OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roberto Gomes Pedrosa

Roberto Gomes Pedrosa (Rio de Janeiro, 8 de juliol de 1913 - Rio de Janeiro, 6 de gener de 1954) fou un jugador de futbol brasiler de la dècada de 1930.

## Trajectòria

Pel que fa a clubs, començà la seva carrera al Botafogo, on guanyà tres cops el campionat estatal. El 1935 passà al Clube Atlético Estudante Paulista, club que el 1938 es convertí, per fusió amb altres entitats, en São Paulo FC. Romangué en aquest club fins a finals de la dècada de 1930. Fou internacional amb la selecció brasilera, amb la qual disputà el Mundial d'Itàlia 1934.
Un cop retirat tingué diversos càrrecs esportius, entre ells fou escollit el 1946 president del São Paulo FC i el 1947 president de la Federação Paulista de Futebol, càrrec que exercí fins a la seva mort el 1954. Aquest any es creà el Torneig Roberto Gomes Pedrosa en homenatge a ell.

## Palmarès
### Botafogo

* Campionat carioca:
** 1932, 1933, 1934

## Referències

* ↑ «Perfil a FIFA.com». FIFA. Arxivat de l'original el 2015-02-10. [Consulta: 17 març 2014].
* ↑ «Perfil a CBF.com». CBF. [Consulta: 17 març 2014].
# Teixidor de Loango

El teixidor de Loango (Ploceus subpersonatus) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la vegetació secundària a prop de l'aigua, palmeres i pastures al sud de Gabon, República Democràtica del Congo i Cabinda, en Angola.

## Referències

* ↑ «Teixidor de Loango». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Uakitita

La uakitita és un mineral de la classe dels elements natius que pertany al grup de l'osbornita. Rep el nom del meteorit metàl·lic Uakit, on va ser trobat.

## Característiques

La uakitita és un nitrur de fórmula química VN, sent el primer nitrur de vanadi descobert a la natura. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 9 i 10, sent un mineral molt dur.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions de meteorits del Museu Geològic de Sibèria Central, a Novosibirsk, i al museu del Centre Científic de Buriàtia, tots dos indrets a Rússia.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al meteorit metàl·lic Uakit, un meteorit de gairebé 4 quilograms recollit l'estiu de 2015 al districte de Baunt, a Buriàtia (Krai de Zabaikàlie, Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Uakitite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ «Uakit iron meteorite, Baunt District, Buriatia Republic (Buryatia), Zabaykalsky Krai, Russia» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Agualva-Cacém

Agualva-Cacém és una ciutat de Portugal està situada dins la municipalitat de Sintra. Consta de tres parròquies civils (freguesies: Agualva, Cacém, Mira-Sintra, i São Marcos) amb una població de 81.845 habitants.
El 12 de juliol de 2001 aquesta parròquia va ser elevada a l'estatus de ciutat.
El topònim "Agualva" deriva del llatí "Aqua alba", que significa aigua blanca (pura).

## Referències

* ↑ Soares, Nuno Pires. Uma População Que Se Urbaniza (Census 2001) (en portuguès). Instituto Geográfico Português, 2001.

## Enllaços externs

* Agualva-Cacém - Lloc web oficial
# Zaibatsu

Al Japó, el terme zaibatsu (財閥) defineix un gran grup d'empreses que estan presents a gairebé tots els sectors de l'economia. Les empreses que formen un zaibatsu solen formar part de l'accionariat d'altres empreses del grup amb participacions creuades.
Els Estats Units van voler desmantellar-los degut a l'actiu paper que van tenir durant la Segona Guerra Mundial. Els zaibatsu no van desaparèixer sinó que es van transformar, amb una estructura diferent que actualment rep el nom de keiretsu.
Alguns dels principals zaibatsu són: Mitsubishi, Mitsui, Sumitomo, Itochu, Marubeni, Nichimen, o Kanematsu.
# Tanna japonensis

