OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oshkosh (Nebraska)

Oshkosh és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 887 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oshkosh tenia 887 habitants, 413 habitatges, i 249 famílies. La densitat de població era de 511,2 habitants per km².
Dels 413 habitatges en un 23,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,2% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 39,7% no eren unitats familiars. En el 37,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,6% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 21,8% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 29,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.135 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.303 $ mentre que les dones 18.000 $. La renda per capita de la població era de 16.292 $. Aproximadament el 9,5% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oshkosh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oshkosh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Machipanda

Machipanda és una vila i posto de Moçambic, situat a la província de Manica. El 2007 tenia 13.742 habitants. Hi ha una terminal del CFM Centro que enllaça el port de Beira a Moçambic amb Zimbabwe.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2007-12-19. [Consulta: 19 desembre 2007].
* ↑ «Perfil do Distrito de Gondola» (en portuguese). Ministry of State Administration, 2005. [Consulta: 12 novembre 2016].
# Jadwiga Gawrońska

Jadwiga Gawrońska (Grudziądz, 23 de setembre de 1912 - Grudziądz, 29 de gener de 2004) va ser una atleta polonesa, especialista en curses de velocitat, que va competir entre les dècades de 1930 i 1930.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en la prova dels relleus 4×100 metres del Campionat d'Europa d'atletisme de 1938. Formà equip amb Otylia Kaluzowa, Barbara Ksiazkiewicz i Stanisława Walasiewicz. També guanyà 5 títols nacionals i obtingué 4 rècords nacionals.

## Millors marques

* 60 metres. 7,9" (1938)
* 100 metres. 12,8" (1937)
* 200 metres. 26,8" (1938)

## Referències

* 1 2 Henryk Kurzyński, Maciej Rachwalski, Andrzej Socha, Tadeusz Wołejko, Historia polskiej kobiecej lekkoatletyki w okresie międzywojennym, Varsòvia 2008, pàg. 306-307 (polonès)
# Philip Newman

Philip Newman (Manchester, Anglaterra, 12 de maig de 1904 - Palma, 4 de setembre de 1966) fou un gran violinista anglès, el principal fundador del Festival Internacional de Música de Pollença.
Era fill de Harris Newman, un famós cantant de la seva època (mort el 1954). Estudià en el Manchester College of Music per començar els seus estudis de música amb el famós violinista rus, Adolf Brodsky. El 1924 el seu mestre el recomanà per estudiar en el Conservatori reial de Brussel·les, per ser alumne d'Albert Zimmel, que era així mateix, l'ajudant d'Eugène Ysaÿe. També fou alumne dels violinistes Henri van Hecke i César Thomson. Gràcies a la seva relació al professor Ysaÿe, començaria la seva amistat amb el seu fill, Antonie Ysaÿe, que seria també el seu representant. Entre 1928 i 1932 estudià a Berlín (Alemanya) amb el conegut violinista Willy Hess.
Fou amic dels millors músics i violinistes del moment com David Óistrakh, Aaron Rosand, Michael Rabin, Zino Francescatti, Lola Bobesco, Pau Casals, Stravinski, Schweitzer o Leonid Kógan. A causa de la Segona Guerra Mundial, Newman viatjà a Portugal per fugir de la guerra. En aquest país organitzà, promulgà els concerts benèfics com del Concert de la Creu Roja Internacional o per refugiats de la guerra.
Un cop finalitzada la guerra en 1950 abandonà Portugal i començà a recórrer Europa donant gires. En 1954 viatjà a l'Àfrica per fer concerts per les colònies belgues. En acabar els seus concerts per Àfrica, viatjà per primer cop a Espanya, convidat pel seu gran amic Pau Casals per a assistir al Festival de Prades (actual Festival Pau Casals). En 1961 viatjà per primera vegada a Mallorca i visita Pollença. Llavors decidí crear el Festival Internacional de Música de Pollença, que quedà fundat en 1962. El 4 de setembre donà el seu darrer concert en el festival pollencí.
Morí d'un atac de cor a la cambra de l'hostal San Luis de Palma, el 23 de novembre de 1966. Al cap de poc, el doctor Alfons Jaume va acabar el seu bust que quedà en el claustre del Convent de Santo Domingo de Pollença, lloc on es realitza el festival que va fundar.
L'Ajuntament de Pollença el va nomenar Fill Adoptiu de Pollença i el donà un carrer que duu el seu nom.

