OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Caiguda mortal

Caiguda mortal (títol original: Deadfall) és un drama estatunidenc dirigit per Christopher Coppola, estrenada el 1993. Ha estat doblat al català.

## Argument

Després de l'accident del seu pare, Joe intentarà realitzar el seu últim desig recuperant el que el germà bessó del seu pare li havia robat fa anys.
Un descapotable llisca pels foscos carrers de Newark. Els seus ocupants, dos homes i una dona, entabanadors professionals a la recerca de diners fàcils mitjançant el tràfic de drogues, es dirigeixen a un magatzem perdut en el qual els espera un home per vendre'ls cocaïna per valor de 50.000 dòlars. Es respira perill. Joe dispara el venedor. En aquell instant, sospitosament apareix la policia i cus a trets Joe. Frank fuig terroritzat. El que semblava un malson, en realitat, era una mala jugada per arrabassar-li a Frank els 50.000 dòlars.

## Repartiment

* Michael Biehn: Joe Dolan
* Sarah Trigger: Diane
* Nicolas Cage: Eddie
* James Coburn: Mike/Lou
* Peter Fonda: Pete
* Charlie Sheen: Morgan "Fats" Gripp
* Talia Shire: Sam
* J. Kenneth Campbell: Huey
* Michael Constantine: Frank
* Marc Coppola: Bob
* Micky Dolenz: Bart
* Brian Donovan: Mitch
* Ted Fox: Zane
* Clarence M. Landry: Larry
* Gigi Rice: Blanche

## Referències

* ↑ esadir.cat. Caiguda mortal. esadir.cat.
* ↑ «Deadfall». Allociné.
# Cal Pascol (la Torre de Claramunt)

Cal Pascol és una obra de la Torre de Claramunt (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era propietat de "Cal Pascol", que és la casa que hi ha davant, a l'altre costat del carrer.
La casa, de dos pisos, presenta un portal adovellat, d'arc de mig punt, està unida a banda i banda per altres construccions d'època posterior. El sostre és de teules.

## Història

Pot ser contemporània al casal fortificat.
Fins al 1931-32 allotjava una sala de ball a la P. B. (entrada pel portal adovellat) i un bar a la 1ª planta, on s'accedia per la porta petita que queda mig tapada per les plantes. A partir d'aquesta data s'utilitzà com a celler.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Pascol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Cingle de Sant Cosme

El Cingle de Sant Cosme, és una cinglera del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Sapeira.
Està situat en el vessant meridional de la muntanya de Sant Cosme, a la dreta del barranc d'Escarlà, damunt de la Solana del Corral de Cucurrell.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Álvaro Ramos Trigo

Álvaro Ramos Trigo (Montevideo, 11 de març de 1950) és un enginyer agrònom i polític uruguaià pertanyent al Partit Nacional.
Ramos, qui pertany al Partit Nacional, va completar amb èxit els seus estudis de Ciències Agrícoles de la Universitat de la República. Va ser des de l'1 de març del 1995 al 2 de febrer de 1998 Ministre d'Afers Exteriors de l'Uruguai. Anteriorment, va exercir durant tres anys el càrrec de Ministre de Ramaderia, Agricultura i Pesca (1 de març, 1990-2 01, 1993).

## Referències

* ↑ Llista dels Ministres d'Afers Exteriors de l'Uruguai des de 1828 (anglès)
* ↑ «Llista dels ministres de Relacions Exteriors i el seu mandat a la pàgina web de la Facultat de Ciències Socials de la Universitat de la República». Arxivat de l'original el 2008-10-10. [Consulta: 10 octubre 2008].
* ↑ Llista dels ministres de Relacions Exteriors al lloc web del Ministeri de Relacions Exteriors de l'Uruguai (castellà)
* ↑ Dades a rulers.org (anglès)
# Al-Yarmouk FC Amman

L'Al-Yarmouk FC Amman (àrab: نادي اليرموك الرياضي, Nādī al-Yarmūk ar-Riyāḍī, ‘Club Esportiu al-Yarmuk’) és un club jordà de futbol de la ciutat d'Amman.
Va ser fundat l'any 1967.

