OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Novorjev

Novorjev (en rus: Новоржев) és una ciutat de l'óblast de Pskov, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 3.222 habitants. Es troba a 144 km al sud-est de Pskov.

## Història

Novorjev rebé l'estatus de ciutat durant la reforma municipal de 1777. Durant la Segona Guerra Mundial, Novorjev fou ocupada per l'Alemanya nazi del 17 de juliol de 1941 fins al 29 de febrer de 1944. Fou alliberada pel Segon Front del Bàltic i l'Exèrcit Roig durant l'operació Stàraia Russa-Novorjev.

## Referències

* ↑ «Recensements et estimations de la population depuis 1897». — «Office fédéral de statistiques, Recensement de la population russe de 2010». — «Population résidente par municipalité de la fédération de Russie au Plantilla:1er janvier 2012». — «Population résidente par municipalité de la fédération de Russie au Plantilla:1er janvier 2013».
# Miss Viborg

Miss Viborg és un llargmetratge danès del 2022 dirigit per Marianne Blicher. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Sinopsi

La Solvej, exreina de la bellesa de 61 anys, viu sola amb el seu gos en una zona d'habitatges socials als afores de la ciutat provincial danesa de Viborg. Tots els dies, realitza les mateixes rutines deambulant en el seu escúter venent els seus medicaments receptats, somiant amb un món lluny de Viborg i recordant cartes d'amor del passat. Per circumstàncies imprevistes, apareix en la seva vida la filla de la seva veïna, la rebel Kate de 17 anys. Tot i ser de generacions molt diferents, sorgeix entre elles una amistat improbable i una nova esperança per al futur.

## Repartiment

* Ragnhild Kaasgaard
* Kristian Halken
* Isabella Møller Hansen

## Referències

* ↑ «Review: Miss Viborg» (en anglès), 04-02-2022. [Consulta: 4 juliol 2024].
* ↑ «Miss Viborg». Goita què fan, ara!. [Consulta: 4 juliol 2024].
* ↑ «Miss Viborg» (en danès). Det Danske Filminstitut. [Consulta: 4 juliol 2024].
# Torre de Paterna

La Torre de Paterna és un monument històric de la ciutat de Paterna, al País Valencià. És el monument més emblemàtic d'esta localitat valenciana. Està situada al Parc Urbà de la Torre i el palau enclavada entre les coves de la Torre, habitatges excavats en el terreny que daten de finals del segle xviii i principis del xix. Es desconeix l'origen de la seua construcció, però es pensa que va ser construïda en època àrab, com a sistema defensiu de la població. En 1971 va ser declarada Monument històric artístic de caràcter local. En 1980 va servir d'ubicació inicial al Museu de Ceràmica de Paterna.

## Característiques

La torre de Paterna té la forma d'un con, amb una alçada de 19,5 m, i un diàmetre inferior de 12,70 m i superior de 9,60 m. Consta de tres plantes i una terrassa des d'on es té una vista panoràmica de l'Horta de València. La planta baixa, que és redona, era un aljub. La segona planta és quadrada i és sobre la qual se situa la porta d'accés a l'exterior a la qual s'accedeix a través d'una escala que voreja el mur exterior. L'última planta és octogonal i dona accés a la terrassa a través de l'escala interior, amb escalons de maó a testa.

## Reconstrucció

En 1967 va ser restaurada a causa del deteriorament que va patir pel pas del temps, i se li va incorporar una barana exterior de ferro forjat a l'escala per la qual s'accedeix a la porta d'entrada a l'interior de la torre, situada a la primera planta.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1320. Data de consulta: 10 octubre 2023.
* 1 2 3 4 Torre àrab i coves que la circumden
* 1 2 3 4 http://www.paterna.es/images/pdf/es/municipio/museo/torre.pdf
* ↑ La Torre de Paterna, en matasellos turístico, Levente-EMV, 2 de febrer de 2017
* ↑ La torre a paterna.es
* ↑ La restauración de la Torre de Paterna usará pintura antigrafitis contra el vandalismo, las Provincias, 19 de novembre de 2014

## Enllaços externs

* Fitxa de la torre a la Biblioteca de Patrimoni
* Informació sobre la torre (Ajuntament de Paterna)
# Substitució nucleòfila

