OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Natroboltwoodita

La natroboltwoodita és un mineral de la classe dels silicats. El nom reflecteix el contingut de sodi i la similitud amb la boltwoodita.

## Característiques

La natroboltwoodita és un silicat de fórmula química Na(UO₂)(SiO₃OH)·H₂O, que pertany al grup de la uranofana.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la natroboltwoodita pertany a «09.AK: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), uranil nesosilicats i polisilicats» juntament amb els següents minerals: soddyita, cuproklodowskita, oursinita, sklodowskita, boltwoodita, kasolita, uranofana-β, uranofana, swamboïta, haiweeïta, metahaiweeïta, ranquilita, weeksita, coutinhoïta, ursilita, magnioursilita, calcioursilita i uranosilita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de molibdè i urani de Kyzylsai, als monts Chu-Ili, a la província d'Almati, al Kazakhstan. També ha estat descrita al massís de Lovozero, a l'óblast de Múrmansk, a Rússia, i prodria haver-se trobat també al comtat de Juab, a l'estat nord-americà de Utah. No ha estat descrita en cal aptre indret del planeta.

## Referències

* ↑ «Natroboltwoodite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 octubre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 28 octubre 2017].
# Premis Max

Els premis Max són concedits anualment des del 1998 als professionals del teatre i de la dansa d'Espanya per iniciativa de la Societat General d'Autors i Editors, la Fundación Autor, l'Instituto Nacional de las Artes Escénicas y de la Música (Inaem) i l'ICAS (Instituto de la Cultura y las Artes). La gala se celebra cada any a ciutats diferents: Madrid (1998), Barcelona (1999 i 2006), Sevilla (2000 i 2008), Bilbao (2001 i 2007), València (2002), Vigo (2003), Saragossa (2004), Guadalajara (2005), Sevilla (2008), etc.
Els guanyadors són triats pels seus propis companys mitjançant un procés de dues rondes de votacions secretes, i segueixen el model dels Molière de França, els Olivier de Gran Bretanya o els Tony de Broadway. L'estatueta, dissenyada per Joan Brossa, té la forma d'una poma amb un antifaç.

## Guardons

* Millor espectacle de teatre
* Millor espectacle de teatre musical
* Millor espectacle de dansa
* Millor autor teatral en castellà
* Millor autor teatral en català
* Millor autor teatral en euskera
* Millor autor teatral en gallec
* Millor adaptació d'obra teatral
* Millor composició musical per a espectacle escènic
* Millor coreografia
* Millor director d'escena
* Millor director musical
* Millor escenografia
* Millor figurinista
* Millor disseny d'il·luminació
* Millor actriu protagonista
* Millor actor protagonista
* Millor actriu de repartiment
* Millor actor de repartiment
* Millor intèrpret femenina de dansa
* Millor intèrpret masculí de dansa
* Millor espectacle infantil
* Millor empresari o productor privat d'arts escèniques
Premis Especials:
* Max d'Honor
* Max a les noves tendències escèniques
* Max hispanoamericà de les arts escèniques
* Max de la crítica

## Guardonats dels Països de cultura catalana

* Antonio Belart Jardí
* Raquel García-Tomás

## Referències

* 1 2 3 Los premios Max rendirán tributo a Víctor Ullate a El País, 24/1/2008 (castellà)
* ↑ A subasta el último premio Max de la Crítica a El País, per Rosana Torres, 15/11/2011 (castellà)
* ↑ «Premis butaca». Arxivat de l'original el 2015-12-17. [Consulta: 3 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Premis Max - Lloc web oficial
* El musical ‘Follies' canta bingo en la gala de los premios Max a El País, Premis Max 2013 (castellà)
# Talcosi

La talcosi o talcosi pulmonar és una malaltia pulmonar causada pel talc. Ha estat relacionada amb la silicosi per la similitud amb aquesta. La malaltia es pot produir quan s'inhala talc i altres silicats. També té una certa incidència en persones que prenen heroïna intravenosa, ja que el talc se sol utilitzar com a adulterant d'aquesta per a augmentar el pes i fer-la més barata. La malaltia també es pot donar per la injecció d'altres drogues i medicaments així com per l'administració oral d'aquestes, ja que el talc es troba present en moltes pastilles i càpsules que s'utilitzen.