## Palmarès

* Escut jordà de futbol:
       2006

## Referències

* ↑ Perfil Arxivat 2012-06-05 a Wayback Machine. a nationalfootballteams
* ↑ Perfil a kooora
* ↑ Perfil a soccerway
* ↑ Perfil Arxivat 2015-09-28 a Wayback Machine. a footlive.com
* ↑ «Jordan - List of Foundation Dates Clubs». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Info Arxivat 2018-05-29 a Wayback Machine. civilsociety-jo.net
* ↑ «Jordan - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Carrer de Colom

«Carrer de Colom» té aquests significats:
* Carrer de Colom (València)
* Carrer de Colom (Castelló de la Plana)
* Carrer de Colom (Palma), dedicat a Joanot Colom
* Carrer de Colom (Terrassa)
* Carrer de Colom (Rubí)
# Caigui qui caigui, em caso

Caigui qui caigui, em caso (títol original: Fallait pas !.. ) és una pel·lícula francesa de 1996 dirigida per Gérard Jugnot. Ha estat doblada al català.

## Argument

DRH d'empresa, Bernard Leroy torna d'un « Team building » organitzat per la seva empresa, i ha d'anar a la casa de la seva futura família, on els seus pares, sogres i promesa l'esperen: el seu matrimoni tindrà lloc l'endemà. Però un accident de cotxe en una carretera de muntanya l'obliga a demanar de l'ajuda a un xalet, que resulta ser el refugi d'una secta el guru de la qual, Magic, s'afanya en eliminar-ne els membres.

## Repartiment

* Gérard Jugnot: Bernard Leroy
* François Morel: Sébastien Coulibœuf
* Michèle Laroque: Constance
* Martin Lamotte: Aimé Solomuka
* Jean Yanne: Magic
* Micheline Presle: La "mare" de Bernard
* Claude Piéplu: El "pare" de Bernard
* Sophie Desmarets: La mare de Constance
* Jacques Jouanneau: El pare de Constance
* Thierry Lhermitte: Doctor Simpson
* Annie Grégorio: Thérèse
* Marine Mazéas: Gwenaëlle
* Bruno Slagmulder: El germà de Constance
* Maurice Illouz: Un gendarme
* Bonnafet Tarbouriech: Un gendarme
* Philippe Sturbelle: Un gendarme
* Éric Prat: Un gendarme
* Jean-François Chaintron: El cap de Bernard
* Hubert Saint-Macary: Un col·lega de Bernard
* Philippe Béglia: El gerent de l'hotel
* Pascal Elbé: L'empleat de l'estació de servei
* Pierre Chevallier: El conductor del bus
* David Douillet: Tcherno, un esbirro del Dr. Simpson

## Al voltant de la pel·lícula

* El film està inspirat en successos lligats a les sectes als anys 1990. Els suïcidis col·lectius del Temple Solar primer, però també les construccions capritxoses del Mandarom, que el film parodia a diverses escenes.
* La cançó dels crèdits del final, Caigui qui caigui, em caso, és interpretada pel cantant francès Renaud. Es pot igualment destacar la presència a la bateria de Manu Katché
* Aquest film posa en escena un cotxe Tatra 603, rar i desconegut, que acaba desgraciadament cremat.
* Philippe Etchebest fa una breu aparició: fa el paper del carnisser pels tràfics d'òrgans del Dr. Simpson.
* Pascal Elbé té aquí el seu primer paper al cinema: fa el paper del caixer de la gasolinera.
* David Douillet té el paper d'un assassí al servei del Dr. Simpson.
* El rodatge s'ha desenvolupat a la primavera 1996 a l'Isèra i a la Savoie a la Val d'Isèra, Villaroger, Sainte-Foy-Tarentaise, el Fort de Aiton, el Fort Barraux, a Montmélian, Challes-les-Eaux, Saint-Alban-Leysse i al Castell del Touvet.

## Referències

* ↑ «Caigui qui caigui, em caso». esadir.cat.
* ↑ «Fallait pas !..». Allociné.
* ↑ http://tatra.en-france.over-blog.com/article-mag-auto-publie-un-article-sur-la-tatra-603-41224491.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Caigut del cel

Caigut del cel ((títol original: Just the Ticket) és una pel·lícula estatunidenca del 1999 protagonitzada per Andy García i Andie MacDowell. Garcia era també el productor. La pel·lícula al principi es titulava The Ticket Scalper. Ha estat doblada al català.

