OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hemicriptòfit

Els hemicriptòfits, en la classificació de les Formes vitals de Raunkjaer, del danès Christen Christiansen Raunkiær, establerta el 1934, són aquelles plantes vivaces que han optat per una estratègia ecològica de mantenir els seus meristemes arran de terra en l'estació desfavorable, de manera que aquest tipus, normalment de plantes herbàcies, renoven la part aèria cada any, ja que no la conserven durant l'època desfavorable. Deriva del grec antic hémi (« mig »), cryptos (« amagat ») i phyton (« planta »); en l'estació desfavorable, les parts vives de la plantes mig s'amaguen (les parts subterrànies i borrons arran del sòl), mentre que les seves parts aèries es dessequen o desapareixen i ajuden a la protecció dels borrons. Els hemicriptòfits es subdivideixen en cinc categories en funció de la seva aparença en l'estació favorable:
* Hemicriptòfits escaposos: Desenvolupen tiges aèries folioses durant l'època favorable, en són un exemple el fonoll (apiàcies) o la parraca (asteràcies).
* Hemicriptòfits esccandents: Són plantes enfiladisses, necessiten d'un suport per buscar la llum i desenvolupar les tiges. En són un exemple el gatmainó o la briònia.
* Hemicriptòfits cespitosos: Són plantes de tiges curtes i molt folioses, sovint formen gespes o extenses catifes. Generalment són espècies de les famílies de les poàcies (Poa pratensis, Festuca sp....) o ciperàcies (Cyperus rotundus, Carex humilis).
* Hemicriptòfits rosulats: Són aquells hemicriptòfits que desenvolupen una roseta basal. Aquesta pot romandre de forma més o menys persistent durant l'època desfavorable. En són un exemple el Plantage de fulla estreta o la margaridoia perenne.
* Hemicriptòfits reptants: Plantes que desenvolupen tiges sobre el terra, sovint formant estolons. En són un exemple la maduixera silvestre o el gram negre.

## Exemples

* Fonoll, hemicriptòfit escapós
* Carbassina, hemicriptòfit escandent
* Càrex humil, hemicriptòfit cespitós
* Plantatge de fulla estreta, hemicriptòfit rosulat
* Gram negre, hemicriptòfit reptant

## Referències

* ↑ BOLÒS, O. dins de Font i Quer, Pius; Bolòs, Oriol de. Iniciació a la botànica. 2a. edició. Fontalba, 1979. ISBN 84-85530-08-X.
* 1 2 Josep Antoni Conesa i Mor; Joan Pedrol i Solanes, Jordi Recasens i Guinjuan. Estructura i organització de plantes superiors. Lleida: Edicions de la Universitat de Lleida, 2010. ISBN 978-84-8409-310-7.
# Enric Nieto i Nieto

Enric Nieto i Nieto (Barcelona, 6 d'octubre de 1880 - Melilla, 5 de gener de 1954) fou un arquitecte català nascut a Barcelona, fill de Joan Nieto i Viola un mestre d'obres i de Josefa Nieto Casas tots dos de Barcelona. Va establir-se a Melilla, on va dur a terme tota la seva obra arquitectònica, que és principalment d'estil modernista, i va contribuir a la configuració urbanística d'aquesta ciutat.
Va finalitzar els seus estudis l'any 1906, i va estar col·laborant amb Antoni Gaudí en els treballs de la Casa Milà de Barcelona. Va exercir el càrrec d'arquitecte municipal de Barcelona durant 8 anys.
L'any 1909 arribà a Melilla, on va construir la majoria de la seva obra. Primer va fer grans edificis modernistes com la Casa Manuel Buxedas i Aupí, aquest també natural de Barcelona, i posteriorment en un total de quaranta anys va fer edificis d'estils o neoestils clàssics barrocs i finalment art déco. Entre els seus 457 projectes destaquen la casa Tortosa (1914), l'edifici La Reconquista (1915), la casa de los Cristales (1917), la casa El Acueducto (1928) i el palau de la Asamblea (1933-1948).

