OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dekeyseria picta

Dekeyseria picta és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Negro al Brasil.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Appenzell Ausser-Rhoden

Appenzell Ausser-Rhoden (en alemany Appenzell Ausserrhoden, en francès Appenzell Rhodes-Extérieures, en italià Appenzello Esterno) és un cantó de Suïssa. Limita al sud amb Appenzell Inner-Rhoden i és envoltat pel cantó de Sankt Gallen. Herisau n'és la capital administrativa, mentre que Trogen la judicial.

## Districtes

El cantó d'Appenzell era dividit en districtes (Bezirke) que no són reconeguts oficialment:
* Hinterland - 136 km², municipis: Herisau (capital), Hundwil, Schönengrund, Schwellbrunn, Stein AR, Urnäsch, Waldstatt
* Mittelland - 60 km², municipis: Bühler, Gais, Speicher, Teufen AR (capital), Trogen
* Vorderland - 46 km², municipalities: Grub AR, Heiden (capital), Lutzenberg, Rehetobel, Reute AR, Wald, Walzenhausen, Wolfhalden.

## Municipis

Els 20 municipis (Einwohnergemeinden) del cantó són:
| Urnäsch Herisau Schwellbrunn Hundwil Stein Schönengrund Waldstatt Teufen Bühler Gais | Speicher Trogen Rehetobel Wald Grub Heiden Wolfhalden Lutzenberg Walzenhausen Reute |

## Història

Els primers assentaments daten dels segles vii i viii, al llarg del riu Glatt. El 907 Herisaues esmenada per primer cop i el cantó d'Appenzell (abbatis cella) ho és el 1071.
El 1513 els territoris d'Appenzell s'uniren a la Confederació Helvètica com al 13è cantó. El 1597 el cantó es dividí per qüestions religioses. D'una part, Appenzell Ausser Rhoden (Protestant) i de l'altra Appenzell Inner-Rhoden (catòlic).
A partir del segle xvi, tornà l'estabilitat, la producció de lli i es diversificà la producció de brodats i filats de teixits. La indústria tèxtil va decaure entre 1920 i 1939.
En 1834 el cantó adoptà la primera constitució, que fou reformada el 1876 i el 1908. La construcció de les nombroses línies ferroviàries entre 1875 i 1913 ajudà la indústria local i la població va créixer a un màxim de 57.973 persones el 1910 (comparades amb les 53.200 del 2001).
En 1934, Johannes Baumann fou el primer ciutadà d'Appenzell Ausser-Rhoden nomenat Conseller Federal de la Confederació. El sufragi universal femení no fou introduït fins al 1972 a nivell local, però només en 1989 a nivell cantonal. En 1994, per primer cop dues dones foren elegides membre del govern. L'assemblea pública (Landsgemeinde) fou abolida el 1997.

## Referències

* ↑ (alemany) Peter Blickle, Peter Witschi, Appenzell-Oberschwaben: Begegnungen zweier Regionen in sieben Jahrhunderten, p.7

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (alemany)
* Estadístiques oficials
# Ca l'Escaler

Ca l'Escaler és una casa d'Amer (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antic edifici situat al costat esquerre del carrer Migdia del qual només resten les parets mestres i part de la façana. Aquesta és de maçoneria de pedra vista (de pedra pissarrenca de tall irregular) i conserva parcialment les antigues porta i finestra. A l'interior hi ha un pati amb petits tancats coberts d'uralita i restes de parets interiors de mig metre d'alçada.
La façana consta d'un portal de grans blocs de pedra sorrenca amb una llinda monolítica gravada amb el nom de RAMON MORER i la data de 1790. A sobre, i fent servir d'ampit la llinda anterior, s'aixeca una antiga finestra feta amb grans blocs allargats de pedra sorrenca i amb llinda monolítica. Per sobre d'aquesta llinda ja no hi ha més restes de paret.

