OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Desigualtat de Maclaurin

En matemàtiques, la desigualtat de Maclaurin, que rep el nom del matemàtic escocès Colin Maclaurin, és un refinament de la desigualtat entre les mitjanes aritmètica i geomètrica.
Siguin $a_{1},a_{2},\dots ,a_{n}$ nombres reals positius qualsevols, per $k=1,2,\dots ,n$ definim les mitjanes $S_{k}$ com:
    $S_{k}={\frac {\displaystyle \sum _{1\leq i_{1}<\cdots <i_{k}\leq n}a_{i_{1}}a_{i_{2}}\cdots a_{i_{k}}}{\displaystyle {n \choose k}}}.$
El numerador d'aquesta fracció és el polinomi simètric elemental de grau k en les n variables $a_{1},a_{2},\dots ,a_{n}$, és a dir, la suma de tots els productes de k nombres escollits de $a_{1},a_{2},\dots ,a_{n}$. El denominador és el nombre de termes del numerador, que s'expressa amb el coeficient binomial $n \choose k$.
La desigualtat de Maclaurin és la següent cadena de desigualtats:
    $S_{1}\geq {\sqrt {S_{2}}}\geq {\sqrt[{3}]{S_{3}}}\geq \cdots \geq {\sqrt[{n}]{S_{n}}}$
amb igualtat si i només si tots els $a_{i}$ són iguals.
Per n = 2, això dona la desigualtat habitual entre les mitjanes aritmètica i geomètrica de dos nombres. El refinament que aporta Maclaurin a aquesta desigualtat es pot observar per exemple pel cas de n = 4:
    ${\begin{aligned}&\quad {\frac {a_{1}+a_{2}+a_{3}+a_{4}}{4}}\\[8pt]&\geq {\sqrt {\frac {a_{1}a_{2}+a_{1}a_{3}+a_{1}a_{4}+a_{2}a_{3}+a_{2}a_{4}+a_{3}a_{4}}{6}}}\\[8pt]&\geq {\sqrt[{3}]{\frac {a_{1}a_{2}a_{3}+a_{1}a_{2}a_{4}+a_{1}a_{3}a_{4}+a_{2}a_{3}a_{4}}{4}}}\\[8pt]&\geq {\sqrt[{4}]{a_{1}a_{2}a_{3}a_{4}}}.\end{aligned}}$
La desigualtat de Maclaurin es pot provar utilitzant les desigualtats de Newton.

## Referències

* Biler, Piotr. Problems in mathematical analysis. New York, N.Y.: M. Dekker, 1990. ISBN 0-8247-8312-3.
Aquest article incorpora material sobre la Desigualtat de Maclaurin de PlanetMath, que es troba sota la llicència Creative Commons Reconeixement/Compartir igual (by-sa).
# Grup d'Estudis de la Naturalesa

El Grup d'Estudis de la Naturalesa (GEN) és l'entitat ecologista més activa de les Pitiüses. Fou creada en 1982, i el 19 de juny de 1985 va ser declarada associació d'utilitat pública. A partir de 1992 s'integrà en l'estructura del GOB, però mantenint les seves sigles i el seu funcionament autònom. Edita la revista Baladre i concedeix anualment els premis Savina i Formigó, per premiar la millor i la pitjor actitud mediambiental, respectivament.

## Referències

* ↑ Grup d'Estudis de la Naturalesa, Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera
* ↑ El GEN-GOB denuncia tres hotels de la Platja d'en Bossa, a Eivissa, per haver augmentat de volum arabalears, 2 de febrer de 2016
* ↑ Pepa Marí rep el premi Formigó i els veïns del Rafal Trobat, el Savina, arabalears, 19 de desembre de 2016
* ↑ El GEN entrega este viernes sus premios Savina i Formigó, que cumplen 30 años, Diario de Ibiza

## Enllaços externs

* Web del GEN
# Francesc Rodríguez Pusat

Francesc Rodríguez Pusat (Barcelona, 1767 - 15 d'abril de 1840) fou un pintor català.
Format a l'Escola de la Llotja, va esdevenir professor del mateix centre el 1787. Va obtenir una pensió de la Junta de Comerç que li va permetre anar a Roma entre 1790 i 1795. La seva negativa a jurar fidelitat a Josep I durant l'ocupació francesa va provocar que se'l separés de la docència entre 1808 i 1814. El 1819 fou nomenat acadèmic de San Luis a Saragossa. Fou nomenat director de l'escola el 1821 i mantingué el càrrec fins a la seva mort. Durant aquest període va dirigir les tasques de salvament d'obres d'art durant la crema de convents de 1835. A l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi hi ha un autorretrat i altres obres seves i el Museu d'Art de Sabadell conserva un retrat de l'escrivà reial Pau Casades i d'una brodadora, tots dos de l'any 1797. Dins del Pavelló 2: "L'Home i el Desert" del Museu del Desert de Saltillo (Mèxic) es troba exhibida l'obra Conquistadore la qual presenta un retrat d'un conqueridor espanyol anònim.