Una substitució nucleòfila en química orgànica és un tipus de reacció de substitució en la que un nucleòfil, "ric en electrons", substitueix en una posició electròfila, "pobra en electrons", d'una molècula a un àtom o grup, anomenats grup sortint.
És un tipus de reacció fonamental en química orgànica, on la reacció es produeix sobre un carboni electròfil. Encara que aquestes reaccions poden també tenir lloc sobre compostos inorgànics covalents.
Si ignorem les càrregues formals, en química orgánica la reacció general de substitució nucleòfila consisteix en:
    Nu: + R-L → R-Nu + L:
El nucleòfil Nu, mitjançant el seu parell d'electrons (:), substitueix en el substrat R-L, on R és l'ectròfil, el grup sortint L, el qual s'emporta un parell d'electrons. El nucleòfil pot ser una espècie química neutra o un anió, mentre que el substrat pot ser neutre o tenir una càrrega possitiva (catió).
Un exemple de substitució nucleòfila és la hidròlisi d'un bromur d'alquil, R-Br, sota condicions alcalines, on el nucleòfil és l'OH$^−$ i el grup sortint és el Br$^−$.
    R-Br + OH$^−$ → R-OH + Br$^−$
Les reaccions de substitució nucleòfila poden categoritzar-se segons tinguin lloc sobre un carboni saturat o sobre un carboni aromàtic o insaturat.

## Bibliografia

* K. Peter C. Vollhardt. Química Orgánica. Barcelona: Ediciones Omega S.A., 1994. ISBN 84-282-0882-4.
# Quercus salicina

Quercus salicina és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Morfologia

Q. salicina és un arbre de 30 m d'alçada, amb un tronc recte d'1 m de diàmetre, té una escorça llisa de color gris fosc. Les branques són tomentoses de color marró pàl·lid, que esdevenen glabres i els seus brots amb escates de color verd groc. Les fulles 4-10 x 1-2,5 cm, perennifolis, oblong a oblong-lanceolat; coriàcies, l'àpex és acuminat punxegut; base arrodonida o atenuada; marge sencer, o poc dentada cap a l'àpex; verd, sense pèls a sobre; glauc o blanc, cerós per sota, amb pèls estelats i arrebossats; 11-13 parells de nervis dèbilment destacades a sota; pecíol curt, de 0,5-1 cm de llarg. Floreixen entre juliol i agost, els aments masculins fan entre 6 a 9 cm de llarg, flors grogues amb 3-4 periants lobulats i 4-6 estams; espigues pistil·lades curtes, de 3-4 flors amb estigmes recurrents. Les glans 1,5-2,5 cm de llarg, 1-1,2 cm de diàmetre; tija 0,5-1 cm; que tanca 1/2 per cúpula; les cúpules sedoses, d'1,4 cm de diàmetre, amb escames en forma de diamant, marró pàl·lid, retardades; madura en 1 any.

## Distribució

Creixen en els boscos del Japó, Corea del Sud i Taiwan.

## Taxonomia

Quercus salicina va ser descrita per Blume i publicat a Museum Botanicum 1(20): 305. 1850.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
salicina: epítet

## Plagues i compostos químics

Les larves del roure japonès (Arhopala japonica), d'Acrocercops vallata i Marumba sperchius s'alimenten de Q. salicina.
Stenophyllanin A, un taní, i altres gal·lats d'àcid quínic es poden trobar a Q. salicina. La friedelina de triterpè també es pot aïllar de les fulles de l'arbre.

## Referències

* 1 2 «Quercus salicina» (en anglès). Oaks of the world. [Consulta: 8 setembre 2021].
* ↑ «Quercus salicina». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 11 octubre 2019].
* ↑ Nonaka, Gen-Ichiro; Nishimura, Hiroaki; Nishioka, Itsuo «Tannins and related compounds. Part 26. Isolation and structures of stenophyllanins A, B, and C, novel tannins from Quercus stenophylla». Journal of the Chemical Society, Perkin Transactions 1, 1985, pàg. 163–172. DOI: 10.1039/P19850000163.
* ↑ Nishimura, Hiroaki; Nonaka, Gen-Ichiro; Nishioka, Itsuo «Seven quinic acid gallates from quercus stenophylla». Phytochemistry, 23, 11, 1984, pàg. 2621–2623. DOI: 10.1016/S0031-9422(00)84112-6.
* ↑ Onishi, Y; Hanaoka, M «Studies on the chemical components of Quercus stenophylla Makino. I. Isolation of friedelin from the leaves of Quercus stenophylla Makino» (en japanese). Yakugaku Zasshi, 88, 9, 1968, pàg. 1244–1245. PMID: 5751298.

