OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Merlinoïta

La merlinoïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de les zeolites. Rep el nom en honor de Stefano Merlino (1938 -), professor de cristal·lografia, a la Universitat de Pisa, Itàlia.

## Característiques

La merlinoïta és un silicat de fórmula química (K,Na)₅(Ca,Ba)₂Al$_9$Si$_{23}$O$_{64}$·23H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la merlinoïta pertany a «09.GC: Tectosilicats amb H₂O zeolítica, cadenes de connexions dobles de 4-enllaços» juntament amb els següents minerals: amicita, garronita-Ca, gismondina-Ca, gobbinsita, harmotoma, phil·lipsita-Ca, phil·lipsita-K, phil·lipsita-Na, flörkeïta, mazzita-Mg, mazzita-Na, perlialita, boggsita, paulingita-Ca i paulingita-K.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Cupaello, situada a la localitat de Santa Rufina, dins la província de Rieti (Laci, Itàlia). També ha estat descrita en algunes altres localitats italianes, tant de la regió del Laci com de Campània, així com a França, Espanya, Alemanya, Islàndia, Rússia i els Estats Units.

## Referències

* ↑ «Merlinoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 març 2020].
# José Luis Soto María

José Luis Soto María, conegut futbolísticament com a Brasi (Fradelo, 4 d'agost de 1972) és un exfutbolista gallec, que jugà de davanter.

## Trajectòria esportiva

Tot i que va militar a principis dels 90 als filials del Reial Madrid, no va arribar a debutar amb el primer equip. La seua aparició a la màxima categoria seria per a la campanya 95/96, a les files del Reial Valladolid.
A l'equip castellanolleonès va romandre tres anys amb certa irregularitat, combinant una bona temporada 96/97 (5 gols en 31 partits) amb una 97/98 per oblidar (9 partits). L'estiu de 1998 fitxa pel CF Extremadura, on juga una temporada a Primera i una altra a Segona, en la qual passaria a ser el davanter suplent.
Aquesta faceta de davanter de refresc la va mantindre a la seua etapa al Sporting de Gijón, entre el 2000 i el 2003, tots ells a Segona Divisió. A l'equip asturià, Soto va jugar 91 partits (35 de titular) i va marcar 17 gols.

## Enllaços externs

* Trajectòria de Brasi
# La Menteuse

La Menteuse és una pel·lícula pornogràfica francesa, dirigida per Fred Coppula, estrenada en vídeo el 2003.

## Sinopsi

Loan treballa en una mediocre agència de publicitat on s'ha construït una sòlida reputació professional gràcies a les seves repetides mentides. Aquesta actitud que li va portar l'èxit, a poc a poc es va convertir en una forma de vida. Però la seva ajudant, Mélanie, ja no aguanta aquesta hipocresia i es compromet a donar-li una petita lliçó. Amb l'ajuda d'una màgica, li fa beure una poció que l'obliga a dir la veritat. Loan haurà de dir tota la veritat, i passarà per les virtuts del seu cos...

## Repartiment

* Loan Laure: Loan
* Mélanie Coste: Mélanie
* Rita Faltoyano: una top model
* Tiffany Hopkins: una empleada de l'agència
* Véronique Lefay: la cap de l'agència
* Nomi: una empleada de l'agència
* Clara Morgane: la màgica
* Ian Scott: un petit ami de Loan
* Greg Centauro: un empleat de l'agència
* Pascal Saint James: Monsieur Magdane, un client de l'agència
* Sebastian Barrio

## Sobre la pel·lícula

El guió té una similitud amb el de Mentider compulsiu de Tom Shadyac, el 1997, en què Jim Carrey fa el paper d'un advocat obligat de sobte a dir la veritat a causa de un desig del seu fill.
Aquesta és la primera pel·lícula pornogràfica de Loan Laure. Clara Morgane hi fa una breu aparició en el paper del maga però no actua en cap escena eròtica.