## Referències

* ↑ «Defuncions. 1840. Registres. Llibre 1 (núms 1 al 920). Registre núm.815. (pdf.pàg.15)». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 15-04-1840. [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ «Francesc Rodríguez Pusat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Presències recuperades. El retrat a la col·lecció (catàleg d'exposició). Sabadell: Museu d'Art de Sabadell, 2008. p. 45.

## Bibliografia

* DDAA. La col·lecció Raimon Casellas. Publicacions del Mnac/ Museo del Prado, 1992. ISBN 84-87317-21-9. «Catàleg de l'exposició del mateix títol que es va dur a terme al Palau Nacional de Montjuïc entre el 28 de juliol i el 20 de setembre de 1992»
# Lake Winnebago

Lake Winnebago és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 902 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Winnebago tenia 902 habitants, 350 habitatges, i 289 famílies. La densitat de població era de 185,2 habitants per km².
Dels 350 habitatges en un 27,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 77,4% hi vivien parelles casades, en un 2,9% dones solteres, i en un 17,4% no eren unitats familiars. En el 14,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 38,7% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 78.478 $ i la renda mediana per família de 87.150 $. Els homes tenien una renda mediana de 56.500 $ mentre que les dones 37.361 $. La renda per capita de la població era de 41.891 $. Cap de les famílies i l'1,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Winnebago». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Winnebago». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Educació espartana

L'educació espartana, també dita agoge o agoga, (grec àtic: ἀγωγή, agōgḗ; grec dòric: ἀγωγά, agōgà) fou el programa rigorós d'educació i entrenament imposat a tots els ciutadans d'Esparta de sexe masculí tret dels primogènits de les dinasties regnants dels agíades i els euripòntides. La paraula agoge tenia diversos significats en grec antic i deriva del verb ἄγω (agō), que volia dir 'conduir'. No hi ha cap prova del seu ús per referir-se al sistema educatiu d'Esparta fins al segle iii aC, però abans ja es feia servir de manera habitual per referir-se a l'entrenament, la pedagogia o la disciplina.
L'educació espartana tenia com a objectiu fomentar la lleialtat a Esparta a través de l'entrenament militar (com ara la tolerància al dolor), la caça, el ball, el cant i les preparacions socials. Es dividia en tres grups d'edat, que corresponien aproximadament als infants, els adolescents i els adults joves. Les noies espartanes no hi participaven, tot i que és possible que seguissin algun altre programa d'educació gestionat per l'estat.
Les fonts no ofereixen gaire informació sobre els orígens de l'educació espartana. Segons Xenofont, el seu inventor fou Licurg, un legislador espartà semillegendari. Els acadèmics moderns en situen la introducció al segle vii aC o el segle vi aC. Fos com fos, la seva estructura i el seu contingut anaren evolucionant amb el pas del temps a mesura que l'agogè guanyava i perdia popularitat durant el període hel·lenístic.

## Referències

* ↑ Plutarc. Vides paral·leles, vol. XIV: Agesilau i Pompeu. Fundació Bernat Metge. ISBN 978-84-7225-948-5.
* ↑ Plató. Diàlegs, vol. XIX: Les lleis (llibres I-III). Fundació Bernat Metge, 2013. ISBN 978-84-9859-215-3.
* 1 2 3 Ducat, Jean. Spartan education : youth and society in the classical period (en anglès). Classical Press of Wales, 2006. ISBN 1-905125-07-0. OCLC 76892341.
* 1 2 Hodkinson, Stephen. Oxford Classical Dictionary (en anglès). Oxford University Press, 1996. «Agoge»
* 1 2 Cartledge, Paul. Spartan reflections (en anglès). Duckworth, 2001. ISBN 0-7156-2933-6. OCLC 45648270.
* 1 2 Scanlon, Thomas Francis. Eros & Greek athletics (en anglès). Oxford University Press, 2002. ISBN 978-0-19-534876-7. OCLC 316719681.
# Francesc de Cardona i de Palou

Francesc de Cardona-Rocabertí / de Cardona i de Palou (? - ?).

