OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Picaflors de Borneo

El picaflors de Borneo (Dicaeum monticolum) és un ocell de la família dels diceids (Dicaeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita bosc molt humid al nord de Borneo.

## Referències

* ↑ «Picaflors de Borneo». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Platja de Torrenostra

La platja de Torrenostra és una platja d'arena del municipi valencià de Torreblanca, a la comarca de la Plana Alta.
Limita al nord amb la platja Nord i al sud amb el parc natural del Prat de Cabanes i té una longitud de 780 m, amb una amplària de 80 m. Dos llargs espigons frenen la força del mar i aturen l'aigua, per la qual cosa resulta ideal per als xiquets. La superfície té poc de pendent i sense desnivells. En els extrems s'acumulen cudols. És una platja molt tranquil·la.
Se situa en un entorn urbà (el de la urbanització Torrenostra), disposant d'accés per carrer i carretera. Compta amb passeig marítim, pàrquing delimitat i accés per a minusvàlids. És una platja abalisada amb eixida d'embarcacions.
Compta amb el distintiu de Bandera Blava des de 1993.

## Vegeu també

* Torreblanca
* Prat de Cabanes-Torreblanca
* Platja Nord (Torreblanca)
* Platges del País Valencià

## Enllaços externs

* Platja de TorrenostraAjuntament de Torreblanca
# Plautia Papiria

La lex Plautia Papiria o també anomenada Silvanis et Carbonis i Silvania Carbonia, va ser una llei romana proposada l'any 89 aC pels tribuns de la plebs Marc Plauci Silvà i Gai Papiri Carbó quan eren cònsols Gneu Pompeu Estrabó i Luci Porci Cató Salonià. La llei disposava concedir la ciutadania romana als inscrits en les ciutats federades i als domiciliats a Itàlia si en seixanta dies es presentaven davant el pretor.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 132 [Consulta: 26 abril 2022].
# Plesiops cephalotaenia

Plesiops cephalotaenia és una espècie de peix de la família Plesiopidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Ryukyu, les Filipines, Borneo i Nova Guinea.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mooi, R.D., 1995. Revision, phylogeny, and discussion of biology and biogeography of the fish genus Plesiops (Perciformes: Plesiopsidae). Life Sci. Contrib. Núm. 159, 108 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Picot dels bambús meridional

El picot dels bambús meridional (Gecinulus viridis) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita boscos de bambú de les terres baixes al sud i est de Myanmar, Tailàndia, nord de Laos i Malaca.
# Picot del Gabon

El picot del Gabon (Dendropicos gabonensis) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita boscos clars de Nigèria, sud de Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, sud-oest, sud, est, nord i nord-oest de la República Democràtica del Congo, sud-oest de la República Centreafricana i l'extrem oest d'Uganda.
# Oberlin (Ohio)

Oberlin és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 8.195 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oberlin tenia 8.195 habitants, 2.678 habitatges, i 1.395 famílies. La densitat de població era de 722,4 habitants per km².
Dels 2.678 habitatges en un 21,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,5% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 47,9% no eren unitats familiars. En el 35,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,7% tenia menys de 18 anys, un 36,9% entre 18 i 24, un 16,4% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.094 $ i la renda mediana per família de 59.358 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.170 $ mentre que les dones 27.308 $. La renda per capita de la població era de 20.704 $. Aproximadament el 6,7% de les famílies i el 19,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Llocs d'interès

* Allen Memorial Art Museum

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oberlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oberlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Lenk im Simmental

Lenk im Simmental és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat al districte d'Obersimmental.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Miami (desambiguació)

«Miami» té aquests significats:
* Miami, ciutat de Florida
* Miami (poble), tribu índia algonquina
* Miami Platja, zona turística pertanyent al municipi de Mont-roig del Camp
# Nemti (nomós)

Nemti (el falcó volador) fou el nom del nomós XVIII de l'Alt Egipte. La capital fou Hutnesut (Alabastronòpolis, avui Sharuna) i ciutat important fou Teudjoi (la grega Ankironònpolis), avui Al-Hiba. El déu principal era Nemti o Nemty, que li donava nom.
# Percey-le-Grand