## Distincions

* Membre del jurat del Concurs Musical Internacional "Reina Elisabet" (abans Concurs de Violí Ysaÿe) 1937.
* Membre del jurat del Concurs de Violí "Txaikovski" Moscou (Rússia)- Durant molts anys.
* Professor privat de violí i amic personal de la reina Elisabet de Bèlgica, o Elisabet de Baviera, mare de Leopold III de Bèlgica. Des de 1937 a 1965.
* Professor de violí de l'Acadèmia Nacional de Música de Lisboa.

## Premis

* Primer premi de Violí de Brussel·les.

## Referències

* Biografia de Philip Newman de Cheniston K. Roland. 1997.
* http://www.culturapollensa.com/es/philip-newman-hijo-adoptivo-de-pollensa/ Arxivat 2009-01-22 a Wayback Machine.
# Kimura (cràter)

Kimura és un petit cràter d'impacte que es troba en la cara oculta de la Lluna, més enllà del terminador sud-est. Es localitza a l'oest-nord-oest del cràter Fechner, en la vora nord-est d'una conca sense nom.
Es tracta d'un cràter relativament recent que no ha estat significativament sotmès a l'erosió d'impactes posteriors. La vora és esmolada, i les parets internes s'inclinen cap al fons sense formar terrasses. El perímetre és aproximadament circular, amb les vores nord-est i sud-oest lleugerament deformades. El sòl interior presenta un perímetre irregular, amb alguns cràters minúsculs en el seu contorn.
El nom del cràter va ser adoptat per la UAI en 1970.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* ↑ "Kimura (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

### Altres referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 14 novembre 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 14 novembre 2018].
# Marc Cluvi

Marc Cluvi (en llatí Marcus Cluvius) va ser un ric banquer de Puteoli, íntim amic de Ciceró. Formava part de la família dels Cluvi, que eren originaris de la Campània.
Ciceró, l'any 51 aC li va donar una carta de presentació per a Minuci Therme que era propretor a Àsia, ja que Cluvi volia anar allí per cobrar alguns deutes de ciutats o particulars. En el seu testament va legar part de les seves propietats a Ciceró.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/822?rgn=full+text;view=image;q1=CluviiSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 807. ]
# Osidda

Osidda (en sard, Osidde) és un municipi italià, dins de la província de Nuoro. L'any 2007 tenia 266 habitants. Es troba a la regió de Barbagia di Nuoro Limita amb els municipis de Bitti, Buddusò (OT), Nule (SS) i Pattada (SS).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Giovanni Mossa | Llista Cívica |
# Léo Vincent

Léo Vincent (Vesoul, Alt Saona, 6 de novembre de 1995) és un ciclista francès. Professional des del 2017, actualment corre a l'equip FDJ. Combina la carretera amb el ciclocròs.

## Palmarès

* 2014
** Vencedor d'una etapa al Tour del Jura
* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Ronda de l'Isard d'Arieja
** Vencedor d'una etapa al Tour del País de Savoia
* 2016
** 1r al Tour del Jura i vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2018. 77è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Philip Norman

Philip Norman (13 d'abril de 1943) un autor anglès, novel·lista, periodista i dramaturg. És conegut per les seves aclamades biografies de The Beatles, The Rolling Stones, Buddy Holly i Elton John. Els seus altres llibres inclouen estudis similars de John Lennon, Mick Jagger, Paul McCartney i Eric Clapton.

## Biografies publicades

* Shout!: The True Story of the Beatles (1981), ISBN 0-241-10300-2, ISBN 0-241-10631-1
* Symphony for the Devil: The Rolling Stones Story (1984), ISBN 0-671-44975-3
* The Life and Good Times of the Rolling Stones (1989), Century
* Days in the life: John Lennon Remembered (1990), ISBN 0-7126-3922-5
* The Stones (1993, updated w/ a new afterword), Penguin
* Elton or Elton John (1991), ISBN 0-09-174838-0 or ISBN 0-517-58762-9
* Shout!: The Beatles in their Generation (1996), ISBN 0-684-83067-1
* Buddy: The Biography (1997), ISBN 0-684-83560-6 or ISBN 0-330-35223-7
* Sir Elton: The Definitive Biography (2001), ISBN 0-7867-0820-4
* The Stones: The Acclaimed Biography (2002), ISBN 0-330-48057-X
* John Lennon: The Life (2008), ISBN 0-06-075401-X
* Mick Jagger (2012), ISBN 94-004-0204-X
* Paul McCartney: The Biography (2016), ISBN 978-0060754013
* Slowhand : the life and music of Eric Clapton (2018)

## Referències

* ↑ , 13 abril 2014, p. 55.