## Antecedents familiars

Fill de Lluís de Cardona i de Queralt i Jerònima de Palou.

## Núpcies i descendents

Casat el gener de 1585 amb Francesca Rovira, vídua de Joan Ferrer, senyor de Claravalls. Van tenir els següents fills:
* Anna de Cardona i Rovira, es casà (1598) amb Pere Bernat Codina, senyor de la vila de Ponts.
* Elisabet de Cardona i Rovira.

## Biografia

El gener de 1598, atorga testament, a Barcelona, davant del notari públic Salvador Coll. Fent hereva universal, la seva filla Anna de Cardona. Nomenà com a marmessors a:
* Francesca de Cardona i Rovira, esposa d'en Francesc de Cardona.
* Bernat de Cardona, oncle d'en Francesc, abat i futur president de la Generalitat de Catalunya.
* Galceran de Cardona, cosí germà d'en Francesc.
* Climent Cardona, cosí germà d'en Francesc.
* Jerònima Codina de Cardona, cosina germana d'en Francesc.
* Pere Bernat Codina, marit de Jerònima Codina de Cardona.
* Joan de Queralt, governador del Rosselló
* Pere de Queralt
* Lluís de Queralt
* Pau Salbà
# Grup resoluble

En matemàtiques un grup resoluble és un grup que es pot construir a través d'extensions des de grups abelians. La importància històrica i el nom d'aquest tipus de grups prové de la teoria de Galois, que pot demostrar que una equació polinòmica és resoluble per radicals si i només si el seu grup de Galois és un grup resoluble.

## Definició

Un grup G es diu resoluble si existeix una família G$_0$, ..., G$_n$ de subgrups de G tals que
    $\{e\}=G_{0}\subseteq G_{1}\subseteq \ldots \subseteq G_{n-1}\subseteq G_{n}=G,$
on cada G$_i$ és un subgrup normal del G$_{i+1}$ i el grup quocient $G_{i+1}/G_{i}$ és un grup abelià, per a cada i dins de { 1, ..., n−1}.
En resum, un grup és resoluble si té una cadena subnormal finita amb quocients abelians.

## Exemples

* Tots els grups abelians són òbviament resolubles.
* Els grups simètric S$_n$ i alternat A$_n$ només són resolubles quan $n\leq 4$. Això provoca que les equacions polinòmiques de grau cinc o superior no tinguin una fórmula que doni la solució general usant només funcions aritmètiques i radicals.
* El grup de matrius n×n triangulars superiors en un cos K, $T_{n}(K)=\{A=(a_{ij})|a_{ij}\in K,\det A\neq 0,a_{ij}=0{\text{ si }}i>j\}$ és resoluble.
* Tots els grups nilpotents són resolubles. En particular, els p-grups finits són resolubles.
* Tots els grups simples no abelians són no-resolubles.
* Tot grup amb menys de seixanta (60) elements és resoluble.
* El famós Teorema de Feit-Thompson enuncia que cada grup finit d'ordre senar és resoluble. En particular això implica que si un grup finit és simple llavors o bé és cíclic d'ordre primer o bé té ordre parell.

## Propietats

La resolubilitat d'un grup està tancada sota certes operacions:
* Tot subgrup d'un grup resoluble és resoluble.
* Si G és resoluble, i hi ha un homomorfisme exhaustiu de G a H, aleshores H és resoluble. Equivalentment (pel teorema d'isomorfia), si G és resoluble i N n'és un subgrup normal, llavors G/N és resoluble.
* De fet, G és resoluble si i només si tant N com G/N són resolubles.
* Si G i H són grups resolubles, el seu producte directe G × H també és resoluble.
* Si H i G/H són resolubles llavors G també ho és. En particular, si N i H són resolubles, el seu producte semidirecte és resoluble.
# Laura Flessel-Colovic

Laura Flessel-Colovic o simplement Laura Flessel (Pointe-à-Pitre, Guadalupe, 6 de novembre de 1971) és una tiradora d'esgrima francesa, guanyadora de cinc medalles olímpiques. Fou Ministra d'Esports del govern francès entre 2017 i 2018, amb Emmanuel Macron.
Especialista en la modalitat d'espasa, va participar als 24 anys en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on aconseguí guanyar la medalla d'or en el debut olímpic de la modalitat d'espasa olímpica tant en la prova individual com en la prova per equips. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) aconseguí guanyar la medalla de bronze en la modalitat individual i finalitzà cinquena en la prova per equips, guanyant així un diploma olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) guanyà la medalla de plata en la prova individual i la medalla de bronze en la prova per equips. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina) únicament participà en la prova individual, finalitzant setena.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat tretze medalles en el Campionat del Món d'esgrima, entre elles sis medalles d'or; i cinc medalles en el Campionat d'Europa de l'especialitat, entre elles una medalla d'or. Així mateix ha estat quinze vegades campiona del seu país (sis vegades individual i nou per equips).