## Argument

Gary Starke (Garcia) és un revenedor de la Ciutat de Nova York que, en l'estil tradicional de la revenda, "treballa el carrer", conegut com "el passeig", oposat a la plètora d'agents moderns que fan les vendes per Internet. A la seva xicota Linda (MacDowell) no li agrada el seu estil de vida i el deixa, aleshores decideix fer un gran cop, que l'ajudarà a guanyar Linda i posar en ordre la seva vida. Troba la seva oportunitat en un epifànic moment; una oportunitat de revendre un gran nombre de bitllets per veure l'espectacle més candent a la ciutat --- el Papa al Yankee Stadium.

## Repartiment

* Andy García: Gary Starke
* Andie MacDowell: Linda Palinski
* Richard Bradford: Benny Moran
* Alice Drummond: Senyora
* Fred Asparagus: Zeus
* Louis Mustillo: Harry el Cap
* Anita Elliott: Senyora
* Patrick Breen: San Diego Vinnie
* Laura Harris: Alice / 'Cyclops'
* Don Novello: Tony
* Ron Leibman: Barry el Llibre
* Michael Willis: Client de televisió
* Jack Cafferty: Newscaster
* Molly Wenk: Fanny
* Daniella Garcia-Lorido: Lucy
* Abe Vigoda: Arty
* Andre B. Blake: Casino
* Michael P. Moran: Max
* Helen Carey: Senyora Bennett
* Bobo Lewis: Senyora Dolmatch
* Paunita Nichols: Rhonda
* Irene Valor: Senyora Haywood
* Anthony DeSando: Kenny Paliski
* Elizabeth Ashley: Senyora Paliski
* Sully Boyar: Oncle Tony
* Joe Frazier: Ell
* Alfredo Álvarez Calderón: Cap de Seguretat del Yankee Stadium
* Bill Irwin: Ray Charles

## Referències

* ↑ «Caigut del cel». esadir.cat.
* ↑ «Just the Ticket». The New York Times.
# Characidium pterostictum

Characidium pterostictum és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Ribeira de Iguape i Uruguai.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. i R.E. Reis 1997. Characidiin genus Characidium (Teleostei, Characiformes) in Southern Brazil, with description of three new species. Copeia (3):531-548.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i R.C. Menni 2003. Lista comentada de los peces continentales de la Argentina. ProBiota Serie Técnica y Didáctica Núm 5, 87p.
* Miyazawa, C.S. i P.M. Galetti 1990. Análise cariótipica de distinctas espécie do grupo Characidium (Characidiinae, Characidae) das Bacias do alto Paraná e do Leste. p. 5. A III. Simp. Citogenet. Evol. e Aplic. de Peixes Neotropicais, Botucatu - SP.
* Miyazawa, C.S. i P.M. Galetti, Jr. 1994. First cytogenetical studies in Characidium species (Pisces: Characiformes, Characidiinae). Cytologia 59:73-79.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Characidium pterostictum». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Álvaro Rafael González Luengo

Álvaro Rafael González Luengo (Montevideo, 29 d'octubre de 1984), més conegut com a Tata González, és un futbolista internacional uruguaià que juga al Lazio d'Itàlia.

## Biografia

Nascut a Montevideo, González va començar a jugar professionalment al Defensor Sporting Club de l'Uruguai. Va representar a aquest club fins a l'any 2007, amb 122 partits jugats i 8 gols marcats en diferents competicions.
Amb la selecció de futbol de l'Uruguai, González va jugar 19 partits. El 27 de juliol de 2010, va ser convocat per l'entrenador de la Celeste, Óscar Washington Tabárez, per jugar el partit amistós contra Angola a Lisboa.
El 31 de maig de 2014 va entrar a la llista definitiva de seleccionats per disputar la Copa del Món de Futbol de 2014 al Brasil.

## Palmarès
### Club
#### Boca Juniors

* Primera Divisió de l'Argentina: 2008.
* Recopa Sud-americana: 2008.

### Internacional
#### Uruguai

* Copa Amèrica de futbol 2011: Campions.