## Bibliografia

* Badman, Keith. The Beatles Diary Volume 2: After the Break-Up 1970–2001. Londres: Omnibus Press, 2001. ISBN 978-0-7119-8307-6.
* Norman, Philip. Paul McCartney: The Life. Nova York, NY: Little, Brown and Company, 2016. ISBN 978-0-316-32796-1.
# Josep Lloret i Colell

Josep Lloret i Collell (Palamós, 1943) és un promotor musical català. Estudià Enginyeria Tècnica a Barcelona, però es dedicà a la música. Va promoure la creació de Joventuts Musicals de Torroella de Montgrí i l'organització del Festival Internacional de Música, del qual ha estat el director artístic i gerent des del 1989 fins al 2011.
El 1999-2000 fou director artístic del Cicle Auditori XXII de l'Auditori de Barcelona.
També ha estat director del Festival de Músiques Religioses del Món de Girona i membre de la junta directiva de les Joventuts Musicals de Catalunya.
EL 2008 va rebre un dels Premis d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla
# La Corriu (desambiguació)

«La Corriu» té aquests significats:
* La Corriu, entitat de població al municipi de Guixers (Solsonès)
* Font de la Corriu, font al municipi de Guixers (Solsonès)
* Molí de la Corriu, molí vora l'Aigua de Valls, a Guixers (Solsonès)
* torre de la Corriu, masia al municipi de Guixers (Solsonès)
* torrent de la Corriu, torrent al municipi de Guixers (Solsonès)
# Moyoco Anno

Moyoco Anno (安野モヨコ, Anno Moyoko, nascuda el 26 de març de 1971) és una mangaka japonesa i una escriptora de moda, amb nombrosos llibres publicats en ambdues categories. Els seus mangues i llibres han assolit gran popularitat entre les dones joves al Japó. Encara que escriu principalment mangues del gènere Josei, la seua sèrie més popular, Sugar Sugar Rune (serialitzada en Nakayoshi), està dirigida a les nenes en edat escolar de primària. En una recent enquesta Oricon, fou votada com la número vuit en les mangakes més populars en les dones i joves a la categoria general. El seu manga Happy Mania fou convertit en sèrie de televisió en 1998. De Hataraki Man també es va fer sèrie d'anime i televisió el 2007. Sakuran fou feta llargmetratge el 2006.
Moyoco està casada amb el famós director d'anime Hideaki Anno.
Els seus treball inclouen:
* Flowers & Bees (花とみつばち hana to mitsubachi)
* Happy Mania
* Hataraki Man
* Sakuran
* Sugar Sugar Rune
* Jelly Beans (manga) (ジェリービーンズ jerī bīnzu)
* Love Master X (ラブマスターX rabu masutā x)
* Angelic House (エンジェリック・ハウス enjerikku・hausu)
* In The Clothes Named Fat (脂肪という名の服 shibō toiu na no fuku)
* Baby G (ベイビーG　beibī G)
* Tundra Blue Ice (ツンドラブルーアイス Tsundora Burū Aisu)
* Chō Kanden Shōjo Mona (超感電少女モナ)
* Kantoku Fuyuki Todoki (監督不行届 Kantoku Fuyuki Todoki)
* Moonlight Himejion (月光ヒメジオン Moonlight Himejion)
Moyoco Anno està actualment treballant en un nou volum dels llibres Sugar Sugar Rune cada sis mesos o similar.
En la pel·lícula Japan Sinks, va tenir un paper de cameo al costat del seu marit, els seus personatges també es va casar. La pel·lícula fou dirigida per Shinji Higuchi, que, igual que el seu marit, és el cofundador de Gainax.
El mangaka Kō Kojima (creador de Sennin Buraku) és el seu oncle.
Guanyà el 29è Premi de Manga Kodansha per a manga de xiquets el 2005 amb Sugar Sugar Rune.

## Referències

* ↑ Joel Hahn. «Kodansha Manga Awards». Comic Book Awards Almanac. Arxivat de l'original el 2007-08-16. [Consulta: 21 agost 2007].

