OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escombratge

L'escombratge és el nom donat a una de les tècniques fotogràfiques utilitzades per reflectir el moviment en una imatge. Rep el nom de la sensació que produeix i del moviment realitzat amb la càmera. En els escombratges l'element en moviment apareix nítid (o lleugerament borrós) i els elements estàtics es mostren difuminats o moguts.

## Tècnica

Per aconseguir un escombratge no s'ha d'utilitzar una velocitat d'obturació especialment lenta, sinó mitja ( 1/60 o 1/30). Fet això s'ha de triar l'element en moviment i seguir amb la càmera, de manera que s'inverteix la realitat però es transmet el moviment d'una manera molt potent:
* L'element en moviment es veu nítid i detingut.
* Els elements voltant, fonamentalment en el fons i si són estàtics, apareixen moguts o difuminats.
L'escombratge requereix certa pràctica amb la càmera atès que en el moment de l'exposició el visor no mostra la imatge-perquè s'eleva-. Es recomana adquirir una postura còmoda per al moment de fer la fotografia i forçar la posició inicial (girant el cos sense moure els peus) per "escombrar" l'objecte en moviment. Quan s'hagi assolit la posició buscada, s'efectua l'exposició.

## Efecte

En definitiva, l'efecte de l'escombratge consisteix en posar en el punt de vista l'element en moviment, invertint així la realitat:
* Els elements en moviment es veuen nítids i estàtics: es congela el seu moviment.
* Els elements del voltant, fonamentalment al fons i si són estàtics, apareixen moguts.
L'escombratge compta amb una certa dificultat i requereix certa pràctica amb la càmera, ja que hem d'anteposar-nos a la situació escollint l'enquadrament i la velocitat abans que arribi l'element en moviment. És recomanable adoptar una posició còmoda i seguidament, efectuar l'exposició amb els assajos necessaris per a encertar en la velocitat (en el cas de no comptar amb una experiència prèvia).

## Mètodes addicionals

Existeixen altres maneres d'aconseguir l'escombratge sense fer-lo. L'efecte es pot aconseguir mitjançant filtres òptics de desenfocament o amb filtres digitals disponibles a les aplicacions de tractament digital com GIMP o Photoshop.

## Galeria d'exemples

* Exemple 1
* Exemple 2
* Exemple 3
* Exemple 4

## Referències

* ↑ Caputo, Robert «Guía de fotografía de viajes». RBA, 2006a ed., pàg. 72-73.(castellà)
# Escalona

«Escalona» té aquests significats:
* Ducat d'Escalona, títol nobiliari espanyol creat per Enric IV el 1472 a favor de Juan Pacheco, marquès de Villena
* Toponímia:
** Escalona del Alberche o Escalona, municipi de la província de Toledo, Espanya
** Paredes de Escalona, municipi de la província de Toledo
** El Casar de Escalona, municipi de la província de Toledo
** Escalona (Osca), nucli de població al municipi de Puértolas, província d'Osca
** Escalona del Prado, municipi de la província de Segòvia
** Embassament d'Escalona, embassament del riu Escalona
** Riu Escalona, riu de les comarques centrals del País Valencià, afluent del Xúquer
# Escalona del Prado

Escalona del Prado és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 602 | 599 | 587 | 612 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Escalona del Prado Arxivat 2011-06-24 a Wayback Machine.
* Pàgina sobre Escalona del Prado Arxivat 2007-09-13 a Wayback Machine.
* Web de la joventut d'Escalona del Prado Arxivat 2008-05-03 a Wayback Machine.
# Ermita del Remei (Camprodon)

L'ermita del Remei és un edifici de Camprodon (Ripollès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'ermita del Remei, més coneguda per la gent del país com "La Capella" està ubicada al costat del poble de Beget, pel cantó de solell del puig anomenat el Rost. És una menuda edificació d'una sola nau i absis semicircular orientat al sud. Mesura uns 5 m d'amplada i 9 de llargada. Pel costat de llevant veiem dos ulls de bou i la sagristia annexa a la capella. La porta d'ingrés està orientada al nord, amb una finestra al cantó esquerre i el campanar d'espadanya d'un sol ull, amb campana. Hi ha una pedra, potser d'una reconstrucció, que porta la data 1769. A l'interior l'absis semicircular està tapat pel retaule. L'altar porta la data 1864 pintada. Hi ha quatre imatges de fusta, talles possiblement corresponents a l'època de l'altar, que corresponen a sant Sebastià, antiga advocació de la capella, sant Grau, santa Llúcia i la mare de Déu del Remei.

