OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Capitolí

Capitolí (en llatí: Capitolinus) era un cognomen que portaren diverses gens romanes (principalment de la gens Mànlia i de la gens Quíntia), sens dubte adoptat perquè en qualque moment una part dels seus membres habitava al Capitoli, un dels turons de Roma. De la mateixa manera es van originar altres noms, com ara Aventinensis (de l'Aventí), Celiomontà (del Celi) o Esquilí (de l'Esquilí).
Alguns membres destacats de la família van ser:
* Juli Capitolí, historiador romà
* Publi Meli Capitolí tribú amb potestat consolar el 400 aC i el 396 aC.
* Marc Manli Capitolí, tribú amb potestat consolar el 434 aC.
* Luci Manli Capitolí, tribú amb potestat consolar el 422 aC.
* Aule Manli Capitolí Vulsó, tribú amb potestat consolar el 405 aC, el 402 aC i 397 aC.
* Marc Manli Capitolí, cònsol el 392 aC
* Aule Manli Capitolí tribú consolar el 389 aC, 385 aC, 383 aC i 370 aC.
* Gai Manli Capitolí, tribú consolar el 385 aC
* Publi Manli Capitolí, tribú consolar el 379 aC i 367 aC i dictador el 368 aC
* Luci Manli Capitolí Imperiós, dictador el 363 aC.
* Gneu Manli Capitolí Imperiós, cònsol el 359 aC i 357 aC
* Tit Quinti Capitolí Barbat, cònsol el 471 aC, 468 aC, 465 aC, 446 aC, 443 aC i 439 aC.
* Tit Quinti Capitolí Barbat, cònsol el 421 aC, fill de l'anterior.
* Tit Quinti Capitolí Barbat, tribú amb potestat consolar el 405 aC, fill de l'anterior.
* Tit Quinti Cincinnat Capitolí, tribú amb potestat consolar el 388 aC.
* Tit Quint Cincinnat Capitolí, tribú amb potestat consolar el 368 aC.
* Tit Quint Pennus Capitolí Crispí, dictador el 361 aC i cònsol el 354 aC i el 351 aC.
* Publi Sexti Capitolí Vaticà, cònsol el 452 aC
* Espuri Tarpeu Montà Capitolí, cònsol el 454 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 603.
# Castell de Tost

Castell de Tost és un monument del municipi de Ribera d'Urgellet (Alt Urgell) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Les restes del castell es troben a la casa que fou la rectoria del poble de Tost, avui abandonat. Es conserven restes de les escales que accedien a la part superior de la roca sud, i al costat de l'escala hi ha una cisterna de planta trapezoïdal i 50 m³ de volum. Les dependencies del castell ocupaven part de la rectoria però la superposició de construccions no permet delimitar clarament l'abast de les estructures primitives.

## Història

El castell de Tost apareix documentat per primera vegada al segle ix quan el clergue Bunó, de Sant Climent de Codinet, va vendre un alou que era situat "in appendicio del castro que dicitur Tauste, in villa que vocatur Coteneto". A inicis del segle x el castell era propietat de Miró de Tost, pare del capitost Arnau Mir de Tost el qual creà un extens senyoriu que comprenia gairebé tota la conca de Tremp i que va constituir el segon dels vescomtats d'Urgell". Tost fou una de propietat del Capítol de la Seu d'Urgell, fins a l'extinció dels senyorius.

## Referències

* «Castell de Tost». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 maig 2012].
# Cal Damià

«Cal Damià» té aquests significats:
# Carlos Javier Cuéllar Jiménez

Carlos Javier Cuéllar Jiménez (Madrid, 23 d'agost de 1981) és un futbolista madrileny, que ocupa la posició de defensa.