## Referències

* ↑ La Menteuse a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ La menteuse a adultdvdtalk.com

## Enllaços externs

* La menteuse, European Girls Adult Film Database
* La menteuse, Internet Adult Film Database
# Physoglenes

Physoglenes és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels família dels fisoglènids (Physoglenidae). Fou descrit per primera vegada l'any 1904 per Eugène Simon.
Inicialment és un gènere descrit dins els leptonètids (Leptonetidae) i catalogat dins els fòlcids (Pholcidae) per Petrunkevitch el 1928. Més tard, l'any 1990, fou transferit des dels fòlcids als sinotàxids (Synotaxidae) per Forster, Platnick i Coddington. Molt recentment, el 2017, un estudi taxonòmic de Dimitrov et al. els col·locà dins una nova família, els fisoglènids (Physoglenidae).
Són aranyes endèmiques de Xile.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog, dins del gènere Physoglenes hi ha 4 espècies reconegudes amb data de 3 de gener de 2019:
* Physoglenes chepu Platnick, 1990
* Physoglenes lagos Platnick, 1990
* Physoglenes puyehue Platnick, 1990
* Physoglenes vivesi Simon, 1904 (espècie tipus)

## Referències

* 1 2 3 4 (anglès) World Spider Catalog: Physoglenes Simon, 1904 en la família Physoglenidae +base de dades
* ↑ Simon, E. (1904e). Etude sur les arachnides du Chili recueillis en 1900, 1901 et 1902, par MM. C. Porter, Dr Delfin, Barcey Wilson et Edwards. Annales de la Société Entomologique de Belgique 48: 83-114.
* ↑ Petrunkevitch, A. (1928). Systema Aranearum. Transactions of the Connecticut Academy of Arts and Sciences 29: 1-270. (p. 112)
* ↑ Forster, R. R., Platnick, N. I. & Coddington, J. (1990). A proposal and review of the spider family Synotaxidae (Araneae, Araneoidea), with notes on theridiid interrelationships. Bulletin of the American Museum of Natural History 193: 1-116. (p. 7)
* ↑ Dimitrov, D., Benavides, L. R., Arnedo, M. A., Giribet, G., Griswold, C. E., Scharff, N. & Hormiga, G. (2017). Rounding up the usual suspects: a standard target-gene approach for resolving the interfamilial phylogenetic relationships of ecribellate orb-weaving spiders with a new family-rank classification (Araneae, Araneoidea). Cladistics 33(3): 221-250 & Suppl. doi:10.1111/cla.12165 (p. 242)
# Llambordí

Les llambordes o els llambordins, coneguts com a ginquetes en alguerés, són pedres o blocs de forma rectangular que es fan servir per a construir paviments. El material més utilitzat per fer-ne ha estat, històricament, el granit, per la seva gran resistència i la facilitat per al tractament. Les seves dimensions solen ser de 20 cm de llarg per 15 cm d'ample, cosa que en facilita la manipulació amb una sola mà. El nom de llamborda es fa servir preferentment per als de dimensions més grans, i el de llambordí per als més petits.

## Història

L'origen es remunta a fa vint-i-cinc segles. Els cartaginesos i romans els utilitzaven en les seves grans vies per dotar-les de rapidesa i durada. Per aconseguir un transport més còmode es va veure la necessitat d'aconseguir una superfície de rodament més contínua i això no es podia aconseguir amb l'empedrat anterior, que consistia en pedres sense tallar en estat natural.
L'empedrat es va utilitzar de manera funcional fins a finals del segle xix. En temps de Napoleó es van construir grans avingudes a les ciutats, entre altres coses per permetre que les grans peces d'artilleria circulessin pels carrers. Més endavant, els francesos van construir les carreteres de pavès. L'aparició de l'automòbil va fer créixer el ritme de pavimentació i l'empedrat va deixar de ser rendible.

## Usos

Avui es fan servir els empedrats amb motius estètics i molts dels antics encara estan en servei i en bon estat, prova de la gran robustesa d'aquest sistema. Així mateix, s'han desenvolupat llambordes de formigó, que s'utilitzen de manera semblant a les antigues llambordes de pedra i donen origen al que s'anomena paviments articulats . De vegades, als empedrats moderns se'ls afegeixen colorants per buscar un millor resultat estètic. Una aplicació especial són els stolpersteine, llambordins de formigó coberts de llautó commemoratius dels assassinats del nazisme creats per l'artista Gunter Demnig. El 2011 ja n'hi havia més de 28.000 a tot arreu del món.

