OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# De Morgan (cràter)

De Morgan és un petit cràter d'impacte de la Lluna, localitzat a la regió central de la Lluna i situat entre el cràter D'Arrest (dos diàmetres de cràter al sud), i Cayley (al nord). Deu el seu nom al lògic i matemàtic britànic Augustus De Morgan.
* Localització de De Morgan (centre de la imatge)
* Cràter De Morgan (entre D'Arrest i Cayley)
* Vista en color del cràter De Morgan
Aquest cràter és circular i de forma còncava, amb una plataforma interior petita al centre de perfil cònic de la paret interior.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Fort Gibson

Fort Gibson és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 4.054 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Gibson tenia 4.054 habitants, 1.467 habitatges, i 1.113 famílies. La densitat de població era de 116,5 habitants per km².
Dels 1.467 habitatges en un 43,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,9% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 24,1% no eren unitats familiars. En el 21,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,8% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.975 $ i la renda mediana per família de 36.944 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.362 $ mentre que les dones 21.525 $. La renda per capita de la població era de 14.042 $. Entorn del 14,2% de les famílies i el 16,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Gibson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Gibson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Cantó de Pelagrua

El cantó de Pelagrua és un cantó francès del departament de la Gironda, situat al districte de Lengon. Té 10 municipis i el cap és Pelagrua.

## Municipis

* Auriòlas
* Caumont
* Casau Gitat
* Landeroat
* Listrac de Durèsa
* Massugàs
* Pelagrua
* Sent Antòni dau Cairet
* Sent Fèrmer
* Sossac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Pierre Chanut | |
| 1951-1960 | M. Pebeyre | |
| 1960-1974 | Georges Faure | |
| 1974-1988 | André Goudard | PCF |
| 1988-2008 | Guy Riffaud | RPR |
| 2008- | José Bluteau | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 3.298 | 3.597 | 2.977 | 2.781 | 2.736 | 2.547 | 2.790 |
# Conxa Juanola Pons

Conxa Juanola Pons (Maó, 1958) és una política menorquina, va ser alcaldessa de Maó entre els anys 2015 i 2019.
Lligada a diversos moviments socials, ha format part de l'equip que va impulsar l'Escola de Natura des Castell a la dècada dels anys vuitanta. L'any 1992 assolia la presidència insular del GOB Menorca, i durant el període 2010 a 2014 va ocupar la presidència interinsular del GOB Balears.
Conxa Juanola va realitzar uns cursos de catalogació i va treballar en el Fons Local Col·lecció Hernández Mora, entre els anys 1988 i 1992. Després treballaria en diferents àrees de l'Ajuntament de Maó, així com la coordinació de l'UIMIR (l'any 2011) o l'administració de la Residència Geriàtrica de Maó (del 2012 al 2015).
Entre els anys 2005 i 2011 va ocupar la gerència del Teatre Principal de Maó. L'any 2015 es presentà a les eleccions de Maó i fou elegida alcaldessa com a representant del grup Ara Maó.

## Referències

* ↑ «Concepció Juanola Pons». Ajuntament de Maó, 2015. [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ «(La foto) Conxa Juanola ya está en la galería de alcaldes de Maó» (en castellà), 10-09-2021. [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ Balears, Ara. «Conxi Juanola, la cara del canvi polític municipal a Menorca», 13-06-2015. [Consulta: 4 març 2022].
# Buteogallus

Buteogallus és un gènere d'ocells rapinyaires de la família dels accipítrids (Accipitridae). En general habiten al medi forestal prop de l'aigua, de la zona neotropical, arribant fins al sud dels Estats Units.

## Llistat d'espècies

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022) aquest gènere està format per nou espècies:
* Aligot amazònic (Buteogallus schistaceus).
* Aligot negre comú (Buteogallus anthracinus).
* Aligot negre de Cuba (Buteogallus gundlachii).
* Aligot menjacrancs (Buteogallus aequinoctialis).
* Aligot de sabana (Buteogallus meridionalis).
* Aligot collblanc (Buteogallus lacernulatus).
* Aligot negre gros (Buteogallus urubitinga).
* Àguila solitària negra (Buteogallus solitarius).
* Àguila solitària coronada (Buteogallus coronatus).