## Trajectòria

Després de passar per modestos equips madrilenys, com el Pegaso o el San Federico, fitxa pel CD Calahorra, de Tercera Divisió. El 2001 puja dues categories al recalar a les files del CD Numancia. Passa dues campanyes a Sòria, destacant a la temporada 02/03, el que li val la seua incorporació al CA Osasuna, de primera divisió. Amb els de Pamplona aconsegueix quedar quart de la taula, classificar-se per a la Champions League o ser finalista a la Copa del Rei del 2005.
El juliol del 2007, marxa al Rangers F.C. per 2,37 milions de lliures. Va fer una gran temporada, que li valdre el premi a Jugador del mes d'agost de la Scottish Premier League. L'1 de setembre aconseguia el seu primer gol amb els escocesos.
El defensa va continuar a bon nivell amb els de Glasgow. Va ser expulsat per aturar amb la mà un xut a porta de Shunsuke Nakamura, contra els rivals del Celtic de Glasgow. Es va decretar penalt que a les postres va ser aturat pel porter Allan McGregor. A les postres, el seu bon nivell li va valdre el títol de Jugador de l'Any de la competició. A més a més, també va ser reconegut Jugador de l'Any per l'Associació Escocesa de Redactors de Futbol.
A l'iniciar-se la campanya 08/09 es lesiona, sense arribar a jugar, i als pocs dies és traspassat a l'Aston Villa FC. Va sumar un total de 65 partits en una sola temporada, sumant tota mena de partits.
s'incorpora al conjunt anglés a l'agost del 2008, per 7,8 milions de lliures. Hi va debutar a la Premier League el 21 de setembre, davant el West Bromwich Albion.

## Títols

* Copa d'Escòcia: 07/08
* Copa de la Lliga escocesa: 07/08

## Referències

* ↑ «Rangers clinch signing of Cuellar». BBC Sport website, 06-07-2007.
* ↑ «Rangers 4–0 Gretna». BBC Sport website, 01-09-2007.
* ↑ «SPL Player of the Year: Carlos Cuellar». The Herald, 14-04-2008. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2008-04-16. [Consulta: 5 febrer 2010].
* ↑ Cuellar picks up writers' award, BBC Sport, 5 maig 2008.
* ↑ «Cuellar seals £7.8m move to Villa». BBC Sport, 12-08-2008 [Consulta: 12 agost 2008].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Atlantic Beach (Carolina del Sud)

Atlantic Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 351 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Atlantic Beach tenia 351 habitants, 132 habitatges i 83 famílies. La densitat de població era de 847,0 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 36,2% entre 25 i 44, un 15,1% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,0 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.375 $ i la renda mediana per família de 20.313 $. Els homes tenien una renda mediana de 16.477 $ mentre que les dones 17.000 $. La renda per capita de la població era de 12.492 $. Entorn del 31,3% de les famílies i el 27,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Atlantic Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Atlantic Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Antoine Fourquet

Antoine Fourquet és el nom dels següents personatges:
* Antoine Fourquet (editor) (Perpinyà, 13 de novembre del 1808 - Perpinyà, 25 de novembre del 1872), editor, bibliotecari i escriptor
* Antoine Fourquet (missioner) (Eus, 6 de març del 1872 - Montbeton, 18 de febrer del 1952), missioner i arquebisbe a la Xina
# Cabdill dels bambús

El cabdill dels bambús (Hemitriccus flammulatus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i bambú de les terres baixes del nord i sud-est del Perú, nord i est de Bolívia i sud-oest del Brasil.

## Referències

* ↑ «Cabdill dels bambús». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Capitosaure

El capitosaure (Capitosaurus) és un gènere d'amfibi temnospòndil que va viure al període Triàsic en el que avui és Europa i Àfrica.

## Referències

* Nicholas C. Fraser,Hans-Dieter Sues. In the shadow of the dinosaurs: early Mesozoic tetrapods. Cambridge University Press 1994. Pàg. 8.
# Casa del carrer de les Parres, 5 (l'Espluga de Francolí)

La Casa del carrer de les Parres, 5 és una obra de l'Espluga de Francolí (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Com algunes cases del barri del Caputx, aquesta fou bastida sobre arcs diafragmàtics que substitueixen el mur de la façana de la planta baixa, faciliten l'accés dels productes agrícoles o el bestiar. La resta de la construcció presenta el típic esquema de planta d'habitació i l'assecador.

## Referències

* ↑ «Casa del carrer de les Parres, 5». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Casa del carrer de les Parres, 5». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Branson (Missouri)

Branson és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 6.050 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Branson tenia 6.050 habitants, 2.701 habitatges, i 1.661 famílies. La densitat de població era de 144,4 habitants per km².
Dels 2.701 habitatges en un 24,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,9% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 38,5% no eren unitats familiars. En el 31,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,3% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 27% de 45 a 60 i un 20,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.997 $ i la renda mediana per família de 43.145 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.769 $ mentre que les dones 21.223 $. La renda per capita de la població era de 20.461 $. Entorn del 9,7% de les famílies i el 12,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Branson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Branson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Casa Rigual Artigas

La Casa Rigual Artigas és un edifici del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici està situat dins de l'antic recinte emmurallat, en un carrer estret proper a la Basílica de Santa Maria de Vilafranca. Es tracta d'una casa entre mitgeres de dues crugies. Consta de planta baixa, dos pisos i terrat. Al primer pis hi ha un balcó corregut i al segon, dos balcons d'una obertura. Cal destacar l'ornamentació de ceràmica, amb motius florals.