## Vegeu també

* Asfalt
* Paviment

## Referències

* ↑ Sanna i Useri, 1988, p. 570.
* ↑ Termcat

## Bibliografia

* Sanna i Useri, Josep. Diccionari català de l'Alguer. L'Alguer/Barcelona: Fundació del II Congrés de la Llengua Catalana i Editorial Regina, 1988. ISBN 84-7129-391-9.
# Marshallville (Ohio)

Marshallville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 826 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marshallville tenia 826 habitants, 302 habitatges, i 233 famílies. La densitat de població era de 569,5 habitants per km².
Dels 302 habitatges en un 39,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,2% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 22,8% no eren unitats familiars. En el 19,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,3% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 32% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.632 $ i la renda mediana per família de 44.722 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 23.125 $. La renda per capita de la població era de 14.156 $. Aproximadament el 3,3% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marshallville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marshallville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Mililotti (Giuseppe i Leopoldo)

Els Mililotti (Giuseppe i Leopoldo) foren dos compositors italians nascuts a Ravenna: Giuseppe va néixer l'octubre de 1828 i morí el 1883. Leopoldo va néixer 6 d'agost de 1835 i morí el 1911.
Giuseppe fou professor de cant coral en el Liceu Musical de Roma i director de la banda municipal de música d'aquella capital. Escriviren en col·laboració, les operetes La vendetta d'un folletto i Un sogno nella luna, estrenades ambdues a Roma el 1875.
Leopold publicà diverses col·leccions de melodies vocals: Ore di tristezza, Brezze dell'Adriatico, i Foglie d'Autunno.

## Referències

* 1 2 3 Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. (en castellà). 35, Mich - Momz.. reedició de Madrid 1978. Madrid: Espasa-Calpe, 1918, p. 255. ISBN 84-239-4535-9.
* ↑ AA.VV.. «Roma» (en italià). Enciclopedia Italiana. Treccani. [Consulta: 12 febrer 2022].
# José Luis Sierra

José Luis Sierra (5 de desembre de 1968) és un exfutbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1998.

## Referències

* ↑ «Chile - International Results - Details». RSSSF. [Consulta: 16 maig 2017].
* ↑ José Luis Sierra a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Mundialistas chilenos
# Mahuagarhi

Mahuagarhi és el puig més alt de la serralada situada a Jharkhand, Índia, coneguda principalment pel seu nom, a la divisió de Santal Parganas. La serralada té una altura mitjana de menys de 500 metres i deixa nombroses derivacions als seus flancs. Una part és una plana de considerable extensió on al segle xix es va proposar construir un sanitari, que mai es va fer.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Montuèg

Montuèg (en francès Montech) és un municipi francès, situat al departament de Tarn i Garona i la regió Occitània. En aquest poble hi ha la Rampa d'aigua de Montuèg, obra d'enginyeria per al Canal lateral de la Garona.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.467 | 2.538 | 2.596 | 2.775 | 3.091 | 3.491 | 4.863 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Robert Lagrèze | UMP |
| 2008- | Valérie Rabassa | UMP |

## Monument

* Ajuntament
* L'església La nostra Senyora de Feuillade '
* El monument de la guerra
* Rescloses del Canal de Peyrets
* El colomar de Sant Cry

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# La Nación

«La Nación» té aquests significats:
* La Nación (Argentina), diari de Buenos Aires
* La Nación (Costa Rica), diari de San José
* La Nación (Equador), diari de Guayaquil
* La Nación (Espanya), diari de Madrid (1925-1936)
* La Nación (Paraguai), diari d'Asunción
* La Nación (Perú), diari de Lima (1913-1914)
* La Nación (Veneçuela), diari de San Cristóbal
* La Nación (Xile), diari de Santiago (1917-2010)
# Pita nimfa

La pita nimfa (Pitta nympha) és una espècie d'ocell de la família dels pítids (Pittidae) que habita els boscos del Japó, Korea i el sud-est de la Xina.

## Referències

* ↑ «Pita nimfa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29-12-2020 (català)
# Mas Bufadors

