OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Casellas Xirgu

Joan Casellas Xirgu (Girona, 1929 - Girona, 12 de gener de 2017) fou porter d'handbol i dirigent esportiu.
Es va iniciar en la seva etapa escolar com a porter de futbol i posteriorment es va passar a l'handbol a onze. Va jugar durant quinze anys a la Salle Girona, el GEiEG de Girona i el Sant Gervasi de Barcelona, amb el qual es va proclamar dues vegades campió de Catalunya i Espanya (1950 i 1953). Durant la seva època de jugador en actiu també va ser internacional amb les seleccions de Barcelona, Catalunya i Espanya, amb què va jugar el Mundial a onze de 1952 a Suïssa i el de set de 1958 a Suècia, i es va proclamar campió del Torneig de les Cinc Nacions disputat a França. Com a directiu, el 1967 va ser nomenat president de la Federació Provincial de Girona i es va mantenir setze anys en el càrrec, fins que el 1982 el va abandonar per ser president de la Comissió Gestora de la Federació Catalana d'Handbol, encarregada de redactar els seus estatuts, i finalment de la mateixa Federació Catalana el mes de novembre del mateix any com a candidat únic de consens. Com a conseqüència del seu càrrec a la Catalana, també va ser vicepresident de la Federació Espanyola. Rebé la medalla Forjadors de la Histò¬ria Esportiva de Catalunya el 1995.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Forjadors de la història esportiva de Catalunya. 5a edició. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1995. ISBN 84-393-3661-6.
# Marc tecnològic

Un marc tecnològic és un tipus d'estructura que es constitueix a través de la interacció continuada entre membres d'un grup social i un artefacte. Durant aquest procés es constitueixen certes pràctiques, discursos, objectius o problemes que poden marcar el futur tant de l'artefacte com del grup social en qüestió.
A diferència dels paradigmes kuhnians en l'àmbit de la tecnologia, en el programa SCOT s'utilitza el concepte de marc tecnològic (technological frame) incloent no només tècnics, científics o especialistes (comunitat científico-tècnica) sinó qualsevol grup social que interaccioni d'alguna manera amb l'artefacte, incloent-hi individus. Cada individu pot pertànyer simultàniament a diversos marcs tecnològics.

## Referències

* ↑ Aibar Puentes, Eduard. La visió constructivista de la innovació tecnològica. Barcelona: FUOC, Setembre 2010, p. 43. ISBN 9788469338087.
# Nay (Manche)

Nay és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 79 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Nay era de 79 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 39 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 39 habitatges eren cases. Dels 28 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 6 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Nay el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 41 eren actives i 11 eren inactives. De les 41 persones actives 38 estaven ocupades (22 homes i 16 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 11 persones inactives 2 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 4 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de construcció.
Dels 4 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 3 eren fusteries i 1 lampisteria.
L'any 2000 a Nay hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Nay a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Nay a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# L'acusat perfecte

L'acusat perfecte (també coneguda com a Quick) és una pel·lícula dramàtica sueca del 2019 dirigida per Mikael Håfström. Segueix l'escàndol judicial que es va viure a Suècia el 2008, després que el periodista Hannes Råstam revelés els detalls sobre l'assassí en sèrie Thomas Quick. La pel·lícula va rebre crítiques en diversos sentits, inclosa una ressenya de 3,5 estrelles a CineMagazine. S'ha doblat al català per a TV3, que va emetre-la per primer cop el 7 d'octubre de 2022; anteriorment s'havia subtitulat al català amb la distribució de La Aventura Audiovisual.

