OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sala de guardia

Sala de guardia és una pel·lícula en blanc i negre de l'Argentina dirigida per Tulio Demicheli sobre el guió de Roberto Gil que es va estrenar el 28 de febrer de 1952 i que va tenir com a protagonistes a Elisa Christian Galvé, Carlos Thompson, Renée Dumas, Nathán Pinzón i Tito Alonso. Va participar en el 6è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Sinopsi

Diferents episodis que transcorren en la guàrdia d'un hospital públic.

## Repartiment

* Elisa Christian Galvé
* Carlos Thompson
* Renée Dumas
* Nathán Pinzón
* Tito Alonso
* Analía Gadé
* Juan José Míguez
* Diana Maggi
* Santiago Gómez Cou
* Diana Ingro
* Roberto Escalada
* Mario Fortuna
* Aída Alberti
* Arturo Arcari
* Margarita Corona
* Lalo Malcolm
* Nelly Panizza
* Perla Santalla
* Ángel Boffa
* Juan Pecci

## Comentaris

El Heraldo del Cinematografista va comentar:
| « | ”Aconsegueix el seu efecte lleus falles tècniques…no perjudiquen el conjunt.” | » |
Per la seva part Noticias Gráficas opinà:
| « | ”…torna a mostrar els inquiets afanys del director…que ha sabut aconseguir un film honrós….posa en l'animació del seu personatge comunicativa i depurada intenció.” | » |

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Emergency Ward». festival-cannes.com. Arxivat de l'original el 10 juliol 2011. [Consulta: 24 gener 2009].
* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995) pág. 518. Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Sala de guardia a cinenacional.com
* Informació sobre Sala de guardia a Internet Movie Data Base
# Beverly

«Beverly» té aquests significats:
* Beverly (Kansas)
* Beverly (Massachusetts)
* Beverly (Nova Jersey)
* Beverly (Ohio)
* Beverly (Virgínia de l'Oest)
* Beverly (Washington)

## Vegeu també

* Beverly Hills (desambiguació)
# Saltxak Toka

Saltxak Toka (Saryg-Sep, 15 de desembre de 1901 - Kizil, 11 de maig de 1973) Saltxak Kalbak-Khorékovitx Toka, rus: Салча́к Калбак-Хоре́кович То́ка, fou un polític tuvinià, i més tard, soviètic. Va ser secretari general del departament de Tuvinian del PCUS del 1944 al 1973; anteriorment, va ser el secretari general del Comitè Central del Partit Revolucionari del Poble de Tuvan i va ser el governant suprem de la República Popular de Tuvan des de 1932 fins a la seva annexió per la Unió Soviètica el 1944.
Salchak Toka va establir estrets contactes amb Iósif Stalin. Després de l'execució de Donduk Kuular el 1932, Salchak Toka es va convertir en governant de Tannu Tuva. Va introduir una ideologia comunista seguint el model soviètic, es va col·lectivitzar l'agricultura nòmada, es va modernitzar el país i es van suprimir les religions tradicionals (budisme tibetà i xamanisme). Es va desenvolupar un culte personal al seu voltant i va rebre nombrosos premis soviètics per les seves obres literàries.

## Referències

* ↑ Adle, Chahryar. History of Civilizations of Central Asia: Towards the contemporary period – From the mid-nineteenth to the end of the twentieth Century (en anglès). UNESCO, 2005, p. 337. ISBN 9789231039850.
* ↑ Jackson, Guida M. Women Leaders of Africa, Asia, Middle East, and Pacific: A Biographical Reference (en anglès). Xlibris Corporation, 2009-08-20, p. 158. ISBN 9781469113531.
Plantilla:Toka, Saltxak
# 992
## Esdeveniments

* Boleslaus I esdevé Duc de Polònia.
* L'emperador romà d'Orient, Basili II Bulgaròcton, i el dux de Venècia, Pere Orsèol II, signen un tractat que concedeix privilegis comercials als venecians a canvi de transportar soldats romans al sud d'Itàlia.

## Naixements

* Guido d'Arezzo, creador de la notació musical moderna (algunes fonts donen com a any de naixement el 991).

