OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ipava

Ipava és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 506 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ipava tenia 506 habitants, 222 habitatges, i 144 famílies. La densitat de població era de 723,6 habitants/km².
Dels 222 habitatges en un 24,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,4% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 34,7% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 41.389 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.063 $ mentre que les dones 22.679 $. La renda per capita de la població era de 16.007 $. Aproximadament el 9% de les famílies i el 10,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ipava». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ipava». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gustav Heim

Gustav F. Heim (Schleusingen (Turingia), 8 de maig, 1879 - Nova York (Estats Units), 30 d'octubre, 1933) va ser un trompetista i intèrpret de corn, alemany.

## Vida i treball

Gustav Heim va néixer a Schleusingen a Turíngia, Alemanya, i va emigrar als Estats Units als 25 anys. Allà va ser trompetista principal de l'Orquestra Simfònica de St. Louis durant dos anys abans de traslladar-se a l'Orquestra de Filadèlfia per a la temporada 1905–1906. Després es va traslladar a Boston, on va tocar per a l'Orquestra Simfònica de Boston durant 14 anys.
Va deixar aquest càrrec després d'una vaga el 1920 i posteriorment va tocar durant curts períodes amb l'Orquestra Simfònica de Detroit, la Societat Filharmònica de Nova York, l'Orquestra de Cleveland i l'Orquestra Filharmònica de Nova York.
Gustav Heim es va fer conegut per desenvolupar l'embocadura de trompeta que porta el seu nom, la boca de Heim. Això va ser utilitzat per molts trompetistes coneguts, com Miles Davis.

## Referències

* ↑ https://www.loc.gov/jukebox/artists/detail/id/3658//Abgerufen am 2. Januar 2015.
* ↑ https://web.archive.org/web/20141230214417/http://abel.hive.no/trumpet/heim//2009, archiviert vom Original (nicht mehr online verfügbar) am 30. Dezember 2014; abgerufen am 2. Januar 2015. Info: Der Archivlink wurde automatisch eingesetzt und noch nicht geprüft. Bitte prüfe Original- und Archivlink gemäß Anleitung und entferne dann diesen Hinweis.
* ↑ Peter Niklas Wilson: Miles Davis. Sein Leben. Seine Musik. Seine Schallplatten. Oreos Verlag, 2001, ISBN 3-923657-62-5, S. 61.

## Bibliografia

* Scotty Barnhart: The World of Jazz Trumpet: A Comprehensive History & Practical Philosophy, Hal Leonard Pub Co., 2005, ISBN 978-0-634-09527-6
# Khalsa Diwan Society of Vancouver

La Khalsa Diwan Society of Vancouver (en panjabi: ਖ਼ਾਲਸਾ ਦਿਵਾਨ ਸੋਸਾਇਟੀ ਵੈਨਕੂਵਰ) és un lloc de culte sikh de Vancouver, Columbia Britànica, Canadà. La gurdwara Khalsa Diwan, havia estat el temple sikh més gran d'Amèrica del Nord. El lema de la gurdwara és: "movent-nos cap endavant amb fortes arrels". Una gurdwara (en panjabi): ਗੁਰਦੁਆਰਾ), vol dir "La porta d'entrada del Guru", és un temple sikh.
La Khalsa Diwan Society, és la més societat sikh més antiga de l'àrea metropolitana de Vancouver. La gurdwara actual, està en la intersecció entre la carretera marina del sud-oest i el carrer Ross, en la part sud de Vancouver.

## Història

La Khalsa Diwan Society es va fundar el 22 de juliol de 1906 i va ser registrada el 13 de març de 1909. El seu nom corporatiu va ser Khalsa Diwan Society. La primera gurdwara va ser construïda en 1908, en la segona avinguda de l'oest, i va ser inaugurada el 19 de gener de 1908.
La situació financera de la societat, depenia del nombre de sikhs que vivien en la Columbia Britànica. Les donacions van augmentar considerablement, a mesura que més sikhs van arribar a la Columbia Britànica.
La població de sikhs va augmentar en el període entre 1904 i 1908, i la seva població era de 5.185 persones. La població va descendir a 2.342 persones en 1911. La població sikh va disminuir encara més, a 1.099 persones, en 1918.
En 1963, la societat sikh de Vancouver, va començar a fer plans per a construir una nova gurdwara, i un nou centre comunitari. L'entitat va decidir construir una nova gurdwara en 1969. La societat va comprar 2,75 acres (11,100 m2) de terreny municipal en 1968. La construcció es va completar en la primera setmana d'abril de 1970.

