OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ratinis

Els ratinis (Rattini) són una tribu de rosegadors de la subfamília dels murins. Aquest grup, que inclou unes 170 espècies repartides en uns 35 gèneres, fou descrit el 1830 per Burnett. Gairebé tots els representants d'aquesta tribu viuen al sud-est asiàtic, tot i que algunes espècies, com ara la rata negra i la rata comuna, tenen una distribució cosmopolita.

## Referències

* 1 2 Pagès, Marie; Chaval, Yannick; Herbreteau, Vincent; Waengsothorn, Surachit; Cosson, Jean-François; Hugot, Jean-Pierre; Morand, Serge; Michaux, Johan «Revisiting the taxonomy of the Rattini tribe: a phylogeny-based delimitation of species boundaries» (en anglès). BMC Evolutionary Biology, 10, 1, 2010, pàg. 184. DOI: 10.1186/1471-2148-10-184. ISSN: 1.471–2.148.
* ↑ Lecompte, E.; Aplin, K.; Denys, C.; Catzeflis, F.; Chades, M.; Chevret, P. «Phylogeny and biogeography of African Murinae based on mitochondrial and nuclear gene sequences, with a new tribal classification of the subfamily» (en anglès). BMC Evolutionary Biology, 8, 199, 2008. DOI: 10.1186/1471-2148-8-199.
# Tauró de cua negra

El tauró de cua negra (Carcharhinus amblyrhynchos) és una espècie de peix de la família dels carcarínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 255 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca Indo-Pacífica, incloent Madagascar, les Seychelles, Maurici i des del sud de la Xina fins al nord d'Austràlia i les Tuamotu.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Xunqueira de Espadanedo

Xunqueira de Espadanedo és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la Comarca de Allariz-Maceda. Limita amb els municipis de Parada de Sil, Montederramo, Maceda, Esgos i Nogueira de Ramuín.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 1.900 | 1.891 | 1.829 | 1.489 | 1.033 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Niñodaguia (Santa María)
* Os Pensos (San Pedro)
* Ramil (San Miguel)
* Xunqueira de Espadanedo (Santa María)
# Priolepis dawsoni

Priolepis dawsoni és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Illa de Trinitat fins al Brasil.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Hist. Nat. Poiss. v. 12. i-xxiv + 1-507 + 1 p.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Principi de personalitat

És un dels principis que regeix l'extraterritorialitat del Dret penal espanyol.
Segons aquest principi, el Dret penal espanyol és extensible als subjectes que han comès un delicte fora de l'Estat espanyol, quan tenen nacionalitat espanyola o són estrangers que han adquirit la nacionalitat espanyola després de l'execució del delicte.
Els requisits per a l'aplicabilitat del principi són:
* El fet comès pel subjecte ha de ser punible al país on es va executar el fet.
* L'agreujat o, en defecte, el ministeri fiscal interposin querella o denúncia davant un tribunal espanyol.
* Que el delinqüent no hagi estat absolt, indultat o penat a l'estranger. En cas que hagi complert parcialment la pena, se li reduirà la pena en la proporció que hagi complert.

## Referències

* ↑ RAE. «Definición de principio de personalidad - Diccionario panhispánico del español jurídico - RAE» (en castellà). [Consulta: 24 octubre 2020].
* ↑ Naujoël. «Apuntes de Derecho para estudiantes y Abogados.» (en espanyol europeu). [Consulta: 24 octubre 2020].
# Àrgids

Els àrgids (Argidae) són una gran família d'himenòpters del subordre dels símfits (Symphyta), que conté 897 espècies. Són de distribució mundial, i es troben especialment als tròpics. Amiden entre 8 i 15 mm i la majoria presenten coloració negre o obscura. Tenen les antenes formades per un sol segment o flagelòmer llarg, fet que les distingeix d'altres símfits. L'antena del mascle sol tenir forma de diapasó.
Les larves són herbívores i sovint mostren un comportament gregari. Generalment s'alimenten de les fulles d'arbres o arbusts però algunes s'alimenten de batata (Ipomoea batatas) o d'espècies de Portulaca. Molt poques espècies aconsegueixen la consideració de plagues. Es consideren mal voladors.