## Referències

* ↑ «Goigs a sant Sebastià, venerat a Beget». [Consulta: 2019].
* ↑ «Ermita del Remei». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Ermita del Roser (la Vall d'Uixó)

L'ermita del Roser, situada al carrer homònim, al barri de l'Alcúdia o del Roser, un dels barris històrics de la localitat de Vall de Uxó, a la comarca de la Plana Baixa, és un temple catòlic catalogat com Bé de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007); amb nombre d'identificació 12.06.126-015. És una de les ermites més antigues de la localitat, i potser la més antiga que es conserva a l'interior del nucli urbà.

## Història

La seva construcció data de finals del segle xvi o principis del XVII, i el més segur és que s'erigís sobre les restes d'una mesquita musulmana. En un primer moment va ser la seu temporal de la parròquia del Sant Ángel Custodio, fins que més tard es va dur a terme la construcció del temple sota aquesta advocació i el temple va passar a convertir-se en un nou temple sota l'advocació de la Verge del Rosari.
Quan en 1609 s'expulsa als moriscos, i a causa del descens de la població de la zona, el temple d'abandona, i fins fa poc no es va dur a terme la seva reconstrucció.

## Descripció

L'ermita és de petites dimensions, trobant-se en l'actualitat emmarcada entre habitatges particulars. La façana, que és l'única cosa que pot observar-se externament del temple, es remata en frontó triangular trencat per la presència d'un campanar d'espadanya amb buit de mig punt per a la campana i rematada de creu de forja.
Per accedir al temple cal pujar una escala que condueix a la porta, de fusta i amb llinda. Damunt de la porta s'obre una fornícula rectangular on pot observar-se un retaule ceràmic de la Verge i sengles obertures de mig punt a cada costat. A més, sobre aquestes obertures hi ha una cornisa, que recorre tota l'amplària del frontó dividint-ho en dues parts.

## Festivitat

El temple només té culte els dies 7 de cada mes. A més, la barriada en la qual se situa, festeja a la seva patrona el primer diumenge del mes d'octubre, duent-se a terme tant actes religiosos com a populars.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Ermitas de La Vall d'Uixó | Ermitas en casco urbano». Arxivat de l'original el 2018-08-02. [Consulta: 2 agost 2018].
* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 2 agost 2018].
* ↑ «Vall D'Uixó :: Destino Provincia de Castellón» (en castellà). [Consulta: 2 agost 2018].
* ↑ «Pueblo con encanto: La Vall d´Uixó (Castelló)». [Consulta: 2 agost 2018].
* ↑ turismodecastellon@dipcas.es, Patronato Provincial de Turismo de Castellón. «Ermita del Roser (Vall d`Uixó), rutas culturales por el interior de Castellón» (en castellà). [Consulta: 2 agost 2018].
# Església de Kiruna

L'església de Kiruna (suec: Kiruna kyrka: Kiruna kyrka) és un edifici eclesiàstic, església parroquial de Kiruna, Suècia. El 2001, l'església va ser votada pel poble suec com l'edifici públic més bonic de Suècia.

## Història

L'església va ser construïda entre 1909–1912, i consagrada per Bisbe Olof Bergqvist el 8 de desembre de 1912. Des del 1913, l'església és dins la parròquia de Jukkasjärvi dins la diòcesi de Luleå. Gustaf Wickman va ser l'arquitecte de l'església i la pintura del retaule és una obra del Príncep Eugeni, Duc de Närke.

