OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campeonato Nacional de Fútbol de Puerto Rico

El Campeonato Nacional de Fútbol de Puerto Rico fou una competició de Puerto Rico de futbol. De caràcter amateur, es disputà entre 2005 i 2007. Fou creada per la Federación Puertorriqueña de Fútbol en un intent d'unificar les diverses lligues del país, entre elles la Liga Mayor. L'any 2008 fou reemplaçada per la Puerto Rico Soccer League.

## Historial

Font:
| Temporada | Campió | Resultat | Finalista |
| 2005 | Fraigcomar (Río Piedras) | 1-0 | Huracanes (Caguas) |
| 2006 | Fraigcomar (Río Piedras) | 4-1 | Academia Quintana |
| 2007 | Fraigcomar (Río Piedras) | 2-1 | Atléticos (Levittown) |

## Referències

* 1 2 «Puerto Rico - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Cantó de Darney

El cantó de Darney és un cantó francès del departament dels Vosges, situat al districte de Neufchâteau. Té 21 municipis i el cap és Darney.

## Municipis

* Attigny
* Belmont-lès-Darney
* Belrupt
* Bonvillet
* Darney
* Dombasle-devant-Darney
* Dommartin-lès-Vallois
* Escles
* Esley
* Frénois
* Hennezel
* Jésonville
* Lerrain
* Pierrefitte
* Pont-lès-Bonfays
* Provenchères-lès-Darney
* Relanges
* Saint-Baslemont
* Sans-Vallois
* Senonges
* Les Vallois

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | André Barbier | Divers droite |
| 1958-1964 | M. Deloy | Divers droite |
| 1964-1983 | Jean Marulier | Divers droite, després UDF |
| 1983-1988 | André Pairon | RPR |
| 1988-2001 | Daniel Audinot | PS |
| 2001- | Yannick Dars | Divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 5.447 | 5.952 | 5.702 | 5.405 | 5.245 | 5.052 | 4.918 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||

## Referències

* ↑ Pertany al districte de Neufchâteau a partir de l'1 de gener de 2013. Abans pertanyia al districte d'Épinal.
# Cap de Kolka

El Cap de Kolka (Kūolka nanā en livonià, Kolkasrags en letó, en alt alemany antic: Domesnes, en rus: Колка o мыс Домеснес) és un cap de la mar Bàltica, prop de l'entrada del Golf de Riga, a la costa Livoniana a la regió de Curlàndia, a Letònia.
El cap està envoltat per l'estret d'Irbe (Irbes šaurums), dins el Parc Nacional de Slītere, que serveix de frontera natural amb Estònia. El cap Kolka representa el límit nord-oest del golf de Riga. A l'est del cap hi ha l'illa de Ruhnu (Estònia) que es troba al mig del golf.
A prop del cap hi ha el far de Kolka i el poble de Kolka. Hi ha una línia d'antics assentaments pintorescs Livonians al llarg de la costa de la mar Bàltica, com Vaide, Saunags, Pitrags, Košrags i Sīkrags.

## Referències

* ↑ «Baltic Sea». The Encyclopedia of Earth. [Consulta: 22 maig 2022].
* ↑ «Gulf of Riga». The Encyclopedia of Earth. [Consulta: 22 maig 2022].
* ↑ Guides, Rough. The Rough Guide to Europe on a Budget (Travel Guide eBook) (en anglès). Rough Guides UK, 2017-03-01. ISBN 978-0-241-30769-4.
* ↑ Lott, Alexander. The Estonian Straits: Exceptions to the Strait Regime of Innocent or Transit Passage (en anglès). BRILL, 2018-04-05, p. 118. ISBN 978-90-04-36504-9.
* ↑ «Slīteres Nacionālais Parks». Digital Observatory for Protected Areas (DOPA) Explorer. [Consulta: 22 maig 2022].
* ↑ «Ruhnu». Digital Observatory for Protected Areas (DOPA) Explorer. [Consulta: 22 maig 2022].

