amb finalitats agrícoles.
Cap a llebeig hom hi troba el segon edifici, que està molt restaurat i modificat. Presenta una disposició en forma d'"L" i sobre la teulada hi ha una creu. Més cap a llebeig hi ha ses Boveres, un habitatge orientat a xaloc, amb dues plantes d'alçat i portal forà rodó. Mostra aparell rústic.

## Referències

* ↑ És un exemple de desgast fonètic a través de s'Auqueria >*s'uqueria > sa Curia, per metàtesi i assimilació amb l'article femení. Bassa, R. i al. Seminari de metodologia en toponímia i normalització lingüística: Palma, 27 i 28 d'octubre de 2005. Universitat de les Illes Balears, 2006, p. 849-851. ISBN 9788476329580 [Consulta: 14 setembre 2025].
* 1 2 3 Roser, G. i al. «S'Alqueria Roja (Sa Cúria Roja)». A: Catàleg de Béns Patrimonials de Campos (pdf). III. Ajuntament de Campos, Gener 2006, p. 849-851 [Consulta: 14 setembre 2024]. Arxivat 2014-09-17 a Wayback Machine.
# Mas Sureda

* Per a altres significats, vegeu «jaciment de Mas Sureda».
Mas Sureda és una masia d'Ermedàs, al municipi de Palafrugell (Baix Empordà). El mas Sureda és a uns 300 metres al sud-est del mas Petit d'en Caixa. La torre del mas Sureda és un element dels segles XVI-XVII, època en la qual poden ser datades la major part de les torres de defensa i de guaita del terme de Palafrugell, bastides en gran quantitat davant l'amenaça dels pirates turcs i algerians. La masia era de la mateixa època, i fou recentment enderrocada i substituïda per una construcció de tipus neorenaixentista molt poc reeixida annexa a la torre, que afortunadament ha estat respectada.
La torre de defensa, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, es troba integrada al mas Sureda, a la banda nord-est de la casa. Es tracta d'un element de paredat, de base cilíndrica, unit a la masia a través d'un cos d'edifici nou. La torre té merlets esglaonats amb espitlleres rectangulars. A la banda de migdia hi ha restes de l'antic matacà: l'obertura del mur i les mènsules de suport de la part baixa. Es conserven diverses espitlleres quadrades al cos de la torre, així com altres obertures de tipologia diversa, distribuïdes irregularment pel parament i especialment per la part sud-est.

## Referències

* «Mas Sureda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2012].
# Mammatus

Un mammatus o mamma (del llatí: mama, «mamella») és un terme meteorològic aplicat a un patró de cèl·lula que, en apilar-se, forma masses de núvols, desenvolupant un cúmul o cumulonimbe. El seu color acostuma a ser gris blavós; el mateix que una núvol host, però il·luminat directament pel sol. De vegades poden arribar a tenir una coloració entre vermellosa i daurada. Els mammatus poden persistir des de minuts fins a hores, difuminant-se i desapareixent en aquest temps.
Els mammatus només apareixen on hi ha cumulonimbes; i tanmateix, poden estar allunyats fins a 35 km d'una tempesta. L'atmosfera els acompanya amb humitat i inestabilitat mitjana i alta, i per sota una capa baixa molt seca. Per a la seva formació, cal que hi hagi també un corrent ascendent; modelant la seva peculiar forma semblant a unes mamelles que pengen.
Els mammatus solen formar-se més sovint quan fa calor.
És freqüent l'aparició de mammatus durant els tornados. Tot i això, contràriament al que vulgarment es comenta, els mammatus no són precursors dels tornados, tot i que sí que poden ser produïts per aquests.
És molt comú que a les tempestes productores de mammatus es produeixin forts corrents ascendents i tempestes elèctriques; els pilots d'avió han d'evitar escrupulosament travessar tempestes amb mammatus.

## Galeria

* Mammatus al Cap de Creus (2014)
* Mammatus al capvespre
* Mammatus globular, amb radar en 1r pla
* Mammatus
* Mammatus
* Mammatus
* Cumulonimbus amb mammes, després del «Caterina»
* Una altra vista de la formació post-Catarina
* Mammes a la Serra de Castelltallat, Agost de 2013

## Enllaços externs

* Mammatus sobre Nebraska Arxivat 2006-09-05 a Wayback Machine.
* Mammatus simulant estructures
* StormWiki Arxivat 2007-01-12 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Mammatus Clouds: sagging pouch-like structures».
# Papagai de Nova Guinea

El papagai de Nova Guinea (Alisterus chloropterus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. Edició: TERMCAT, Centre de Terminologia, 2017
# Popov

Popov - Попов (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 280 habitants. Pertany al districte (raion) de Véidelevka.

## Referències

* ↑ «Посёлок Вейделевка (летопись, часть 1)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ «Историческая справка | Вейделевский район». Arxivat de l'original el 2013-04-17. [Consulta: 7 abril 2013].
* ↑ «Вейделевка (летопись часть 2)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
# Salix laevigata

Salix laevigata és una espècie de planta de la família de les salicàcies. És nativa d'Amèrica del Nord, de la costa de Califòrnia i nord de Baixa Califòrnia.