## Referències

* ↑ «Argidae». catalogueoflife.org. [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ «Argidae». mindat.org. [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ Aguiar, A.P.; Deans, A.R.; Engel, M.S.; Forshage, M.; Huber, J.T.; Jennings, J.T.; Johnson, N.F.; Lelej, A.S.; Longino, J.T. «Order Hymenoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal Biodiversity: An Outline of Higher-level Classification and Survey of Taxonomic Richness (Addenda 2013)». Zootaxa, 3703, 2013, pàg. 1–82.
* ↑ Capinera, John. Handbook of Vegetable Pests (en anglès). Academic Press, 2020-04-23, p. 383. ISBN 978-0-12-814489-3.
* ↑ «Family Argidae - Argid Sawflies». bugguide.net. [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ Blas, Marina. «Els àrgids i els cimbícids». Els himenòpters: vespes, abelles, formigues i afins. Gran Enciclopèdia Catalana - Història Natural dels PPCC. [Consulta: 27 març 2022].

## Bibliografia

* Arnett, Ross H. American insects : a handbook of the insects of America north of Mexico. 2a edició. Boca Raton, Fla.: CRC Press, 2000. ISBN 0-8493-0212-9.
* Borror, Donald J.; Triplehorn, C. A.. An introduction to the study of insects. 4th ed. Nova York: Holt, Rinehart and Winston, 1976. ISBN 0-03-088406-3.
# Serrat del Rata

El serrat del Rata és un serrat del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat al nord-est de la vila d'Abella de la Conca, a llevant de la Mata, al nord de Pedrafita, al nord-est de l'Estimat del Crispí i al sud-oest de l'Estimat de Miquela. És al vessant meridional de la serra de Carreu, al sud-est de la Tàpia i al sud-oest de l'Espluga del Perdiu.

## Enllaços externs

* El serrat del Rata en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Rathkeale

Rathkeale (Irlandès: Ráth Caola, significant «Anell de Caola») és una ciutat a l'oest del Comtat de Limerick, a Irlanda. Es troba 30 quilòmetres al sud-oest de la ciutat de Limerick per la carretera N21 a Tralee, Comtat de Kerry, tocant el riu Deel. La concentració més gran de descendents dels palatins alemanys que van emigrar a Irlanda en el segle xviii es troba en els pobles que l'envolten.

## Llocs d'interès

* Al sud-oest de la de la ciutat hi ha el castell de Matrix. El castell va ser construït com a fortalesa durant el primers anys del segle xv per Thomas Fitzgerald, 7è Earl de Desmond, i era més tard la casa de Maurice Fitzgerald, 9è Earl de Desmond. Conté una mostra d'objectes d'art i registres històrics.
* En el cementiri de l'església de la Santíssima Trinitat hi ha moltes làpides amb noms de famílies palatines irlandeses. Aquestes famílies van venir com a refugiats el 1709 des de Renània-Palatinat, a Alemanya. Molts dels seus descendents ara viuen a Amèrica del Nord, encara que la regió al voltant del castell de Matrix (en els pobles de Killeheen, Ballingrane, i Courtmatrix) conté la concentració més gran de descendents palatins a Irlanda.
* Sean (Jackie) Finn, Brigader del 4t (Rathkeale) Batalló del Oest de Limerick de l'IRA durant la Guerra irlandesa d'Independència era un nadiu de Rathkeale. La seva tomba en el cementiri local presenta una creu celta impressionant.
* El poble és conegut pel programa de televisió Big Fat Gypsy Weddings, emés per Channel 4.