## Vegeu també

* Golf de Riga
* Estret d'Irbe
* Geografia de Letònia
# Cap de Gata

El cap de Gata (en castellà, cabo de Gata) és un cap de la comarca de Cabo de Gata situada en la província d'Almeria (Espanya).
Declarat Parc Natural el 1987, és el primer parc natural marítim-terrestre de l'estat espanyol, la regió més àrida de l'Europa continental, amb 178 mm de precipitació anual, amb el que disposa de moltes espècies vegetals xeròfites endèmiques, i fins fa poc santuari dels darrers vells marins d'Europa.
La composició del terreny és roca sedimentària, sorrenca i altres provinent d'antics fons marins. Però a la zona també existeixen roques ígnies en moltes de les seves manifestacions: colada, bomba volcànica, i altres. Per aquestes i altres raons va ser el primer paratge natural amb zona terrestre i marítima a Andalusia a ser declarat Parc Natural. A més, la UNESCO el va declarar Reserva de la Biosfera i Geoparque mundial.

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial - Oficina d'Onomàstica - Secció Filològica - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ «Cap de Gata». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Qué debes saber para visitar el Parque Natural del Cabo de Gata» (en castellà), 11-09-2020. Arxivat de l'original el 2021-04-21. [Consulta: 21 abril 2021].

## Enllaços externs

* Cabo de Gata-Níjar, UNESCO (anglès)
# Cantó de Moulins-Engilbert

El cantó de Moulins-Engilbert és un cantó francès del departament del Nièvre, situat al districte de Château-Chinon (Ville). Té 10 municipis i el cap és Moulins-Engilbert.

## Municipis

* Isenay
* Maux
* Montaron
* Moulins-Engilbert
* Onlay
* Préporché
* Saint-Honoré-les-Bains
* Sermages
* Vandenesse
* Villapourçon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1964 | Jean Doussot | RPF, després RS, després UNR |
| 1964-1979 | Louis Lepère | CIR, després PS |
| 1979-2008 | Joseph Lambert | PS |
| 2008- | Jacques Guillemain | Sense etiqueta |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 5.866 | 6.237 | 5.599 | 4.913 | 4.571 | 4.302 | 4.246 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Caravana

«Caravana» té aquests significats:
* Transport:
* Caravana (expedició): colla de viatgers al desert
* Caravana (rulot), remolc, arrossegat per un automòbil o camió
* Arts:
* La Caravana Perduda, 1927, obra teatral de Juli Vallmitjana i Colomines
* La caravana, 1928, novel·la de Josep Maria Millàs-Raurell (Premi Concepció Rabell)
* Caravana nazarena Éxodo y odisea de España (1936-1940): assaig d'Àngel Samblancat i Salanova
* Caravana (pel·lícula), pel·lícula amb Bárbaro Marín de 1989
* Caravana (sèrie), sèrie televisiva (1957-1960)
** La Caravana: cobla fundada per Martirià Font i Coll, Enric Vilà i Armengol i Ricard Viladesau i Caner el 1942 a Torroella de Montgrí
** The Gipsy's Caravan: xarleston, composició de Rafael Gálvez Bellido
** Arthur Caravan, un grup de música d'Alcoi
* Història:
** Caravana de la mort, esquadró de l'Exèrcit de Xile, després del cop d'estat d'Augusto Pinochet el 1973 va assassinar més de 120 opositors
* Política:
** Caravana occitana: manifestació musical per a assabentar del problema de l'occità per Gardarem la Tèrra
** Caravana pola Oficialidá una iniciativa per fomentar l'asturià pel Conceyu Abiertu pola Oficialidá
# Concurs de castells de Valls 1941

El concurs de castells de Valls tingué lloc el 26 d'octubre de 1941 al Camp del Casinet de Valls, en el marc de la festa major de Santa Úrsula. Fou el sisè concurs de castells de la història i el primer i únic fet a Valls. Hi participaren tres colles: els Nens del Vendrell, la Colla dels Xiquets de Valls i els Xiquets de Tarragona, liderades per en Jan Julivert, en Ramon Barrufet, el Blanco, i l'Esteve Pomerol respectivament. Les tres colles, aleshores úniques existents, foren resultat de la unificació forçada pel règim franquista de les colles castelleres del Valls, el Vendrell i Tarragona.