## Referències

* 1 2 «Casa Rigual Artigas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
# Ascar

Ascar (en llatí Ascarus, en grec antic Ἄσκαρος) fou un escultor tebà que va fer una estàtua de bronze de Zeus que els tessalis van dedicar a la ciutat d'Olímpia.
Segurament era deixeble d'Agelades de Sició o de Cànac de Sició el vell.

## Referències

* ↑ Edmund Henry Barker. Collection of Supplements to All Editions of Lempriere's Classical Dictionary. Valpy, 1837, p. 29–.
* ↑ Pausanias (the traveller). The description of Greece, by Pausanias, tr. with notes [by T. Taylor]., 1824, p. 64–.
* ↑ Ascarus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 380
# Arcostemats

Els arcostemats (Archostemata) són un subordre de coleòpters, possiblement el més antic del quatre que componen l'ordre. Els arcostemats van ser comuns durant el Mesozoic, però ara són un grup relicte amb unes 246 espècies actuals i 230 extingides.

## Característiques

Tenen en comú amb els Myxophaga i Adephaga la presència de pleura protoràcica externa, l'absència d'esclerites cervicals i un tipus d'ales posteriors que usualment presenta cel·la oblonga i estan plegades de tal manera que el plec transvers major travessa la vena MP (medial posterior). Com en els Myxophaga la punta de les ales està enrotllada en espiral.
En contrast amb els Adephaga, els adults tenen les coxes posteriors mòbils, en general amb trocantins visibles, i cinc (en comptes de sis) segments abdominals visibles, i les larves perforen fusta, presentant grans moles mandibulars i lígula esclerotitzada.

## Taxonomia

La classificació dels arcostemats fins a nivell de subfamília és la següent:
* Família Crowsoniellidae Iablokoff -Khnzorian, 1983. De la fauna intersticial d'Itàlia.
* Família Cupedidae Laporte, 1836. Cosmopolita
** Subfamília Priacminae Crowson, 1962
** Subfamília Mesocupedinae† Ponomarenko, 1969
** Subfamília Cupedinae Laporte, 1836
* Família Micromalthidae Barber, 1913. Nativa de Nord-amèrica, però introduïda en diverses parts del món.
* Família Ommatidae Sharp and Muir, 1912. Amb representants a Amèrica del Sud i Austràlia.
** Subfamília Brochocoleinae† Hong, 1982
** Subfamília Tetraphalerinae Crowson, 1962
** Subfamília Ommatinae Sharp and Muir, 1912
* Família Jurodidae Ponomarenko, 1985. Originalment descrita sobre exemplars fòssils, el 1996 va ser descoberta a Rússia una espècie actual.
* Família Triadocupedidae† Ponomarenko, 1966
* Família Magnocoleidae† Hong, 1998
* Família Obrieniidae† Zherikhin and Gratshev, 1994
** Subfamília Kararhynchinae† Zherikhin and Gratshev, 1994
** Subfamília Obrieniinae† Zherikhin and Gratshev, 1994

## Referències

* ↑ Slipinski S.A., Leschen R.A.B., Lawrence J.F. 2011. Order Coleoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang Z.-Q. (ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness. Zootaxa 3148: 203–208, 2011
* ↑ Leschen, R.A.B. & Beutel, R.G. (2004). Ocellar atavism in Coleoptera: plesiomorphy or apomorphy? Journal of Zoological Systematics and Evolutionary Research, 42, 1: 63-69.
* ↑ Bouchard, P. et al.2011. Family-group names in Coleoptera (Insecta). ZooKeys 88: 1.
* ↑ Lawrence, J. F. & Newton, A. F. 1995. Families and subfamilies of Coleoptera (with selectes genera, notes, refernces and data on family-group names). In: J. Pakaluk & S. A: Slipinski (editors): Bioloy, Phylogeny, and Classification of Coleoptera: Papers Celebrating the 80th Birthday of Roy A. Crowson. Museum i Instytut Zoologii PAN, Warszawa. ISBN 83-85192-34-4
# Campanula versicolor

Campanula versicolor, és una espècie de planta herbàcia pertanyent a la família de les campanulàcies. És originària del sud-est d'Europa a Itàlia i els Balcans.