## Repartiment

* Jonas Karlsson - Hannes Råstam
* David Dencik - Thomas Quick
* Alba August - Jenny Küttim
* Magnus Roosmann - Christer van der Kwast

## Referències

* ↑ «L'acusat perfecte». FilminCAT. [Consulta: 17 juliol 2022].
* 1 2 Quick a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Roxborough, Scott «Cannes: Nordisk, 'Bloodline' Director Mikael Hafstrom Sign Output Deal». The Hollywood Reporter, 18-05-2019 [Consulta: 14 agost 2021].
* ↑ Andersson, Jan-Olov «David Dencik köpte själv rättigheterna för att få spela Thomas Quick» (en swedish). Aftenbladet, 12-05-2018 [Consulta: 14 agost 2021].
* ↑ «Brain Academy's Helena Danielsson Talks 'The Perfect Patient,' 'The Girlfriend'». Variety, 01-02-2018 [Consulta: 16 agost 2021].
* ↑ «Filmanmeldelse: Mislykket Quick-thriller» (en norwegian). Aftenposten, 27-09-2019 [Consulta: 16 agost 2021].
* ↑ «The Perfect Patient – Quick (2019)».
* ↑ «Pel·lícules - L'acusat perfecte». TV3. [Consulta: 8 octubre 2022].
* ↑ «L'acusat perfecte». Goita què fan ara. [Consulta: 17 juliol 2022].
# Horst Ludwig Störmer

Horst Ludwig Störmer (Frankfurt, Alemanya, 1949) és un físic i professor universitari alemany guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1998.

## Biografia

Va néixer el 6 d'abril de 1949 a la ciutat de Frankfurt, situada a l'estat alemany de Hessen. Va iniciar estudis d'enginyeria a la Universitat Politècnica de Darmstadt, però posteriorment es traslladà a la Universitat Johann-Wolfgang-Goethe de la seva ciutat natal per estudiar física, universitat on es llicencià el 1974 al costat de Gerd Binnig.
Amplià els seus estudis en un postgrau als laboratoris Bell de Nova Jersey, on el 1978 aconsegueix feina fixa; el 1983, fou nomenat responsable del laboratori per a les característiques òptiques i electròniques dels cossos sòlids, i finalment el 1992 fou nomenat director del laboratori de física. Des de 1997, és professor de física i física aplicada a la Universitat de Colúmbia.

## Recerca científica

Inicià la seva recerca al voltant dels gasos bidimensionals. Posteriorment, va col·laborar amb els físics nord-americans Robert B. Laughlin i Daniel Chee Tsui a l'Institut Tecnològic de Massachusetts a la recerca d'un hipotètic cristall d'electrons, descrivint el que s'anomenà efecte Hall quàntic. Per aquest descobriment, l'any 1998 els tres físics foren guardonats amb el Premi Nobel de Física.

## Enllaços externs

* «Horst Ludwig Störmer» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Isabel Calduch i Rovira

Josefina Calduch i Rovira (Alcalà de Xivert, Baix Maestrat, 9 de maig de 1882 - Coves de Vinromà, 14 d'abril de 1937) fou una religiosa valenciana, monja, clarissa caputxina morta màrtir en començar la Guerra Civil espanyola. És venerada com a beata per l'Església catòlica.

## Biografia

Nascuda en una família molt religiosa, els seus pares li feien donar a ella mateixa almoines als pobres per acostumar-la a les obres de caritat. Tot i que s'havia plantejat casar-se, i acceptà el festeig amb un jove del seu poble, va canviar d'idea i volgué fer-se religiosa. Va entrar en el convent de clarisses caputxines de Castelló de la Plana l'any 1900, i va professar-hi el 28 d'abril de 1901 amb el nom de sor Isabel.
De tarannà pacífic i amable, era una religiosa modèlica i molt observant de la disciplina; durant sis anys fou mestra de novícies. En esclatar la Guerra civil espanyola, va haver de deixar el monestir i marxar al seu poble amb un germà seu capellà, on fou arrestada el 13 d'abril de 1937. Fou afusellada l'endemà a Coves de Vinromà, i el seu germà ho fou poc després.
Va ser beatificada l'11 de març de 2001 per Joan Pau II, juntament amb altres religiosos morts durant la guerra.