## Referències

* ↑ «Some Irish Palatine Landmarks» (en anglès). Irish Palatine Association. [Consulta: 7 gener 2019].
# Takeshi Shudō

Takeshi Shudō (japonès: 首藤 剛志, Shudō Takeshi) (18 d'agost del 1949 - Nara, Japó, 29 d'octubre del 2010) era un guionista japonès. Més conegut com a l'escriptor en cap de la sèrie d'anime de Pokémon per Kanto, Orange Islands i Johto Arcs. També va escriure les tres primeres pel·lícules. Juntament amb Satoshi Tajiri, Ken Sugimori i altres, Takeshi va ajudar a crear el món de Pokémon i va debutar al Japó el 1996 (als Estats Units el 1998).
Takeshi va estudiar a la Universitat de Tòquio i va treballar en moltes empreses, com ara Studio Ghibli. Ha sigut acreditat com un creador amb una intel·ligència inusual per escriure Goshogun i Minky Momo. Va treballar en aquestes empreses abans de treballar per l'empresa de Pokémon. Un cop en aquesta companyia, quasi immediatament li van donar el càrrec d'escriptor en cap.
El 28 d'octubre del 2010, Takeshi va patir una hemorràgia subaracnoidea a l'àrea de fumadors del Kansai Main Line's Nara Station al voltant de les 6 del matí. Fou traslladat a l'hospital per cirurgia urgent. Fou declarat mort el matí del 29 d'octubre a l'edat de 61 anys.

## Referències

* ↑ «Pokémon Writer, 61, Dies» (en anglès), 29-10-2010. [Consulta: 14 abril 2024].
* ↑ «Minky Momo/Pokémon Writer Takeshi Shudo Passes Away» (en anglès). Anime News Network, 29-10-2010. [Consulta: 14 abril 2024].
* ↑ «Lugia's Creation: A Story of Drugs, Alcohol, and Obsession. Ft. maxmoefoe». YouTube (DidYouKnowGaming?). January 29, 2021. Arxivat de l'original el 2021-12-21.
# Santa Maria de Bugedo de Candepajares

Santa Maria de Bugedo de Candepajares és un monestir de Bugedo, Burgos (Espanya), a la frontera amb La Rioja, a 9 km al sud-oest de Miranda de Ebro i 4 km al nord de Foncea.

## Història
### Orígens

Va ser fundat per Sancha Díaz de Fredes el 1162 i patrocinat pel rei Alfons VIII de Castella que li va atorgar nombroses terres. La seva pertinença va quedar subjecta a l'abadia de Sant Cristóbal de Ibeas de Juarros, de l'Ordre Premonstratenca. Destaquen en el conjunt arquitectònic tres absis d'estil romànic a la capçalera de l'església, una part central més alta i àmplia mentre que els laterals són més petits i semicirculars.

### Noviciat

Des del 1891 el monestir és dels Germans de les Escoles Cristianes de La Salle, que s'encarreguen del seu manteniment i utilitzen les dependències com a residència, Centre d'Espiritualitat i lloc de trobada de campaments i colònies de joves. Del 1891 al 1981 el monestir va incloure un Noviciat Menor, i entre 1949 i 1981 una Escola de Magisteri.
A l'església reposen, a l'altar lateral dret, les restes mortals dels religiosos màrtirs de Turón l'any 1934. Aquests vuit màrtirs van ser les primeres víctimes de la persecució religiosa a Espanya (1931-1939) en ser canonitzades. Van ser beatificats el 29 d'abril de 1990 pel papa Joan Pau II i canonitzats el 21 de novembre de 1999. Sant Benet de Jesús és el primer sant nascut a l'Argentina.

## Sobre el nom

El nom "Bujedo" pot també escriure's "Bugedo" indiferentment, doncs prové del llatí buxētum, lloc de boixos, tant per al nom del poble com del Monestir. L'ús quotidià ha fet que el nom del poble solgui escriure's Bugedo, per no confondre-ho amb Bujedo de Juarros, població i antic convent de la mateixa província, i el del monestir com Bujedo.