## Descripció

És una planta perenne herbàcia de vida curta que pot créixer fins al metre i mig d'alçada. Les seves fulles són amples i ovoides a la part inferior de la tija, mentre que són lanceolades i primes a la part superior. Les flors són blaves i tenen forma de campana, amb un diàmetre d'entre 3 i 4 cm. Aquestes són hermafrodites, i la planta es pot fertilitzar a si mateixa.
Creix a molt diversos tipus de sòl, adaptant-se també a una àmplia gamma de pH. Tot i això, prefereix un lloc assolellat o parcialment ombrejat. D'entre els seus usos en destaca el fet que es cultiva com a planta ornamental per les seves flors aromàtiques.

## Taxonomia

Campanula versicolor va ser descrita per Linné i publicada a Species Plantarum 1: 164. 1753.

### Etimologia

* Campanula: nom genèric diminutiu del terme llatí campana, que significa "petita campana", fent al·lusió a la forma de les flors.
* versicolor: epítet llatí que significa "amb diversos colors".

#### Sinonímia

* Campanula mrkvickana Velen.
* Campanula tenorei Moretti
* Campanula thomasii Ten. ex A.DC.
* Campanula versicolor f. mrkvickana (Velen.) Hayek.
* Campanula versicolor var. multiflora A.DC.
* Campanula versicolor var. rosanii Nyman.

## Referències

* ↑ Campanula versicolor a Trópicos
* ↑ Campanula a Flora de Canarias
* ↑ versicolor a Epítetos Botánicos
* ↑ «Campanula versicolor a EOL» (en anglès). [Consulta: 30 gener 2015].
* ↑ «Campanula versicolor a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 30 gener 2015].

## Bibliografia

* Lammers, T. G. 1994. Prodromus Monographiae Campanuloidearum.

## Enllaços externs

* Flora Europaea: Campanula pyramidalis
* Plants for a Future: Campanula pyramidalis
# Castell d'Empúries

Castell d'Empúries és un castell del municipi de l'Escala inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat dins del nucli urbà de Sant Martí d'Empúries, al nord-oest de la població de l'Escala. Les restes estan situades al costat sud de la plaça Major.
El portal i el mur són els únics elements conservats de l'antic castell d'Empúries, situat prop de l'església. Les restes corresponen a un dels angles de l'edifici. El portal, elevat aproximadament un metre respecte del nivell del carrer, està format per tres arcs adossats: dos de punt rodó adovellats, de diferents dimensions (l'interior més petit) i separats per l'espai buit on es desplaçava el rastell, i un altre d'arc escarser també adovellat, situat a la part més interior. El mur, que hauria format part d'un edifici de planta rectangular, mesura aproximadament 1,5metres de gruix, i està bastit amb carreus de pedra ben regulars a les cares interna i externa, amb la part interior omplerta de pedres sense desbastar lligades amb morter de calç.

## Història

El castell d'Empúries data, segurament, dels segles XIII-XIV. Apareix documentat en diversos moments: en 1285 hi feu calar foc l'almirall francès Guillem de Lodeva, en el context de lluita dels francesos contra Pere el Gran; el 1328 consta l'esment del "castro de Impuriis", i el segle xv es troba documentat en relació a la guerra civil catalana. El 1467 fou pres per les forces de Joana Enríquez, però l'any següent va haver de rendir-se al duc de Lorena. Després d'acabada la guerra, el rei Joan II va fer donació del castell a Pere de Torroella. El 1640 fou saquejat per les tropes de Felip IV amb altres possessions de la família Margarit, que s'havia enfrontat al rei castellà.
Es tracta, possiblement, de les restes del castell d'Empúries. Un petit castell, al cim del turó del poble de Sant Martí, es pot veure en un gravat francès del segle xix, que publicà Jaubert de Passa l'any 1823.

## Referències

* 1 2 3 4 «Castell d'Empúries». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Cal Tupinamba

Cal Tupinamba és una obra de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de tres plantes amb habitatges als pisos i locals comercials a la planta baixa. Destaca la composició simètrica de les façanes i els detalls ornamentals com el puja mobles, la sanefa esgrafiada a sota la cornisa i els esgrafiats imitant elements arquitectònics que envolten les obertures.
Cal Tupinamba és el renom amb el qual es coneixia aquesta casa, en referència a un colmado on venien xocolata i cafè de la marca Tupinamba.