## Referències

* ↑ Obstetric anesthesia: principles and practice. David H. Chestnut. "For example, the injection of talc-diluted heroin causes talcosis."
* ↑ Davis, LL. «Pulmonary 'mainline' granulomatosis: talcosis secondary to intravenous heroin abuse with characteristic x-ray findings of asbestosis.». J Natl Med Assoc, 75, 12, Dec 1983, pàg. 1225–8. PMC: 2561715. PMID: 6655726.
# Punta Negra (Santanyí)

La punta Negra és un entrant de terra al mar d'uns 140 metres de profunditat situat al sud de la platja del Caragol. És de terreny rocallós i hi ha un grup d'escars en el seu vessant septentrional.

## Referències

* Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 349. ISBN 84-8661702-2.
# Open 13 2011

El Torneig de Marsella 2011, conegut oficialment com a Open 13 2011, és una competició tennística sobre pista dura dins les sèries 250 de l'ATP. La 18a edició del torneig es va celebrar, entre el 14 i el 20 de febrer del 2011, al Palais des Sports de Marsella, França.
El suec Robin Söderling va continuar amb el seu inici de temporada espectacular; i hi aconseguí el tercer títol de l'any, amb una única derrota fins al moment.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | R. Söderling | 7 | 7 | |
| WC | N. Mahut | 6$^8$ | 6⁵ | | 1 | R. Söderling | 6 | 6 | |
| | T. Kamke | 3 | 4 | | 8 | M. Llodra | 1 | 4 | |
| 8 | M. Llodra | 6 | 6 | | | | | | | 1 | R. Söderling | 7 | 6 | |
| 4 | J. Melzer | 7 | 6 | | | | | | | PR | D. Tursúnov | 5 | 1 | |
| | A. Seppi | 5 | 3 | | 4 | J. Melzer | 4 | 6 | 1 | | | | | |
| PR | D. Tursúnov | 7 | 6 | | PR | D. Tursúnov | 6 | 2 | 6 | | | | | |
| 5 | I. Ljubičić | 6$^4$ | 3 | | | | | | | | | | | | 1 | R. Söderling | 6$^8$ | 6 | 6 |
| 6 | J-W. Tsonga | 5 | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | M. Čilić | 7 | 3 | 3 |
| | S. Stakhovski | 7 | 4 | 2 | 6 | J-W. Tsonga | 4 | 6 | 4 | | | | | |
| | G. Simon | 6 | 3 | 3 | 3 | M. Iujni | 6 | 2 | 6 | | | | | |
| 3 | M. Iujni | 3 | 6 | 6 | | | | | | 3 | M. Iujni | 2 | 6 | 5 |
| | P. Petzschner | 6$^3$ | 3 | | | | | | | | M. Čilić | 6 | 1 | 7 |
| | M. Čilić | 7 | 6 | | | M. Čilić | 6 | 6 | | | | | | |
| Q | É. Roger-Vasselin | 3 | 4 | | 2 | T. Berdych | 3 | 4 | |
| 2 | T. Berdych | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| Tomasz Bednarek Andrei Gólubev | 0 | 2 | |
| Marin Čilić Lovro Zovko | 6 | 6 | | Marin Čilić Lovro Zovko | 2 | 6$^7$ |
| Andreas Seppi Igor Zelenay | 6$^3$ | 4 | | Robin Haase Ken Skupski | 6 | 7 |
| Robin Haase Ken Skupski | 7 | 6 | | | | | Robin Haase Ken Skupski | 6 | 6$^4$ | [13] |
| Benoît Paire Édouard Roger-Vasselin | 3 | 2 | | | | | Julien Benneteau Jo-Wilfried Tsonga | 4 | 7 | [11] |
| Arnaud Clément Nicolas Mahut | 6 | 6 | | Arnaud Clément Nicolas Mahut | 3 | 4 |
| Julien Benneteau Jo-Wilfried Tsonga | 4 | 6 | [10] | Julien Benneteau Jo-Wilfried Tsonga | 6 | 6 |
| Colin Fleming Ross Hutchins | 6 | 3 | [6] | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre doble masculí PDF
Marsella :
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2011
< 2010
2012 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Roca crostal