## Obres

* Casa Tortosa, 1914.
* Edifici La Reconquista, 1915.
* Casa de los Cristales, 1917.
* Edifici El Acueducto, 1928.
* Palau de l'Assemblea de Melilla, 1948.
* Mesquita central, 1945.

## Referències

* ↑ «Naixements.1880.Registre núm.5309». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 06-10-1880. [Consulta: 30 juliol 2019].
* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 153. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
# Chandragupta I

Chandra Gupta I (qui regnà entre el 319 i el 335 d. C.) va ser el tercer rei de l'Imperi Gupta, fill de Ghatotkacha i net de Sri Gupta, fundador de la dinastia.
Gràcies al seu matrimoni amb Kumara Deva, una princesa licchavi, va estendre el seu domini més enllà de Magadha, per preparar el terreny per a noves conquestes, i convertint a l'imperi, fins al moment poc important, en un dels més famosos d'Índia. Aquesta fou una jugada política prou enginyosa, perquè no només va aportar guanys territorials, també una mica de la brillantor de l'antic nom de licchavi per a la jove dinastia. En efecte, els licchavi havien estat una dinastia famosa en temps de Gautama Buda (segles V i IV a.C), amb capital a Vaisali, per sumir-se després en la penombra de la història, però ara van tornar a aparèixer amb tota la seva esplendor.
Se sap que el rei va ordenar encunyar monedes que duien el seu nom i el de la seva esposa.
Cap a l'any 325, Chandragupta I va establir una aliança amb el rei sassànida de Pèrsia, Sapor II.

## Referències

* ↑ Majumdar, 2007, p. 230.

## Bibliografia

* Embree, Ainslie T .; i Wilhelm, Friedrich: Història universal segle XXI (Índia). Espanya: Segle XXI, ISBN 84-323-0124-8 .
* Majumdar, RC (2007) [1977]. Ancient Índia (Reprint of Eighth ed.). Delhi: Motilal Banarsidass Publ. ISBN 81-208-0436-8 .
# Gai Furni

Gai Furni és el nom dels següents personatges:
* [[Gai Furni (tribú 445 aC)]], tribú de la plebs el 445 aC
* [[Gai Furni (tribú 50 aC)]], tribú de la plebs el 50 aC i governador de la Citerior
* Gai Furni (cònsol), cònsol el 17 aC
# David Fernández

David Fernández és el nom dels següents personatges:
* David Fernández Domingo (Villaconejos, 1977), ciclista espanyol.
* David Fernández Miramontes (La Corunya, 1976), futbolista gallec.
* David Fernández Ortiz (Igualada, 1970), actor i humorista català.
* David Fernández Rivera (Vigo, 1986), poeta, dramaturg i director teatral espanyol.
* David Fernández Rodríguez (Oviedo, 1972), futbolista asturià.
* David Fernàndez i Ramos (Barcelona, Països Catalans, 1974), periodista i activista català, militant de la CUP.
* David Fernàndez i Aguilera, empresari i activista català, vicepresident de l'ANC.
# Caos (mitologia)