## Necrològiques

* 30 de setembre - la Seu d'Urgell (l'Alt Urgell): Borrell II, comte de Barcelona, Girona, Osona i Urgell (n. circa 934).

## Referències

* ↑ Ruiz-Domènec, Hernández de la Fuente i García, 2022, p. 133.

## Bibliografia

* Ruiz-Domènec, J. E.; Hernández de la Fuente, D.; García, J. C. «Byzantium: De erfenis van het Romeinse Rijk» (en neerlandès). National Geographic, 2022.
# Simon de Vos

Simon de Vós va ser un pintor flamenc nascut el 20 d'octubre de 1603 a Anvers i mort el 15 d'octubre de 1676 també a Anvers.

## Biografia

A partir de 1615 va ser deixeble de Cornelis de Vos a qui no li unia cap parentiu. En 1620 se sap que estava establert com a pintor a Anvers, de 1620 a 1626 es creu que va viatjar per Itàlia, d'aquí la similitud de la seva obra amb la de Johann Liss que durant aquests anys va estar a Roma i Venècia.
En 1626 es casa amb una germana del pintor Adriaen van Utrecht, posteriorment es va establir definitivament en el seu estudi d'Anvers on va romandre la major part de la seva vida.
Les pintures de la seva primera època, són obres tradicionals, generalment treballs de gabinet o escenes de gènere de petit format, com a retrats de grups o diferents escenes amb personatges de cares arrodonides, llavis prominents i pèl desordenat. També va realitzar en aquesta etapa escenes d'exteriors amb obres en les quals es veuen extenses vistes i alts horitzons, amb grups d'escampats treballadors que es lliuren feliços a les seves tasques. D'aquest període són per exemple Les Noces de Canà (1624) i Salomó i la Reina de Saba (1641).
A partir de 1640 comença a canviar d'estil, dedicant-se més a obres de caràcter històric i religiós de major format, en aquest període s'aprecien clares influències de Rubens, Claude Vignon i Anton van Dyck. D'aquesta època data la sèrie de dotze quadres dedicats a la Creació segons el Gènesi (1635-1644) conservada en part en la Catedral de Sevilla, L'Adoració dels Mags (1643) i El Martiri de Sant Pere (1648).

## Referències

* Christine van Mulders, "Vos, Simon de" Grove Art Online. Oxford University Press.
# Tébar

Tébar és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 460 | 407 | 376 | 387 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Vivian (Louisiana)

Vivian és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 4.031 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vivian tenia 4.031 habitants, 1.569 habitatges, i 1.019 famílies. La densitat de població era de 302,2 habitants/km².
Dels 1.569 habitatges en un 32,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,2% hi vivien parelles casades, en un 19,4% dones solteres, i en un 35% no eren unitats familiars. En el 31,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,9% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.800 $ i la renda mediana per família de 29.867 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.844 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 13.267 $. Entorn del 21,4% de les famílies i el 26,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vivian». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vivian». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Barbus inaequalis

Barbus inaequalis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Guinea.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Teugels, G.G., C. Lévêque, D. Paugy i K. Traoré, 1988. État des connaissances sur la faune ichtyologique des bassins côtiers de Côte d'Ivoire et de l'ouest du Ghana. Rev. Hydrobiol. Trop. 21(3):221-237.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bernard Van De Kerckhove

Bernard van de Kerckhove (Mouscron, Hainaut, 8 de juliol de 1941 - 15 de setembre de 2015) fou un ciclista belga que fou professional entre 1962 i 1971. Els seus majors èxits esportius els aconseguí en guanyar dues etapes al Tour de França, una el 1964 i una altra l'any següent. En aquestes dues edicions va vestir el mallot groc de líder durant dues i tres etapes respectivament.