## Enllaços externs

* dibuixos lineals, de Quercus salicina, pàg 1 dibuixos 11- i 12, pàg 3 i pàg 4
# Proconsul nyanzae

Proconsul nyanzae és una espècie fòssil de primat descoberta diverses vegades. La primera vegada la van descobrir Wilfrid Le Gros Clark i Louis Leakey el 1950. Aquell mateix any fou descrit per Clark i Leakey com a Sivapithecus africanus i el 1967 per Leakey com a Kenyapithecus africanus. Un descobriment més recent per Ward et al. el 1999 pot causar que es mogui cap a Equatorius africanus, el que el mouria cap a la subfamília dels afropitecins amb Afropithecus turkanensis. El descobriment de Leakey del 1967 fou fet a l'Àfrica oriental i es va datar a mitjans del Miocè.
Com a Kenyapithecus africanus, amb freqüència és considerat com a part del grup dels grans simis i humans, però no pot ser enllaçat directament amb cap dels hominoides vius.

## Morfologia

Proconsul nyanzae té una fórmula dental 2:1:2:3 en la mandíbula superior i la inferior. Els premolars superiors són llargs. Té una relativament prima capa d'esmalt en els queixals. La mandíbula és relativament robusta. Tenia una massa corporal mitjana d'uns 30.0 quilograms.

## Àrea

Proconsul nyanzae visqué al continent africà i els fòssils foren trobats en àrees que suggerien que visqué en un ecosistema sec i boscós.

## Referències

* ↑ S. Ward, B. Brown, A. Hill, J. Kelley, W. Downs «Equatorius: A New Hominoid Genus from the Middle Miocene of Kenya». Science, 285, 5432, 1999, pàg. 1382 - 1386.

## Enllaços externs

* http://www.kirjasto.sci.fi/leakey.htm Arxivat 2009-05-05 a Wayback Machine.
* The History Files http://www.historyfiles.co.uk/FeaturesAfrica/HominidChronology1.htm
* http://members.tripod.com/cacajao/equatorius_africanus.html
* Mikko's Phylogeny archive Arxivat 2005-09-06 a Wayback Machine.
# Novopàvlivka (Krasnoperekopsk)

* Per a altres significats, vegeu «Novopàvlivka».
Novopàvlivka (en (ucraïnès): Новопавлівка, en rus: Новопавловка, Novopàvlovka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 874 habitants. Pertany al districte rural de Krasnoperekopsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Nombre 203

El nombre 203 (CCIII) és el nombre natural que segueix el nombre 202 i precedeix el nombre 204. La seva representació binària és 11001011, la representació octal 313 i l'hexadecimal CB. La seva factorització en nombres primers és 7×29; altres factoritzacions són 1×203 = 7×29. És el nombre de Bell d'ordre 6, el nombre harmònic d'ordre; és un nombre gairebé primer: 7 x 29 = 203.

## En altres dominis

* 203 és el prefix telefònic de Connecticut.
# Nicola Loda

Nicola Loda (Brescia, 27 de juliol del 1971) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1994 i 2006. Va destacar com a esprínter i la seva principal victòria va ser al Dekra Open Stuttgart.