## Enllaços externs

* Buscant pel teu propi estil Moyoco Anno
# Maria Teresa de Portugal

Maria Teresa de Portugal és el nom dels següents personatges:
* Maria Teresa de Portugal (infanta d'Espanya) (1793 - 1874).
* Maria Teresa de Portugal (arxiduquessa d'Àustria) (1855 - 1944).
* Maria Teresa de Portugal (princesa de Thurn und Taxis) (1881 - 1945).
# Léo Ferré

Léo Ferré (Mònaco, 24 d'agost de 1916 - Castellina in Chianti, Toscana, 14 de juliol de 1993) fou un compositor, cantant, poeta, novel·lista i director d'orquestra francès. Natural de Mònaco, va estar vinculat amb el moviment anarquista i va treballar a Radio Libertaire. Juntament amb Jacques Brel i Georges Brassens, fou un dels grans compositors de la chanson.
Léo Ferré té una amplia producció de cançons que han esdevingut emblemàtiques com L'Affiche rouge, Avec le temps, Est-ce ainsi que les hommes vivent?, Les Copains de Neuille, Thank you Satan, o Je chante pour passer le temps a partir d'un poema de Louis Aragon i editada per primera vegada el 1961 dins l'àlbum Léo Ferré chante Aragon. Vol. 1. Va ser amb la canço Paris-canaille la que va llançar Léo Ferré a la fama. Una peça que ha estat versionada per múltiples intèrprets: Arja Saijonmaa, Bernard Constant, Catherne Sauvage, Charles Benvenuto, Colette Renard, Jacques Gautier, Isabel Aubret, Juliette Gréco, Michel Hermon, Yves Montand, Zizi Jeanmaire.
El 2011 Ester Formosa va interpretar cançons seves, traduïdes al català per Joan Casas, en l'àlbum Thank you Satan.

## Discografia

* La vie d'artiste

## Referències

* ↑ «Léo Ferré». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vassal, Jacques. Léo Ferré, la voix sans maître (en francès). Cherche Midi, 2013. ISBN 2749128331.

## Enllaços externs

* Web de Léo Ferré Arxivat 2007-07-18 a Wayback Machine.
# Irene Diplosinadena

Irene Diplosinadena fou una sebastocratoressa romana d'Orient i segona muller del sebastocràtor Isaac Comnè, germà gran de l'emperador romà d'Orient Manuel I Comnè.
No es coneix la identitat dels seus pares, tot i que el seu cognom indica que formava part de la família dels Sinadens per part de pare i de mare. Contragué matrimoni amb Isaac el 1146.
Isaac i Irene tingueren dues filles:
* Teodora Comnena (nascuda cap al 1145 i morta després del 1185), que el 1158 es casà amb el rei Balduí III de Jerusalem i, després de la mort del seu marit, esdevingué amant del futur emperador Andrònic I Comnè.
* Eudòxia Comnena, casada amb Guilhèm VIII de Montpeller i àvia materna de Jaume I el Conqueridor.
Manuel I utilitzà les seves nebodes per consolidar les relacions exteriors de l'imperi, concedint la seva mà a nobles estrangers. Així, la filla gran d'Irene, Teodora, es casà amb el rei Balduí III de Jerusalem, mentre que la petita, Eudòxia, contragué matrimoni amb Guillem VIII de Montpeller i fou àvia materna de Jaume I el Conqueridor. Una de les nebodes d'Irene, Maria, es casà amb el rei Esteve VI d'Hongria.

## Referències

* ↑ Varzós, 1984a, p. 396–398.
* ↑ Varzós, 1984, p. 327–346.
* ↑ Varzós, 1984, p. 346–359.
* ↑ Varzós, 1984b, p. 346–359.
* ↑ «Irene Diplosinadena». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Varzós, K. «Η Γενεαλογία των Κομνηνών (A)» (PDF) (en grec). Centre d'Estudis Bizantins de la Universitat de Tessalònica, 1984. Arxivat de l'original el 2019-04-01. [Consulta: 11 abril 2020].
* Varzós, K. «Η Γενεαλογία των Κομνηνών (B)» (PDF) (en grec). Centre d'Estudis Bizantins de la Universitat de Tessalònica, 1984. Arxivat de l'original el 2019-04-01. [Consulta: 11 abril 2020].
# Plaça Major de Guimerà

La Plaça Major de Guimerà és una plaça pública de Guimerà (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La Plaça Major del poble medieval de Guimerà conserva encara part de les construccions que l'envolten, originàries d'aquesta època i per tant, s'ha conservat com a centre neuràlgic i econòmic de la població. La plaça de l'Església constituïa el centre dels poders medievals i la Plaça Major el centre urbà de Guimerà. Situat a la part intermèdia del poble. Per una banda hi ha un dels carrers en pendent cobert per porxos de grans dimensions que limita amb el que ha estat transformat en el Museu de Guimerà, però que antigament era el primitiu Ajuntament de Guimerà. Per tots els seus laterals transversals s'accedeix per portals de les muralles que provenien dels camins d'arribada al poble realitzats en dates pròximes al segle xv i xvi. Les arcuacions veïnes són apuntades i confirmen aquesta cronologia de creació urbanística baix medieval amb poca planificació i molta adaptació a les irregularitats del terreny, com també l'aprofitament exhaustiu de l'espai.