## Referències

* ↑ «Kiruna in Brief». Municipi de Kiruna. Arxivat de l'original el 25 de maig 2011. [Consulta: 25 maig 2011].
* 1 2 «Summer 2011» p. 2. Kiruna Lappland Ekonomisk Förening. Arxivat de l'original el 20 de juny 2011. [Consulta: 20 juny 2011].
* ↑ «Kiruna kyrka» (en suec). Jukkasjärvi Parish. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 24 octubre 2015].
* 1 2 «Kiruna Kyrka» (en suec). Kiruna Lappland Ekonomisk Förening. Arxivat de l'original el 25 de maig 2011. [Consulta: 25 maig 2011].

## Enllaços externs

* Parròquia de Jukkasjärvi (suec)
# Espondilolistesi

L'espondilolistesi és el desplaçament d'una vèrtebra en comparació amb una altra. Tot i que alguns diccionaris mèdics defineixen l'espondilolistesi específicament com el desplaçament frontal o anterior d'una vèrtebra sobre la vèrtebra inferior a ella (o al sacre), sovint es defineix als llibres de text mèdics com a desplaçament en qualsevol direcció. L'espondilolistesi es classifica en funció del grau de lliscament d'un cos vertebral en relació amb el cos vertebral adjacent següent. L'espondilolistesi es classifica com una de les sis etiologies principals: degenerativa, traumàtica, displàstica, ístmica, patològica o postquirúrgica. L'espondilolistesi es produeix amb més freqüència a la columna lumbar, principalment a nivell L5-S1, amb el cos vertebral L5 que es desplaça anteriorment sobre el cos vertebral S1.

## Referències

* ↑ «spondylolisthesis». [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «spondylolisthesis». [Consulta: 7 setembre 2017]., in turn citing: Miller-Keane Encyclopedia and Dictionary of Medicine, Nursing, and Allied Health, Seventh Edition. Copyright date 2003 Dorland's Medical Dictionary for Health Consumers. Copyright date 2007 The American Heritage Medical Dictionary. Copyright date 2007 Mosby's Medical Dictionary, 9th edition McGraw-Hill Concise Dictionary of Modern Medicine. Copyright date 2002 Collins Dictionary of Medicine. Copyright date 2005
* ↑ Introduction to chapter 17 in: Thomas J. Errico, Baron S. Lonner, Andrew W. Moulton. Surgical Management of Spinal Deformities. Elsevier Health Sciences, 2009. ISBN 9781416033721.
* ↑ Page 250 in: Walter R. Frontera, Julie K. Silver, Thomas D. Rizzo. Essentials of Physical Medicine and Rehabilitation. 3. Elsevier Health Sciences, 2014. ISBN 9780323222723.
* ↑ Shamrock, Alan G.; Donnally III, Chester J.; Varacallo, Matthew. Lumbar Spondylolysis And Spondylolisthesis. StatPearls Publishing, 2019.
* 1 2 Tenny, Steven; Gillis, Christopher C. Spondylolisthesis. StatPearls Publishing, 2019.
# Esther Bendahan Cohen

Esther Bendahan Cohen (Tetuan, 1964) és una escriptora espanyola d'origen sefardita. Es va establir amb la seva família a Madrid, on va estudiar psicologia i filologia francesa. És directora del programa de televisió «Shalom» (La2) i Cap de Programació de Casa Sefarad-Israel.

## Obres

* Soñar con Hispania (amb Ester Benari), Ediciones Tantín, 2002
* La sombra y el mar, Morales del Coso, 2003
* Deshojando alcachofas, Seix Barral, 2005
* Déjalo, ya volveremos, Seix Barral, 2006
* La cara de Marte, Algaida, 2007.
* El secreto de la reina persa, La Esfera de los Libros, 2009.
* Pene, 2011.
* Tratado del alma gemela, 2012.