Mas Bufadors és una masia del municipi del Port de la Selva inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al sud-est del nucli urbà de la població del Port de la Selva, al vessant nord-oest del puig dels Bufadors, al serrat de les Conilleres.
Masia aïllada de grans dimensions, formada per diversos cossos adossats i en estat força ruïnós, amb la major part de les cobertes arruïnades. El cos principal, al nord-oest del conjunt, encara conserva bona part de la coberta dempeus, de dues vessants de teula, i està distribuït en planta baixa i pis, l'habitatge a dalt i les estances pel bestiar als baixos. S'accedia a l'habitatge per una escala exterior que donava a una terrassa avui enfonsada. Als estables de la planta baixa, tallats a la roca natural i amb recs excavats com a desaigües, les estances són cobertes amb voltes de canó morterades. Els cossos auxiliars destinats a les tasques agrícoles i ramaderes es concentren a les bandes de migdia i llevant de la construcció. Tots ells presenten les cobertes enrunades, tot i que majoritàriament eren d'una o dues vessants de teula. A l'extrem sud-est hi ha dos espais de corral pel bestiar delimitats amb murs de pedra de poca alçada.
La construcció és de rebles de pissarra lligats amb argamassa o posats en sec, en algunes tanques i corrals. Els paraments més moderns presenten restes dels revestiments arrebossats. Bona part del mas i de les dependències auxiliars es drecen sobre la roca natural tallada, com el marge que limita l'era situada a la banda nord-oest de la casa.

## Història

Segons Pla d'ordenació urbanística municipal del Port de la Selva, el mas és documentat des del XVII i restà ocupat fins al segle xx. Actualment està abandonat i en procés d'enrunament.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Bufadors». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 gener 2014].
# Milionari a l'instant

Milionari a l'instant (títol original: Taking Care of Business) és una pel·lícula de comèdia estrenada el 1990, i protagonitzada per James Belushi i Charles Grodin. Va ser dirigida per Arthur Hiller. La pel·lícula va ser llançada en el Regne Unit amb el títol de Filofax. Ha estat doblada al català. Les escenes de beisbol de la pel·lícula van ser gravades en l'Angel Stadium of Anaheim a Califòrnia.

## Argument

Jimmy Dworski (Belushi), un lladre de cotxes i fan dels Chicago Cubs, guanya entrades per les World Sèries. Desafortunadament, encara li queden dos dies per sortir de la presó i el alcaide (Hector Elizondo) no el deixa sortir i tornar. Amb l'ajuda d'altres presoners, Jimmy organitza una revolta per poder escapar-se i veure el partit. En el camí, troba l'agenda personal Filofax de l'executiu publicitari Spencer Barnes (Grodin), que promet una recompensa a qui la trobi.
L'endemà, Jimmy assumeix la identitat de Barnes -allotjant-se a la casa de platja a Malib del cap de Spencer, lligant amb la filla del cap, fins i tot reunint-se amb el magnat d'una poderosa empresa de menjar japonès, anomenat Sakamoto (Mako).
El comportament inadequat del "fals Spencer", com ara guanyar al magnat en tennis i parlar-li sobre la mala qualitat dels seus productes, crida l'atenció de Sakamoto. No obstant això, les res convencionals negociacions amb l'empresa ofenen a alguns dels executius, arruïnant la reputació de Spencer. Mentrestant, amb la pèrdua de la seva agenda personal, el Spencer real està desesperat. Havent perdut tota la seva roba, el seu cotxe i els seus diners, ha de dependre d'una antiga coneguda de la universitat, la neuròtica Debbie Lipton, que intenta reavivar una relació amb ell.
Finalment, Jimmy i Spencer es troben en una reunió amb els executius publicitaris, on Spencer és acomiadat pel seu cap. Com a consolació, Jimmy porta a Spencer a les World Sèries. Spencer arregla el matrimoni amb la seva dona, que s'havia desesperat amb el seu excessiu treball. Jimmy torna a la presó, hi passa les seves dues últimes hores i surt, trobant-se amb Spencer que el va a recollir. Aquest li promet una bella promesa i un treball ben pagat en publicitat.

## Repartiment

* James Belushi: Jimmy Dworski.
* Charles Grodin: Spencer Barnes.
* Mako: Mr. Sakamoto
* Héctor Elizondo: the Warden.
* Veronica Hamel: Elizabeth Barnes.
* Loryn Locklin: Jewel Bentley.
* Anne D'Excepte: Debbie Lipton.
* Burke Byrnes: Guàrdia de la presó

## Rebuda

La pel·lícula va rebre crítiques negatives, i té una puntuació de 25% a Rotten Tomatoes. Va recaptar 20 milions de dòlars als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Milionari a l'instant». esadir.cat.
* ↑ «Taking Care of Business». The New York Times.
* ↑ «MOVIE REVIEW
* ↑ «Taking Care of Business - Rotten Tomatoes»
# John Searl

John Roy Robert Searl nascut el 2 de maig de 1932 és un britànic de Wantage (Anglaterra).
Des de 1946 fins a 1956, Searl va construir un objecte autodenominat "Generador a efecte Searl" (Searl Effect Generator-SEG)