## Història

Casa originaria del segle xviii i amb reformes durant els segles XIX i XX.
La llinda del portal d'entrada té la data de 1790.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ca l'Escaler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Capella del Vilar de Talaixà

La Capella del Vilar de Talaixà és una obra de Montagut i Oix (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La gran masia del Vilar de Talaixà està situada a mig camí entre la Vall d'Hortmoier i el poble de Sant Martí de Talaixà. A principis de segle Cèsar August Torras escrivia sobre aquesta masia: "...gran i antiga casa pintorescament situada sobre el camí. Té una capella annexa. En son gran menjador hi ha penjats per les parets notables exemplars d'àligues, ducs, xutes i tota llei d'aus carniceres, caçades en els cingles del voltant. Els amos de la casa, que sols hi viuen a temporades, i als qui pertany a la vegada el Vilar d'Oix, són en extrem amables, cavallers i hospitalaris."
D'aquesta antiga capella, avui, resten la majoria dels seus murs, malgrat estar tapats per una exuberant vegetació. És d'una sola nau amb absis semicircular i porta d'ingrés a la façana de ponent damunt la qual s'alçava un campanar de cadireta -d'una sola obertura-.
La masia del Vilar de Talaixà avui és una ruïna total, restant dempeus (i amb gran dificultat) restes de les antigues quadres i corrals, situats als baixos del mas, formats per nombrosos arcs de mig punt i coberta amb voltes d'aresta.

## Referències

* 1 2 3 «Capella del Vilar de Talaixà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Casa de Petrovič-Njegoš

El Llinatge de Petrović-Njegoš (ciríl·lic: Петровић-Његош) ha estat la Casa Reial de Montenegro des de 1696. Montenegro fou reconegut internacionalment l'any 1878, no obstant ja existida de facto des de 1711.
Montenegro era governat pels anomenats Vladikas, Bisbes-Prínceps, en els quals s'hi ajuntaven el paper temporal i espiritual. En 1852 aquest doble paper era esmenat passant a ser una paper purament temporal. El 1910 el príncep Nicolau I de Montenegro anuncià l'elevació al títol de "rei". El 1916 Nicolau fou destituït per la invasió i ocupació del seu país per part de l'Imperi Austrohongarès. Invasió que era seguida per la invasió i ocupació de Sèrbia. El 1918 Montenegro era annexionat al nou Regne de Serbis, Croats i eslovens. Montenegro restà un període de vuitanta anys de control des de Belgrad.
Nicolau I moria en exili a França el 1921, fou succeït pel seu fill Danilo III, el qual abdicava per sorpresa el mateix any. EL títol, doncs, passa a mans de Miquel Petrović-Njegoš, nebot de Danilo. Miquel fou exiliat a França. Durant la segona guerra mundial Miquel fou arrestat i internat per ordre d'Adolf Hitler per rebutjar erigir-se com a cap d'un estat titella montenegrí alineat als Poders D'eix. Miquel era succeït pel seu fill Nicolau Petrović-Njegoš (Nicolau II) el 1986. Aquest últim retornava a Montenegro per donar suport al moviment d'independència Montenegrí que passava a aconseguir plena sobirania l'any 2008 establint-se la República de Montenegro.

## Caps de la Casa de Petrović-Njegoš (1696 Present)
### Vladikas (Bisbes - prínceps) de Montenegro (1696-1852)

* Danilo I Šćepčev Petrović-Njegoš (1696–1735)
* Sava II Petrović-Njegoš (1735–1781)
* Vasilije III Petrović-Njegoš (corregnant amb Sava II) (1750–1766)
* Petar I Petrović-Njegoš (Sant Pere de Cetinje, Sveti Petar Cetinjski) (1782–1830)
* Petar II Petrović-Njegoš (1830–1851)
* Danilo II Petrović-Njegoš (1851-1852) autonomenat com a Knjaz (príncep) el 1852 prenen el nom de Danilo I, Príncep de Montenegro.

### Prínceps de De Montenegro (1852-1910)

* Príncep Danilo I Petrović-Njegoš (1852–1860)
* Príncep Nicolau I de Montenegro (1860–1910) autonomenat Kralj (rei) el 1910.

### Reis de Montenegro (1910-1918)

* Rei Nicolau I Petrović-Njegoš (1910-1918)

### Governants Titulars de Montenegro (1918 Present)

* Rei Nicolau I Petrović-Njegoš (1918–1921)
* Rei Danilo III Petrović-Njegoš (1921)
* Príncep Hereu Miquel I Petrović-Njegoš (1921–1986)
* Príncep Hereu Nicolau II Petrović-Njegoš (1986–present, actual pretendent)
* Danilo I de Montenegro (1696-1735)
* Danilo II de Montenegro (1851-1860)
* Nicolau I de Montenegro

## enllaços Externs

* The Njegoskij Fund Public Project Arxivat 2006-06-13 a Wayback Machine. fons documental digital privat.
* lloc web Oficial de la Casa Reial de Montenegro Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Aulus Virgini (tribú 395 aC)

Aulus Virgini (llatí: Aulus Verginius) va ser un magistrat romà del segle iv aC de la gens Virgínia.
Va ser tribú de la plebs l'any 395 aC. Dos anys després d'exercir el càrrec va ser acusat i condemnat juntament amb el seu col·lega Quint Pomponi per no haver volgut donar suport a l'establiment d'una colònia romana a Veïs. Els dos van ser condemnats i van haver de pagar una forta multa.
Tengué una filla, Virgínia, casada amb Luci Volumni Flamma.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1269.
# Appetite for Destruction

Appetite for Destruction és l'àlbum debut de la banda estatunidenca de hard rock Guns N' Roses, editat el 21 de juliol de 1987 després del seu EP Live ?!*@ Like a Suicide l'any anterior.