## Palmarès

* 1964
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné Libéré
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
* 1965
** 1r al Circuit de les Ardenes flamenques - Ichtegem
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1966
** 1r al Stadsprijs Geraardsbergen
** Vencedor d'una etapa al Giro de Sardenya
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Luxemburg

### Resultats al Tour de França

* 1964. 57è de la classificació general. Vencedor d'una etapa.Porta el mallot groc durant 2 dies
* 1965. Abandona (9a etapa). Vencedor d'una etapa. Porta el mallot groc durant 3 dies
* 1967. Abandona (8a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1967. 57è de la classificació
* 1968. Abandona

## Referències

* 1 2 «Bernard Van De Kerckhove» (en castellà). sitiodeciclismo.net.
* ↑ Agence Belga. «Décès de l'ancien maillot jaune Bernard Van De Kerckhove». RTL sport.
* 1 2 3 «BERNARD VAN DE KERCKHOVE». cyclebase.nl.
* ↑ «Tour de France 1964. Stage 3b > Forest/Vorst - Forest/Vorst». cyclingfever.com.
* ↑ «Tour de France 1964. Stage 4 > Forest/Vorst - Metz». cyclingfever.com.
* ↑ «Tour de France 1965. Stage 2 > Liège - Roubaix». cyclingfever.com.
* ↑ «Tour de France 1965. Stage 7 > La Baule/Pornichet - La Rochelle». cyclingfever.com.
* ↑ «Stage 8 > La Rochelle - Bordeaux». cyclingfever.com.
# San Miguel del Valle

San Miguel del Valle és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 300 | 259 | 218 | 214 |
# (4688) 1980 WF

(4688) 1980 WF és un asteroide Amor descobert el 29 de novembre de 1980 per Charles T. Kowal en l'Observatori Palomar (Califòrnia, EUA)

## Vegeu també

* Llista d'asteroides (4001-5000)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 7 novembre 2023].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 1r febrer 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=4688.
* ↑ JPL Small-Body Database Browser
# Slkuni

Els Slkuni o Slakuni van ser una família de nakharark d'Armènia amb feu hereditari a la comarca de Slkuniq, al Tauruberan. Es creu que eren les restes d'un enclavament del poble sala que junt amb els manneus són esmentats com a pobles veïns l'un de l'altre als registres hitites. A les fonts armènies són veïns els Mandakuni i els Slkuni. Moisès de Khoren diu erròniament que eren una dinastia hàikida.
Ayruk Slkuni va participar en la rebel·lió armènia del 451. Moisès de Khoren pensa que els Mamikònides haurien adquirit el Slkuniq en temps de Tiridates III el Gran, del 287 al 297 rei a Armènia Occidental sota protectorat romà, i del 297 al 298 rei a tota Armènia, també sota protectorat romà, però és segur que els prínceps d'aquesta família van existir fins al segle v, i segurament es van extingir després de la rebel·lió del 451, coneguda com a Revolta d'Ankl, quan Vardan I Mamikonian es va aixecar contra el rei persa Yezdegerd II. Els territoris dels slkuni haurien passat als Mamikònides.

## Referències

* ↑ «-Armenian Princely Families-». Arxivat de l'original el 2020-07-31. [Consulta: 4 desembre 2021].
* ↑ Adontz, Nicolas. Armenia in the period of Justinian: the political conditions based on the Naxarar system. Lisboa: Calouste Gulbenkian Foundation, 1970, p. 342.

## Bibliografia

* René Grousset, Histoire de l'Arménie des origines à 1071. París: Payot, 1947 (reimpr. 1973, 1984, 1995, 2008), 644 pàgs
* Cyril Toumanoff, "Introduction to Christian caucasian history vol II: States and Dynasties of the Formative Period". A: Traditio, Vol. 17 (1961) Publicat per Fordham University .
# Unió de Congregacions Jueves Messiàniques

La Unió de Congregacions Jueves Messiàniques (en anglès: Union of Messianic Jewish Congregations) (UMJC) va ser formada en 1979, mitjançant la unió de 19 congregacions jueves messiàniques independents, que van compartir la creença en Ieixua (Jesús de Natzaret) com el Messies.