Tanna japonensis és una espècie d'hemípter auquenorrinc de la família dels cicàdids, conegut coma a higurashi (蜩, 茅蜩, ひぐらし). Es distribueix per l'est d'Àsia, i és més comú al Japó. El seu crit estrident pot ser escoltat més sovint al matí i per la nit.
* So de la T. japonensis
* Hayano Cemetery Park, Kawasaki, Kanagawa, Japó, 6:40PM 17 de juliol del 2011
El seu nom kanji prové del símbol utilitzat per referir-se al miscanthus, un tipus de jonc sobre el qual viu. Al Japó se l'anomena kanakana (カナカナ) a causa del so que produeix.
El cos del mascle adult mesura de 28 a 38 mm, mentre que el de la femella mesura de 21 a 25 mm. L'abdomen del mascle és més gran i més gruixut que el de la femella, per la qual cosa és fàcil distingir-los entre si. A més, la cavitat intra-abdominal del mascle es troba més desenvolupada, fent un so més ressonant.
El cos és de color vermellós-marró amb verd al voltant de l'ull i al centre i part posterior del tòrax.
El paràsit Epipomponia nawai utilitza a aquest animal per dipositar sobre ell una gran quantitat d'ous. T. japonensis també pot ser atacada per les mosques.

## Referències

* ↑ Itō, ShūShirō Hokuryūkan (1997), 学生版 日本昆虫図鑑 (Students Encyclopedia of Insects, Japanese Version), Tokyo: Kita Takashi Hall, ISBN 4-8326-0040-0
* ↑ Nakao, Shunichi (1990), セミの自然誌 - 鳴き声に聞く種分化のドラマ, Chuokoron New Company, ISBN 4-12-100979-7
* ↑ Miyatake, Tanomoto & Kanou, Yasutsugu (1992), 検索入門 セミ・バッタ, ISBN 978-4586310388
# Ulric I de Carniola

Ulric I de Carniola i d'Ístria (també esmentat com Ulrich i Odalric, mort 6 de març de 1070) va ser marcgravi de Carniola i marcgravi d'Ístria des 1044. Fou el fill i successor de Poppó I de Weimar i d'Hadamut.
El 31 de juliol de 1064, l'emperador Enric IV va donar terres in pago Histrie ... in comitatu Odalrici marchionis ("al país d'Istria ... al comtat del marcgravi Odalric") a l'esmentat marquès Odalric anomenat prefato Odalrico marchioni (Prefecte Odalric marquès/Marcgravi). Altre cop el 5 de març de 1067, Enric IV va donar unes terres a Ístria in pago Istria in marcha Odalrici marchioni ("al país d'Ístria en la marca del marcgravi Odalric"), aquesta vegada a favor de l'església de Freising. Ulric apareix esmentat com Odalricus marchio Carentinorum ("Ulric, marcgravi de Carantània" o sigui Caríntia) a la seva mort, tot i que cap document permet acreditar que exercís com a marcgravi en aquest territori (que d'altra banda era un ducat des de 976).
Ulric es va casar amb Sofia, la filla de Bela I d'Hongria i de la seva primera dona, Ryksa o Richeza, germana de Casimir I de Polònia. S'ha suggerit no obstant que Richeza era la filla de Bela amb la seva segona esposa, Tuta von Formbach. Sofia era germana de Ladislau I d'Hongria. Una altra hipòtesi fa alternativament a Sofia, filla de Pere d'Hongria i de Tuta, però sembla molt poc probable. Sofia va donar al seu primer marit, quatre fills:
* Poppó II, el seu successor
* Ulric II, successor del seu germà a Carniola
* Ricgarda, que es va casar amb Otó II, comte de Scheyern
* Adelaida, casada en primeres noces amb Frederic, Vogt (una mena de governador-protector) de Ratisbona, i en segon lloc amb Udalschalk, comte de Lurngau

## Referències

* Medieval Lands Project: Nobility of Northern Italy (900–1100).
# Romainville

Romainville és un municipi francès, situat al departament de Sena Saint-Denis i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 23.779 habitants.
Forma part del cantó de Bagnolet i del districte de Bobigny. I des del 2016, de la divisió Est Ensemble de la Metròpoli del Gran París.
# Torrecilla de la Jara

Torrecilla de la Jara és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 313 | 286 | 299 | 292 | 301 | 299 | 370 | 334 | 311 | 303 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Akhtar Hussain