## Referències

* ↑ Pang, Guek-cheng.
* ↑ Nayar, "The Making of Sikh Space," p. 46.
* ↑ Nayar, "The Making of Sikh Space," p. 48.
* ↑ Johnston, Hugh, p. 6.
# Larré (Ar Mor-Bihan)

Larré (en bretó Lare) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 491 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 629 | 635 | 554 | 587 | 649 | 639 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-1995 | René Julien | |
| 1995- | André Serazin | |
# Hsatung

Hsatung o Hsahtung (en birmà thaton) és un estat dels Estats Shan dins l'estat Shan de Myanmar. Té uns 759 km². La capital antigament fou Laiput però després es va canviar a Hsihseng, a la vall de Nam Pawn, a uns 70 km al sud de Hopong. Afronta a l'est amb el riu Nam Paw; al sud amb el Nam Tam Hpak que es desvia i es creua amb el Nam Pawn i així serveix de separació amb el territori Karenni, i a l'oest té unes muntanyes que el separen de la vall de Pilu. Només al nord, al límit amb Wanyin, la frontera és artificial. Aquest aïllament i la laboriositat dels Taungthu ha fet que l'estat hagi tingut una vida pacífica i que els llogarets siguin pròspers. Hi ha cultius d'arròs i cotó i explotació de fusta. La població està formada per Taungthu i una minoria Shan. Té dos subestats: un a la part occidental del sud, a l'altre costat del riu Pilu: Tamhpak (Tabet); i un altre a l'extrem sud: Lakmong.

## Història

El principat no va tenir cap participació activa a la Confederació d'estats Shan contra els britànics del 1886. El 1887 el príncep, de l'ètnia Taungthu, va acceptar el protectorat britànic. Sao Khin Kyi, fou el darrer príncep que realment va governar; va defensar l'autonomia Taungthu; es va casar amb una rica birmana de Tenasserim gràcies als diners de la qual va fundar tendes i un cinema a Taunggyi (on el comerç estava dominat per indis i xinesos), però foren destruïdes el 1944 per les bombes i el 1945 va quedar paralític d'una malaltia i va morir al cap d'un any. El 1949 els karen i karenni van entrar a l'estat; el jove hereu, un nen, fou enviat a Moulmein; els altres infants a Rangoon per educar-se; i la mahadevi es va quedar a la zona (a Taunggyi) i va fomentar la indústria de la fusta al principat. El 1959 el jove príncep, que era a Moulmein, va abdicar com la resta de prínceps del país shan i els principats esdevingueren repúbliques poc favorables a mantenir la unió amb Birmània.
# Manto

Manto és el nom dels següents personatges:
* Manto (filla de Tirèsias), endevina, filla de Tirèsias.
* Manto (esposa de Tiberí), endevina itàlica, muller del rei Tiberí i mare d'Ocnus.
# Iselín Santos Ovejero

Iselín Santos Ovejero (Mendoza, 16 d'octubre de 1945) és un futbolista retirat i entrenador argentí.
Defensa en la seua etapa de futbolista, va començar a jugar al seu país a les files del Vélez Sarsfield, on guanya el campionat de 1968. L'any següent dona el salt al futbol europeu, concretament a l'Atlètic de Madrid, on roman cinc campanyes, en les quals, tot i ser acabar de consolidar-se en l'onze inicial, guanya dues Lligues (1970 i 1973) i la Copa del Rei de futbol de 1972.
Posteriorment milita al Reial Saragossa, al Terrassa FC (a Segona Divisió) i es retira a la UE Sant Andreu. Va ser quatre cops internacional per la selecció de futbol de l'Argentina, i va formar part del combinat albiceleste que va prendre part de la Copa Amèrica de 1967.
Com a tècnic, ha estat lligat a l'Atlètic de Madrid, on ha acabat tres campanyes després que l'entrenador fos destituït, de manera que entre 1990 i 1994, només ha dirigit set partits de Lliga. Tot i això, amb Ovejero a la banqueta, els matalassers van alçar la Copa del Rei de 1991.