Percey-le-Grand és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 94 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Percey-le-Grand era de 94 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 24 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 88 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 26 eren segones residències i 15 estaven desocupats. Tots els 88 habitatges eren cases. Dels 47 habitatges principals, 42 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 28 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Percey-le-Grand el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 29 eren actives i 19 eren inactives. Les 29 persones actives estaven ocupades(17 homes i 12 dones).. De les 19 persones inactives 10 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Percey-le-Grand hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 400 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Percey-le-Grand a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Percey-le-Grand a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Leptostomias leptobolus

Leptostomias leptobolus és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Gilbert C. H., 1905. II. The deep-sea fishes of the Hawaiian Islands. A: The aquatic resources of the Hawaiian Islands. Bull. U. S. Fish Comm. v. 23 (pt 2) (for 1903). 577-713.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ McEachran, J.D. I J.D. Fechhelm, 1998. Fishes of the Gulf of Mexico. Volum 1: Myxiniformes to Gasterosteiformes. University of Texas Press, Austin. 1112p.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea. A revised and annotated checklist. Vol. 1. Myxinidae to Synbranchidae. Research Bulletin Núm. 41. Department of Fisheries and Marine Resources, Port Moresby, Papua Nova Guinea. 194 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Poincaré

«Poincaré» té aquests significats:
Poincaré és el cognom de diverses persones i d'alguns conceptes i institucions relacionades amb aquestes persones

## Persones

* Henri Poincaré, matemàtic
* Lucien Poincaré, físic
* Raymond Poincaré, polític, president de la República francesa

## Altres

* Conjectura de Poincaré, teorema matemàtic
* Grup de Poincaré
* Institut Henri Poincaré, institut de recerca matemàtica
* Universitat Henri Poincaré, de Nancy
# Muntanyes de Gurghiu

Les muntanyes Gurghiu (en romanès: Munții Gurghiu, en hongarès: Görgény) són una serralada de les muntanyes Căliman-Harghita dels Carpats orientals, Romania, a la regió de Transsilvània. Tenen una superfície de 581,76 km².
Les muntanyes són relativament baixes, però ben arbrades i naturals boniques. Són coneguts per l’abundància de vida salvatge, inclosos els cérvols, els senglars, els llops i els óssos.
El cim més alt, Vârful Saca Mare, és de 1.776 m. Els pics més destacats inclouen el pic Amza, de 1.695 m, pic Saca Mică a 1.731 m, i Fâncelu a 1.684 m. Les precipitacions mitjanes són d’uns 1.200 mm i temperatura mitjana 4 °C.
Les muntanyes Gurghiu formen part de la cadena muntanyosa volcànica a la banda occidental dels Carpats orientals. Al nord, el riu Mureș els separa de les muntanyes Călimani. Al sud hi ha les muntanyes Harghita i la vall del riu Târnava.
Les muntanyes es van formar durant un període d'activitat volcànica entre fa 9,4 i 5,4 milions d'anys, començant pel nord i movent-se cap al sud.

## Enllaços externs

* György Füleky; Sámuel Jakab «Còpia arxivada». Carpathian Journal of Earth and Environmental Sciences, 2, 1, 2007, pàg. 25–32. Arxivat de l'original el 2011-07-21 [Consulta: 27 setembre 2009].

## Referències

* ↑ Margoi, Dragoș. «Harta traseelor montane din Munții Gurghiului» (en romanès). www.montaniarzi.ro, January 30, 2011. Arxivat de l'original el de setembre 25, 2020. [Consulta: November 27, 2020].
* ↑ «Gurghiu Mountains ringing camp». Milvus Group. [Consulta: 27 setembre 2009].
* ↑ «Evolution of the Neogene Gurghiu Mountains Volcanic Range (Eastern Carpathians, Romania), Based on K-Ar Geochronology». Geologica Carpathica. [Consulta: 27 setembre 2009].
# Pic del Bosc de la Vila

El Pic del Bosc de la Vila és una muntanya de 1.060,1 m alt del límit dels termes comunals de Castell de Vernet i de Vernet, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a la zona sud-occidental del terme de Vernet, i a l'est de la zona central-oriental del terme de Castell de Vernet, al nord-oest del Coll de les Cabres al costat nord-oest del Pic del Coll de les Vanes i del Coll de les Vanes.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «33 - Castell». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «188 - Vernet». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Castell de Vernet, Taurinyà, Vallmanya i Vernet». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8. .