## Concurs

La Colla dels Xiquets de Valls i els Nens del Vendrell empataren a 900 punts, gràcies a una maniobra del cap de colla vallenc, que va fer suspendre el concurs quan els vendrellencs anaven a provar un nou castell. Així, els de Valls descarregaren el 5 de 7 i el 3 de 7 aixecat per sota, mentre que els vendrellencs carregaren el 5 de 7 i el 2 de 7. Per la seva banda, els Xiquets de Tarragona descarregaren el 3 de 7 i ocuparen la tercera i última posició.
Per primera vegada a la història dels concursos, una colla no vallenca encapçalà, tot i que ex aequo, la classificació d'un concurs de castells.

## Resultats
### Classificació

* Resultat
* Descarregat (D)
* Carregat (C)
* Intent (I)
* Intent desmuntat (ID)
En el concurs de castells de Valls de 1941 hi van participar 3 colles.

#### Llegenda

    ps: aixecat per sota
| Pos. | Colla | 1a ronda | 2a ronda | 3a ronda | Punts |
| 1 | Nens del Vendrell | 2de7(c) | 5de7(c) | — | 900 |
| 1 | Colla dels Xiquets de Valls (unificada) | 5de7(i) 5de7 | 3de7ps(i) 3de7ps | 2de7(i) | 900 |
| 3 | Xiquets de Tarragona | 3de7 | — | — | 200 |

### Estadística

En el concurs de castells de Valls de 1941 es van fer vuit intents de castells i es van provar quatre construccions diferents: el 3 de 7, el 5 de 7, el 3 de 7 aixecat per sota i 2 de 7. De les 8 temptatives que es van fer es van descarregar 3 castells, se'n van carregar dos i tres castells es van quedar en intent. La següent taula mostra l'estadística dels castells que es van provar al concurs de castells. Els següents castells apareixen ordenats, de major a menor dificultat, segons la valoració tradicional que se'ls atribueix a cada un.
| Castell | Descarregat | Carregat | Intent | Intent desmuntat | Total |
| 2 de 7 | — | 1 | 1 | — | 2 |
| 3 de 7 aixecat per sota | 1 | — | 1 | — | 2 |
| 5 de 7 | 1 | 1 | 1 | — | 3 |
| 3 de 7 | 1 | — | — | — | 1 |
| Total | 3 | 2 | 3 | 0 | 8 |
| Percentatge | 37,5% | 25% | 37,5% | 0% | 100% |

## Referències

* 1 2 3 Jaria i Manzano, Jordi. «Valls 1941». A: Història dels concursos de castells. Tarragona: Edicions El Mèdol, setembre de 1996, pp. 25-26 (L'Agulla). ISBN 84-88882-64-5 [Consulta: 29 novembre 2012].
# Constitució Espanyola de 1856

La Constitució espanyola de 1856 (oficialment: Constitució de la Monarquia Espanyola) fou un projecte constitucional que mai va arribar a ser promulgat; també dita ‘non nata’ perquè no va arribar a entrar en vigor i que va arribar a recollir els plantejaments més avançats de l'ideari liberal progressista i que anticipa algunes de les idees desenvolupades amb posterioritat per la Constitució de 1869; on, es venia a reafirmar el principi de la sobirania nacional; encara que ara de forma absoluta, de manera que res es dona per preconstituït i totes les institucions, inclosa la Corona, trobarien el seu fonament en la voluntat de la Nació, també reconeixia àmpliament els drets polítics i instal·lava, per primera vegada a Espanya, un règim de tolerància religiosa. Es va continuar mantenint el sufragi directe censatari, estenent-se també al Senat, restringint encara més el cos electoral. Es restablia a més, igual que ho feia la Constitució espanyola de 1812, la Diputació permanent de les Corts, establint com a facultat la de vetllar per l'observança de la Constitució quan les Corts estiguessin tancades.
El seu articulat és més ampli i complet que el contingut en la Constitució de 1837 i en la Constitució de 1845.
Es tracta d'una constitució una rígida; ja que estableix un procediment bastant enutjós de reforma; procediment que en part va ser seguit per la resta de constitucions que es van promulgar amb posterioritat.
També és coneguda com a la Constitució No Nata, ja que no va arribar a materialitzar-se.