## Referències

* ↑ Profile of Iselín Santos Ovejero as player. Bdfutbol.com.
* ↑ Guijarro, Miguel Ángel. «Mundo Atleti: El cacique del área» (en castellà). El Mundo Deportivo, 19-12-2004.
* ↑ Southamerican Championship 1967. Rsssf.com (2009-08-12). Consultat el 2014-01-20.
# Gravímetre

El gravímetre és un aparell de mesura per amidar la gravetat o el seu gradient. És un instrument emprat pels geodestes per poder determinar el camp gravífic de la Terra o en treballs de anivellació que exigeixen conèixer les superfícies equipotencials. Els gravímetres poden ser absoluts o relatius. Avui en dia no existeixen un gran nombre d'aparells pel seu elevat preu, que només el fa accessible a institucions públiques o sectors molt especialitzats.
Les unitats de la gravetat en el sistema internacional són $m/sg^{2}$. Encara que en terminologia gravimètrica és més freqüent emprar el Gal $1Gal=0.01m/sg^{2}$
Les precisions actuals dels aparells terrestres estan sota 1 microgal. En sistemes navals o aerotransportat la precisió empitjora substancialment.

## Tipus de mesures

La primera mesura de la gravetat de la història la va realitzar Galileu en la torre de Pisa en 1584. Des d'aquell experiment s'han desenvolupat diferents mètodes per realitzar les mesures de la gravetat.
* Mesures en caiguda lliure
* Mesures pendulars
* Mesures basades en molls

## Tipus de gravímetres

Si atenem al component que realitza la mesura trobem els següents tipus de gravímetres:
* interferometria làser
* Pèndols reversibles
* molls de longitud 0, metàl·lics o de quars

## Futur

El futur d'aquest aparells és molt incert perquè no existix un gran mercat, per aquest motiu totes les empreses que fabricaven gravímetres s'han reduït a una sola LaCoste & Romberg-Scintrex, Inc.. A més els sensor incorporats als nous satel·lits ha millorat l'obtenció del model de gravetat global, i per això la pèrdua de mercat per al gravímetre és evident.
# Na (kana)

En l'escriptura japonesa, els caràcters な (hiragana) i ナ (katakana) són dues mores o kanes que ocupen la 21a posició en el sistema modern d'ordenació alfabètica gojūon (五十音), entre と i に; i el 21è en el poema iroha, entre ね i ら. En fonologia, una mora és la unitat superior al segment i inferior a la síl·laba.
En la taula de l'ordre gojūon (per columnes, i de dreta a esquerra), es troba a la cinquena columna (な行, columna «na») i la primera fila (あ段, fila «a»).
Tant な com ナ provenen del kanji 奈. Existeix una versió hentaigana de な, , que prové del kanji 奈.

## Romanització

Segons els sistemes de romanització Hepburn modificat, Kunrei-shiki i Nihon-shiki, な, ナ es romanitzen com a «na».

## Escriptura

* El caràcter な s'escriu amb quatre glifs:
* Traç horitzontal curt en la part superior esquerra del caràcter.
* Traç quasi vertical que talla el primer.
* En la part dreta del caràcter, un petit ganxo.
* A sota del tercer traç, un traç vertical que es corba a l'esquerra, formant un bucle.
* El caràcter ナ s'escriu amb dos glifs:
* Traç horitzontal.
* Traç vertical que al final es corba cap a l'esquerra.

## Altres escriptures

な / ナ en braille japonès :
| な / ナ na | なあ / ナー nā | Altres kanes basades en な | Altres kanes basades en な |
| な / ナ na | なあ / ナー nā | にゃ / ニャ nya | にゃあ / ニャー nyā |
* Alfabet fonètic: 「名古屋のナ」 ("el na de Nagoya")
* Codi Morse: •－•

## Referències

* ↑ «escriptura japonesa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bernabé, Marc. Japonès en vinyetes. Norma editorail, maig del 2005, p. 17-19 i 26-28. ISBN 84-9814-162-1.
* ↑ Gilhooly, Helen. Beginner's Japanese Script (en anglès). Teach Yourself, 2003. ISBN 978-0-340-86024-3.
* ↑ «mora». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Romanization of Japanese Kana – Modified Hepburn System» (pdf) (en anglès) p. 2. Government Digital Service (GDS) – The National Archives (Regne Unit), 01-10-2016.
* ↑ «Japanese Braille» (en anglès). Accessible Japan, 12-10-2015. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ Ohta, Satoru. «The Earliest Japanese Telecommunication Technology» (en anglès). IEEE Conference Publication. Institute of Electrical and Electronics Engineers (IEEE), 01-08-2017. DOI: 10.1109/histelcon.2017.8535723. [Consulta: 4 febrer 2024].

## Bibliografia

* López i Vidal, Lluc López i. L'escriptura japonesa. Editorial UOC, 2008. ISBN 978-84-9788-772-4.
* Nolla i Cabellos, Albert. L'escriptura en kanji (pdf). Barcelona: Universitat Oberta de Catalunya, p. 40.
# Khambhat

Khambhat (gujarati ખંભાત; hindi खंभात) anteriorment Cambay, és una ciutat de Gujarat, Índia, al districte d'Anand. Té una població (cens del 2001) de 80.439 habitants.