## Llista de cançons

| Número | Títol | Lletra | Música | Durada |
| 1 | "Welcome to the Jungle" | Axl Rose | Rose, Slash | 4:34 |
| 2 | "It's So Easy" | Duff McKagan, West Arkeen | McKagan, Arkeen | 3:23 |
| 3 | "Nightrain" | Rose | Rose, Izzy Stradlin, Slash, McKagan | 4:29 |
| 4 | "Outta Get Me" | Rose | Rose, Stradlin, Slash | 4:24 |
| 5 | "Mr. Brownstone" | Stradlin | Rose, Stradlin | 3:49 |
| 6 | "Paradise City" | Rose | Rose, Stradlin, McKagan | 6:46 |
| 7 | "My Michelle" | Rose | Rose, Stradlin | 3:40 |
| 8 | "Think About You" | Stradlin | Stradlin | 3:52 |
| 9 | "Sweet Child O' Mine" | Rose | Rose, Stradlin, Slash | 5:55 |
| 10 | "You're Crazy" | Rose | Rose, Stradlin | 3:17 |
| 11 | "Anything Goes" | Rose, Stradlin | Stradlin, Rose, Chris Weber | 3:26 |
| 12 | "Rocket Queen" | Rose | Rose, Slash, McKagan | 6:13 |

## Membres

* Axl Rose: veu, segona veu, sintetitzadors, percussió.
* Slash: guitarra solista, guitarra rítmica, guitarra acústica.
* Izzy Stradlin: guitarra rítmica, guitarra solista, segona veu, percussió.
* Duff McKagan: baix, segona veu.
* Steven Adler: bateria, percussions.

## Referències

* ↑ «Appetite for Destruction - Guns N' Roses | Songs, Reviews, Credits | AllMusic». [Consulta: 16 juny 2018].
# DO-178C

DO-178C és una normativa de seguretat dins l'àmbit de sistemes aviònics per a certificar els equips aerospacials comercials que executen programari. Va ser creat per les associacions FAA, EASA i Transport Canada l'any 2011 i aprovat el 2012.

## Organització

Es divideix en els següents subgrups :
* SG1: Integració de documents.
* SG2: Qüestions.
* SG3: Qualificació d'eines.
* SG4: Verificació i desenvolupament basada en models.
* SG5: Tecnologia orientada a objectes.
* SG6: Mètodes formals.
* SG7: Consideracions relatives a seguretat.

## Nivells del programari

Les condicions de fallida es categoritzen pels efectes sobre la nau, la triputació i els passatgers :
| Nivell | Condició de fallida | Descripció |
| A | Catastròfic | La fallida pot causar morts i usualment la pèrdua de la nau. |
| B | Perillós | La fallida té un impacte negatiu en la seguretat i prestacions, o redueix l'habilitat de la triputació per a operar la nau o causa ferides mortals als passatgers. |
| C | Major | La fallida reduiex significativament el marge de seguretat. Poden haver-hi lesions menors. |
| D | Menor | La fallida redueix lleugerament el marge de seguretat. Es poden produir petits incenvenients per als passatgers. |
| E | Segur | La fallida no té cap impacte en la seguretat, operació de la nau o tripulació. |

## Referències

* ↑ «Search results: 29 items matched DO-178C | RTCA» (en anglès). https://www.rtca.org.+[Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ «Whitepapers | AFuzion» (en anglès). http://afuzion.com.+[Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ «[http://www.esterel-technologies.com/wp-content/uploads/2013/09/Webinar-How-to-Comply-with-DO-178C.pdf DO-178C Airborne Software Regulation Standard What’s New Compared to DO-178B? How to Comply with DO-178C?]» (en anglès). http://www.esterel-technologies.com.+[Consulta: 6 novembre 2018].
# Aulani Evànder

Aulani Evànder fou un escultor grec nascut a Atenes que fou portat per Marc Antoni a Alexandria. A la caiguda de Marc Antoni (31 aC) va caure presoner d'August i fou portat a Roma on va realitzar algunes feines d'escultura molt apreciades. Plini el Vell esmenta que va restaurar el cap d'una estàtua de Diana de Timoteu.