Roca crostal (en: crustal rock) és com s'anomena la roca o els tipus de roques dominants que formen la superfície de l'escorça terrestre o litosfera. Aquestes roques, essencialment matèria mineral dura, componen la capa exterior de l'esfera terrestre, en contrast amb les regions més profundes constituïdes per matèries fluides. Malgrat la diversitat de formacions, les roques de l'escorça terrestre estan principalment constituïdes per òxids minerals, amb algunes excepcions notables com el clor, el sofre i el fluor. La comprensió de la composició de la Roca Crostal és crucial per revelar les característiques de la capa superior de la Terra.

## Roques més abundants a l'escorça terrestre

El basalt i el granit són roques ígnies. Es van refredar a partir d’un magma (la terra s’escalfa tot just per sota de la superfície on hi ha molta roca en estat líquid). Les dues formades per minerals del grup dels silicats. Per tant, totes dues tenen una gran quantitat de silici i oxigen. Aquests dos elements, representen gairebé el 75% dels que són presents a l'escorça terrestre.
La composició mineral de l'escorça terrestre varia entre àrees oceàniques i continentals. En les zones oceàniques, destaquen el basalt i el gabre amb feldespat de plagioclasa, piroxens, olivina, mica i amfíbols. A l'escorça continental, predomina el granit amb feldespat alcalí, quars, feldespat plagioclàsic, amfibols i miques. Tant en àrees marines com terrestres, les capes de roques sedimentàries inclouen materials com gresos, llims i esquistos, amb continguts minerals com quars, argils, miques i feldespats. Les roques carbonatades, com dolomies i calcàries, destaquen per contenir principalment calcita i dolomita.

## Referències

* ↑ «Roca, Crosta». Institut d'Estudis Catalans, DCVB. [Consulta: 22 desembre 2020].
* ↑ «Crust (geology)» (en anglès). ScienceDaily, 2020. [Consulta: 22 desembre 2020].
* ↑ «Abundances of the Elements in the Earth's Crust» (en anglès). HyperPhisycs, 2020. [Consulta: 25 desembre 2020].
* ↑ «The Common Rock-Forming Minerals» (en anglès). Geology.com, Data incorrecta. [Consulta: 22 desembre 2020].

## Bibliografia

* Loren A. Raymond, Neil E. Johnson. Crustal Earth Materials (en anglès). Long Growe: Waveland Press, 2017, p. 364. ISBN 1-4786-3263-1.
* Hendrix M.; Thompson G.R.. Earth (en anglès). 2a. Cengage Learning, 2014, p. 480. ISBN 1305436873, 9781305436879.
* Rosselló V.M.; Panareda J.M.; Pérez A.J.. Manual de geografia física. 2a. València: Universitat de València, 1998, p. 459. ISBN 84-370-3466-3.
# Muakis

Muakis va ser un producte alimentari produït per Fartons Polo. Eren uns fartons farcits de xocolate. Devia el seu nom a un SMS on s'utilitzava l'expressió Muaki com a onomatopeia per a una besada.
Apareguts l'any 2001, van arribar a convertir-se en el tercer producte de xocolate per a berenar amb més quota de mercat a l'Estat espanyol. Tot i això, el fet d'aparèixer en una època on els brioixos de xocolate tenien fama de ser un aliment poc saludable, i la semblança amb productes amb eixa imatge, com el Bollycao, feren que les vendes estigueren per baix d'allò esperat i el producte es retirara del mercat.
Entre les causes que comportaren la seua retirada, l'absència de conservants feia que la seua taxa de reposició i la minva als supermercats fora més elevada que els productes de la competència.
Hi hagué un spot publicitari per a televisió protagonitzat per David Albelda, que va ser retirat de les xarxes i es considerà desaparegut. Finalment, l'1 de juny del 2020 es va recuperar esta peça audiovisual de culte i s'apujà a Youtube.