## Descripció

És un arbre que arriba a mesurar de 2 a 15 m d'alçada. Les branques van de flexibles a molt fràgils a la base, essent de color gris-marró a groc-marró, glabres o amb vellositats, les branquetes són de color groc-marró o vermell-marró, glabres, densament piloses i vellutades. Les fulles són estretament oblongues, estretament el·líptiques, lanceolades o obovades, de 53-190 × 11-35 mm, 2,8-9 vegades més llargues que amples, de base convexa, subcordada, arrodonida o cuneïforme, els marges crenats o serrats finament, àpex acuminat, agut o caudat. La inflorescència és en forma d'aments. El fruit és en forma de càpsules de 3-5,5 mm.

## Distribució i hàbitat

Es troba en zones riberenques al llarg dels rierols als boscos, a les costes de llacs subalcalins o salobres, canons i fossats, a una altitud de 0-2200 m. Es distribueix per Arizona, Califòrnia, Nevada, Oregon, Utah, Mèxic (Baixa Califòrnia).

## Taxonomia

Salix laevigata va ser descrita per Michael Schuck Bebb i publicada a American Naturalist 8(4): 202, l'any 1874.

### Etimologia

* Salix: nom genèric llatí per al salze, les seves branques i fusta.
* laevigata: epítet llatí que significa "dentada".

### Sinonímia

* Pleiarina laevigata (Bebb) N.Chao & J.Liu
* Salix bonplandiana var. laevigata (Bebb) Dorn
* Salix congesta (Bebb) Howell
* Salix laevigata var. angustifolia Bebb
* Salix laevigata var. araquipa (Jeps.) C.R.Ball
* Salix laevigata f. ariquipa Jeps.
* Salix laevigata var. congesta Bebb
* Salix laevigata var. laevigata

## Referències

* ↑ Little. Atlas of United States Trees, Volume 3, Minor Western Hardwoods, Map 176, Salix laevigata.
* ↑ «Salix laevigata a Flora d'Amèrica del Nord».
* ↑ «Salix laevigata a Trópicos».
* ↑ «Salix a Flora Vascular».
* ↑ «laevigata a Epítetos Botánicos».
* ↑ «Salix laevigata a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 20 juliol 2017].

## Bibliografia

* Abrams, L. 1923. Ferns to Birthworts. 1: 1–557. In L. Abrams Ill. Fl. Pacific States. Stanford University Press, Stanford.
* Flora of North America Editorial Committee, e. 2010. Magnoliophyta: Salicaceae to Brassicaceae. 7: i–xxii, 1–797. In Fl. N. Amer.. Oxford University Press, New York.
* Hickman, J. C. 1993. Jepson Man.: Higher Pl. Calif. i–xvii, 1–1400. University of California Press, Berkeley.
* Holmgren, N. H., P. K. Holmgren & A. Cronquist. 2005. Vascular Plants of the Intermountain West, U.S.A., subclass Dilleniidae. 2(B): 1–488. In A. J. Cronquist, A. H. Holmgren, N. H. Holmgren, J. L. Reveal & P. K. Holmgren (editors) Intermount. Fl.. Hafner Pub. Co., New York.
* Kearney, T. H. & R. H. Peebles. 1960. Arizona Fl. (ed. 2) 1032 pp.
* Shreve, F. & I. L. Wiggins. 1964. Veg. Fl. Sonoran Des. 2 vols. Stanford University Press, Stanford.
# SHG

SHG té els següents significats:
* Sweden Hockey Games, torneig anual d'hoquei sobre gel disputat a Suècia
* Generació de segon harmònic (del seu nom en anglès Second-Harmonic Generation), fenomen de l'òptica no lineal on es duplica l'energia d'un fotó
* Zinc SHG (de l'acrònim en anglès Special High Grade), tipus de zinc amb més del 99,99% de puresa
* Shg-Nd també és l'abreviatura de la schuilingita-(Nd), mineral de la classe dels carbonats
# Maurianos d'Armènia

Maurianos fou governador imperial d'Armènia del 654 al 656.
El 654 l'emperador Constantí II va ocupar Armènia. Quan va retornar a Constantinoble va deixar com a governador a Maurianos, del que no es coneixen dades anteriors.
Teodor Reixtuní, l'ishkhan aliat als àrabs que havia estat destituït, va sortir de la fortalesa d'Althamar al llac Van i es va reunir amb el seu gendre Hamazasp Mamikonian, que era el cap de la família Mamikonian, va demanar ajut als àrabs que van enviar set mil homes i va intentar dominar el país. El califa li va donar poder per Armènia, Aghuània i Siunia. Un exèrcit àrab va fer reconèixer la sobirania del califa a tots els nakharark (655) i Maurianos va quedar en difícil posició sobretot després que Teodor va entrar a Dvin amb els àrabs.
L'exèrcit musulmà va tornar a Síria, si bé el general Habib ibn Màslama es va establir al Aragadzotn com una espècie d'ambaixador i àrbitre, però els seus soldats no estaven acostumats al fred. Maurianos va reorganitzar les seves forces i va contraatacar i va poder restablir la situació, dominant altre cop el país en nom de l'Imperi. Els àrabs que havien quedat a Armènia van creuar l'Araxes en retirada i es van establir a Zarehavand (al Bagrevand). Maurianos va recuperar Dvin, però quan anava cap a Nakhichevan (656) fou sorprès pels àrabs i derrotat. Maurianos va fugir cap a Geòrgia i els àrabs van recuperar tota Armènia.