## Referències

* ↑ El Pic del Bosc de la Vila en els ortofotomapes de l'IGN
# La Sylvanire, ou la Morte-vive

La Sylvanire, ou la Morte-vive és una tragicomèdia pastoral de Jean Mairet, escrita el 1630. Dedicada a Marie-Félicie des Ursins, duquessa de Montmorency, l'obra agafa el títol de la peça d'Honoré d'Urfé, publicada tres anys abans. Aquesta tragicomèdia és cèlebre sobretot pel seu prefaci, en el qual l'autor anomena per primera vegada la regla de les tres unitats (temps, lloc i acció).

## Personatges

* L'Amour honeste, pròleg
* Aglante, pastor
* Hylas, pastor
* Tirinte, pastor
* Alciron, pastor
* Sylvanire, pastora
* Fossindre, pastora
* Menandre, pare de Sylvanire
* Lerice, mare de Sylvanire
* El missatger
* El Druida
* El Cor de Pastors
* El Cor de Pastores
L'escena ocorre als boscos.

## En llaços externs

* Text de La Sylvanire, ou La morte-vive, en francès
# París de l'Est

«París de l'Est» té aquests significats:
* Bakú, Azerbaijan
* Beirut, Líban
* Bucarest, Romania
* Budapest, Hongria
* Casablanca, Marroc
* Ghazni, Afganistan
* Hanoi, Vietnam
* Istanbul, Turquia
* Kolkata, Índia
* Lahore, Pakistan
* Manila, Filipines
* Xangai, Xina
* Varsòvia, Polònia
* Bucarest, Romania
* Hanoi, Vietnam
* Manila, Filipines
* Varsòvia, Polonia

## Referències

* ↑ «Vanity Fair, September 1876: Constantinople».
* ↑ «Lonely Planet: Istanbul».
* ↑ «DK Eyewitness Travel: Istanbul».
* ↑ «Fodor's Istanbul».
* ↑ «Global Cities: Istanbul».
* ↑ «The Maltese Levantines of Constantinople».
* ↑ «City of Man's Desire: A Novel of Constantinople».
* ↑ «La Rue Francaise a Istanbul».
* ↑ «Huffington Post: Retire to the Paris of the East».
# Pere Devesa

Pere Devesa fou un orguener espanyol del segle XIV. És tenen noticies de la seva activitat entre 1379 i 1386. Va ser “Mestre de struments” de Barcelona i va construir un orgue per a la catedral de Barcelona. Va treballar al servei de Joan d'Aragó com a constructor d’instruments.

## Referències

* ↑ L.J. «Devesa, Pedro», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol.3
# Liliana Fortuny

Liliana Fortuny (Barcelona, 1976) és una il·lustradora catalana. Formada a l’Escola Massana i a la Llotja de Barcelona. De petita va començar a dibuixar de manera caòtica i autodidacta, estil que ha mantingut. Ha treballat com a animadora per a l'estudi del dissenyador Javier Mariscal, per als espectacles de l'artista Marcel·lí Antúnez i per a diverses productores. També ha creat videoclips i cobertes de discs. Ha il·lustrat llibres com El capital de Karl Marx (Els Llums, 2014) o Tristània Imperial (Babulinka Books, 2015). Col·labora sovint amb l'escriptor Jaume Copons, amb qui ha creat la col·lecció «L'Agus i els monstres» (Combel), sèrie de novel·les gràfiques amb personatges descrits amb humor a través d'il·lustracions caricaturesques i jugant amb l'exageració.

## Referències

* ↑ Benaiges, Núria. «Entrevista amb els autors: ens revelen alguns secrets de «Bitmax&Co»!», 20-04-2021. [Consulta: 3 març 2024].
* ↑ «Barcelona ciutat literària». [Consulta: 18 febrer 2019].
* ↑ Llull, Institut Ramon. «Nou llibre solidari de la sèrie internacional «L’Agus i». [Consulta: 3 març 2024].
* ↑ CCMA. «T6xC3 - Jaume Copons i Liliana Fortuny. Llibrets d'èxit», 29-10-2022. [Consulta: 3 març 2024].
# Pere d'Avinyó

* Per a altres significats, vegeu «Pere d'Avinyó i Mateu».
Pere d'Avinyó (segle xvii) fou un noble català, membre d'una família de la petita noblesa rural empordanesa, instal·lat entre Vilatenim i Peralada, rebia el tractament de donzell. El 1637 va comprar el dret de ser cavaller el 1637 al Francesc d'Erill, comte d'Erill, que també s'encarregà de nomenar-lo. Durant la Guerra dels Segadors va prendre part pel bàndol castellà i fou fet presoner en una escaramussa prop de Roses el juny de 1641. A l'agost, els francesos, demanaven vuit mil ducats i un capità per deixar-lo anar. L'heretà el seu fill Joan d'Avinyó.