* Per a altres significats, vegeu «Caos».
Segons la mitologia grega, el caos (en grec antic Χάος) era el principi informe existent des de sempre del qual s'originaren totes les coses del món. Comú als diferents mites cosmogònics grecs, era concebut com una barreja desordenada de tots els elements, que segons els grecs eren quatre: terra, aire, aigua i foc.
Les tres característiques més importants del Caos:
* És un forat sense fons on tot cau de manera inacabable. Això radicalment contrasta amb la Terra que n'emergeix per oferir un lloc estable.
* És un lloc sense cap orientació possible, on tot hi cau en totes les direccions.
* És un espai que divideix: després que la Terra i el Cel se separessin, el Caos roman entre els dos.
Hesíode, poeta grec del segle viii aC, citava a la seva obra Teogonia el mite de creació que explica que abans de totes les coses existia el Caos; i després Gea la fertilitat, pilar sòlid de tots els Immortals que habiten els cims del nevat Olimp i el Tàrtar fosc enclavat a les profunditats de la terra espaiosa; i després Eros, el més bell dels déus immortals, que trenca les forces, i que de tots els déus i de tots els homes posseeix la intel·ligència i sapiència. I del Caos van néixer Èreb i la negra Nix, (...) Així narra com els primers déus, protògens, van sorgir directament del Caos.
Pierre Grimal diu que va engendrar l'Èreb i la Nit (Nix), després el Dia (Hèmera) i l'Èter. De vegades se'l presenta com a fill del Temps (Cronos) i germà d'Èter.
El poeta romà del segle I, Ovidi, definia el Caos primigeni de la següent forma: (...) quan el mar i la terra i el que cobreix tot el firmament estaven units i tota la naturalesa aparentava com una bola, això era anomenat Caos.
Ramon Llull identificava el caos com la primera matèria creada per Déu, adoptant les característiques de la informitat grecollatina.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 42-43. ISBN 8429741461.
* ↑ Hesíode. Teogonia, 116; 123-132
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 87. ISBN 9788496061972.
* ↑ Ovidi. Les Metamorfosis, I, 6-7
Viccionari
# Corypha utan

Corypha utan, sinònim: Corypha elata, és un tipus de palmera de cabdell. Arriba a fer 20 m d'alt i les seves fulles compostes fan una amplada d'entre 4 i 6 metres. Es troba en algunes parts de l'Índia i fins a les Filipines i Austràlia (Península del Cap York).
Aquesta palmera, com totes les del gènere Corypha, només floreix cap al final de la seva vida i ho fan amb moltes inflorescències de fins a 5 m d'alt i amb més d'un milió de flors.
Creix al llarg de cursos d'aigua, planes d'inundació i herbassars.

## Referències

* 1 2 Corypha utan Palm and Cycad Societies of Australia web page Arxivat 2013-05-16 a Wayback Machine. Accessed 20 June 2009
# Hemisorghum

Hemisorghum és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Hemisorghum mekongense (A. Camus) C.E. Hubb.= Sorghum halepense var. mekongense A. Camus
* Hemisorghum venustum (Thwaites) Clayton = Andropogon venustus Thwaites
# Castell del Paborde

«Castell del Paborde» té aquests significats:
* Castell de la Selva del Camp
* Castell del Paborde (Tarragona)
# Characidium pellucidum

Characidium pellucidum és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Essequibo i Maroni.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Characidium pellucidum». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Gai Furi Pàcil (cònsol 251 aC)

Gai Furi Pàcil (en llatí: Gaius Furius Pacilus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Fúria, i era de la família dels Pacil, d'origen patrici.
Va ser elegit cònsol l'any 251 aC juntament amb Luci Cecili Metel, durant la Primera Guerra Púnica. El senat el va enviar a Sicília per oposar-se a Àsdrubal. Els soldats romans tenien por dels elefants de l'exèrcit cartaginès i Furi i el seu col·lega van restar inactius sense atacar a l'enemic. Pàcil va tornar a Itàlia amb part de les forces i llavors Àsdrubal va aprofitar per atacar Panorm, però va ser totalment derrotat per Metel a la batalla de Panorm. Metel va capturar gran nombre d'elefants que després va exhibir en el seu triomf a Roma.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 80.
# Càstor (camarlenc)

Càstor (en llatí Castor) era el camarlenc i conseller confident de l'emperador romà Septimi Sever. Com que era el més important dels cortesans, Caracal·la sospitava d'ell i li tenia odi i va provar de matar-lo d'amagat, però va fracassar. Quan va pujar al tron el va fer matar immediatament.