## Referències

* Evander, Aula'nius a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Ca l'Escanya

Ca l'Escanya és una obra del municipi de Collsuspina (Moianès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici refet en la seva totalitat amb una tipologia no característica de l'encontrada, però s'han cuidat tant la construcció com l'aportació de diferents elements artístics. La casa de mitjanes dimensions i teulada a dues vessants, té una torreta adossada a la cantonada esquerra de la façana principal. A la part posterior hi ha una lliça amb una llinda datada l'any 1774. A la façana principal i a la dreta hi ha un escut datat 1738, finestrals amb ferro forjat. Tot i ser fortificada, és de nova construcció.

## Història

La importància d'aquesta és dubtosa, ja que no es troba citada ni esmentada en l'escassa documentació que es refereix a Collsuspina. Tot i la profusió de diferents elements de distinta procedència, s'ha fet una reconstrucció molt acurada, conservant l'harmonia i la unitat del conjunt. La tipologia no és pròpia de les cases dels contorns si bé té present una sèrie d'elements (torreta, escut, etc) que en són pròpies.

## Referències

* 1 2 3 «Ca l'Escanya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Casa de Pere Joan

Casa de Pere Joan és una casa del poble d'Escunhau al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal d'estructura rectangular, de tres plantes definides per les seves obertures a l'exterior. La coberta és ornada amb boniques sanefes de fusta, té l'estructura a dues aigües, amb la "capièra" perpendicular a la façana, orientada a llevant. En la façana destaca una porta adovellada amb escut nobiliari en la clau que duu en baix relleu dos ocells enfrontats donant-se el bec, sis barres, i al damunt la data 1393. A la banda dreta de l'escut hi ha una tronera, i al damunt una finestra renaixentista amb els muntants i el mainell decorats, aixoplugada per un guardapols. A l'esquerra, hi ha una tornera, i al damunt una finestra renaixentista amb els muntants i el mainell decorats, aixoplugada per un guardapols. A l'esquerra, hi ha una segona finestra del mateix estil, però més estreta i decoració lobulada en la part superior. En el segon pis es desclou una tercera finestra de característiques semblants.

## Història

És difícil acceptar l'autenticitat de la data, tot i que hom el considera l'escut de data més antiga conservada a la Val.

## Referències

* 1 2 «Casa de Pere Joan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Arquidam I

Arquidam I (en llatí Archidamus, en grec antic Ἀρχίδαμος) fou rei d'Esparta el 12è de la línia dels europòntides, fill d'Anaxídamos al que va succeir. Va viure al temps de la guerra de Tegea que va seguir a la segona guerra messènia cap a l'any 668 aC, segons diu Pausànias.

## Notes

* ↑ Segons la forma del nom que proposen el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Archidamus I a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 266
# Aranya roja dels fruiters

L'aranya roja dels fruiters (Panonychus ulmi), també coneguda com a àcar roig dels fruiters i la vinya, és un àcar tetraníquid que pot arribar a ser una plaga polífaga en arbres fruiters i vinya.
Se sol trobar a les fulles. Les femelles són petites, d'uns 0,5 mm de longitud; són de color vermell amb unes protuberàncies blanquinoses en la part posterior, que es corresponen amb el punt d'inserció dels pèls dorsals. Les protuberàncies són uns òrgans que permeten la diferenciació d'aquests àcars d'uns altres també abundants com Tetranychus urticae. Els mascles són més petits que les femelles i de color més clar, i els joves són groc-ataronjats. Els ous d'hivern poden ser clarament identificats pel seu color vermell brillant, mentre que els de primavera-estiu són groc-ataronjats com les larves.
El dany que causen és molt característic en els brots i també en les fulles. Perden la lluentor, es descoloreixen i apareixen taques bronzejades. Si l'atac és intens les fulles i brots s'assequen i cauen de la planta. És important la vigilància de la presència d'aquesta plaga, tant per localitzar les formes mòbils com per detectar els seus residus metabòlics, és a dir, els excrements i les exúvies que apareixen en forma d'una pols grisenca al revés de les fulles. També es poden observar petites teranyines. La producció de les plantes es pot veure greument afectada a causa del debilitament i defoliació que hi produeix. P. ulmi passa els hiverns en forma d'ou, normalment protegit en esquerdes de l'escorça dels arbres, i pot tenir de 7 a 8 generacions anuals.