## Referències

* ↑ «Plantel definitivo para Brasil 2014» (en castellà). auf.org.uy, 31-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-31. [Consulta: 17 juny 2014].

## Enllaços externs

* Estadístiques de la Primera Divisió de l'Argentina (castellà)
# Allende (Coahuila)

Allèn és un municipi i ciutat en l'estat mexicà de Coahuila.

## Geografia

La ciutat d'Allende està localitzada a 28° 20′ 30″ N, 100° 50′ 2″ O﻿ / ﻿28.34167°N,100.83389°O﻿ / 28.34167; -100.83389 28° 20′ 30″ N, 100° 50′ 2″ O﻿ / ﻿28.34167°N,100.83389°O﻿ / 28.34167; -100.83389 / 28° 20′ 30″ N, 100° 50′ 2″ O﻿ / ﻿28.34167°N,100.83389°O﻿ / 28.34167; -100.83389, 28° 20′ 30″ N, 100° 50′ 2″ O﻿ / ﻿28.34167°N,100.83389°O﻿ / 28.34167; -100.83389, a una altitud de 374 msnm. S'assenta sobre la carretera federal número 57, amb Saltillo, la capital de l'estat, a aproximadament 390 km cap al sud, mentre la frontera internacional en Piedras Negras, Coahuila (creuant el Río Bravo hi ha Eagle Pass, Texas, EUA) està a uns 55 km cap al nord. El municipi d'Allende és creuat per les vies del ferrocarril que connecta Saltillo a la ciutat fronterera de Piedras Negras, Coahuila (creuant el riu des d'Eagle Pass, Texas, Estats Units). aquesta ciutat està compresa a la regió anomenada "Los 5 Manantiales" (Allende, Morelos, Nava, Villa Unión i Zaragoza) doncs cadascun compta amb un naixement d'aigua, en aquesta regió els arbres anomenats nogueres són uns dels predominants els quals produeixen abundant ombra i fruits anomenats nous.

## Història

Allende es va fundar el 16 de març de 1926, per decret del govern de Coahuila i Texas i el seu primer nom va ser San Juan de Mata; però se li va canviar a Allende el 1832 per decret del president Melchor Muzquiz en honor del cabdill Ignacio Allende. El 23 de juny de 1923 Allende fou elevada a ciutat comptant amb una extensió territorial de 198.2 km.

## Població

Allèn té 20.694 habitants segons el INEGI dels quals 10.350 són dones i 10.144 homes, la majoria de la població es concentra en 1 localitat urbana i 43 localitats rurals.

## Referències

Traducció parcial de l'article en castellà.
Viccionari
# Castell de Birr

El castell de Birr és un gran castell que hi ha al poble de Birr, al Comtat d'Offaly, Irlanda. És la llar del setè Comte de Rosse.
Un dels trets més característics és el seu "Gran Telescopi", o Leviatan, del tercer Comte de Rosse, un telescopi astronòmic amb un reflector de 183 cm, que hi ha als jardins del castell. Va ser completat el 1845 i es va usar durant unes quantes dècades abans que es fessin les darreres observacions a començaments del segle xx. Va ser desmuntat el 1914, però ha estat restaurat i pot ser visitat pel públic. La seva mida rècord no va ser superada fins que el 1917 es va acabar de construir el telescopi Hooker de 254 cm.
# Cailleux (cràter)

Cailleux és un cràter d'impacte de la Lluna que està unit pel sud-oest a la vora de la plana emmurallada del cràter Poincaré. Està situat a la part sud de la cara oculta de la Lluna, de manera que no pot ser observat des de la Terra. Al sud-est de Cailleux apareix el cràter Lyman, i per l'oest Prandtl.
Aquest cràter deu el seu nom al científic francès André de Cayeux de Senarpont (1907-1986), qui va utilitzar el pseudònim d'André Cailleux en tots els seus treballs publicats.
El cràter és circular i simètric, amb una vora desgastada i la paret interior marcada per una sèrie de petits cràters. La major part dels vessants de la paret interior descendeixen suaument cap al sòl interior, i no presenta aterrassaments o altres detalls particulars. El fons del 'cràter està anivellat i no té trets distintius, amb només uns pocs cràters minúsculs que marquen la seva superfície.
Abans de ser anomenat Cailleux per la UAI, havia estat el cràter satèl·lit Poincaré R.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Agnetina immersa