## Objectius

En la seva formació, el UMJC va establir cinc objectius primaris:
* Fomentar l'establiment i el creixement de les congregacions jueves messiàniques arreu del món.
* Ser una veu per a les congregacions jueves messiàniques i pel judaisme messiànic arreu del món.
* Oferir un fòrum per a la discussió de temes rellevants relacionats amb el judaisme messiànic, i amb les congregacions jueves messiàniques.
* Ajudar el poble jueu arreu del món, i donar suport a l'Estat d'Israel.
* Fomentar l'educació i la formació de nous líders messiànics.

## Congregacions

En 2006, l'organització tenia 77 congregacions afiliades i grups. Aquests celebren una conferència anual internacional i nombrosos esdeveniments regionals, incloent conferències i fòrums pels joves messiànics.
La UMJC ajuda a crear noves congregacions messiàniques en diverses localitats, publica un diari semestral pels estudiants jueus messiànics anomenat Kesher, i patrocina un seminari, l'Institut jueu messiànic teològic.
Aquestes activitats són dirigides per l'organització UMJC. Una nova definició de judaisme messiànic va ser aprovada pels delegats de l'organització en l'any 2005:
" La unió de les congregacions jueves messiàniques (UMJC), veu al judaisme messiànic com un moviment de congregacions jueves i de grups de seguidors de Jesús de Natzaret, el Messies.
L'UMJC, abraça la responsabilitat de la vida i la identitat jueva, que es troben arrelades en la Torà, i són expressades en la tradició, i són aplicades en el context del nou pacte, el Nou Testament (Brit Hadasha).
Els grups de jueus messiànics també poden incloure a les persones no jueves, que tanmateix volen participar en la vida comunitaria del poble jueu.

## Referències

* ↑ «Diario Kesher». http://www.umjc.org. UMJC, 2007. [Consulta: 3 juliol 2007].

## Enllaços externs

* La Unió de Congregacions Jueves Messiàniques (anglès)
# Barbus innocens

Barbus innocens és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Malawi (Àfrica).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sappi

Sappi fou un poble o un país, probablement de l'actual Astúries, que va romandre independent de fet des del 476 fins que fou conquerit pel rei visigot Leovigild el 573. Era probablement una tribu àstur.

## Referències

* ↑ Asturias visigoda a gutiska razda
* ↑ María José Hidalgo de la Vega. Romanización" y "Reconquista" en la Península Ibérica. Nuevas perspectivas. Universidad de Salamanca, 1998, p.113.
# Becaruda

Becaruda o també becarut, becarrut, boqueruda o boterut, volent dir, bàsicament, "arbre amb fruit lleugerament assimètric", és una varietat d'olivera que s'anomena així per la forma de bec del seu fruit. Pel que fa a la seva distribució, trobem oliveres becarudes a l'Alt Penedès, al Baix Penedès, a l'Alt Camp i al Baix Llobregat. Algun exemplar existeix també a Terrassa i a Ullastrell, al Vallès Occidental. A aquest darrer poble es fa una fira especialment dedicada a aquest producte cada gener. Antigament, i per aprofitar l'espai, la varietat becaruda se solia plantar típicament als marges dels horts o als voltants dels camps que tenien assignat un altre conreu. Això és així perquè aquesta varietat va ser menystinguda durant una època en què es va fer famosa la frase "becarut, poc i brut." Durant aquesta època, l'olivera arbequina va guanyar terreny a tota la zona de la becaruda. Avui en dia, pagesos, productors d'oli i cuiners de prestigi de les comarques mencionades han sabut veure les aptituds d'aquest producte local i han apostat per promocionar-lo. La dita s'ha capgirat i ara s'acostuma a dir "el becarut és collonut." La majoria d'arbres que queden d'aquesta varietat són, en la seva gran majoria, centenaris tot i que, com que s'està recuperant, avui dia consten també unes 150 hectàrees d'arbres d'aquesta mena a la zona abans descrita.