## Referències

* ↑ Quintín Aldea Vaquero, Tomás Marín Martínez, Josep Vives i Gatell. Diccionario de historia eclesiástica de España, 4 vols. Madrid, 1972-1975 ISBN 84-00-03883-5: vol. III, 1534-1535
* ↑ «Formació, a la pàgina del Monestir de Bujedo». Arxivat de l'original el 2019-04-14. [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ Diccionari de la Reial Acadèmia Espanyola, ed. 1984
* ↑ AA.VV. Bujedo 1992-1992: cent anys al servei de l'escola cristiana, Bujedo, 1992 ISBN 84-85871-33-2
# Wilstorf

Wilstorf, en baix alemany Wilsdörp, és un barri del districte d'Harburg al sud de l'estat d'Hamburg a Alemanya. A la fi de 2016 tenia 1714 habitants a una superfície de 3,5 km².
El primer esment escrit data del 1202 quan el arquebisbe de Bremen va donar l'església al capítol de l'Església de Sant Miquel d'Hamburg. El 1564 Otó II d'Harburg va fer construir una presa a l'Engelbek per crear un pantà per actionar un molí, el Butenmühle. Aquest llac artificial i el parc que es va crear a l'entorn als any 1920 va esdevenir el principal lloc d'atracció del barri. Fins a l'obertura de la filatura i teixdor de jute el 1883 era un poble rural. A poc a poc es van crear colonies pel obrers. De 467 habitants el 1871 la població va créixer cap a 2379 el 1885 en només catorze anys. El 1888 l'aleshores municipi independent va fusionar amb Harburg. Sota la pressió demogràfica d'Harburg, el poble es va urbanitzar, i no queden gaire traces de les antigues masies.

## Llocs d'interès

* El parc municipal (90 ha) a l'entorn del llac del molí Butenmühle

## Referències

* ↑ Thies, Heinrich. «Hochdeutsch-plattdeutsche Liste von Stadtteilen in Hamburg» (en baix alemany, alemany). Fehrs-Gilde - Gesellschaft für niederdeutsche Sprachpflege, Literatur und Sprachpolitik e.V., 06-06-2008. [Consulta: 30 abril 2018].
* ↑ «Wilstof». A: Hamburger Stadtteil-Profile 2016. Statistisches Amt für Hamburg und Schleswig-Holstein (Servei d'estadística d'Hamburg i de Slesvig-Holstein, 2016.
* ↑ Tilgner, Daniel (red.). «Wilstorf». A: Hamburg von Altona bis Zollenspieker: Das Haspa-Handbuch für alle Stadtteile der Hansestadt (en alemany). Hamburg: Hoffmann & Campe, 2002, p. 1100. ISBN 3-455-11333-8.
* ↑ Jute-Spinnerei und Weberei Hamburg-Harburg AG (1883-1932)
* ↑ Rather, Stefan. «Harburger Ansichtskarten» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-04-16. [Consulta: 30 abril 2018].
* ↑ «Wilstorf». A: Das große Hamburg-Buch (en alemany). Hamburg: Hamburger Abendblatt, 2012, p. 944-945. ISBN 9783863701109.
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Wilstorf
# Prosòdia

La prosòdia és una branca de la lingüística que analitza i representa formalment aquells elements de l'expressió oral, com ara l'accent, els tons i l'entonació.

## Introducció

La prosòdia tracta la manifestació concreta en la producció de les paraules. Des del punt de vista fonètic-acústic, la variació de la freqüència fonamental, la durada i la intensitat que constitueixen els paràmetres prosòdics físics. La prosòdia pot dividir convenientment en dos aspectes:
* El primer considera aspectes suprasegmentals, és a dir, que tracta l'entonació de la frase en el seu conjunt.
* El segon controla la melodia, fenòmens locals de coarticulació, accentuació.
La prosòdia es generava mitjançant sistemes basats en regles, obtingudes a partir d'estudis lingüístics i retocades empíricament fins a aconseguir una parla sintètica acceptable. Actualment es comencen a utilitzar mètodes estadístics sobre bases de dades per generar automàticament models prosòdics.