## Referències

* ↑ «Isabel (Josefina) Calduch Rovira, Beata». Catholic.net
* ↑ Montoliu Muñoz, Salvador (introducción y transcripción). Testigos : mártires capuchinos castellonenses (en castellà). Castellón de la Plana: [Nom de l'editorial no identificat], 2000, p. 12.
# Llista de trobadors en galaicoportuguès

La llista de trobadors en galaicoportuguès és classificada segons el lloc de procedència i comprèn aquells poetes i compositors medievals que van escriure poesia lírica en llengua galaica-portuguesa. Encara que tinguessin relació amb els trobadors occitans (vegeu Llista de trobadors), els en separa la llengua en la qual escriuen.

## Galícia

* Airas Corpancho
* Airas Nunes
* Bernal de Bonaval
* Macías O Namorado (segle xiv)
* Martín Codax
* Mendiño
* Paio Gomes Charinho
* Paio Soares de Taveirós
* Palla
* Xoán de Cangas

## Portugal

* Afonso Sanches
* Aires Corpancho
* Bernardo Bonaval
* Dionís de Portugal
* João Garcia de Guilhade
* João Soares de Paiva
* João Lobeira
* João Zorro
* Pedro Afonso, conde de Barcelos
* Nuno Fernandes Torneol

## Trobadors occitans

Alguns trobadors occitans van compondre, encara que sigui anecdòticament, algunes composicions en l'estil i la llengua de la lírica gallegoportuguesa.
* Bonifaci Calvo (dues composicions)
# Pere (abat de Sant Quirze, 1323-1355)

Pere (segle xiv) fou un religiós català, abat de Sant Quirze de Colera entre almenys el 1323 i el 1355. Les úniques dades que es tenen d'ell provenen dels diferents abaciologis que s'han fet d'aquest monestir altempordanès.

## Bibliografia

* Joan Badia i Homs, L'arquitectura medieval a l'Empordà, 2a ed., 2 vols., Girona, Diputació Provincial de Girona, 1985, vol. II-B, pp. 156-178, [il.] 182-190 i 600-605.
* Catalunya Romànica, 27 vols., Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1984-1998, vol. 9.
Viccionari
# Nayaks

«Nayaks» té aquests significats:
* El que portaven el títol dinàstic de Nayak o Nayakar
* Els sobirans de Tanjore
* Els sobirans de Madurai
* Els sobirans de Gingi
# Impostos sobre el bingo de les Comunitats Autònomes

Els impostos sobre el bingo de les Comunitats Autònomes són una classe d'impostos que graven els moviments pecuniaris relatius al bingo, de manera complementària a la Taxa Fiscal sobre els jocs de sort, envit i atzar, tribut cedit per l'Estat a les comunitats autònomes. La majoria d'aquests impostos són un tipus complementari al tipus de gravamen fixat en la tal Taxa Fiscal. Els impostos sobre el bingo afecten a la compra de cartrons per a jugar i/o a l'obtenció del premi.
Les comunitats autonòmiques pioneres foren Catalunya, Múrcia i el País Valencià. Més endavant, altres comunitats autònomes crearen aquesta mena d'impostos.

## Llista d'impostos per comunitat autònoma

    Principat d'Astúries
Consisteix en la Llei 2/1992, de 30 de desembre, de l'Impost sobre el Joc del Bingo.
    Illes Balears
Amb la Llei 13/1990, de 29 de novembre, sobre Tributació dels Jocs de Sort, Envit o Atzar de les Balears, que grava sobre els premis del bingo.
    Cantàbria
Amb la Llei 3/1988, de 26 d'octubre, de tributació dels jocs de sort, envit o atzar.
    Castella-La Manxa
Amb la Llei 4/1989, de 14 de desembre, de tributació dels jocs de sort, envit o atzar.
    Catalunya
Amb la Llei 21/1984, de 24 d'octubre, establí un impost sobre el joc del bingo (en la compra dels cartrons).
    Galícia
Amb la Llei 7/1991, de 19 de juny, de tributació sobre el joc.
    Comunitat de Madrid
La Llei 12/1994, de 27 de desembre, de Tributació sobre els jocs de sort, envit i atzar va establir l'impost sobre els premis del bingo. La Llei 15/1996, de 23 de desembre, de mesures fiscals i administratives reformà la llei 12/1994, establint que en la modalitat del bingo simultani es paga el segon impost específicament.
La Llei 4/2006, de 22 de desembre, de Mesures Fiscals i Administratives establí la base imposable i el tipus tributari per al bingo electrònic.
    Regió de Múrcia
Amb la Llei 12/1984, de 27 de desembre, que gravava sobre els premis del joc.
    País Valencià
Amb la Llei 14/1985, de 27 de desembre, que gravava sobre el fet de jugar (la compra de cartrons).