## Bibliografia

* Memorial histórico español. vol. 23.. Madrid: Real Academia de la Historia, 1891, pàg. 324, 332 i 344.
* Arxiu de la Corona d'Aragó, Consell d'Aragó, lligall 282, document 20.
# Physoschistura rivulicola

Physoschistura rivulicola és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,8 cm de longitud total.
* 12 radis tous a l'aleta dorsal i 8 a l'anal.
* Línia lateral incompleta, amb 56-57 porus i arribant a l'origen de l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la conca del riu Salween al sud dels Estats Shan (Myanmar), incloent-hi el llac Inle i els seus afluents.

## Amenaces

Les seues principals amenaces són la introducció d'espècies exòtiques (com ara, Tilapia al llac Inle) i la contaminació de l'aigua causada pels residus domèstics i agrícoles.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Singh A., Sen N. & P. Banarescu & T. T. Nalbant, 1982. New noemacheiline loaches from India (Pisces, Cobitidae). Trav. Mus. Hist. Nat. “Grigore Antipa” v. 23 (for 1981). 201-212.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 Hora, S. L., 1929. Notes on fishes in the Indian Museum. XVII. Loaches of the genus Nemachilus from Burma. Records of the Indian Museum (Calcuta) v. 31 (pt 4): 311-334, Pls. 14-15.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* ↑ Kottelat, M., 1989. Zoogeography of the fishes from Indochinese inland waters with an annotated check-list. Bull. Zoöl. Mus. Univ. Amsterdam 12(1): 1-55.
* ↑ GBIF (anglès)
* 1 2 UICN (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (editors), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Oberon (Dakota del Nord)

Oberon és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 81 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oberon tenia 81 habitants, 38 habitatges, i 21 famílies. La densitat de població era de 92 hab./km².
Dels 38 habitatges en un 15,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 44,7% no eren unitats familiars. En el 42,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 19,8% entre 25 i 44, un 29,6% de 45 a 60 i un 22,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.750 $ i la renda mediana per família de 45.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.833 $ mentre que les dones 15.625 $. La renda per capita de la població era de 14.348 $. Entorn del 19% de les famílies i el 25% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oberon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oberon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Muntanyes de Judea

Les Muntanyes de Judea també anomenades Turons de Judea (en hebreu: הרי יהודה) (transliterat: Harei Yehuda) (en àrab: جبال الخليل) (transliterat: Jibal al-Khalil) són una serralada muntanyosa que es troba en l'Àrea de Judea i Samaria (Cisjordània) on Jerusalem i diverses altres ciutats bíbliques es troben. Les muntanyes arriben a una altura d'1.000 metres. Estenent-se en direcció nord-sud, les muntanyes de Judea abasten Jerusalem, Hebron, Betlem, i Ramal·lah. La serralada forma una divisió natural entre la plana costanera a l'oest, i la Vall del Jordà a l'est. Les muntanyes de Judea van ser molt boscoses en l'antiguitat. Els turons estan formats per un sòl de terra i pedra calcària dura.

## Referències

* ↑ Peter N. Peregrine, Melvin Ember, ed. Encyclopedia of Prehistory: South and Southwest Asia. 8. Retrieved 2012-02-13.
# Piranga dentada

La piranga dentada (Piranga lutea) és un ocell de la família dels cardinàlids (Cardinalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i sabanes d'Amèrica Central i del Sud, des de Costa Rica i Panamà, cap al sud. a través de Colòmbia fins Bolívia, Veneçuela, Guaianes i nord del Brasil.

## Taxonomia

Considerada un grup subespecífic de la piranga hepàtica (Piranga hepatica) passa a ser considerada una espècie de ple dret arran alguns estudis de principis de segle xxi.

## Referències

* ↑ piranga hepàtica«Piranga dentada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/10/2022(català)
* ↑ RS Ridgely et PJ Greenfield. 2001. The Birds of Ecuador, Volume I. Status, Distribution, and Taxonomy. Cornell University Press, Ithaca, New York. ISBN 0-8014-8720-X