## Història

El 1737 el governador de Gujarat Momin Khan la va concedir al seu gendre. A la mort de Momin Khan (1742), el govern de Cambay va passar al cap de poc al seu fill, que va agafar el títol de nawab i el nom de Momin Khan (1743). Va estar en lluita contra els marathes als que pagava tribut. El 1780 la van ocupar els britànics (general Goddard) però la van evacuar el 1783. El peshwa maratha va renunciar als seus drets a favor dels britànics en el tractat de Bassein de 31 de desembre de 1802, i des de llavors fou un estat tributari protegit fins a la independència de l'Índia.
Vegeu Cambay

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Notre mariage

Notre mariage és una francoportuguesa dirigida per Valeria Sarmiento, coautora del guió amb Raúl Ruiz Pino, basat en una novel·la de Corín Tellado, i estrenada el 1984.

## Argument

Lola té set anys i la seva greu malaltia només es curarà si se sotmet a una operació cara. Lorenzo i Marcelina, una parella rica sense fills, s'ofereixen a pagar l'operació a canvi que després la hi doni en adopció. El seu pare, Salvador, accepta. Amb el pas dels anys Marcelina mor i li confessa a Lola que no són els veritables pares. Els pares de debò li demanen a Lola que torni amb ells, però ella li demana a Lorenzo que es casi amb ella.

## Repartiment

* Nadège Clair : Lola
* Nicolas Silberg : Lorenzo
* Jean-Pierre Teilhade : Salvador
* Maud Rayer : Marcelina

## Premis i reconeixements
### Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1984 | Gran Premi Donostia per Nous Realitzadors | Notre mariage | Guanyador |

## Referències

* ↑ Notre mariage a Unifrance.org
* ↑ Las películas de Valeria Sarmiento llegan a la Cinemateca Francesa, latercera.com, 8 de juliol de 2018
* ↑ Notre mariage al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ «Notre mariage» y «Rumble fish», premios de un certamen desorientado, ABC, 24 de setembre de 1984

## Bibliografia

* Cinéma 85, numéro 319-320, juillet 1985, p. 33
* Alain Bergala, « Sur le fil du rasoir », Cahiers du cinéma, numéro 375, septembre 1985
* Philippe Rouyer, Positif, numéro 295, septembre 1985, p. 61
* François Poulle, Jeune Cinéma, numéro 170, novembre 1985, p. 45
* Christian Bosséno, La Saison cinématographique 86, octobre 1986, p. 83
# Manuel de Góngora y Martínez

Manuel de Góngora y Martínez (Tabernas, Almeria, 13 de gener de 1822 - Madrid, 10 d'abril de 1884) va ser un arqueòleg, advocat i escriptor espanyol.

## Biografia

Va ser llicenciat en dret per la Universitat de Granada on va exercir com a tal. El 1868 va descobrir la «Cueva de los Letreros», situada a Vélez-Blanco, on a més a més de pintures rupestres es va trobar l'Indalo. Va ser degà de la facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat de Granada, estant catedràtic d'Història Universal. El 1866 va ser elegit membre associat dels Instituts Arqueològics de Roma, Berlín i París. Va pertànyer a l'Acadèmia Sevillana de Bones Lletres i a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Nostra Senyora de les Angustias de Granada. Va ser també inspector d'antiguitats.

## Obres

* Antigüedades prehistóricas de Andalucía (1868)
* Viaje literario por las provincias de Granada y Jaén (1860)
* A la Hermanita Carmen y a las monjas del convento de Santa Catalina de Zafra de Granada (1873)
* Lecciones de historia universal (1878)
* Lecciones de historia universal y particular de España (1878)
* Monumentos del antiguo Reino de Granada (1870)
* Memoria sobre la cueva de los Murciélagos
* Nociones de historia universal (1882)
* Nociones de Historia Universal y de España (1882)

## Referències

* «Manuel de Góngora y Martínez». Almeriapedia. [Consulta: 18 desembre 2015].
# Institut de Biomecànica de València