## Referències

* ↑ «El panadero que revolucionó la forma de consumir horchata». El Mundo, 20-08-2017. [Consulta: 1r juny 2020].
* 1 2 3 Moret, Xavi. «¿Por qué no triunfaron los 'muakis'?». Valenciaplaza, 27-02-2016. [Consulta: 1r juny 2020].
* 1 2 3 4 Viñas, Eugenio. «Historia de los 'Muakis': origen, por qué desaparecieron y cómo podrían volver». Guía Hedonista, 06-06-2020. [Consulta: 5 juny 2020].
* ↑ «David Albelda i el misteri de l'anunci dels Muakis». Assumptes Interns, À Punt, 19-06-2019.
# Osteochilus salsburyi

Osteochilus salsburyi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Laos, nord del Vietnam i sud de la Xina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units. 322 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Karnasuta, J., 1993. Systematic revision of southeastern Asiatic cyprinid fish genus Osteochilus with description of two new species and a new subspecies. Fish. Res. Bull. Kasetsart Univ. Bangkok, Tailàndia. Núm. 19:105.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Torre de Sant Jordi d'Alfama

La Torre de Sant Jordi d'Alfama o Torre de Salim és una torre de telegrafia òptica situada a tocar del castell de Sant Jordi d'Alfama, al municipi de l'Ametlla de Mar (Baix Ebre). En estat ruïnós, queden algunes restes de la planta baixa.
Es va construir on probablement abans hi havia una torre de defensa antiga, anomenada torre de Salim, de la que es tenen referències, però no es coneix la seva ubicació exacta. Està declarat Bé Cultural d'Interès Nacional.
La torre de telegrafia òptica es va construir al segle xix, cap el 1851, amb la configuració típica d'aquestes torres: talaies quadrades, de tres alçades, amb una planta baixa i dues plantes pis, d'altura total aproximada d'uns tres metres entre sostres i una coberta plana on s'ubicava la maquinària per fer els senyals de comunicació, amb espitlleres a la base per a la seva defensa, i que fossin meitat fortificació, meitat lloc per viure i treballar. Va estar en servei uns pocs anys.

## Vegeu també

* Telegrafia òptica
* Llista de les torres de telegrafia òptica de Catalunya

## Referències

* ↑ «MB46 Torre Fortí St Jordi Alfama. Ametlla de Mar». Col·legi Oficial d'Enginyers Tècnics de Telecomunicació a Catalunya.
* ↑ «Torre de Salim». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ Arjona i Borrego, Josep M. «Les torres de telegrafia òptica». La Punxa. Col·legi d'Aparelladors, Arquitectes Tècnics i Enginyers d'Edificació de Girona, 2n semestre 2020, pàg. 36-53. ISSN: 2013-1224.
# Portlandita

La portlandita és un mineral de la classe dels minerals òxids, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat “grup de la brucita”. Va ser descoberta en 1933 prop de Larne, a Irlanda del Nord (Regne Unit), rebent aquest nom en al·lusió a la presència de l'hidròxid de calci en el "ciment Portland".

## Característiques químiques

És un hidròxid de calci. El grup de la brucita al qual pertany són tots els hidròxids de metall simple amb valència "2".
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la portlandita pertany a «04.FE - Hidròxids (sense V o U) amb OH, sense H2O; làmines d'octaedres que comparetixen angles» juntament amb els següents minerals: amakinita, brucita, pirocroïta, theofrastita, bayerita, doyleïta, gibbsita, nordstrandita, boehmita, lepidocrocita, grimaldiïta, heterogenita, feitknechtita, litioforita, quenselita, ferrihidrita, feroxihita, vernadita i quetzalcoatlita.