## Característiques agronòmiques

L'olivera becaruda és un arbre androestèril amb maduració de fruit primerenca, amb olives de color negre en plena maduració, amb producció un poc alternant, classificada com a vigorosa i de port obert el fruit de la qual es conrea tan per servir a taula com per a l'oli. De fet, la producció de la varietat d'oli becaruda, sovint anomenada "l'oli de l'oblit", molt limitat en quantitat i pensat especialment per a amanides, ha estat recentment recuperat i és cada vegada més apreciat a la zona que li és pròpia. L'oli becarut té fruitat mitjà, tast més madur que verd, amb connotacions de fruita seca, herba tallada i poma. Es defineix com a marcadament suau i dolç, i no té una vida especialment llarga encara que té un alt contingut en polifenols.

## Referències

* ↑ «Hi va haver un temps en què ningú apreciava la varietat d'oliva becaruda, perquè es creia que era millor l'arbequina». Ara, 17-01-2019. [Consulta: 31.'8.2021].
* ↑ «La becaruda, l'oliva del Vallès Occidental, un producte gourmet». MónTerrassa, 14-05-2021. [Consulta: 31 agost 2021].
* ↑ «Becarut» (en castellà). Viveros Sophie. [Consulta: 31 agost 2021].
* ↑ «Les varietats catalanes d'olivera». Quaderns agraris (Institució catalana d'estudis agraris), 2019. [Consulta: 31 agost 2021].
# San Miguel del Pino

San Miguel del Pino és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 218 | 247 | 224 | 217 |
# Uranomys ruddi

Uranomys ruddi és una espècie de rosegadors de la família dels múrids. Viu a Benín, el Camerun, la República Centreafricana, el Txad, la República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Etiòpia, Ghana, Guinea, Kenya, Libèria, Malawi, Moçambic, Nigèria, el Senegal, Sierra Leone, Togo, Uganda i Zimbàbue. Els seus hàbitats naturals són les sabanes humides, els herbassars i els matollars. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. És l'única espècie del gènere Uranomys.

## Referències

* ↑ Lavréntxenko, L.; Granjon, L. Uranomys ruddi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 11 juny 2015.
# Viatger del Sol

Viatger del Sol (en islandès: Sólfar) és una escultura de Jón Gunnar Árnason. Està ubicada a Sæbraut, al costat del mar, al centre de Reykjavik, Islàndia. Consisteix en un bot dels somnis, una oda al sol. Evoca un territori per descobrir, un somni d'esperança, de progrés i de llibertat.

## Història

L'any 1986, l'associació del districte de la part oest de la ciutat va finançar un concurs per la nova escultura a l'aire lliure que serviria per commemorar el 200 aniversari de la ciutat de Reykjavik. Jón Gunnar va guanyar el concurs i el model d'alumini (de 42,5 x 88 x 36 cm) es va presentar a la ciutat per a la seva elaboració. L'obra a mida real es va donar a conèixer a Sæbraut en l'aniversari de la ciutat, el 18 d'agost de 1990.
L'obra està feta d'acer inoxidable de qualitat i es troba sobre lloses de granit, envoltades de formigó. Es va construir segons els dibuixos que havia fet Jón Gunnar a gran escala del Viatger del Sol i la seva elaboració va ser seguida per l'ajudant de l'autor, l'artista Kristinn E. Hrafnsson. L'enginyeria de l'escultura va anar a càrrec del tecnòleg Sigurjón Yngvason, en cooperació amb el mateix Jón Gunnar. La construcció la va dur a terme Reynir Hjálmtýsson i el seu ajudant.

## Referències

* ↑ «Informació sobre l'obra» (en islandès), 11-07-1987. [Consulta: 24 agost 2017].
* ↑ Jón Gunnar Árnason, Hugarorka og sólstafir. Listasafn Íslands, 1994.
# Santa María del Tiétar

Santa María del Tiétar és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Becard unicolor

El becard unicolor (Pachyramphus homochrous) és un ocell de la família dels titírids (Tityridae). Es troba a Panamà, Colòmbia, Veneçuela, Equador i Perú.. Els seus hàbitats són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà, així com els matollars i boscos tropicals i subtropicals de frondoses secs i els boscos molt degradats. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «becard unicolor». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Cotingas, manakins, tityras, becards». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-01-2021.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 454. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «One-colored Becard. Pachyramphus homochrous» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 29 agost 2022].