## Referències

* ↑ Prats Máñez, 2008, p. 1718.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 González González i Álvarez García, 2011, p. 4.
* ↑ Prats Máñez, 2008, p. 1719.
* ↑ González González i Álvarez García, 2011, p. 5.
* ↑ Prats Máñez, 2008, p. 1746.

## Bibliografia

* Prats Máñez, Fernando. «Capítulo 47. La potestad tributarua de la Comunidad de Madrid. La política tributaria: especial referencia al periodo 2003-2007». A: Derecho público y administración de la Comunidad de Madrid, 1983-2008 : XXV Aniversario Comunidad de Madrid. Tomo I. Madrid: Instituto Madrileño de Administración Pública [et al], 2008, p. 1713-1758. ISBN 978-84-451-3123-7.
* González González, Ana Isabel; Álvarez García, Santiago «Panorama actual de los tributos propios de las Comunidades Autónomas españolas». Crónica Tributaria: Boletín de Actualidad, 9, 2011, pàg. 3-20.
# Irina Mutt

Irina Mutt (Girona, 1982) és una comissària i crítica d'art catalana.
Va estudiar Història de l'Art a la Universitat de Barcelona, on es va llicenciar el 2012. Des de llavors, ha participat en diversos projectes col·lectius, i ha publicat textos a la revista A*Desk. Els seus textos han sigut definits com incisius, que s'alimenten de l'activisme i la convicció que des de la crítica d'art es pot empènyer la transformació social. Ha comissariat projectes a La Casa Encendida, La Capella, la Sala d’Art Jove, Can Felipa, la Nau Estruch i el Centre de Producció i Recerca d’Arts Visuals Hangar, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «La Casa Encendida presenta la XV edició d'Inèdits - Bonart». [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ Palau, Maria. «"Pot ser avantatjós que els polítics no es creguin l'art" - 15 nov 2015». El Punt Avui, 2015. [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ Encendida, La Casa. «Inéditos 2016» (en castellà). [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ «Irina Mutt, A break can be what we are aiming for». La Capella, 2017. [Consulta: 2023].
* ↑ «Jóvenes, pero sobradamente expertos» (en castellà), 30-07-2016. [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ «Filtres rojos, verds i ultravioletes. Santa Mònica». [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ «Nalia Piñuel Martín - Irina Mutt: Arte post-covid ¿Paréntesis o Reset? V» (en castellà), 30-06-2020. [Consulta: 24 març 2023].

## Enllaços externs

* Textos de Mutt a A*Desk
# Labeo baldasseronii

Labeo baldasseronii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Moçambic.

## Referències

* 1 2 «Labeo baldasseronii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reid, G.M., 1985. A revision of African species of Labeo (Pisces: Cyprinidae) and a re-definition of the genus. Verlag von J. Cramer, Braunschweig. 322 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jen Richards

Jen Richards (Mississipi) és una guionista, actriu i productora estatunidenca. El 2013 va fundar el lloc web We Happy Trans. El 2015 va aparèixer com a actriu del repartiment del programa de telerealitat de Caitlyn Jenner I Am Cait. El 2016 va coprotagonitzar, codirigir i coproduir la websèrie Her Story. Richards també va coproduir la sèrie More Than T i va escriure la sèrie Trans 102. Richards es va unir al repartiment de la sèrie televisiva Nashville el 2017.