Akhtar Hussain (23 d'agost de 1926 - 9 de novembre de 1987) va ser un jugador d'hoquei sobre herba pakistanès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va guanyar la medalla d'or com a membre de l'equip indi en la competició d'hoquei sobre herba. El 1956, als Jocs de Melbourne, va guanyar la medalla de plata com a membre de l'equip pakistanès en la mateixa competició.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Akhtar Hussain». [Consulta: 19 abril 2023].
# Willamar

Willamar és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 15 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Willamar tenia 15 habitants, 6 habitatges, i 4 famílies. La densitat de població era de 2,4 habitants/km².
Dels 6 habitatges en un 16,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 83,3% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 16,7% no eren unitats familiars. En el 16,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 13,3% entre 25 i 44, un 46,7% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.250 $ i la renda mediana per família de 21.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 0 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era d'11.186 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Willamar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Willamar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Rouy-le-Grand

Rouy-le-Grand és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 107 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rouy-le-Grand era de 107 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 50 eren cases i 1 era un apartament. Dels 42 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 29 en tenien cinc o més. 40 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rouy-le-Grand el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 4 |
| 12 | 45 a 49 | 12 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 12 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 74 persones, 54 eren actives i 20 eren inactives. De les 54 persones actives 51 estaven ocupades (31 homes i 20 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 20 persones inactives 7 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
L'any 2000 a Rouy-le-Grand hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 273 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rouy-le-Grand a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rouy-le-Grand a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Tanna infuscata

Tanna infuscata és una espècie d'hemípter auquenorrinc de la família dels cicàdids.

## Referències

* ↑ «TaiBNET». [Consulta: 13 agost 2012].
# Ulric II de Rappolstein

Ulric II de Rappolstein dit el Vell fou senyor de Rappolstein del 1221 al 1268. Era fill d'Egenolf II de Rappolstein i governava junt amb un germà de nom desconegut que va morir el 1242; el 1236 també va associar al govern al seu propi fill Enric I de Rappolstein (mort igualment el 1242).
Ultic va construir cap a 1260 una nova capella a Dusenbach. Aquesta segona construcció presentava dos edificis obrint-se l'un sobre l'altre. L'arribada de pelegrins va anar augmentant; veien de quaranta llegües a la rodona. Ulric va morir abans del 1274 segurament vers 1262, deixant a la seva dona Gutta, filla d'Enric, últim comte de Blicastel, un fill de nom Enric I i un altre de nom Ulric III dit el Jove

## Referències

* Sitzmann, Édouard : Dictionnaire de biographie des hommes célèbres de l'Alsace, Rixheim, Imprimerie F. Sutter & Cie, 1910, 2 volumes
# SAE J2954

SAE J2954 és un estàndard per a la transferència d'energia sense fil (WPT) per a vehicles elèctrics liderat per SAE International. Defineix tres classes de velocitat de càrrega, WPT 1, 2 i 3, amb un màxim de 3,7 kW, 7,7 kW i 11 kW, respectivament. Això fa que sigui comparable als estàndards de càrrega per cable de velocitat mitjana com el sistema comú SAE J1772. S'està definint un WPT9 molt més potent a J2954/2 per a 500 kW per a vehicles pesants que tenen l'espai necessari per a muntar la placa d'inducció més gran.
El sistema funciona seguint principis similars a la càrrega inductiva, però utilitza el concepte d'acoblament inductiu ressonant amb una eficiència demostrada al voltant del 85%. Això fa que sigui semblant als carregadors per cable, on la major eficiència teòrica es compensa una mica pels sistemes d'aïllament necessaris que impedeixen la retroalimentació d'alt corrent, sistemes que el J2954 amb buit d'aire no requereix. Els millors carregadors de velocitat mitjana de la seva classe són al voltant del 94%.
El desenvolupament del concepte de transferència de ressonància subjacent va ser desenvolupat per Marin Soljačić a l'Institut Tecnològic de Massachusetts (MIT) i després es va escindir com a WiTricity el 2007. WiTricity ha liderat els esforços d'estandardització de SAE, que van començar el 2012 i s'han sotmès a dues reversions fins al 2019. L'estàndard final es va publicar el 2020. WiTricity prediu que els carregadors J2954 estaran disponibles com a una funcionalitat addicional a partir del 2022.
| Classes | Voltatge | Corrent de pic | Potència |
| 1 | ? | ? | 3.7 kW |
| 2 | ? | ? | 7.7 KW |
| 3 | ? | ? | 11 kW |
| 9 | ? | ? | 500 kW |