## Referències

* ↑ «El periodo de las "non natas"» (en castellà). Cadena Ser Extremadura, 01-12-2021. [Consulta: 4 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Constitució espanyola de 1856 al wikisource.
* Explicacions sobre les diverses Constitucions espanyoles en català (pàgina web allotjada a Buxaweb.com)
# Conquestes de Sun Ce a Jiangdong

Conquestes de Sun Ce a Jiangdong
Xinès tradicional:孫策平江東之戰Xinès simplificat:孙策平江东之战MandaríPinyin:Sūn Cè Píng Jiāngdōng Zhī ZhànSignificat literal:Guerra de pacificació de Sun Ce a Jiangdong :
LesConquestes de Sun Ce a Jiangdong foren una sèrie de campanyes militars dirigides pel senyor de la guerra Sun Ce per conquerir els territoris en les regions de Jiangdong i Wu des del 194 fins a 199 durant els anys finals del període de la Dinastia Han de la història xinesa. La campanya va concloure amb la victòria de Sun Ce sobre diversos senyors de la guerra. Les terres conquerides van servir de base per l'estat de Wu Oriental durant l'era dels Tres Regnes.

## Referències

* ↑ Doval Huecas, Gregorio. Breve historia de la China milenaria. Ediciones Nowtilus S.L., 2011, p. 241. ISBN Ediciones Nowtilus S.L..

## Bibliografia

* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Volum 13, Biografia de Wang Lang.
* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Volum 46, Biografia de Sun Ce.
* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Volum 49, Biografies de Liu Yao, Ze Rong, Taishi Ci.
* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Volum 57, Biografia de Yu Fan.
* Rafe de Crespigny. Generals of the South.

## Enllaços externs

* Biografia sanguozhi de Sun Ce (anglès)
* Biografia sanguozhi de Taishi Ci (anglès)
* Generals of the South, Rafe de Crespigny (pàgines 164-165, 180-181) (anglès)
# Constitució francesa

França té una llarga i inestable història constitucional, deguda a les convulsions polítiques sofertes en els segles xviii i xix. Aquestes són les normes fonamentals que ha tingut França al llarg del temps, la data en què es van aprovar i el règim polític que van instaurar o durant el qual van estar en vigor.
Abans de les constitucions i com a base de les mateixes es va donar  la declaració dels Drets de l'Home i del Ciutadà en 1789.
* Constitució francesa de 1791, que va instaurar una monarquia parlamentària (3 de setembre de 1791).
* Constitució francesa de l'any I (calendari republicà francès), que mai es va aplicar (24 de juny de 1793).
* Constitució francesa de l'any III, que va instituir el Directori (5 fructidor de l'any III = 22 d'agost de 1795).
* Constitució francesa de l'any VIII, que va instituir el Consolat (22 frimari de l'any VIII = 13 de desembre de 1799).
* Constitució francesa de l'any X, sempre durant el Consolat (16 termidor de l'any X = 2 d'agost de 1802).
* Constitució francesa de l'any XII, que va instituir el Primer Imperi Francès (28 floreal de l'any XII = 18 de maig de 1804).
* Carta constitucional del 4 de juny de 1814 (Restauració).
* Acta addicional a les constitucions de l'Imperi del 22 d'abril de 1815 (Govern dels cent dies).
* Carta constitucional del 14 d'agost de 1830 (Monarquia de Juliol).
* Constitució francesa de 1848 (4 de novembre de 1848, Segona República Francesa).
* Constitució francesa de 1852 (14 de gener de 1852, Segon Imperi Francès).
* Lleis constitucionals de 1875 (Tercera República Francesa).
* Llei constitucional del 10 de juliol de 1940 (França de Vichy).
* Constitució francesa de 1946 (27 d'octubre de 1946, Quarta República Francesa).
* Constitució francesa de 1958 (4 d'octubre de 1958, Cinquena República Francesa).