## Referències

* ↑ «Smart Ass Jen».
* ↑ Petski, Denise «‘Nashville’ Casts Transgender Actor Jen Richards In Recurring Role». Deadline, September 13, 2016.
* ↑ Betts, Stephen L. «Transgender Actress Jen Richards Joins Cast of 'Nashville'». Rolling Stone, September 13, 2016.

## Enllaços externs

* How Amazon's 'Transparent' is changing the game for trans people (anglès)
* Radical Theosophy by Christopher Richardson (anglès)
* Metaphysics of The Matrix (anglès)
# Phanoperla anomala

Phanoperla anomala és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* És de color groc marronós amb taques marronoses al cap i el protòrax.
* Cap gairebé tan ample com el protòrax i amb dos grans ocels arrodonits i negres.
* Abdomen cilíndric.
* Ales hialines.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malèsia: Borneo.

## Referències

* ↑ Banks, 1938. Jour.Fed.Malay States Mus. 18(2):221.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Banks, 1939. Bull. Mus. Comp. Zool. 85(7):439-504 + 9 pls.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Stoneflies (Plecoptera) from Southeast Asia (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Records of Neoperlini (Plecoptera: Perlidae) from Brunei Darussalam and Sarawak, with Descriptions of New Phanoperla (Banks) and Neoperla (Needham) Species (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1982: A revision of the Oriental stonefly genus Phanoperla (Plecoptera: Perlidae). Systematic Entomology, 7: 87–126.

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:296.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1982. Syst.Entomol. 7(1):95.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* «Phanoperla anomala» (en anglès). Encyclopedia of Life. Washington: National Museum of Natural History. [Consulta: 30 setembre 2014].
* Perlidae Species Listing Arxivat 2006-09-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Nicolau de Capraia

Nicolau de Capraia era fill de Guillem de Capraia i fou associat al govern del jutjat d'Arborea per Marià II, però aquest més tard el va fer empresonar i es va apoderar de tot el poder, tant a Arborea com a la part del jutjat de Càller que governava, i que Marià va perdre ràpidament a mans del cosí de Nicolo, Anselm de Capraia; però la va recuperar el 1287, i Anselm fou derrotat i mort. Nicolau fou assassinat per ordre de Marià vers el 1274.

## Referències

* ↑ «Nicolò da Capraia». [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «CAPRAIA, Guglielmo da in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «CAPRAIA, Anselmo da in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 20 desembre 2022].
# La Encarna con chiquilín

L'escultura urbana coneguda pel nom La Encarna con chiquilín, ubicada en l'entrecreuament dels carrers Uría i Marqués de Santa Cruz, al costat del conegut Campo de San Francisco, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de bronze, és obra de Sebastián Miranda y Pérez-Herce, i està datada 1955.
Es tracta d'una còpia moderna que es va realitzar pòstumament per part de l'Ajuntament d'Oviedo un cop pagats tots els drets sobre aquesta i altres obres de Sebastián Miranda. La còpia és més gran que l'original, i ve a ser un homenatge a la maternitat. De fet presenta als peus una placa de bronze en la qual es llegeix: "LA ENCARNA CON CHIQUILÍN / MATERNIDAD/ AUTOR: SEBASTIAN MIRANDA / AJUNTAMENT DE OVIEDO / 21 - SEPTIEMBRE - 2005". A més, a la peanya de bronze sobre la qual s'assenta l'escultura, hi ha la signatura de l'autor: "S. Miranda ". L'obra es va dur a terme a la fosa “Arte Seis” de Madrid.

## Referències

* 1 2 «Escultura «La Encarna con chiquilín»» (en espanyol europeu), 05-07-2018. [Consulta: 27 desembre 2018].
* 1 2 «Escultura p�blica en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 27 desembre 2018].
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.
* ↑ SOTO CANO, María, "El escultor y dibujante Sebastián Miranda (1885-1975)", (tesis doctoral inédita). Universidad de Oviedo, 2007