## Palmarès

* 1992
** 1r al Giro delle Valli Aretine
* 1993
** 1r al Trofeu Ciutat de Castelfidardo
* 1999
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Dinamarca
* 2000
** 1r al Dekra Open Stuttgart i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi del Midi Libre
* 2002
** Vencedor d'una etapa del Giro Riviera Ligure Ponente
* 2003
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg

### Resultats al Tour de França

* 1995. 100è de la classificació general
* 1997. 110è de la classificació general
* 2001. 99è de la classificació general
* 2002. 121è de la classificació general
* 2003. Abandona (8a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1995. 90è de la classificació general
* 1996. 56è de la classificació general
* 1997. 44è de la classificació general
* 1998. 46è de la classificació general
* 1999. No pot sortir (per tenir l'hematòcrit per sobre el 50%)
* 2004. 74è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1996. Abandona
* 2000. 97è de la classificació general
* 2002. 88è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Nightwish

Nightwish és un grup de Symphonic Metal i Power Metal finès format el 1996 per Tuomas Holopainen, Emppu Vuorinen i Tarja Turunen.
El 24 de maig del 2007 es va revelar que la sueca Anette Olzon havia estat l'escollida entre centenars d'aspirants com nova cantant de la banda, en substitució de Tarja Turunen.
L'1 d'octubre del 2012 la banda i la cantant, en un comunicat conjunt a la seva web, anuncien la fi de la col·laboració entre Anette Olzon i Nightwish. Va ser substuïda durant la gira Imaginaerum World Tour, de presentació del disc Imaginareum, la vocalista de ReVamp, i ex-cantant d'After Forever, la neerlandesa Floor Jansen.

## Membres
### Membres actuals

* Floor Jansen - Cantant
* Tuomas Holopainen - Teclats
* Emppu Vuorinen - Guitarra
* Jukka Nevalainen - Bateria
* Jukka Koskinen - Baix i Cantant
* Troy Donockley

### Antics membres

* Anette Olzon - Cantant (2007-2012)
* Tarja Turunen - Cantant (1996-2005)
* Sami Vänskä - Baix (1998-2001)
* Marco Hietala - Baix i Cantant (2001-2021)

## Discografia
### Àlbums

* Angels Fall First - 1997
* Oceanborn - 1998
* Wishmaster - 2000
* From Wishes To Eternity- 2001 Va ser enregistrat a Tampere, Finlàndia el 29 de desembre del 2000.
* Over The Hills And Far Away (EP) - 2001
* Century Child - 2002
* Once - 2004
* End Of An Era - 2006
* Dark Passion Play - 2007
* Imaginaerum - 2011
* Endless Forms Most Beautiful - 2015
* Human. :II: Nature. - 2020

### Senzills

* The Carpenter - 1997
* Sacrament Of Wilderness - 1998
* Passion And The Opera - 1998
* Walking In The Air - 1999
* Sleeping Sun - 1999
* Deep Silent Complete - 2000
* Wishmastour - 2000
* Ever Dream - 2002
* Bless The Child - 2002
* Nemo - 2004
* Wish I Had An Angel - 2004
* Kuolema Tekee Taiteilijan - 2005
* The Siren - 2005
* Sleeping Sun (reedició) - 2005
* Eva - 2007
* Amaranth - 2007
* Erämaan Viimeinen - 2007
* Bye Bye Beautiful - 2008
* The Islander - 2008
* Storytime - 2011
* The Crow, the Owl and the Dove - 2012
* Élan - 2015
* Noise - 2020
* Harvest - 2020

### Vídeografia

* From Wishes To Eternity - 2001
* End Of Innocence - 2003
* End Of An Era - 2006
* Made in Hong Kong - 2009
* Showtime, Storytime - 2013
* Vehicle of Spirit - 2016-2017
* Decades: Live in Buenos Aires - 2019

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Nightwish
* Nightwish Myspace
* Pàgina oficial de Tarja Turunen Arxivat 2013-05-20 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Tarja Turunen, vocalista del grup, fou expulsada per discrepàncies amb la banda després d'un multitudinari concert el 22 d'octubre de 2005.
* ↑ «Incorporació de Floor Jensen, al web del conjunt» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-10-07. [Consulta: 3 octubre 2012].
* ↑ «NIGHTWISH To Release 'Decades: Live In Buenos Aires' In December». Blabbermouth.net, 11-10-2019. [Consulta: 16 gener 2022].
# Naîgnouma Coulibaly

Naîgnouma Coulibaly (Bamako, 31 de maig de 1989) és una jugadora de bàsquet maliana.
Internacional amb la selecció maliana entre 2005 i 2017, ha disputat set Campionats d'Àfrica, aconseguint un campionat (2007), un subcampionat (2009) i dues medalles de bronze (2011, 2017). També ha participat al Campionat del Món de 2010 i als Jocs Olímpics de Beijing 2008, essent la primera vegada que el combinat malià ha competit en uns Jocs Olímpics.