## Història

Aquesta plaça es troba veïna a l'antic Hospital de Guimerà i la Capella de Sant Esteve, era el lloc de reunions del comú de la vila, centre del mercat setmanal i de fires. L'Ajuntament, on es custodiaven els documents reials amb els privilegis dels mercats i de les fires presideix la plaça.
Els porxos de la Plaça Major, o un dels famosos carrers coberts de Guimerà que conserven l'embigat original i que comuniquen amb el carrer de la Goleta, era el lloc d'aixopluc per mercadejar-hi o per les reunions comunals. També es documenta que en aquests porxos es realitzava la representació teatral de la vida de Sant Sebastià, molt venerat al poble de Guimerà.

## Referències

* ↑ «Plaça Major - Guimerà». Pobles de Catalunya. [Consulta: 8 febrer 2020].
* 1 2 3 «Plaça Major de Guimerà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Julia Figueroa

Julia Figueroa Peña (Còrdova, 7 d'abril de 1991) és una judoca espanyola. Va participar en els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016 en la competició de menys de 48 kg femenina, sent derrotada en segona ronda contra Dayaris Mestre, de Cuba. En 2016 va ocupar el 5é lloc mundial en la seua categoria.
Va començar a practicar el judo a la seua ciutat natal, però posteriorment es va traslladar a València per professionalitzar-se. Va debutar com a professional en l'Obert Internacional de Madrid contra la brasilera Andressa Fernandes. El seu primer campionat va ser l'Obert Internacional de Madrid de 2013, derrotant en la final a l'argentina Paula Belén Pareto. Ha sigut campiona d'Espanya de judo sub-17, sub-20 i sub-23. Ha sigut la primera espanyola que ha guanyat un Gran Slam. En categoria absoluta ha sigut tres vegades campiona d'Espanya en categoria de menys de 48 kg i una vegada bronze en menys de 52 kg.

## Palmarés

| Campionat | Resultat | Any |
| Grand Slam de Tyumen | Or | 2015 |
| Grand Slam de París | Bronze | 2015 |
| Gran Premi de Tbilissi | Or | 2015 |
| Grand Slam de Bakú | Or | 2016 |

## Referències

* ↑ «Julia Figueroa» (en anglés). www.olympic.org. [Consulta: 26 setembre 2017].
* ↑ Rivera, Almudena. «Julia Figueroa se despide de los Juegos entre lágrimas» (en castellà). www.marca.com, 06-08-2016. [Consulta: 26 setembre 2017].
* ↑ «Julia Figueroa» (en castellà). www.patrocinaundeportista.com. Arxivat de l'original el 7 de setembre 2017. [Consulta: 26 setembre 2017].
* 1 2 «Julia Figueroa» (en anglés). www.judoinside.com. [Consulta: 26 setembre 2017].
* ↑ «Julia Figueroa busca empezar 2017 con una medalla en París» (en castellà). as.com, 09-02-2017. [Consulta: 26 setembre 2017].
# La Cortada dels Llucs

La Cortada dels Llucs és una masia de Santa Maria de Merlès (Berguedà) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Masia de planta rectangular amb coberta a doble vessant i el carener perpendicular a la façana. La masia està flanquejada per una massissa torre de defensa d'origen medieval i coberta a quatre vessants. La masia està reforçada per unes torratxes. Totes les portes són adovellades i les finestres tenen llindes massisses. Tot el recinte està envoltat per un mur i té la masoveria a tramuntana. L'eixida combina la pedra dels gruixuts pilars i la fusta de la balconada.

## Història

La Cortada del Llucs és una antiga masia del segle xvii ampliada al segle xviii. Els Cortada, residents a Vic, foren homes actius en totes les guerres de l'època moderna. Durant la Guerra de Successió, eren actius en el bàndol de l'arxiduc Carles d'Àustria. L'any 1714, acabada la guerra, la pubilla de la Cortada es casà amb Josep d'Oriola i de Guanter, de la casa pairal de Can Rama a Ripoll; s'ajuntaren així dos grans patrimonis. El descendent d'aquest matrimoni fou alcalde de Vic i mestrat de Ronda, cavaller de l'ordre de Carles III i cap polític liberal. Isabel II atorgà a la família el títol de comte de la Vall de Merlès, ostentat als anys 80 del segle XX pel propietari, Antoni Oriola-Cortada.

## Referències

* 1 2 «La Cortada dels Llucs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].