## Referències

* ↑ «Wireless Power Transfer of Heavy Duty Plug-In Electric Vehicles and Positioning Communication». SAE International, 17-01-2012.
* ↑ Group, SAE Media. «New SAE Wireless Charging Standard is EV Game-Changer» (en anglès). https://www.techbriefs.com.+[Consulta: 1r juliol 2022].
* ↑ «SAE International Releases J2954 Wireless Charging Standard» (en anglès). https://insideevs.com.+[Consulta: 1r juliol 2022].
# Torrecilla del Pinar

Torrecilla del Pinar és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 327 | 345 | 307 | 284 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Acalypha hispida

Acalypha hispida, o cua de gat, és una espècie de planta originària de Malèsia i Papuàsia i cultivada com planta ornamental per l'atractiu de les seves espectaculars flors. Pertany a la família euforbiàcia.
miniatura|Vista de la planta
És un arbust dioic que fa entre 1,8 i 3,7 metres d'alt però en cultiu no es fa tan gran. No suporta les gelades. Es pot propagar per les llavors o per esqueix. Totes les parts de la planta són verinoses.

## Galeria

* vamban KVK
* Katzenschwänzchen - Acalypha hispida
* Acalypha hispida

## Referències

* ↑ «Acalypha hispida Chenille Plant». University of Florida. [Consulta: 22 setembre 2011].
* ↑ «Acalypha hispida». Floridata. [Consulta: 22 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Acalypha hispida Burm. f. Medicinal Plant Images Database (School of Chinese Medicine, Hong Kong Baptist University) Plantilla:Zh-hant (anglès)
# Zenotemis

Zenotemis (en llatí Zenothemis, en grec antic Ζηνόθεμις) fou un poeta grec.
Va escriure un poema titulat Περίπλους (Periple) en el qual relata diverses històries de meravelles. El mencionen Joan Tzetzes, Claudi Elià, Apol·loni Rodi, Plini el Vell i Vossius.

## Referències

* ↑ Zenothemis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1321

## Bibliografia

* Bowie, Ewen (Oxford). "Zenothemis." Brill's New Pauly., 2012 [Consulta 27 de març de 2012]
# SRS (motocicleta)

SRS (o S.R.S., inicials de Simeó Rabasa i Singla) fou una marca catalana de velomotors, fabricats a Mollet del Vallès entre 1950 i 1953 per l'empresa Bicicletas Rabasa, anomenada Nacional Motor Rabasa S.A. a partir de novembre de 1950 i coneguda després com a Derbi.

## Història

Els SRS duien motors Iresa de 48 o 53 cc i representaren l'estrena de la casa Bicicletas Rabasa com a fabricant de motocicletes (anteriorment, havia fabricat els bastidors de les 1.000 primeres Guzzi 65 i forquilles telescòpiques). Eren uns ciclomotors de bon disseny i fabricació, i el seu èxit es degué al conjunt fabricat per Rabasa, més que no pas al motor (que aleshores el muntaven diverses marques). El model de 48cc, per exemple, incloïa forquilles telescòpiques, èmbol de suspensió al darrere, frens de tambor, canvi de dues velocitats accionat manualment i un motor de dos temps amb una potència d'1,5 CV a 4.500 rpm, que podia assolir els 45 km/h.
Un cop sortí al mercat la Derbi 250, l'empresa molletana perdé l'interès pel seu ciclomotor, el qual passà a ser fabricat directament per l'empresa castellana Iresa.