## Formació i jaciments

És un mineral rar en la naturalesa, però és una important fase en materials de ciment. La seva aparició és indicativa d'un molt alt valor del pH.
És un producte natural de l'alteració de silicats de calci en roques metamòrfiques; també s'ha trobat en fumaroles volcàniques al Vesuvi; també com un precipitat derivat de roques ultramáfiques; en dipòsits de carbó ardent; en dipòsits sedimentaris metamorfitzats a alta temperatura i baixa pressió per combustió espontània d'esquists bituminosos.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: afwillita, calcita, larnita, spurrita, halita, brownmil·lerita, hidrocalumita, mayenita o ettringita.

## Usos

Es pot emprar per a la fabricació de ciment.

## Vegeu també

* Refractometria

## Referències

* ↑ Tilley, 1933. Mineralogical Magazine: 23: 419.

## Enllaços externs

* Portlandita, mindat.org.
* Portlandita, webmineral.com.
* Manual de portlandita, Mineral Data Publishing.
# Su muhallebisi

Su muhallebisi (literalment muhallebi d'aigua) són unes postres de la cuina turca. Es fa amb llet, aigua, sucre, farina i midó de blat. Se li tira a sobre sucre de llustre, i gotes d'aigua de roses.

## Referències

* ↑ Mütevazı Lezzetler İkramlar. Banu Atabay, 2004, p. 283–. ISBN 978-975-92047-0-9.
* ↑ Sennur Sezer; Adnan Özyalçıner İstanbul'un taşı-toprağı altın: eski İstanbul yaşayışı ve folkloru. Altın Kitaplar Yayınevi, 1995. ISBN 978-975-405-518-4.

## Vegeu també

* Fırın sütlaç
* Menjar blanc
* Muhallebi

## Enllaços externs

* Imatges de "su muhallebisi"
# Punta Negra (Estellencs)

La Punta Negra és un accident geogràfic de la costa d'Estellencs a Mallorca, situat al nord del port, entre la Punta Roja i la Pedra Alta. Es documenta des del mapa del cardenal Despuig, el 1787.

## Fonts

* «Punta Negra». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 349. ISBN 84-8661702-2.
# Roca d'Aurenc

La Roca d'Aurenc, en alguns mapes Roca Durena, és una muntanya rocosa de 1.195,4 m alt del límit dels termes comunals de Bula d'Amunt, de la comarca del Rosselló, i de Glorianes, de la del Conflent, a tots dos a la Catalunya del Nord.
És a prop de l'extrem sud-oriental del terme de Glorianes i del sud-occidental del de Bula d'Amunt; és al nord-est de Puig Sobirana i de Santa Anna dels Quatre Termes.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «73 - Glorianes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Bula d'Amunt». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ La Roca d'Aurenc en els ortofotomapes de l'IGN
# Torreblacos

Torreblacos és un municipi de la província de Sòria a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Su turno

Su turno va ser un programa de televisió, emès per La 1 de TVE, entre 1981 i 1983.

## Format

Presentat pel periodista Jesús Hermida, el programa, emès en la nit dels diumenges, seleccionava un tema de debat, sobre el que s'enfrontaven dues posicions oposades, encarnades en sis tertulians (tres per cadascuna de les dues postures contràries) diferents cada setmana.
Es van tractar temes d'actualitat social com la joventut, la infidelitat o el destapi.
Els tertulians eren seleccionats tant entre especialistes del tema que es debatés com a rostres populars per al públic (actors, cantants, presentadors de televisió). Entre els personatges que van acudir al programa cal esmentar Javier Solana, Francisco Umbral, Lina Morgan, Concha Velasco, Mari Cruz Soriano o María Asquerino.

## Premis

* TP d'Or 1982 al millor presentador (Jesús Hermida)

## Referències

* ↑ «"Su turno": juventud y pasotismo». El País, 7 enero 1981.

## Enllaços externs

* Su turno a RTVE a la carta
# Punta Mamy

La Punta Mamy és un cim de 3.048 m d'altitud, amb una prominència de 10 m, que es troba a ponent del Pic de Crabioules, al massís de Perdiguero, al departament de l'Alta Garona (França).