## Referències

* 1 2 «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 283. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Cochranella orejuela

Cochranella orejuela és una espècie de granota que viu a Colòmbia. Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Bibliografia

* Castro, F., Lynch, J. & Grant, T. 2004. Cochranella orejuela. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a 25 d'abril del 2008.
# De Mayerling a Sarajevo

De Mayerling a Sarajevo (títol original en francès: De Mayerling à Sarajevo) és una pel·lícula franco-britànica dirigida per Max Ophüls, estrenada el 1r de maig de 1940. Ha estat doblada al català.

## Argument

L'arxiduc Francesc Ferran d'Àustria, hereu de la corona de l'Imperi Austrohongarès, coneix i s'enamora de la comtessa Sophie Chotek. Desafiant el seu oncle, l'emperador Francesc Josep I d'Àustria, decideix casar-se amb ella. La seva història d'amor s'acabarà tràgicament amb el seu assassinat a Sarajevo.

## Repartiment

* Edwige Feuillère: la Comtessa Sophie Chotek
* John Lodge: l'archiduc Francesc Ferran d'Àustria
* Aimé Clariond: el príncep de Montenuovo
* Jean Worms: l'emperador Francesc Josep I d'Àustria
* Jean Debucourt: Janatschek
* Raymond Aimos: el valet de François-Ferdinand
* Gabrielle Dorziat: Maria Teresa de Portugal (arxiduquessa d'Àustria)
* Henri Bosc: l'ambaixador de Sèrbia
* Gaston Dubosc: el comte Chotek
* Marcel André: Frederic de Teschen
* Eddy Debray
* Jacques Roussel
* Colette Régis: Isabelle de Croy
* Sylvain Itkine
* Jacqueline Marsan: una jove archiduquessa
* Henri Beaulieu
* William Aguet: el chamberlain
* Jean Buquet
* Monique Clariond
* Francine Claudel
* Louis Florencie
* Georges-François Frontec
* Gilbert Gil
* Jean-Paul el Chanois
* Geneviève Morel
* Primerose Perret
* Philippe Richard

## Referències

* ↑ programa de la Filmoteca de Catalunya, juliol 2014
* ↑ «De Mayerling a Sarajevo». The New York Times.
# Fort Hall

* Aquest article tracta sobre la localitat estatunidenca d'Idaho. Si cerqueu la reserva índia del mateix estat vegeu, vegeu «reserva índia Fort Hall».
Fort Hall és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Idaho. Segons el cens del 2000 tenia 3.193 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Hall tenia 3.193 habitants, 969 habitatges, i 781 famílies. La densitat de població era de 35,1 habitants/km².
Dels 969 habitatges en un 42,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,6% hi vivien parelles casades, en un 22,5% dones solteres, i en un 19,3% no eren unitats familiars. En el 16,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,63.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,7% tenia menys de 18 anys, un 11,3% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 7,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.313 $ i la renda mediana per família de 32.256 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.310 $ mentre que les dones 21.544 $. La renda per capita de la població era de 10.563 $. Aproximadament el 22,6% de les famílies i el 27,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Hall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Hall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Can Genís Paret

Can Genís Paret, també anomenada Can Genís Peret o Casa Paret, és una masia del terme municipal de Vallromanes (Vallès Oriental) inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Vallromanes, en el Mapa de patrimoni cultural de Vallromanes i en el Catàleg de béns a protegir de Vallromanes. Rep el seu nom d'un dels seus antic propietaris, Genís Guàrdia i Roca, primer alcalde de Vallromanes al 1933 quan aquest municipi va separar-se de Montornès del Vallès.
Situada a l'est del torrent del Coll de Clau, es tracta d'una masia del segle xviii de planta quadrangular de dues plantes amb teulada de doble vessant i carenat perpendicular a la façana. Té dos contraforts a l'esquerra per reforçar l'estructura en el desnivell del terreny. Posseeix una porta principal centrada, sense dovelles, just a sota d'un rellotge de sol, actualment en mal estat.
En el context d'unes prospeccions arqueològiques dutes a terme l'any 1998, s'hi van trobar un total de 5 fragments vidrats informes, un informe reduït i un oxidant, pel que s'ha catalogat el jaciment en el Inventari del Patrimoni Arqueològic de Catalunya.