## Vegeu també

* Derbi

## Referències

* ↑ Orengo, Joan Carles; Herreros, Francisco. «Derbi». A: Soler, Cristina (coord.). La moto catalana. 1905-2010, Història d'una indústria capdavantera (Guia de l'exposició del Museu de la Moto de Barcelona). Bassella: Fundació Museu de la Moto Mario Soler, agost 2011, p. 39. D.L. B 29846-2011.
* 1 2 Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. «Relación de las principales marcas». A: Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998, p. 318. ISBN 84-920886-5-6.
* ↑ Huguet, Josep Maria. «Feina (ben) feta no fa destorb. Simeó Rabasa: breu semblança d'un treballador amb empenta.». elmati.cat, 01-01-2012. Arxivat de l'original el 29 novembre 2014. [Consulta: 28 febrer 2012].
* ↑ Boter de Palau, Ramon; Palacín, Samuel. «Apunts per a la història de la indústria ciclista de Mollet. Una conversa amb Antonio Basoli i Rabasa» (PDF). Notes. Museu Abelló, 2003. [Consulta: 28 febrer 2012].
# Air-Cobot

Air-Cobot, acrònim d’Aircraft enhanced Inspection by smaRt & Collaborative rOBOT, és un projecte francès de recerca i desenvolupament d'un robot mòbil de col·laboració poden inspeccionar els avions durant les operacions de manteniment. Coordinat per Akka Technologies, aquest projecte de múltiples associats implica laboratoris de recerca i la indústria. La investigació al voltant d'aquest prototip va ser desenvolupat en tres dominis : la navegació autònoma, assaig no destructiu i la col·laboració humana-robot. El robot i els desenvolupaments investigacions relacionades han estat presentades en exposicions i conferències.
Air-Cobot es factura com el primer robot d'inspecció visual per a avions. S'han considerat anteriorment els robots d'inspecció amb altres tipus de sensors, com el del Projecte europeu Robair. Des del llançament del projecte, s'estan començant a desenvolupar altres solucions basades en la visió, com ara el drone de l'aerolínia britànica EasyJet o l'eixam de drones de l'startup de Tolosa de Llenguadoc Donecle o el projecte Aircam del fabricant Airbus.
Des de l'inici del projecte en 2013, el robot Air-Cobot es dedica a inspeccionar les parts inferiors d'un avió. En la continuació del projecte, hi ha la perspectiva d'acoblament amb un drone per inspeccionar les parts superiors d'un avió. A l'octubre de 2016, Airbus Group va llançar el seu projecte d'investigació sobre l'hangar del futur a Singapur. S'hi inclouen els robots dels projectes Air-Cobot i Aircam.

## Referències

* ↑ «Air-Cobot: el robot de Akka para la revision y el mantenimiento de aviones» (en castellà), 09-10-2014. [Consulta: 16 juliol 2016].
* ↑ «Akka coordina el proyecto Air-COBOT para revisión y mantenimiento de aviones» (en castellà). Arxivat de l'original el 16 d’agost 2016. [Consulta: 16 juliol 2016].

## Vegeu també

* Donecle

## Enllaços externs

* Air-Cobot Arxivat 2016-07-12 a Wayback Machine.
* Akka Technologies
# Sabbioneta

Sabbioneta és un municipi situat al territori de la província de Màntua, a la regió de la Llombardia, (Itàlia).
Sabbioneta limita amb els municipis de Casalmaggiore, Commessaggio, Rivarolo del Re ed Uniti, Spineda i Viadana.
Pertanyen al municipi les frazioni de Breda Cisoni, Ca' de Cessi, Commessaggio Inferiore, Ponteterra i Villa Pasquali

## Galeria

* Palau dels Giardino
* Palau ducal
* Palau Forti
* La Galeria dels Antichi
* El municipi
* Església del Carmine
* Església di Santa Maria Assunta
* Església della Beata Vergine Incoronata
* Localització de Sabbioneta a la província de Màntua

## Referències

* ↑ Comune di Sabbioneta- Statuto.
# Taumàcia

Taumàcia (en grec antic Θαυμακία) era una antiga ciutat de Tessàlia que Homer menciona al "Catàleg de les naus" de la Ilíada, una de les quatre ciutats governades per Filoctetes, que va aportar naus i homes a lluitar a la guerra de Troia. Es deia que l'havia fundat Tàumac, pare de Peant i avi de Filoctetes.
Estrabó la situa a la costa, on també hi havia Olizó i Melibea. Esteve de Bizanci i Plini el Vell també en parlen.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Thaumacia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 febrer 2021].