## Referències

* ↑ Buyse, Juan. Los Tresmiles del Pirineo, un estudio enciclopédico (en castellà). 3a. ed.. Barcelona: Martínez Roca, 1993 (Muntanyisme). ISBN 8427017340.
* ↑ Semir, Ramon de. Posets - Perdiguero, Esc. 1:25.000. 1a edició. Granollers: Editorial Alpina, 1977 (E-25). ISBN 84-7011-038-1. Arxivat 2019-05-01 a Wayback Machine.
# Noël Hitimana

Noël Hitimana (Nyamirambo, dècada del 1950 - Ruanda, 2002) va ser un presentador (animateur) de l'emissora de ràdio ruandesa Radio Télévision Libre des Mille Collines (RTLM), que va tenir un paper significatiu en la incitació al genocidi de Ruanda. Igual que altres locutors de l'emissora, Hitimana ha incitat a la violència contra els tutsis a les ones.
Abans del seu treball a RTLM, Hitimana treballà a l'emissora estatal Radio Rwanda i al Rwanda Bureau of Information and Broadcasting des de finals del 1970 fins a començament del 1990. Durant aquest temps, esdevingué populars per la seva rutinària salutació a les diferents regions i pobles de Ruanda a primera hora del matí, mentre que els agricultors estaven despertant per treballar als camps. Aquest segment de difusió emfatitzava tant la importància del treball dur, la comunitat i els punts de vista nacionalistes del partit governant Moviment Republicà Nacional per la Democràcia i el Desenvolupament (MRND). Suposadament alcohòlic, Hitimana va ser acomiadat de Radio Rwanda després d'insultar a les ones el president ruandès Juvénal Habyarimana en estat d'embriaguesa.
A causa de la seva popularitat arreu del país, Hitimana va ser un dels primers animateurs contractats per RTLM després de la seva fundació el 8 d'abril de 1993. Va continuar la seva marca de salutació de pobles i particulars. Un cop que el genocidi de Ruanda va començar el 8 d'abril de 1994 Hitimana va modificar aquest hàbit en anomenar les ubicacions exactes i noms dels presumptes còmplices del Front Patriòtic Ruandès, incitant a la violència i sovint l'assassinat dels individus assenyalats per les milícies Impuzamugambi i Interahamwe.
Els segments de Hitimana suposaven el 5% de totes les emissions de RTLM.$^{:117}$
Els estudis de RTLM va ser afectats per una bomba el 17 d'abril de 1994, i Hitimana fou greument ferit. Després de l'atac, li van amputar una cama, el que provocà que Hitimana deixés RTLM. Hitimana presumptament va morir en una presó de Ruanda el 2002 o abans.

## Referències

* 1 2 3 4 Li, Darryl «Echoes of violence: Considerations on radio and genocide in Rwanda.». Journal of Genocide Research, 6, 1, 2004, pàg. 25. DOI: 10.1080/1462352042000194683 [Consulta: 19 març 2013].
* 1 2 FH «CONVICTED ITALO-BELGIAN "HATE-RADIO" PRESENTER BEGINS TESTIMONY». Hirondelle News Agency, 27-02-2002 [Consulta: 22 març 2013].
* 1 2 3 Thompson, Allan (Ed.). The Media and the Rwanda Genocide. Pluto Press, Fountain Publishers, IDRC, 2007, p. 325. ISBN 0-74532-625-0 [Consulta: 19 març 2013]. Arxivat 16 de setembre 2013 a Wayback Machine.
* ↑ Cotton, Cassandra «'Where Radio is King:' Rwanda's Hate Radio and the Lessons Learned.». Atlantic International Studies Journal, 2007, pàg. 4–11. Arxivat de l'original el 2013-02-07 [Consulta: 17 març 2013].

## Enllaços externs

* RwandaFitxer: Transcripcions d'emissions de RTLM, incloses moltes de Noël Hitimana