## Models prosòdics

En la generació de models prosòdics es poden abordar quatre característiques bàsiques:
* La durada segmental
* La intensitat segmental
* Les pauses
* Els moviments melòdics.
L'entonació és bàsicament l'evolució de la freqüència fonamental, mentre que el ritme inclou tant les durades de cada un dels signes de síntesi com la localització i durada de les pauses.
Les variables típicament utilitzades en l'anàlisi de la prosòdia són, per exemple, el tipus d'oració, la durada en temps, el nombre de síl·labes del grup entonatiu, la distància a l'última síl·laba accentuada, la categoria gramatical de la paraula, etc. Les variables útils són diferents per a cada model (entonació, durada o pauses) i, en general, poden ser numèriques o simbòliques. Els patrons entonatius tenen caràcter suprasegmental, és a dir, que afecten globalment a tot un grup entonatiu en lloc de fer-ho particularment sobre cada unitat. Bàsicament, la generació dels patrons consisteix en la determinació de la posició i valor d'una sèrie de colzes d'un model lineal a trams.

## Referències

* ↑ «Prosòdia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Síntesi de veu

### Bibliografia

* González Hermoso, A. & Romero Dueñas, C. (2002): Fonética, Entonación y Ortografía, Edelsa, 2002, ISBN 9788477115113.
* De Cantero, F. J. (2002): Teoría y análisis de la entonación, Universitat de Barcelona, 2002, ISBN 9788483383018.

## Enllaços externs

* L'etiqueta prosòdia Arxivat 2013-07-27 a Wayback Machine. (en anglès)
Viccionari
# Principi de no-intervenció

El principi de no-intervenció és l'obligació dels Estats d'abstenir-se d'intervenir, directament o indirecta, en els assumptes interns o externs d'altre Estat amb la intenció d'afectar la seva voluntat i obtenir la seva subordinació. És un principi del Dret Internacional Públic i deriva directament de la independència de les nacions i el dret d'autodeterminació dels pobles.

## Origen

L'origen del principi de no-intervenció es troba en la Doctrina Monroe desenvolupada el 1823 pel president James Monroe dels Estats Units sota el lema d'«Amèrica per als americans» en funció de la qual va sostenir que les potències europees no tenien dret a intervenir enlloc del continent. Paradoxalment, la Doctrina Monroe va ser considerablement dirigida a detenir la intervenció de les potències imperials europees sobre les recentment independitzades colònies, però va obrir també camí a la intervenció neocolonial dels Estats Units en el continent americà.

## Doctrina Estrada

El 27 de setembre de 1930, Genaro Estrada, llavors secretari de relacions exteriors del govern de Pascual Ortiz Rubio a Mèxic, va enviar una carta a tots els representants d'aquella nació en l'estranger. En ella els va referir un gran principi que fet i fet seria conegut com La doctrina Estrada. En la qual queda perfectament desenvolupat el principi de no-intervenció, encara que amb un enfocament diferent de l'usat per James Monroe. En aquesta doctrina, s'estableix que davant l'existència de governs estrangers i activitats emanades d'ells, Mèxic no es mostraria partidari d'emetre judicis referent a això. Ja que aquesta pràctica es considera denigrant, en el principi que menyscaba la sobirania de tals estats. A més s'estableix que Mèxic tan sols es limitarà a mantenir o retirar als seus agents diplomàtics en altres nacions, així com acceptar o seguir acceptant, segons es consideri necessari, a representants estrangers. Així es fonamenta, per a Mèxic, un principi de no-intervenció en el qual aquest país no es considera en capacitat de jutjar, aprovar o desaprovar a altres nacions.
# (13705) Llapasset

(13705) Llapasset és un asteroide del cinturó d'asteroides. Hi va ser descobert el 19 d'agost de 1998 a l'observatori de Bédoin. Presenta una òrbita caracteritzada per un semieix major de 2,21 ua, una excentricitat de 0,13 i una inclinació orbital de 4,7° pel que fa a l'eclíptica.