## Premis

* Premio Tigre Juan, 2006 amb La cara de Marte.
* XXII Premio Torrente Ballester, 2012 amb Tratado del alma gemela

## Traduccions

* Au nom de l'Autre: Réflexions sur l'antisémitisme qui vient , Alain Finkielkraut, Seix Barral, 2005 (amb Adolfo García Ortega).

## Enllaços externs

* Su ficha en Seix Barral
* Su ficha en La Esfera de los Libros Arxivat 2009-06-07 a Wayback Machine.
* Déjalo, ya volveremos, Capítulo 1 PDF
# Ernst Klimt

Ernst Klimt (Baumgarten, Viena, 3 de gener de 1864; † Penzing, Viena, 9 de desembre de 1892) va ser un pintor austríac. Germà de Gustav Klimt, va morir a una edat primerenca.

## Biografia

Ernst Klimt va néier el 3 de gener de 1864 en una família d'artistes. Era el tercer de set fills del matrimoni d'origen bohemi compost pel gravador Ernst Klimt d. Ä. (1834-1892) i Anna Rosalia Klimt, nascuda Finster (1836-1915), en el que llavors era el barri occidental de Baumgarten (Viena). Va passar una infància normal en el setè districte de Viena (Burggasse 47), en circumstàncies molt modestes.
En 1891 es va casar amb Helene Flöge, la germana d'un amic de Gustav Klimt, Emilie Flöge, que aviat va donar a llum a una filla, cridada també Helene. El juliol del 1892 el pare d'Ernst Klimt va morir, als 59 anys. Ernst Klimt fill va morir inesperadament el 9 de desembre d'aquest any, d'una pericarditis. Gustav Klimt es va fer càrrec de la vídua i de la seva neboda després de la mort del seu germà. A més va acabar alguns dels quadres inacabats del seu germà mort.
Ernst Klimt va ser enterrat en el cementiri Baumgartner. La creu de la tomba va ser dissenyada per Gustav Klimt i fabricada per Georg Klimt.

## Trajectòria

Ernst Klimt va assistir des de 1877 a l'Escola d'Arts Aplicades del Kunsthistorisches Museum de Viena, museu austríac d'Art i Indústria des de 1876, com el seu germà major, Gustav Klimt. Ernst i Gustav eren estudiants de Ferdinand Laufberger (1829-1881), un pintor i decorador de gran prestigi en la Viena de 1870. El seu professor, per exemple, va facilitar el contacte entre els germans Klimt i Hans Makart i va ajudar els dos germans a cooperar en l'execució de la desfilada en honor de les noces de plata de la parella imperial en 1879.
En 1881, els germans Klimt van fundar, al costat del seu amic Franz Matsch (1861-1942), un company de l'escola d'art, una Künstler, una comunitat d'estudi que els servirà dos anys més tard per donar el salt al seu propi estudi a Viena, al carrer Sandwirtgasse 8 (1888-1890).12 Cap a 1891 apareix com a adreça de l'estudi de la Compagnie el carrer Josefstädter Straßi, 21 (enfront del Theater in der Josefstadt). La companyia ha dissenyat, entre altres pintures de cortina i de sostre per al teatre en Liberec, Karlovy Vary i 1885 en Fiume, 1885 pintura del sostre a Viena Hermes Vila, 1886-1888, els frescs del sostre en les dues escales de l'edifici nou del Burgtheater i 1891/1892 el Zwickel- i Interkolumnienbilder en el buit de l'escala del Kunsthistorisches Museum de Viena. Les majors comandes d'Ernst Klimt inclouen altres cinc pintures per al sostre del castell Mondsee i del romanès castell Peliș, en Sinaia (Romania).
# Errazkin

Errazkin és una localitat navarresa inclosa al municipi de Larraun. Es troba a 45 km de Pamplona. El 2014 tenia 77 habitants, amb una densitat de població de 5,43 hab/km² i una superfície de 4,82 km².