## Referències

* ↑ «Laura FLESSEL-COLOVIC: biografía». Olympic Channel. [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ AS, Diario. «Laura Flessel: Ministra francesa con su selección en Rusia» (en castellà), 27-06-2018. [Consulta: 21 setembre 2020].
# Distribució asimètrica de Laplace

En teoria i estadística de probabilitats, la distribució asimètrica de Laplace (ALD) és una distribució de probabilitat contínua que és una generalització de la distribució de Laplace. De la mateixa manera que la distribució de Laplace consta de dues distribucions exponencials d'escala igual adossades sobre x=m, el Laplace asimètric consta de dues distribucions exponencials d'escala desigual esquena amb esquena al voltant de x=m, ajustat per assegurar la continuïtat i la normalització. La diferència de dues variables distribuïdes exponencialment amb diferents mitjanes i paràmetres de velocitat es distribuirà segons l'ALD. Quan els dos paràmetres de velocitat són iguals, la diferència es distribuirà segons la distribució de Laplace.

## Caracterització
### Funció de densitat de probabilitat

Una variable aleatòria té una distribució asimètrica de Laplace(m, λ, κ) si la seva funció de densitat de probabilitat és
$f(x;m,\lambda ,\kappa )=\left({\frac {\lambda }{\kappa +1/\kappa }}\right)\,e^{-(x-m)\lambda \,s\kappa ^{s}}$
on s = sgn (xm), o alternativament:
$f(x;m,\lambda ,\kappa )={\frac {\lambda }{\kappa +1/\kappa }}{\begin{cases}\exp \left((\lambda /\kappa )(x-m)\right)&{\text{if }}x<m\\[4pt]\exp(-\lambda \kappa (x-m))&{\text{if }}x\geq m\end{cases}}$
Aquí, m és un paràmetre d'ubicació, λ>0 és un paràmetre d'escala i κ és un paràmetre d'asimetria. Quan κ=1, (xm)s κ $^s$ simplifica a |xm| i la distribució es simplifica a la distribució de Laplace.

## Funció de distribució acumulada

La funció de distribució acumulada ve donada per:
$F(x;m,\lambda ,\kappa )={\begin{cases}{\frac {\kappa ^{2}}{1+\kappa ^{2}}}\exp((\lambda /\kappa )(x-m))&{\text{if }}x\leq m\\[4pt]1-{\frac {1}{1+\kappa ^{2}}}\exp(-\lambda \kappa (x-m))&{\text{if }}x>m\end{cases}}$

## Funció característica

La funció característica ALD ve donada per:
$\varphi (t;m,\lambda ,\kappa )={\frac {e^{imt}}{(1+{\frac {it\kappa }{\lambda }})(1-{\frac {it}{\kappa \lambda }})}}$
Per a m = 0, l'ALD és un membre de la família de distribucions geomètriques estables amb α = 2. Es dedueix que si $\varphi _{1}$ i $\varphi _{2}$ són dues funcions característiques ALD diferents amb m=0, llavors
$\varphi ={\frac {1}{1/\varphi _{1}+1/\varphi _{2}-1}}$

## Referències

* ↑ Kotz, Samuel; Kozubowski, Tomaz J.; Podgórski, Krzysztof. Asymmetric Laplace Distributions (en anglès). Boston, MA: Birkhäuser, 2001, p. 133–178. DOI 10.1007/978-1-4612-0173-1_3. ISBN 978-1-4612-0173-1.
* ↑ «5.28: The Laplace Distribution» (en anglès). https://stats.libretexts.org,+05-05-2020.+[Consulta: 18 juny 2023].
* ↑ Kozubowski, Tomasz J.; Podgorski, Krzysztof «"A Multivariate and Asymmetric Generalization of Laplace Distribution"». Computational Statistics, 15, 4, 2000, pàg. 531. DOI: 10.1007/PL00022717 [Consulta: 29 desembre 2015].
* ↑ Jammalamadaka, S. Rao; Kozubowski, Tomasz J. «"New Families of Wrapped Distributions for Modeling Skew Circular Data"». Communications in Statistics – Theory and Methods, 33, 9, 2004, pàg. 2059–2074. DOI: 10.1081/STA-200026570 [Consulta: 13 juny 2011].
# Juan Arias de Villar