## Vegeu també

Cos menor del sistema solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 14 febrer 2024].
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 5 desembre 2023].
* ↑ Afirmat a: JPL Small-Body Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=13705.
* ↑ «(13705) Llapasset» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ «(13705) Llapasset» (en anglés). NASA. [Consulta: 22 desembre 2013].
# Serra d'Arques

La Serra d'Arques és una serra situada als municipis de Biure i Boadella i les Escaules a la comarca de l'Alt Empordà, amb una elevació màxima de 205 metres.
# Raimon Rovirosa i Blanch

Raimon Rovirosa i Blanch (Reus, 1872 - Barcelona, 1930) va ser un advocat i polític català, germà del també advocat i pintor Joan Rovirosa Blanch.
Després del batxillerat a Reus, estudià Dret a la Universitat de Barcelona i es llicencià el 1897. Obrí despatx a la ciutat comtal i ingressà al "Club Autonomista Català" el 1900, una entitat que entre altres coses publicà Regionalisme i particularisme, de Valentí Almirall el 1901. Defensà el lliurepensament en diversos articles a la premsa i el tingué com a ideologia. El 1903 s'uní al Partit Republicà Democràtic Federal i, després d'organitzar el Cercle Republicà de Sants, va ser secretari del Comitè Republicà Federalista de Barcelona, el 1904. El 1906, amb un sector minoritari del Partit Republicà, s'uní a Lerroux. El 1912 va presidir un Primer Congrés per la Llibertat. Amb la Dictadura de Primo de Rivera es retirà de la política i es dedicà a l'advocacia. Va morir a Barcelona el 1930

## Referències

* ↑ «Raimon Rovirosa i Blanch». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 574.
* ↑ «Necrologia». La Vanguardia, 25-01-1931, pàg. 3 [Consulta: 2-IX-2014].
# Takeshirō Matsuura

Takeshirō Matsuura (松浦武四郎, Matsuura Takeshirō) fou un explorador, cartògraf, escriptor, pintor, sacerdot i antiquari japonés. Durant el període Edo i el Bakumatsu va fer sis viatges d'exploració a Ezo, Sakhalín i les Kurils. A principis de l'era Meiji, Matsuura va estar a sou de l'Oficina de Colonització de Hokkaidō. Takeshirō Matsuura és sovint conegut com l'"avi de Hokkaido" per les seues investigacions, escrits i pel fet de ser el creador de gran part de la toponimia de l'illa, inclòs el seu nom, Hokkaido.
Takeshirō Matsuura va nàixer un 12 de març de 1818 a l'actual ciutat de Matsusaka, avui dia a la prefectura de Mie. Des de la seua joventut, Matsuura va rebre una educació religiosa (pràcticament l'única a l'època) i confucianista. Als vin-i-un anys, Matsuura va ingressar com a sacerdot budista de la secta Zen, poc després de recuperar-se d'una malaltia a la ciutat de Nagasaki, servint a la ciutat de Hirado durant tres anys.

## Referències

* ↑ «Matsuura Takeshiro». Matsusaka City. [Consulta: 25 juliol 2020].
* ↑ «Còpia arxivada» (en japanese). Hokkaido Board of Education. Arxivat de l'original el 23 de juliol 2018. [Consulta: 25 juliol 2020].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en japanese). Hokkaido Government. [Consulta: 25 juliol 2020].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en japanese). Matsusaka City. [Consulta: 25 juliol 2020].