## Referències

* ↑ «Errazkin | www.navarchivo.com». [Consulta: 14 desembre 2020].
# Errekaldeberri

Errekaldeberri (també Errekaldeberri-Larraskitu) és un barri del districte bilbaí d'Errekalde. Té una superfície de 110,53 hectàrees i una població de 18.179 habitants (2004). Limita al nord amb el barri de Basurtu, a l'est amb Ametzola, Iralabarri i San Adrian, i a l'oest i sud amb les muntanyes d'Arraitz, Errastaleku i Ganeta. Està construït sobre el riu Helgera, un riu subterrani que desemboca a l'Ibaizabal.
Fins fa una dècada estava separat de la ciutat per les línies ferroviàries de FEVE d'Ametzola. Només l'unien els ponts del carrer Gordóniz i Urkiola. A més d'això, influenciat per la falta de planificació, l'autovia A-8 separa el barri en dos. Amb la nova ordenació, el barri ha canviat totalment el seu aspecte, s'han construït xalets, nous habitatges i zones de passeig.

## Transports

És un barri molt proper al centre i amb unes excel·lents comunicacions amb el centre de la ciutat.
* Bilbobus: Línies per Errekaldeberri:
| Línia | Recorregut | Freqüència (minuts) |
| 27 | Arabella - Betolatza | 15´ |
| 57 | Miribilla - Ospitalea | 60´ circula de dilluns a divendres |
| 72 | Larraskitu - Castaños/Gazteleku | 12´ |
| 76 | Artatzu/Xalbador - Moyua | 20´ |
| 77 | Peñascal - Mina del morro | 12´ |
| A8 | San Justo - Ametzola | 60´ |
* FEVE i Rodalies Renfe: El pont de Gordóniz, ara modernitzat i integray en l'entorn amb habitatges nous de standing mitjà i alt, uneix el barri de La Casilla amb el d'Errekaldeberri, es troba una parada de tren (Ametzola), i una altra d'autobús quedant tota la zona ben comunicada.
# Estructura (escultura)

«Estructura» té aquests significats:
* Estructura, escultura al carrer Conde de Toreno d'Oviedo.
* Estructura, escultura a la plaça del General Primo de Rivera d'Oviedo.

## Vegeu també

* Estructura
# Eulàlia Valeri i Ferret

Eulàlia Valeri i Ferret (Barcelona, 1936) és una narradora i poeta catalana.
Mestra i bibliotecària de professió, s'ha destacat en la literatura infantil: Cada ocell al seu niu (1968), Veniu a buscar tresors (1971), El gegant Velihua (1975), Notxa (1977), Ploma daurada (1978). També ha col·laborat en obres col·lectives pedagògiques com Eina (1973) i ha adaptat diverses faules tradicionals per a escolars. En el camp de l'assaig destaca Quins llibres han de llegir els nens (1976) i en la poesia per infants Les quatre estacions (1986), Aire i llum (1986) i Les flors (1988)

## Referències

* ↑ «Eulàlia Valeri i Ferret». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Exèrcit Xiang

L'Exèrcit Xiang (xinès tradicional: 湘軍, xinès simplificat: 湘軍, pinyin: Xiāng Jūn) va ser un exèrcit organitzat per Zeng Guofan (曾國藩) de les existents milícies regionals i locals de tuanlian (團練) per contenir la revolta Taiping en la Xina (del 1850 fins al 1864). El nom és pres de la regió de Hunan, on es va reclutar l'exèrcit. L'exèrcit va ser finançat a través dels nobles locals i l'alta burgesia, com oposició a la centralitzada Dinastia Qing manxú. Tot i que es va aixecar específicament per abordar els problemes a Hunan, l'exèrcit va formar el nucli del nou sistema militar Qing, i com a tal, debilitant per sempre la influència manxú en l'exèrcit. Aquest traspàs del comandament centralitzat és comunament assenyalat com una de les principals raons per la final caiguda de la dinastia Qing i l'aparició dels senyors de la guerra regionals a la Xina durant la primera meitat del segle xx.