## Referències

* ↑ Diputació de Barcelona «Catàleg de masies i cases rurals de Vallromanes». Pla d'ordenació urbanística municipal, 01-02-2008, pàg. 18. Arxivat de l'original el 2018-04-16 [Consulta: 16 abril 2018].
* ↑ Montlló, Jordi «Mapa del Patrimoni Cultural de Vallromanes». Diputació de Barcelona, 2017, pàg. 19. Arxivat de l'original el 16 d’abril 2018 [Consulta: 16 abril 2018].
* ↑ Diputació de Barcelona «Catàleg de béns a protegir». Pla d'ordenació urbanística municipal, 01-02-2008, pàg. 9. Arxivat de l'original el 16 d’abril 2018 [Consulta: 16 abril 2018].
* ↑ «Diccionari biogràfic d'alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental». Museu de Granollers. [Consulta: 16 abril 2018].
* ↑ Folch, Cristian; Santín, Xosé «Informe dels elements del patrimoni preindustrial de Vallromanes (Vallès oriental, Barcelona)». (Inèdit), 1998.
* ↑ Generalitat de Catalunya. «Can Genís Peret - Jaciment Arqueològic». Inventari del Patrimoni Arqueològic. [Consulta: 16 abril 2018].
# Cantó de Perigús-Nord-Est

El cantó de Perigús-Nord-Est és un cantó francès del departament de la Dordonya, situat al districte de Perigús. Té 4 municipis i el cap és Perigús.

## Municipis

* Champ Savineu
* Lo Chasteu
* Trelhissac
* Perigús

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1979- | Francis Colbac | PCF | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | - | - | - | 16.813 | 16.681 | 17.527 |
# Copa del Rei de futbol 1916

La Copa del Rei de futbol 1916 va ser la 14ena edició de la Copa d'Espanya.

## Detalls

La competició es disputà entre el 26 de març i el 7 de maig de 1916.
Equips participants:
* Regió Nord: Athletic Bilbao
* Regió Centre: Madrid CF
* Regió Sud: Español de Cádiz
* Galícia: Fortuna de Vigo
* Catalunya: FC Barcelona
Finalment, Fortuna de Vigo i Español de Cádiz no es van inscriure a la competició.

## Fase final

| Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| 23 de març - 14 d'abril | 23 de març - 14 d'abril | 23 de març - 14 d'abril | 7 de maig | 7 de maig |
| FC Barcelona | 2 | 1 |
| Madrid FC | 1 | 4 |
| | | | Madrid FC | 0 |
| | | | Athletic Club | 4 |

## Semifinal
### Anada

| FC Barcelona | 2-1 | Madrid CF |
| Paulino Alcántara 39' Vicenç Martínez 85' | | Santiago Bernabéu |

### Tornada

| Madrid CF | 4-1 | FC Barcelona |
| Santiago Bernabéu 35' (pen.), 40', 60' Juan José Petit 80' | | Vicenç Martínez 20' |

### Desempat

| Madrid CF | 6-6 (pr.) | FC Barcelona |
| Luis Belaunde 2' (?), 87' Santiago Bernabéu ?' (?), 118' (pen.) | | Paulino Alcántara 15', 30', 102' Casimir Mallorquí 67' Gabriel Bau 70' Vicenç Martínez 112' |

### Segon desempat

| Madrid CF | 4-2 (pr.) | FC Barcelona |
| Santiago Bernabéu Zabalo Sotero Aranguren Sotero Aranguren 108' | | Vicenç Martínez 11', 38' |

## Final

| Athletic Bilbao | 4 - 0 | Madrid FC |
| Domingo Acedo 12' Félix Zubizarreta 23', 60', 69' | | |

## Campió

* Campions de la Copa d'Espanya 1916
* Athletic Club 7è títol

## Referències

* ↑ «Spain - List of Cup Finals». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ «Spain - Cup 1916». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ (castellà) Copa de 1916 a linguasport.com
* ↑ El FC Barcelona abandonà el partit set minuts abans de la finalització de la pròrroga en protesta per l'arbitratge.
# Bobrava (Kursk)

* Per a altres significats, vegeu «Bobrava».
Bobrava (en rus: Бобрава) és un poble de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 537 habitants. Pertany al districte rural de Belovski.

