# John Cockerill

John Cockerill (Haslington, 3 d'agost 1790 - Varsòvia, 19 de juny 1840) és un empresari britànic que es va establir a Lieja a l'inici del segle xix.
Junts amb el seu germà William (1748-1847) va portar la revolució industrial a Lieja i iniciar la transformació de l'estructura econòmica, basada en els sectors del carbó, ferro i tèxtil.

## Biografia

El seu pare William era un mecànic anglès, que va fugir la pobresa i emigrar amb els seus dos fills grans, William junior i Charles-James, primer a Suècia i després el 1799 va emigrar el 1799 al principat de Lieja a la ciutat de Verviers, on van estar-se en una vella foneria de la fàbrica Simonis. Amb ambdós fills grans va construir les primeres màquines de tèxtil i a poc a poc desenvolupar una benanança. El 1802 va tornar a Anglaterra per cercar els tres altres fills. Durant el primer viatge del pare, John va ser acollit per parents que no es van cuidar gaire de la seva educació i el jove John, negligit a penes havia anat a l'escola dels nou a dotze anys. El pare aviat va deixar Verviers i obrir un taller a Lieja, al qual els seus fills eren els únics treballadors. Pel seu talent comercial i industrial, John aviat va esdevenir cap del taller i el pare a poc a poc es va allunyar dels negocis. El 1815 va construir la primera màquina de vapor. El seu taller a Lieja aviat esdevé massa petit. El 25 de gener del 1817 el rei Guillem I dels Països Baixos li ven el castell i tot els jardins de Seraing, l'antiga residència estival dels prínceps-bisbes de Lieja, per 45.000 francs, una desena part del valor real. El rei li dona la missió de desenvolupar la siderúrgia i l'estat atorga un préstec de 300.000 florins. A poc a poc, els antics jardins a la francesa del castell van transformar-se en tallers industrials. Per a millorar la qualitat de l'acer va reemplaçar el carbó de lleny pel coc. Junt amb la siderúrgia, va desenvolupar la construcció mecànica i la construcció de màquines. El petit poble rural de Seraing va desenvolupar-se en suburbi industrial.
El 1830, la revolució belga sembla amenaçar una breu estona la volada d'aquesta indústria innovadora. El 1833 va tornar a fabricar, i es va fer indispensable quan el petit país decideix de crear una xarxa ferroviària, per a eludir el bloqueig del riu Escalda i del Zuid-Willemsvaart per als neerlandesos. Les fàbriques van produir els rails, les locomotores, els elements per a la construcció dels primers ponts de ferro… Els tallers també construiran paquebots i s'obrí una sucursal de construcció naval a Hoboken prop d'Anvers.
Cockerill va realitzar un dels primers complexos industrials: a l'apogeu, el seu imperi tenia 60 establiments, molts fora de Bèlgica: mines de carbó, alts forns, filatures, tallers de construcció de màquinària, etc. La més coneguda és la S.A. Cockerill-Ougrée que el 1981 va fusionar amb l'acereria Hainaut-Sambre que va esdevenir Cockerill-Sambre fins a la fusió amb Arcelor el 2001.
A Aquisgrà va crear una filatura de llana i una fàbrica de filadores. El 1832 va comprar la mina de plom i de zinc Herrenberg entre Verlautenheide i Haaren al costat d'Aquisgrà. El 1837 va construir una fàbrica de zinc Sankt Heinrichhütte a Münsterbusch, al costat de la mina de zinc, propietat del seu germà James Cockerill. El 1838 va reunir la Sankt Heinrichhutte, la mina de Herrenberg i les altres mines que posseïa en una nova companyia Stolberger Gesellschaft und Metallurgische Gesellschaft zu Stolberg (trad.: Societat de Stolberg i Societat metal·lúrgica de Stolberg.
John Cockerill va morir de la febre tifoide a Varsòvia el 1840 durant un viatge de negocis
* El castell Cockerill a Seraing
* Cort interior del castell
* Escut dels Països Baixos al frontó de la façana interior del castell Cockerill
* Rail de les fàbriques de Cockerill a Ougrée al pont del riu Kwai a Tailàndia

## Llegat

Els alts forns creats per John Cockerill, que en passar al grup Cockerill-Sambre, Arcelor, i finalment al grup indi Arcelor-Mittal van tancar primer els alts forns d'Ougrée el 2005 i el de Seraing el 2011. De l'imperi industrial queda el 2016 la construcció mecànica al grup CMI o Cockerill Mechanical Industries i Cockerill Ringmill, que ara té el nom Arcelor-Mittal Ringmill.
Al pont famós del riu Kwai a Tailàndia, es troben rails Made by John Cockerill, Ougrée, 1911, tot i que el pont i el ferrocarril es van construir entre 1942 i 1943.

## Bibliografia

* Lecocq, A. Portefeuille de John Cockerill: ou Description des machines construites dans les établissements de Seraing depuis leur fondation jusqu'à ce jour, publié avec l'autorisation de la Société Cockerill (e-book gratuït) (en francès). Volume 1. Paris, Lieja: Librairie Industrielle et Scientifique de P. Gouchon, 1854, p. 70.
* Lecocq, A. Portefeuille de John Cockerill: ou Description des machines construites dans les établissements de Seraing depuis leur fondation jusqu'à ce jour, publié avec l'autorisation de la Société Cockerill (e-book gratuït) (en francès). Volume 2. Lieja, París: E. Noblet, 1866, p. 410.
* Pasleau, Suzy. John Cockerill: itinéraire d'un géant industriel. Lieja: Editions du Perron, 1992, p. 207 pages (Technologie et tradition industrielle). ISBN 9782871140870.
* Dhem, Catherine (red.). «John Cockerill». A: Grandes figures en Wallonie. 83. Wavre: Editions Mardaga, 2012, p. 71-72 (Les Cahiers Nouveaux). ISBN 9782804701109.

## Referències

* ↑ «Industrial Revolution». A: Encyclopaedia Britannica (en anglès).
* 1 2 Lotz, Heinrich «John Cockerill in seiner Bedeutung als Ingenieur und Industrieller» (en alemany). Beiträge zur Geschichte der Technik und Industrie, 1920, pàg. 103 - 120.
* ↑ Dhem, 2012, p. 70.
* ↑ «Seraing». A: Encyclopaedia Britannica (en anglès).
* ↑ Riera i Tuèbols, Santiago. Quan el vapor movia els trens: la fabricació de locomotores per La Maquinista Terrestre y Marítima. Volum 14 de Cultura, tècnica i societat. Marcombo, 1998, p. 66. ISBN 9788426711601.
* ↑ Pasquasy, François. Les Hauts Fourneaux d'Ougrée Histoire d'une usine à fonte. Éditeur Céfal, 2008, p. 320. ISBN 978-2-87130-265-0.
* ↑ «Usine sidérurgique ArcelorMittal (ex Cockerill Sambre)».
* ↑ Bodeux, Philippe «Seraing pose les jalons de l'après-hauts-fourneaux». Le Soir, 25-02-2015.