## Palmarès
### Selecció maliana

* 1 medalla d'or al Campionat d'Àfrica de bàsquet femení (2007)
* 1 medalla d'argent al Campionat d'Àfrica de bàsquet femení (2009)
* 3 medalles de bronze al Campionat d'Àfrica de bàsquet femení (2011, 2017)
* 1 medalla d'or als Jocs Panafricans de 2015

## Referències

* ↑ Verdaguer, Marc. «Coulibaly, intensitat per a l'Uni». Diari de Girona, 17-10-2015. [Consulta: 10 juliol 2024].
* ↑ L.S. «Les dues torres de Mali, cara a cara a Saragossa». L'Esportiu, 27-09-2019. [Consulta: 8 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Naîgnouma Coulibaly - Competiciones FEB
# Norman Robert Campbell

Norman Robert Campbell (1880–1949) era un físic anglès i filòsof de la ciència.

## Biografia

Norman Robert Campbell va néixer el 1880. Va ser el fill de William Middleton Campbell, Governador del Banc d'Anglaterra. Va ser educat a l'Eton College i al Trinity College de Cambridge.

## Carrera

Va esdevenir un fellow de Cambridge el 1902. Allà va esdevenir ajudant de recerca al Laboratori de Cavendish, sota la direcció de J. J. Thomson. Va esdevenir un membre honorari en física a la Universitat de Leeds el 1913. Entre 1919 i 1944 va treballar com a personal de recerca a l'empresa General Elèctric a Londres.
El seu llibre de 1921 What is Science?, va ser escrit amb l'objectiu d'animar l'estudi de la ciència entre els estudiants de la Worker's Educational Association. Es tracta d'una introducció curta a la filosofia de la ciència explicat per a una audiència generalista.
Més endavant va publicar altres obres com Modern Electrical Theory (1907, amb ampliacions el 1921-23), The Principles of Electricity (1912) i An Account of the Principles of Measurement and Calculation (1928). El seu treball més important en el camp de la filosofia de la ciència fou Foundations of Science: The Philosophy of Theory and Experiment, publicat inicialment com a Physics: The Elements el 1919, amb una segona edició el 1957. En aquest llibre Campbell desenvolupa la seva tesi amb una anàlisi crítica de la ciència on descarta la filosofia, apropant-se a una recerca del significat de la paraula realitat i de la veritat, oposant la ciència a la metafísica.
Campbell va considerar que la funció fonamental d'una teoria científica era desenvolupar i explicar lleis, definides per les hipòtesis, l'observació i els experiments i verificables mitjançant l'experiència.

## Referències

* ↑ Diccionario de Filosofía (en castellà). Barcelona: SPES Editorial (edició especial per a RBA Editoriales), 2003, p. 31 (Biblioteca de Consulta Larousse). ISBN 84-8332-398-2.
* ↑ Un @Cambridge Alumni Base de dades.
* ↑ Adler, M.; Hutchings, R. M.. Gateway to the Great Books. 9. Encyclopædia Britannica, Inc., 1963, p. 202–38.

## Bibliografia

* Campbell, N. R.. Modern Electrical Theory. Cambridge University Press, 1907.
* Campbell, N. R.. Physics: The Elements. Cambridge University Press, 1920.
* Campbell, R. N.. What is Science?. Mehtuen & Co, 1921.
* Campbell, R. N.. Modern Electrical Theory: Supplementary Chapters. Cambridge University Press, 1921.
* Buchdahl, G. «Theory Construction: The Work of Norman Robert Campbell». Isis, 55, 2, 1964, pàg. 151-162. DOI: 10.1086/349824. JSTOR: 228181.
* Kockelmans, J. J.. Ideas for a Hermeneutic Phenomenology of the Natural Sciences. Springer, 1993. ISBN 0-7923-2364-5.
# Olaibar