## Referències

* ↑ Rowe, William T.. China's last empire : the great Qing. Cambridge, Mass.: Belknap Press of Harvard University Press, 2009. ISBN 978-0-674-03612-3.
# Far de San Juan de Salvamento

El far de San Juan de Salvamento (conegut també com el far de la fi del món) es troba al nord-est de l'Illa dels Estats, Província de Terra del Foc, Antàrtida i Illes de l'Atlántico Sud, a la Patagònia, al sud de l'Argentina. És el far més antic de l'Argentina i el primer a ser edificat en aigües australs. La novel·la de Jules Verne El far de la fi del món, li va donar fama i el seu sobrenom.

## Origen del nom

El promontori rocós on s'aixeca el far va ser batejat "cap San Juan" el 29 de gener de 1706 per Jean Nouail o Nouaille, sieur du Parc, capità del navili corsari Sage-Salomon, del port bretó de Saint-Malo. L'afegit "de Salvamento" fou imposat per August Lasserre l'abril de 1884, durant la construcció del far, a fi de deixar patent la seva finalitat. El nom San Juan de Salvamento es va estendre a l'entorn del cap i en particular al petit port que va ser instal·lat en una badia propera.

## Característiques

És una casa octogonal de 6,50 m d'altura total, situada sobre un promontori rocós, a 60 m sobre el nivell del mar. Està construïda en fusta de cedre, amb un sostre de zinc rematat per una bola del mateix material. No té llanterna, i la llum és projectada a través d'una finestra que dona al mar. Uns panells solars li subministren l'energia elèctrica necessària.

## La rèplica de la Rochelle

L'any 2000, André Bronner va impulsar la construcció d'una rèplica del far original de San Juan de Salvamento, davant de la costa de la Rochelle, a la costa atlàntica de França. També s'anomena Far de la Fi del Món, i aquest far està construït dins del mar, sobre pilars.

## Galeria

* Fotografia antiga.
* El far l'any 1898.
* Recreació del far a Ushuaia (2008).
* Interior del far l'any 2008.
* Far de la Fi del Món de La Rochelle, França.

## Vegeu també

* Far Les Éclaireurs

## Referències

* ↑ Ubicación del Faro e imágenes en 3D en sketchup.google.com
* ↑ Naves francesas que exploraron los mares de Chile.
* ↑ Arxivat 2013-10-04 a Wayback Machine. En archivoshistoricos.com.ar, Lugares de Argentina, Ushuaia, Lugares propuestos para su declaratoria, San Juan de Salvamento.
* ↑ El fin del mundo tendrá su faro. Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. lanacion.com, 30 de enero de 1998.
# Eva Beer

Eva Beer (? 1892 - ? 1977) va ser una botànica, i professora neerlandesa.

## Algunes publicacions
### Llibres

* eva Beer, herman johannes Lam, eva Beer, herman johannes Lam Lam. 1936. The Verbenaceae, collected in Papua by L. J. Brass for the Archbold Expedition. Ed. Am. Museum of Natural History

## Font

* Jacobs, M. 1984. Herman Johannes Lam (1892-1977) : the life and work of a Dutch botanist. 271 p. ISBN 90-6203-545-0

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* «Eva Beer». Índex Internacional de Noms de Plantes (IPNI). Reial Jardí Botànic de Kew, Herbari de la Universitat Harvard i Herbari Nacional Australià (eds.).
# Chervettes

Chervettes és un municipi francès situat al departament del Charente Marítim i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 128 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chervettes era de 128 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 70 habitatges, 55 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 10 estaven desocupats. Tots els 70 habitatges eren cases. Dels 55 habitatges principals, 51 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 14 en tenien tres, 19 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 52 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chervettes el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 16 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 84 persones, 55 eren actives i 29 eren inactives. De les 55 persones actives 51 estaven ocupades (27 homes i 24 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 29 persones inactives 13 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Chervettes hi havia 57 unitats fiscals que integraven 138 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 14.899 €.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'any 2000 a Chervettes hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chervettes a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chervettes a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.