Juan Arias de Villar († Mojados, 1501) fou un clergue espanyol d'origen gallec, bisbe d'Oviedo i de Segòvia i president de la Reial Audiència i Cancelleria de Valladolid.
Natural de Santiago de Compostel·la, tenia fama de savi, i havia estat diaca de la catedral de Sevilla. El 1484 els Reis Catòlics l'enviaren com a ambaixador davant del nou rei Carles VIII de França per tractat sobre la restitució del Rosselló i la Cerdanya.
El 4 d'agost del 1487 fou escollit bisbe d'Oviedo, i el 1491 li concediren la presidència de la Reial Audiència i Cancelleria de Valladolid. A la diòcesi d'Oviedo s'hi mantingué fins al 1498, car el 14 de febrer d'aquell any fou nomenat bisbe de Segòvia.
Morí a la vila de Mojados el setembre del 1501 i fou enterrat a la catedral de Segòvia.

## Referències

* ↑ Catholic Hierarchy: "Bishop Juan Arias de Villar"
* 1 2 GCatholic.org: "Metropolitan Archdiocese of Oviedo"
* 1 2 GCatholic.org: "Diocese of Segovia"
# El Corazón del Sapo

El Corazón del Sapo fou un grup aragonès de música hardcore punk, format el 1991 i en actiu fins a l'any 2000, que es va caracteritzar per les seves lletres combatives d'inspiració anarcopunk i pel compromís polític amb els moviments socials.

## Història

El Corazón del Sapo es va gestar l'any 1991 a la ciutat de Saragossa, després de l'okupació de l'antiga estació de tren d'Utrillas. En aquest context, Fernando Sapo i Guillermo, s'ajuntaren amb el «Caspas» i a ells s'uní Ricardo «el Negro».
El 6 de setembre realitzaren el seu primer concert a Eixea al costat dels gallecs Os Verjalhudos, amb qui compartiren escenari en els primers concerts a Mera (La Corunya), al Kasal Popular de València, i al concert de solidaritat amb el pres llibertari Pablo Serrano a Saragossa.
El maig de 1993, Guillermo passà a situació de cerca i captura per no acudir a un judici per insubmissió. Fernando i dos companys (Koke i Luís) del col·lectiu insubmís ejeano (KAE), foren detinguts i traslladats a la presó de Torrero de Saragossa. Fernando i Guillermo foren condemnats a 1 any i un dia de presó.
L'1 de juliol de 1997 Fernando fou detingut i empresonat per a complir la condemna d'1 any i un dia al costat de Guillermo (detingut una setmana després), a la vegada que el Govern de José Maria Aznar anunciava de suavitzar els càstigs als insubmisos i mentre al pavelló de 3r grau de Saragossa mor el company d'ambdós Kike Mur (arxivant-se totes les causes contra la política penitenciària d'aquell moment).
L'any 2017, El Corazón del Sapo reedità La casa magnètica en vinil i realitzà una petita gira solidària en benefici del Grupo de Ayuda a Refugiados y Refugiadas de Zaragoza amb el nom de «2017 formas de matar con unos tirantes». L'any 2020, realitzaren un concert de caràcter antifeixista a la Sala Salamandra de l'Hospitalet de Llobregat juntament amb els grups KOP i Batec. El mateix any reeditaren remasteritzat i en vinil el treball La imaginación contra el poder, una edició limitada de 1000 còpies en vinil en benefici del mitjà cooperatiu d'informació AraInfo.