L'Institut de Biomecànica de València és un centre tecnològic dedicat a l'estudi i la formació en biomecànica. L'IBV va iniciar les seues activitats el 1976, com a institut universitari de la Universitat Politècnica de València.
Concertat entre l'Institut de la Mitjana i Petita Indústria Valenciana i la UPV, és un centre tecnològic que es troba emplaçat en la Ciutat Politècnica de la Innovació, el parc científic de la universitat. S'hi estudia la prevenció de riscs, la rehabilitació, l'augmentació de l'autonomia i participació social de les persones amb limitacions funcionals o de persones en situació de dependència, així com l'increment del rendiment i eficiència de les activitats que exercixen les persones i el confort i satisfacció d'aquestes en relació amb els productes, entorns i serveis que usen.
Des del 1994 treballa en la creació de bases de dades antropomètriques per la seva aplicació en el desenvolupament d'eines de disseny i avaluació ergonòmica de productes.
L'IBV combina coneixements provinents de la biomecànica, l'ergonomia i l'enginyeria emocional i els aplica a molt diversos àmbits amb l'objectiu de millorar la competitivitat del teixit empresarial a través del benestar de les persones.

## Referències

* ↑ «Expertos mundiales destacan la creciente demanda de los datos antropométricos» (en castellà). Organización de Estados Iberoamericanos.
* ↑ Carlos, Rubio Romero, Juan; Carmen, Rubio Gámez, Mª del. Manual para la formación de nivel superior en prevención de riesgos laborales (en castellà). Ediciones Díaz de Santos, 2005. ISBN 978-84-9969-922-6.
* ↑ El Instituto de Biomecánica de Valencia estudia a fondo a Cristiano Ronaldo (en castellà). Las Provincias, 9/9/2011.
* ↑ «Notícies relacionades amb investigacions del IBV». lainformacion.com [Consulta: 30 octubre 2015]. Arxivat 2014-10-22 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-10-22. [Consulta: 30 octubre 2015].
# Gravois Mills

Gravois Mills és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 208 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gravois Mills tenia 208 habitants, 101 habitatges, i 56 famílies. La densitat de població era de 103 habitants per km².
Dels 101 habitatges en un 22,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,6% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 43,6% no eren unitats familiars. En el 36,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,68.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 21,6% entre 25 i 44, un 28,4% de 45 a 60 i un 19,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.167 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 12.917 $. La renda per capita de la població era de 13.060 $. Entorn del 24,1% de les famílies i el 26% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gravois Mills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gravois Mills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# NGC 3384

NGC 3384 o NGC 3371 és una galàxia lenticular a la constel·lació del Lleó. La galàxia va ser descoberta per Herschel en 1784. L'elevada edat dels estels a la regió central d'NGC 3384 va ser confirmada després de l'anàlisi del seu color. Es va descobrir que més del 80% pertanyien a la Població II, que són estels amb més de mil milions d'anys.
NGC 3384 és un membre del Grup M96, un grup de galàxies a la constel·lació de Leo que és de vegades anomenat com grup Lleó I.

## Referències

* ↑ «A catalog of visually classified galaxies in the local (z ~ 0.01) universe». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 15-04-2015, pàg. 27. DOI: 10.1088/0067-0049/217/2/27.
* 1 2 «NGC 3384». [Consulta: 14 març 2018].
* ↑ R. Brent Tully. «Cosmicflows-3». [Consulta: 14 març 2018].
* 1 2 R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD. Títol: NGC 3384. Data de consulta: 14 març 2018.
* ↑ «Revised NGC Data for NGC 3384». [Consulta: 14 març 2018].
* ↑ Margaret Geller «The Updated Zwicky Catalog (UZC)» (en anglès). Publications of the Astronomical Society of the Pacific, 758, 01-04-1999, pàg. 438–452. DOI: 10.1086/316343.
* 1 2 3 4 5 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: The SDSS Photometric Catalog, Release 7. Autor: Jennifer K. Adelman-McCarthy. Pàgina: 0. Data de publicació: 2009.
* 1 2 Attia, Abdel-Fattah; Ismail, H. A.; Selim, I. M.; Osman, A. M.; Isaa, I. A.; Marie, M. A.; Shaker, A. A. «Stellar Population Analysis of Galaxies based on Genetic Algorithms». Chinese Journal of Astronomy and Astrophysics, 5, 4, 01-08-2005, pàg. 347–355. Bibcode: 2005ChJAA...5..347A. DOI: 10.1088/1009-9271/5/4/002.
* «NGC 3384». NASA/IPAC Extragalactic Database. National Aeronautics and Space Administration / Infrared Processing and Analysis Center, 2008. [Consulta: 25 febrer 2011].
* «C.D.S. - SIMBAD4 rel 1.189 Database». Resultados para NGC 3384 / 3371. [Consulta: 15 gener 2012].
# Khamaguib

Khamaguib (en rus: Хамагиб) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 72 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»