Agnetina immersa és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Evproske druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Ceské akademie ved a umení. Trída II. (Mathematicko prírodovedecká) (Rozpr. Ceské. Akad.) 16(16):16. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-10. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ McLachlan, 1875. A sketch of our present knowledge of the Neuropterons Fauna of Japan (excluding Odonata and Trichoptera). Transactions of the Entomological Society of London (Trans. ent. Soc. Lond.) 167 190.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Katalog der rezenten Plecoptera. Das Tierreich – Eine Zusammenstellung und Kennzeichnung der rezenten Tierformen. (Das Tierreich) 82:502.
* Sivec, Zhiltzova & Stark, 2005. The eastern Palearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 56:1 21.
* Stark, 1986. The Nearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Journal of the Kansas Entomological Society (J. Kans. Entomol. Soc.) 59(3):437 445.
* Zhiltzova, 2009. Supplement to the revision of the genus Agnetina Klapálek (Plecoptera, Perlidae) of the eastern Palaearctic. Entomologicheskoe Obozrenie (Entomol. Obozr.) 88(2):376 382.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1984. Notes on the genus Agnetina (=Phasganophora) (Plecoptera: Perlidae). Aquatic Insects 6(2):71 79.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 19 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
# Bruno Bauer

Bruno Bauer (Eisenberg, Saxònia-Altenburg, 6 de setembre de 1809- Rixdorf, Berlín, 13 d'abril de 1882) fou un filòsof i teòleg alemany.

## Història

Bauer fill d'un pintor en una fàbrica de porcellana, estudià filosofia i teologia en la Universitat de Berlín. Fou alumne de Hegel fins que aquest morí l'any 1831. Hegel condecorà el jove Bruno Bauer com a premi acadèmic per un assaig filosòfic criticant a Kant.
En els seus inicis, defensà el cristianisme, però, després de ser nomenat professor a Bonn (1839), derivà cap a la seva negació (Crítica de la història evangèlica dels Sinòptics, 1841), i per això se li prohibí alguna obra. Representant de «l'esquerra hegeliana» (L'Església evangèlica de Prússia i la ciència, 1840), marxà a Berlín i l'any 1843 abordà la política i la història en obres molt criticades per Marx i Engels (en La Sagrada Família). Després tornà a la crítica teològica i acabà sent un dels aduladors de Bismarck.

## Obra

* Kritik der evangelischen Geschichte des Johannes (1840)
* Kritik der evangelischen Geschichte der Synoptiker (1841)
* Die Posaune des jungsten Gerichts über Hegel, den Atheisten und Antichristen (1841)
* Die gute Sache der Freiheit und meine eigene Angelegenheit (1842)
* Hegels Lehre von der Religion und Kunst von dem Standpunkte des Glaubens aus beurteilt (1843)
* Das Entdeckte Christentum im Vormärz (prohibida, 1843)
* Die Geschichte des Lebens Jesu mit steter Rücksicht auf die vorhandenen Quellen (1843)
* Christus und die Caesaren (1877)
Alguns treballs són una crítica dels evangelis i la història del seu origen, un llibre sobre les accions dels apòstols, i una crítica de les cartes de Pau de Tars. Dins de les aportacions de Bruno Bauer, hi ha una profunda anàlisi de la literatura cristiana del segle i. Ell creia que molts temes centrals del Nou Testament, especialment els que eren oposats a l'Antic Testament, podien ser cercats amb una relativa facilitat en la literatura grecoromana del segle i. Bauer sostenia que l'aplicació cristiana de la paraula grega logos deriva de Filó d'Alexandria, els estoics i Heràclit d'Efes. Per a Filó, el logos era el principi creador que ordena el món i l'intermediari a través del qual els homes coneixien a Déu. Bauer també assenyala la semblança de la vida de Jesús amb el filòsof Apol·loni de Tíana.

## Referències

* ↑ Christopher Hitchens Dios no existe, 586

## Enllaços externs

* Bruno Bauer en la Stanford Enciclopedy of Philosophy (anglès)