## Referències

* ↑ Villaronga, P.; García-Marí, F. «Los ácaros tetraníquidos y sus enemigos naturales del cultivo del avellano en Cataluña» (PDF) (en castellà). Bol. San. Veg. Plagas,14, 1988, pàg. 39-44.
* ↑ «Panonychus ulmi: Sistemática, Hábitat, Ciclo de vida...» (en castellà). Un mondo ecosostenibile, 02-12-2022. [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ Hardman, J. M.; Thistlewood, H. M. A.. Peter G. Mason i J. T. Huber. Biological Control Programmes in Canada, 1981-2000 (en anglès). El Canadà: Peter G. Mason & John Theodore Hube, 17 desembre 2001, p. 213-216. ISBN 978-0-85199-527-4.
# Baiga vasara

Baiga vasara ("Estiu perillós") és una pel·lícula letona de 2000, dirigida per Aigars Grauba i protagonitzada per Inese Cauna, Uldis Dumpis, Eduards Pāvuls, Jānis Reinis i Artūrs Skrastiņš, entre d'altres.

## Argument

Ambientada a Riga, capital de Letònia, la pel·lícula narra una tràgica història d'amor d'abans i durant l'ocupació soviètica de Letònia de 1940 i els primers episodis de la Segona Guerra Mundial. Roberts (Artūrs Skrastiņš), un locutor de ràdio, s'enamora de l'estudiant alemanya bàltica Isolde (Inese Cauna), qui previsiblement serà deportada a Alemanya. Isolde es troba amb el dilema de seguir al costat del seu enamorat o l'opció d'escapar a Alemanya amb l'ajut del Ministre d'Afers Exteriors de Letònia Vilhelms Munters (Uldis Dumpis).

## Repartiment

* Artūrs Skrastiņš - Roberts
* Inese Caune - Izolde
* Uldis Dumpis - Vilhelms Munters
* Uldis Vazdiks - Kārlis Ulmanis
* Jānis Reinis - Kārlis
* Eduards Pāvuls - Jāzeps Poškus
* Varis Vētra - Fricis Ceļmiņš
* Maija Apine - Natālija Muntere
* Pēteris Liepiņš - director de ràdio
* Jakovs Rafaeļsons - Hanons Bubs
* Igors Čerņavskis - Zavjalov
* Arnoldas Klivečko - Vassiljev
* Arnis Līcītis - Derevjanski
* Kārlis Sebris - Augusts
* Juris Pļaviņš - kindral Berķis
* Māris Pūris - Rudums
* Līga Liepiņa - Elza
* Leons Krivāns - Osvalds
* Uldis Pūcītis - Pēteris
* Aldis Kusiņš - Aldis

## Referències

* ↑ «Film Synopsis» (en anglès). Allmovie.com. [Consulta: 10 juny 2015].
* ↑ «baiga vasara». Imdb.
# Ca l'Escloper (Viladrau)

Ca l'Escloper és una masia de Viladrau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular (13x6) coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana situada a migdia. Consta de planta i dos pisos, i un cos de totxana de planta i primer pis adossat a la façana E. S'observen diverses etapes constructives. La façana principal presenta a la planta un portal rectangular d'arc escarser amb emmarcaments de granit i dues finestres, una de les quals és també de granit i està datada (1781); el primer pis presenta dues finestres de gres vermell amb ampit motllurat, i una tercera amb emmarcaments de totxo; el segon pis presenta tres finestres amb emmarcaments de totxo i llinda de fusta; el cos de totxana presenta un portal a la planta i un finestral amb llinda de pòrtland al primer pis. La façana O presenta a la planta un cobert de fibrociment (uralita) amb funció de garatge, i al primer pis un portal amb emmarcaments de totxo i llinda de fusta. La façana N és cega. La façana E (cos de totxana) presenta a la planta un cobert del galliner i dues finestres, i al primer pis dos finestrals.

## Història

Masia del segle xviii pertanyent al barri de les Paitides, on des del 1681 consta l'existència de cases de pagesos i entre elles algun menestral o paraire en aquest sector de la població, vers el mas Martí. Aquest any apareix esmentat com lloc de "les partidas"; "partida" voldria dir en aquest cas, peces de terra o feixes, que se separarien de la propietat del Martí i algunes potser del Pujolar. La creació d'aquest barri té a veure amb el fort creixement que va experimentar la població al llarg del segle xvii. Els actuals propietaris no mantenen la cognominació d'origen.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Escloper». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].