## Referències

* 1 2 «Cal Tupinamba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# Casa Ricós

Casa Ricós és una obra del municipi de Cardedeu (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un habitatge de tipologia ciutat-jardí. A la planta baixa en sobresurt un cos en forma de tribuna i un sòcol de pedra i un portal d'entrada amb marquesina. Al primer pis hi ha dues finestres, un balcó amb ampit de pedra treballada amb reixa i un fris de rajola blanca i vermella. A l'esquerra de la construcció en sobresurt una torre-mirador coberta a quatre vessants. El reixat de la tanca té dibuix geomètric amb certa estilització vegetal.

## Història

És un habitatge d'estiueig construït l'any 1924 per Ramon Ricos i Reig. L'època en què es va construir aquesta cara era quan Cardedeu era considerada com un dels grans centres d'estiueig dels barcelonins. El poble va creixent molt, i amb uns trenta anys, del 1900 al 1930, va duplicar l'extensió del nucli urbà. L'expansió es va fer al llarg de dos eixos perpendiculars: la carretera de Caldes i la carretera de Cànoves.

## Referències

* 1 2 «Casa Ricós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Cal Manel (Castellcir)

Cal Manel és una masia del terme municipal de Castellcir, a la comarca catalana del Moianès.
Està situada a prop i al nord-nord-est del nucli principal actual del poble, el Carrer de l'Amargura i al sud-est de la Roureda, a prop i al nord-oest de Mont-ras. S'hi accedeix des del Camí de Sant Andreu. Després del segon revolt tancat d'aquest camí, poc després de passar l'entrada a Mont-ras, es troba l'arrencada del Camí de Cal Manel, que en uns 300 metres mena a la masia.
# Al-Mubarraz

Al-Mubarraz o Al-Mobarraz (en àrab المبرز, al-Mubarraz) és una de les principals ciutat de la governació d'Al-Hassà a l'Aràbia Saudita, la segona en importància després de Hufuf.
Philby diu que el seu nom deriva de "baraza" (sortir, aparèixer) però això mai ha estat comprovat. La ciutat és a només 5 km al nord de Hufuf i antigament fou un centre de caravanes, i primera parada per les que sortien d'al-Hofuf. Durant segles fou el segon centre agrícola d'Al-Hassà després d'al-Hofuf i s'hi celebra tradicionalment un mercat setmanal per tot el districte. Sadleir va visitar la ciutat el 1819 i diu que estava ben abastida d'aigua i que tenia uns deu mil habitants, estant rodejada per un mur de rajola i una rasa. Vers el 1900 el mur ja estava en ruïnes i hi havia un petit fort a l'oest a Kasr Sahud on segons la Gaseta d'Aràbia de 1917 els otomans hi tenien una guarnició (una companyia d'infanteria). Philby va visitar la vila el 1917 i diu que la població era àrab i en un 80% sunnita. Vers 1955 la població s'estimava en unes 20.000 persones (28.000 segons Vidal). Després de 1970 l'expansió d'al-Hofuf fou imparable i finalment ha absorbit de fet al-Mubarraz.

## Bibliografia

* Gazetteer of Arabia, Simla 1917
* J. Vidal, The oasis of al-Hasa, Nova York, 1955
# Caritó de Constantinoble

Caritó de Constantinoble o Caritó Eugeniota (en grec medieval Χαρίτων Ευγενειώτης) va ser patriarca de Constantinoble entre els anys 1177 i 1178. Va succeir a Miquel Anquíal.
Abans de ser patriarca havia estat abat del monestir de Sant Jordi al barri de Màngana.

## Referències

* ↑ Grumel, Venance «La chronologie des patriarches de Constantinople de 1111 à 1206». Études Byzantines, 1, 1943, pàg. 258-259.
# Centre per al Desenvolupament Global

El Centre per al Desenvolupament Global o Center for Global Development (anglès) (CGD) és una institució think tank dedicada a reduir la pobresa i la desigualtat social. La seva seu és a Washington DC. Va ser fundat l'any 2001 per Edward W. Scott, Jr., C. Fred Bergsten i Nancy Birdsall.

## Enllaços externs

* Centre per al Desenvolupament Global - Lloc web oficial