## Generador de Searl

Searl va començar a produir el seu primer Generador d'efecte Searl des de molt jove. El dispositiu va consistir en tres anells concèntrics, cadascun compost de quatre materials diferents, també concèntricament enganxats uns als altres. Els tres anells estan fixos a una base. Envoltant a cada un dels anells i lliures, per rotar al voltant d'ells hi ha els rodets (típicament 12 en el primer anell, 22 en el següent i 32 en l'anell de fora). Envoltant els rodets externs hi espirals, que estan connectades en diverses configuracions per subministrar tant corrent continu o altern.
Es diu que el primer diumenge de cada mes entre 1968 i 1972, va demostrar els seus Generadors de vol Searl i els discos per al públic en general. Les càmeres de televisió i els periodistes van estar presents en els fets.

## Utilitat energètica

El descobert per John Roy Robert Searl efectivament captura l'energia cinètica generada pels canvis naturals en la temperatura ambient i es pot utilitzar per crear electricitat.
L'equip està treballant actualment en el desenvolupament d'un prototip real del dispositiu per generar gran quantitat d'electricitat, però fins ara no ha rebut el nivell de suport i de finançament que es necessita per portar el projecte endavant.
No obstant això, les coses sembla que estan canviant per poder continuar les investigacions, i segons El SEG el seu metode podria algun dia reemplaçar la nostra dependència de combustibles fòssils com a font energètica.

## Enllaços i referències externes

* (en anglès) lloc web oficial
* (en anglès) Conferència de John Searl
# Makemo

Makemo és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. És el cap de la comuna de Makemo. Està situat al centre de l'arxipèlag, a 570 km al nord-est de Tahití.

## Geografia

L'atol té 70 km de llarg i uns 10 km de mitjana d'ample. La superfície emergida és de 56 km². La llacuna és la tercera més gran de les Tuamotu, amb 603 km². Disposa de dos passos navegables: Arikitamiro i Tikaranga.
La població total era de 745 habitants al cens de 2002. La vila principal és Pouheva, o Poeheva (literalment 'plor de perla'), situada al costat del pas d'Arikitamiro. Al sud es troba l'antiga vila de Punaruku amb cases de corall avui abandonada. Disposa d'una església catòlica, una escola primària i un aeroport. L'activitat principal és la perlicultura.
Makemo és el cap d'una comuna que engloba onze atols organitzats en quatre comunes associades:
* Comuna associada de Makemo: Makemo, Takume, Haraiki i Marutea Nord.
* Comuna associada de Katiu: Katiu i les illes Raevski (Hiti, Tepoto Sud i Tuanake)
* Comuna associada de Raroia: Raroia
* Comuna associada de Taenga: Taenga i Nihiru.

## Història

Makemo és la pàtria de l'heroi llegendari Moeava. La llegenda explica que el famós guerrer es va enamorar d'Huarei, reina de l'illa Tepukamaruia. El gegant Patira es va posar gelós i els dos guerrers es van desafiar a un combat a l'illa de Makemo. Moeava va arribar el primer i va preparar una fona gegant. Quan el seu rival va aparèixer, va escollir una pedra gran, rodona i llisa, va fer una pregària al déu Tu, i va matar Patira d'un llançament al cap. Avui, es pot veure una enorme pedra rodona i llisa a la llacuna de Makemo. És la pedra de Moeava.
L'atol va ser descobert pels comerciants anglesos John Buyers i John Turnbull del Margaret, el 1803. El van anomenar Philipps Island pel sheriff de Londres, Sir Richard Phillips. El 1820, Fabian von Bellingshausen l'anomena Kutuzov.

## Referències

* ↑ Explorers of the Pacific
# Montussaint

Montussaint és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 64 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montussaint era de 64 persones. Hi havia 22 famílies de les quals 7 eren unipersonals (7 homes vivint sols), 7 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 29 eren cases i 1 era un apartament. Dels 26 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 8 tenien tres cambres, 10 en tenien quatre i 8 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montussaint el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 40 persones, 34 eren actives i 6 eren inactives. De les 34 persones actives 28 estaven ocupades (17 homes i 11 dones) i 7 estaven aturades (3 homes i 4 dones). De les 6 persones inactives 5 estaven jubilades i 1 estava estudiant.

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Montussaint hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montussaint a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montussaint a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.