## Referències

* ↑ «История села Бобрава». Сайт bobrava!. Arxivat de l'original el 2018-10-09. [Consulta: 8 octubre 2018].
# Cochranella oyampiensis

Cochranella oyampiensis és una espècie de granota que viu al Brasil, Guaiana Francesa i Guaiana.

## Bibliografia

* La Marca, E. & Reynolds, R. 2004. Cochranella oyampiensis. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a 25 d'abril del 2008
# Gonostoma elongatum

Gonostoma elongatum és una espècie de peix pertanyent a la família dels gonostomàtids que habita a la mar Mediterrània, l'Atlàntic oriental (des d'Islàndia fins a Cap Verd i el golf de Guinea i, també, entre les latituds 30°S-35°S), l'Atlàntic occidental (el golf de Mèxic), l'Atlàntic nord (65°-30°N), les àrees tropicals i subtropicals de la Conca Indo-Pacífica, el Pacífic oriental (Califòrnia, la Baixa Califòrnia i Xile), l'Índic tropical i subtropical, el mar de la Xina Meridional i el mar de la Xina Oriental.
És un peix marí i batipelàgic que viu entre 0-4.740 m de fondària (normalment, entre 500 i 1.200). Fa migracions verticals: entre 100-200 m i 500-800 durant la nit i 25-600 i 1.250-1.500 durant el dia. Menja crustacis i peixets. A les illes Açores és depredat per Beryx splendens. És hermafrodita i ovípar amb larves i ous planctònics.
Pot arribar a fer 27,5 cm de llargària màxima. És de color negre i lleugerament platejat als laterals. Té les aletes fosques i amb petites taques de color negre. Té una aleta dorsal adiposa. Té 11-15 radis tous a l'aleta dorsal i 27-32 a l'anal, 39-41 vèrtebres. Desenvolupa fotòfors en arribar als 6-22 mm de llargada. És inofensiu per als humans.

## Galeria

* Dibuix de 1911, d'una expedició del Príncep de Mònaco
* Segell de les illes Fèroe

## Referències

* ↑ Rafinesque, C. S., Indice d'ittiologia siciliana; ossia, catalogo metodico dei nomi latini, italiani, e siciliani dei pesci, che si rinvengono in Sicilia disposti secondo un metodo naturale e seguito da un appendice che contiene la descrizione de alcuni nuovi pesci sicilian. Messina. Indice Ittiol. Sicil.: 1810. 1-70, Pls. 1-2
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther, A., Preliminary notices of deep-sea fishes collected during the voyage of H. M. S. `Challenger. Annals and Magazine of Natural History 1878. (Series 5) v. 2 (núms. 7/8/9): 17-28, 179-187, 248-251
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Potoschi, A., P. Battaglia, L. Castriota i F. Andaloro, 2009. First record of Gonostoma elongatum (Gonostomatidae) in the central Mediterranean Sea. Cybium 33(2):173-174.
* ↑ Jonsson, G., 1992. Islenskir fiskar. Fiolvi, Reykjavik, Islàndia. 568 pp.
* ↑ Rass, T. S., 1971. Deep-sea fish in the Caribbean Sea and the Gulf of Mexico (the American Mediterranean Region). P. 509-526. A: Symposium on Investigations and Resources of the Caribbean Sea and Adjacent Regions. UNESCO, París.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Clarke, T.A., 1978. Diel feeding patterns of 16 species of mesopelagic fishes from Hawaiian waters. Fish. Bull.76(3):495-513.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Gomes, T.M., E. Sola, M.P. Grós, G. Menezes i M.R. Pinho, 1998. Trophic relationships and feeding habits of demersal fishes from the Azores: importance to multispecies assessment. ICES C.M. 1998/O:7.
* ↑ Watson, W., 1996. Gonostomatidae: bristlemouths. P. 247-267.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Deu