## Referències

* ↑ «Les révisions constitutionnelles». [Consulta: 15 juny 2016].
* ↑ «France backs constitution reform». BBC News, 21-07-2008 [Consulta: 4 setembre 2009].
* ↑ Les Constitutions de la France, sur le site conseil-constitutionnel.fr

## Bibliografia

* «Constitution» (en francès). Journal Officiel de la République Française, 05-10-1958, pàg. 9151–9173 [Consulta: 14 maig 2012].
* Ghevontian, Richard. L'élaboration de la Constitution de la V$^e$ République, 1979.
* Oliva, Éric; Sandrine Giummarra. Droit constitutionnel (en francès). 7. París: Sirey, 2011. ISBN 978-2-247-10965-4.
* Frédéric Monera, L'idée de République et la jurisprudence du Conseil constitutionnel – Paris : L.G.D.J., 2004 - Arxivat 2006-09-23 a Wayback Machine..
* Martin A. Rogoff, "French Constitutional Law: Cases and Materials" – Durham, North Carolina: Carolina Academic Press, 2010.
# Can Batlle (Premià de Mar)

Can Batlle és un edifici de Premià de Mar (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'habitatge es va construir l'any 1626 i va patir un seguit de reformes: una al 1888 que la va dividir en dues parts independents: una casa de telégrafs i l'habitatge en si. Al 1964 es va fer la útima reforma que es tal com la trobem ara.
La casa té una planta amb una crugia perpendicular a la façana i una crugia al darrere paral·lela a la façana amb teulada de teules àrabs a dues vessants iguals i un pati exterior a la façana principal. Tota la casa es blanca amb la porta principal, amb forma d'arc semicircular, i les finestres, amb forma rectangular, de color negra. A la part més alta de la façana principal hi ha un rellotge solar.

## Referències

* 1 2 «Can Batlle». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 març 2019].
# Can Cortada (Esplugues de Llobregat)

* Per a altres significats, vegeu «Can Cortada (desambiguació)».
Can Cortada és una masia d'Esplugues de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una casa pairal emplaçada damunt d'un pla i orientada a migdia; consta de planta baixa, pis i golfes. Destaca l'extraordinària longitud de la façana. El 1768 es reformà aquesta casa i perdé el seu aspecte primitiu. La façana principal està formada per dues entrades adovellades, i per set balcons setcentistes amb barana de ferro forjat, la qual es recolza sobre cinc volutes; el seu paviment és de ceràmica vidriada. Les golfes s'obren a l'exterior per una galeria de dotze arcs de mig punt i dos més a major distància. A la part posterior hi ha un altre accés, alçat del nivell del sòl, amb escala de barana de ferro forjat.

## Història

No hi ha data precisa de la construcció d'aquesta casa, però possiblement fou edificada a l'entorn del s. XV. L'any 1630, Antoni Matheu, hereu d'aquest mas, va vendre la propietat a Jaume Cortada, baró de Maldà, i des de les aleshores fou coneguda com a Can Cortada. Posteriorment, el 1768, Rafael d'Amat i de Cortada, IV baró de Maldà, transformà aquesta casa tot donant-li l'aspecte actual. L'any 1939 moriria la baronessa de Maldà, i passà la finca al seu fill, Joaquim de Vilallonga, comte de Sant Miquel de Castellà. Un any després, aquest en restaurà l'interior i esdevingué una gran mansió senyorial.

## Referències

* «Can Cortada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r maig 2012].
# Can Vidal (Maçanet de la Selva)

Can Vidal és una masia de Maçanet de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de dues plantes; la planta baixa, contempla quatre obertures molt interessants: en la part central, trobem dos portals d'accés. Per una banda, tenim el més noble, és a dir el que actua com a entrada principal, el qual és d'arc carpanell rebaixat compost de dovel·les, grans muntants de pedra i en la clau central hi ha uns inscripció molt interessant, que aporta informació sobre l'autor i la data de la reforma de la casa: “L'any 1992 – la casa- ha estat renovada pel paleta Narcís Gispert”. Mentre que per l'altra, trobem l'accés secundari. Es tracta d'un portal adovellat de mig punt, amb dovel·les de grans proporcions. En els laterals, trobem dues obertures de similar tipologia: rectangulars, llinda monolítica, conformant un arc pla i muntants de pedra. Pel que fa al primer pis o planta noble, trobem tres obertures reproduïdes amb la típica solució compositiva, de llinda monolítica, conformant un arc pla, i muntants de pedra. Per sobre, trobem un rellotge de sol bastant minúscul en comparació amb d'altres de gran mida, però per contra molt ben definit i estilitzat. Coberta amb una teulada de vessants a laterals de dues aigües.