Olaibar (oficialment Oláibar) és un municipi de Navarra, a la comarca d'Ultzamaldea, dins la merindad de Pamplona. Està format pels concejos de:
| Entitat de Població | Pob. (2006) |
| Enderiz | 66 |
| Olaiz | 27 |
| Olave | 26 |
| Osakain | 55 |

## Topònim

Olaibar significa en basc vall de la ferreria o de la cabanya, d'ona (ferreria, cabanya) + ibar (vall). Pot ser que el seu significat etimològic sigui aquest, completament transparent, o bé que pogués haver sorgit de manera indirecta a través del nom del seu capital, Olave. Olaibar figurava en l'edat mitjana sota la denominació de Vall d'Olave, sent-ne Olave la tradicional capital, però amb el pas dels anys la vall va acabar sent conegut com a Olaibar. El nom del seu capital, Olave prové de ona be(he) que significa sota la ferreria. No obstant això no hi ha restes de la ferreria que li va poder donar nom.
Ona és una paraula basca que significa ferreria en sentit restringit, però cabanya o majada en un sentit més ampli, pel que en el cas del poble va poder tenir el seu origen en aquest segon significat. A pesar que figurarase en els registres escrits com vall d'Olave, atès que la vall es troba en la zona bascòfona de Navarra, no és gens forassenyat pensar que el seu nom més comú fos en basc, Olave ibar (vall d'Olave), que va poder originar l'actual nom de la vall de la següent manera:Olave ibar→Olavibar→Olaibar

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 169 | 170 | 169 | 170 | 167 | 162 | 178 | 185 | 198 | 203 | 199 |
| Fonts: Olaibar i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Olafur Eliasson

Olafur Eliasson (Copenhaguen, 1967) és un artista danès contemporani que es va criar a Islàndia i viu i treballa a Berlín.
Eliasson va estudiar a la Reial Acadèmia de les Arts de Copenhaguen entre 1989 i 1995. Va representar a Dinamarca en la Biennal de Venècia de 2003 i ha exposat en diversos museus i galeries d'art internacionals, incloent el Museu Nacional Centre d'Art Reina Sofia de Madrid el 2003, i la Tate Modern a Londres, on va estar exposat el seu gegantí Weather Project.
La seva obra explora la relació entre naturalesa i tecnologia, on a vegades elements com la temperatura, l'olor o l'aire es converteixen en part de l'escultura quan es representen en un context artístic.

## Premis i reconeixements

Eliasson va rebre el Premi Joan Miró, atorgat per la Fundació Joan Miró de Barcelona amb el patrocini de Caixa Girona, l'any 2007. Considerant el jurat com un dels artistes més importants i compromesos amb el seu treball del nostre temps.

## Referències

* ↑ Tate. «Olafur Eliasson: In real life – Exhibition at Tate Modern» (en anglès). [Consulta: 26 setembre 2019].
* ↑ Fundació Miró. «Premi Joan Miró, Olafur Eliasson» (en castellà). Arxivat de l'original el 29 de setembre 2010. [Consulta: 2 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Olafur Eliasson - Tanya Bonakdar Gallery
* http://www.fundacionnmac.org/spanish/coleccion.php?id=93 Arxivat 2013-05-13 a Wayback Machine. [Olafur Eliasson a la Fundació NMAC]
# Notre tout petit petit mariage

Notre tout petit petit mariage és una pel·lícula de comèdia francesa de 2023 dirigida per Frédéric Quiring. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Ahmed Sylla: Max
* Camille Lou: Lou
* Marc Riso: Paul
* Barbara Bolotner: Jennifer
* Grégoire Bonnet: Charles
* Anne Caillon: Mathilde
* Lola Marois: Océane
* Denis Mpunga: François-Louis
* Marie-Sohna Condé: Quitterie
* Andréa Ferréol: Yvette
* Anne Benoît: Madame Lanoix

## Referències

* ↑ Catherine Painset. «Sortie ciné : « Notre tout petit petit mariage »°, un tout petit petit film», 25 Avril 2023. [Consulta: 4 maig 2023].
* ↑ Marion Michel. «“Notre tout petit petit mariage” : des noces potaches dans une comédie catastrophe», 27 avril 2023. [Consulta: 4 maig 2023].
* ↑ «Notre tout petit petit mariage». Goita què fan, ara!. [Consulta: 8 maig 2024].