## Discografia

| Any | Àlbum |
| 1993 | La imaginación contra el poder | LP |
| 1996 | Que el perro no rompa las flores | EP |
| 1998 | Fuego al cielo de los cuervos | CD/LP |
| 1999 | El taladro de la realidad (O pasaclau d'a reyalidá) | CD |
| 2000 | La casa magnética | CD |
| 2006 | Bajo la playa están los adoquines | CD |

## Referències

* ↑ «FANZINE DE BARRIO * BANDAS * CORAZÓN DEL SAPO», 21-08-2006. Arxivat de l'original el 2006-08-21. [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ Esteve, Jaume. «El Corazón del Sapo vuelve a latir» (en castellà). MonSonoro, 13-12-2017. [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ «El Corazón del Sapo vuelve a tomar la palabra para gritar contra el fascismo» (en castellà). AraInfo, 11-12-2019. [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ «Entrevista El Corazón del Sapo» (en castellà). Insonoro.com, 18-02-2020. [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ «El Corazón del Sapo reedita 'La imaginación contra el poder', su primer LP, en apoyo a AraInfo» (en castellà), 04-12-2020. [Consulta: 8 març 2021].
# Francisco de Cuéllar

Francisco de Cuéllar (Valladolid, 1562) fou un capità espanyol. Formà part de l'Armada Invencible el 1588 i naufragà en la costa d'Irlanda. Va escriure un notable relat sobre la seva experiència en la flota i el seu recorregut per Irlanda.

## Referències

* ↑ «Captain Cuellar's Narrative of the Spanish Armada and of his Wanderings and Adventures in Ireland». Project Gutenburg.
# David Cerrajería Rubio

David Cerrajería Rubio, més conegut com a Cerra, és un futbolista valencià, nascut el 4 de juny de 1983. Ocupa la posició de defensa.
Comença a destacar a les files de l'Alacant CF. El 2005 dona el salt al València CF, que l'incorpora al seu equip B. A la campanya 06/07 arriba a debutar a la màxima categoria amb els de Mestalla, tot jugant cinc partits.
La temporada 07/08 és cedit al Polideportivo Ejido, on juga 24 partits de la Segona Divisió. Sense continuïtat al València, el 2008 fitxa per l'altre gran equip de la ciutat, el Llevant UE. Amb l'equip granota hi suma 31 partits a la temporada 08/09.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador (castellà)
* «Perfil i estadístiques del jugador» (en alemany). transfermarkt.de. [Consulta: 9 juny 2010].
# Grigiškės

Grigiškės ( escoltar (?·pàg.)) és un barri en el municipi de la ciutat de Vílnius, Lituània. És un barri industrial amb AB Grigiškės, una important fàbrica de paper construïda el 1923. Grigiškės està situat a la vora del riu Voke, al sud del riu Neris.

## Història

Monticles dels segles V al X, mostren que les terres dels voltants van ser habitades des de fa molt de temps. Els llogarets Kunigiškės, Kauno Voke y Salos-Afindevičiai es trobaven allà, l'establiment modern de Grigiškės va ser fundat en el segle xx.
El nom li va ser donat per Grigas Kurecas un industrial d'ascendència de Belarús, que va construir una fàbrica de paper i cartó i una central elèctrica d'aigua. Per conseqüències de la guerra, la fàbrica va ser ampliada, molts nous llocs de treball van ser creats i molts dels treballadors belarussos, procedents de Sibèria, a qui es va prohibir viure a Vílnius es van establir a Grigiškės. A la Unió Soviètica la fàbrica Grigiškės també fabricava plaques de fibra de fusta. El 15 de maig de 1958, va esdevenir un establiment de tipus urbà i es van establir les primeres escoles lituanes. El 1968 es va construir una biblioteca. El 10 de desembre de 1996, pel decret de la presidenta lituana, l'escut d'armes de la ciutat va ser finalment validat. Des del 19 de març d'any 2000 (oficial des del 21 de desembre de 1999), Grigiškės ha format part del districte municipal de Vílnius.

## Vegeu també

* Llista de ciutats de Lituània
# Francesc de Copons i de Cordelles

Francesc de Copons i de Cordelles fou un membre de la petita noblesa del Pallars Sobirà. Nascut al Castell de Malmercat (Avui conegut com a Castell de Bielsa, municipi de Soriguera). Fill de Josep de Copons i d'Esquerrer i d'Isabel de Cordelles i Romanyer (pubilla de Felicià de Cordelles Marqués de Mura). El seu oncle era Manuel de Copons i d'Esquerrer 19è president de la Generalitat. Fou membre del Braç militar de les Corts el 1705.

## Referències

* ↑ Próceres habilitados en las Cortes del Principado de Cataluña (en castellà). vol.2. Ediciones Hidalguia, p. 204. ISBN 8400053982.

## Bibliografia

* ADM (Arxiu del Ducado de Medinaceli):Pallars :"Causa criminal contra Francesc i Josep Copons del castell de Malmercat"; Rorllo:164; lligall:27; Doc: 1684; any: 1717

## Enllaços externs

* El Castell de Malmercat