## Història

La dada més antiga d'aquesta casa és de l'any 1732, quan n'era propietari en Francesc Masferrer hisendat de l'Esparra, municipi de Riudarenes. Al 1781, en Josep Selva n'era masover i treballava la terra conjuntament amb al seu propietari, Francesc Masferrer i Cabré. Al 1785, ja treballava la terra pel seu compte i pagava 30 lliures cada any d'arrendament. El mateix masover pagava l'any 1798 un censal de 150 sous a la família Font, de Santa Coloma. Al 1792, també pagava un cens de dos pollastres a Pío Feliu, i l'any 1802, 13,5 mesurons de blat a Josep Sala i Soler, el procurador del qual era en Miquel Aregay, de Can Corones. L'any 1786 en Josep Selva pagava dos mesurons i tres picotins d'ordi a la Marquesa de Cartellà. La propietat havia tingut una gran extensió de terra, això se sap perquè els veïns del voltant de la casa els feien censos de terreny que havien estat de Can Vidal. Al 1918 ho comprà en Josep Gelmà Sabaté a Francesc d'Asís Masferrer Morell. A finals dels anys vuitanta del segle passat, el propietari era el seu fill, Emili Gelmà i Pascual, casat amb Mercè Sureda, els quals es dedicaven a l'agricultura i ramaderia i treballaven les terres de Can Vidal, tot i que no vivien a la casa permanentment.

## Referències

* 1 2 «Can Vidal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Can Vidal (Jaciment)

El Jaciment arqueològic de Can Vidal és un jaciment de l'Aurinyacià que es troba a Llagostera.

## Descripció

El jaciment se situa en una zona planera i de contacte amb els primers relleus del massís de Cadiretes, en uns terrenys ocupats per camps de conreu. Per accedir-hi des del nucli urbà de Llagostera, cal agafar la carretera C-253a i seguir per la GI-681 en direcció a Tossa de Mar. Cal passar un camí de terra fins a un punt on cal deixar el vehicle i dirigir-se a peu a uns camps de conreu que es troben a l'esquerra i a tocar del camí, lloc on es localitza el jaciment.

## Descobriment i història de les intervencions arqueològiques

En la visita realitzada al jaciment l'any 2003 amb motiu de la seva inclusió a l'Inventari del Patrimoni Arqueològic de Catalunya, es va poder comprovar que en el lloc indicat per afeccionats locals a l'arqueologia, efectivament es podien trobar alguns materials en superfície, fet que va permetre confirmar la localització exacta del jaciment
En aquest camp es realitzaren abocaments de fangs procedents de depuradores i basses de purins i s'excavà també una bassa per retenir aigües brutes amb l'ajuda de maquinària pesant durant els anys 2002 i 2003, treballs tots ells que malmeteren en part el jaciment.

## Troballes

És un jaciment a l'aire lliure d'edat paleolítica, on s'hi ha recollit una àmplia col·lecció d'artefactes lítics de petita grandària (majoritàriament tallats en sílex) associats a una formació llimo-arenosa d'escassa potència que recobreix el substrat granític. Comprèn una indústria amb un fort component laminar (especialment microlaminar) en la qual es troben molt ben representats els burins i raspadors carenats, en menys mesura rascadores, denticulats i, més ocasionalment, burins sobre làmines o ascles. A partir de les diferents característiques tècniques i tipològiques esmentades, el jaciment es podria atribuir de manera preliminar a estadis evolucionats de l'Aurinyacià, que és el primer dels complexos de tecnologia lítica del Paleolític Superior.

## Referències

* ↑ Llinàs i Pol, Joan. «De la prehistòria a lèpoca romana. Els primers 100.000 anys d’activitat humana a Llagostera». A: Albà, Marta – Mallorquí, Elvis.. Història de Llagostera. Les claus del passat. Ajuntament de Llagostera, 2010, p. 72. ISBN 978-87-937089-4-8.

## Bibliografia

* "Les comarques Gironines: Del Paleolític als Visigots". Pere Cantón Playà. Diputació de Girona, Associació Arqueològica de Girona. 2001.

## Vegeu també

* Prehistòria a Catalunya