* Aquest article tracta sobre el nombre, si cerqueu la deu d'aigua vegeu Font
El deu és el nombre natural que segueix el nou i precedeix l'onze. S'escriu 10 en xifres àrabs, X en les romanes i 十 en les xineses. L'ordinal és el dècim o desè/desé. El quantitatiu és deu (en tinc deu). L'agrupament és la desena (Una desena de ...). El múltiple és dècuple. El divisor és un desè/desena part.
El 10 és un nombre compost, que té els següents factors propis: 1, 2 i 5. Com la suma dels seus factors és 8 < 10, es tracta d'un nombre defectiu.
El 10 és la base del sistema decimal.
El 10 és el quart nombre triangular, després del 6 i abans del 15.
Un polígon de 10 costats rep el nom de decàgon.
Ocurrències del deu:
* El nombre 10 és un dels més antics en la història de la humanitat. Molts pobles primitius comptaven a base d'utilitzar els dits de les dues mans, amb el que arribaven fins a deu.
* La filosofia pitagòrica concebia el deu com mostra de la perfecció i el relacionaven amb el Ser suprem. És conegut que juraven per tetractis, (deu), com si ho feren pel més sagrat.
* És la nota màxima dels treballs escolars a Espanya.
* El percentatge que es quedava l'església de les collites (delme) a l'edat mitjana.
* Deu anys té una dècada.
* És una xifra important per als hebreus, ja que és la xifra de la primera lletra del nom de Déu. Apareix sovint en passatges de la Càbala i als temples.
** Les generacions entre Adam i Noè i entre Noè i Abraham segons la Torà.
** Les plagues d'Egipte mediades per Moisès a segons l'Èxode.
** Els manaments que Déu va donar a Moisès.
* El número que porta usualment el davanter centre en futbol.
* El número del signe Capricorn.
* Segons la teoria de les supercordes, l'espaitemps té deu dimensions.
* És el nombre atòmic del neó.
* Anys: 10 aC i 10 i les dècades del 1910 i del 2010.
# Francesc de Ferran I de Mèdici

Francesc de Mèdici o Francesc de Ferran I de Mèdici (14 de maig de 1594, Florència, Gran Ducat de Toscana - 17 d'abril de 1614, Pisa) fou un príncep de Toscana. Fou el quart fill del Gran Duc Ferran I de Mèdici i Cristina de Lorena; net per línia paterna de Cosme I de Mèdici i Elionor de Toledo, i per línia materna de Carles III de Lorena i Clàudia de Valois. Fou germà, entre d'altres, de Cosme II de Mèdici; Elionor de Mèdici; Caterina de Mèdici (1593-1629), casada amb Ferran I de Màntua; i Clàudia de Mèdici, casada successivament amb Frederic Ubald della Rovere i Leopold V d'Àustria.
L'any 1611 fou nomenat Príncep de Capistrano, títol que ostentà fins a la seva mort. Destinat a la carrera diplomàtica ell, en canvi, preferí seguir la carrera militar. Va estar al comandament de les tropes toscanes enviades en ajuda del seu cunyat Ferran I de Màntua contra el duc Carles Manuel I de Savoia, si bé s'establí la pau abans d'entrar en combat al Ducat de Màntua. Va morir després d'haver realitzat un pelegrinatge a la Santa Casa de Loreto i a la ciutat de Pisa.

## Enllaços externs

* Documents dels Mèdici: Francesc de Mèdici Arxivat 2014-12-05 a Wayback Machine. (anglès)
* http://genealogy.euweb.cz/italy/medici3.html Arxivat 2015-09-21 a Wayback Machine. (anglès)
# Can Verdaguer (Vilassar de Mar)

Can Verdaguer és un edifici del municipi de Vilassar de Mar (Maresme) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil que segueix la línia del carrer i està adossat per ambdós murs laterals a altres edificis. Està format per una planta baixa, dos pisos i un terrat a la part davantera, i tres pisos a la part del darrere. El seu interès recau a la façana, malgrat que la part inferior hagi estat modificada i convertida en botiga. Presenta una gran balconada que recorre l'amplada de la façana, amb dues sortides i tres finestres al pis superior.
Cal destacar el treball del ferro de les baranes, amb elements florals tant al primer com al segon pis, i molt especialment l'ornamentació en forma de sanefes i franges esgrafiades i l'ús de la ceràmica policromada, sobretot emmarcant les finestres. Hi ha una eixida o pati posterior. Té una estructura molt freqüent en les construccions del nucli urbà de Vilassar de Mar.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Verdaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].