## Referències

* ↑ Castor a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 628
# Can Gener (Vidreres)

Can Gener és una gran masia al terme de Vidreres (la Selva) propera i a l'oest de la Torre d'en Llobet i el Castell de Sant Iscle. A llevant del mas hi ha una petita construcció adossada i dissenyada com una casa a escala reduïda, amb un gran predomini d'obertures rectangulars de llinda monolítica, amb muntants de pedra i enreixat de ferro forjat i coberta a dues aigües. Finalment, cal esmentar que la masia està coberta amb una teulada de vessants a laterals.
L'edifici de planta rectangular estructurada en tres plantes. La planta baixa contempla tres obertures, el gran portal d'accés adovellat, d'arc de mig punt i amb dovelles de gran mida, flanquejat per dues obertures rectangulars -l'esquerre sensiblement més gran- de llinda monolítica, conformant un arc pla, cobertes amb un enreixat de ferro forjat. Pel que fa al primer pis o planta noble, també recull tres obertures de similars característiques -excepte la central motllurada- de llinda monolítica conformant un arc pla, amb muntants de pedra, ampit treballat i enreixat de ferro forjat. El segon i últim pis és projectat com a golfes amb dues minúscules obertures rectangulars geminades. Cal remarcar que, adossat a ponent, sobresurt una espècie de protuberància en forma semicircular semblant a un petit absis, que de ben segur desenvoluparia les tasques de forn de la casa. Tant en la façana posterior com en els laterals, s'observa una distribució i plantejament semblant a la façana principal, amb un gran predomini i protagonisme de les obertures rectangulars, de llinda monolítica i muntants de pedra.

## Notes

* 1 2 «Can Gener». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].

## Bibliografia

* Llinàs i Pol, Joan; Merino i Serra, Jordi; El Patrimoni de la Selva: Inventari històric artístic i arqueològic dels municipis de la Comarca, 1998
# Cri-Zelda Brits

Cri-Zelda Brits, també escrit Crizelda Brits o Cri-zelda Brits, (Rustemburg, 20 de novembre de 1983) és una jugadora internacional de criquet. Juga com a batedora i fast bowler dretana i fou cridada a la selecció nacional sud-africana de criquet inicialment com a opening bowler el 2002. Després va jugar com a all-rounder i, des del 2005, com a especialista batedora. Va ser la capitana de Sud-àfrica en 23 partits el 2007 i 2008, però el 2009 va ser reemplaçada per "concentrar-se enterament en el seu propi rendiment." Va ser novament nomenada capitana al mundial ICC Women's World Twenty20 de 2010. Entre 2007 i 2011 fou la capitana de Sud-àfrica un total de 36 vegades (1 Test, 23 One Day Internationals i 12 Twenty20 Internationals).
És una de les batedores sud-àfricanes més prolífiques; sent la primera dona sudafricana que va marcar un mig century de punts en una competició Twenty20 Internacional, i una de les sis úniques dones que han marcat un century per Sud-àfrica en una competició internacional One Day (ODI). És la líder sudafricana run-scorer d'ODI amb 1622 curses.

## Referències

* ↑ «Loubser replaces Brits as captain». Cricinfo. [Consulta: 22 juny 2009].
* ↑ «SA Women ODI captains». Cricinfo. [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ «SA Women T20 captains». Cricinfo. [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ «SA Women Test captains». Cricinfo. [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ «SA Women ODI most hundreds». Cricinfo. [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ «SA Women ODI most runs». Cricinfo. [Consulta: 31 març 2015].
# Ceolwald

Ceolwald va ser rei de Mèrcia l'any 716, segons consta en un document conservat a la catedral de Worcester, però aquesta informació contradiu el que posa a la majoria de textos antics sobre la història d'aquest país motiu pel qual alguns historiadors actuals dubten de la seva existència.
El rei de Mèrcia Ceolred, net de Penda va morir l'any 716 i en la majoria de llistes dels antics cronistes es diu que Ceolred va ser succeït per Æthelbald, que era un descendent de Penda però no directe. Això no obstant, en un document de la catedral de Worcester es diu que Ceolred va ser succeït per Ceolwald. Per la semblança dels noms es creu que podria ser un germà de Ceolred i, per tant, el darrer dels descendents directes de Penda que va governar Mèrcia.
És possible que Ceolwald només fos rei durant poc temps, ja que Æthelbald també va ser rei en el mateix any. La brevetat el seu regnat explicaria per què no és tingut en compte en la majoria de llistes de reis de Mèrcia.

## Bibliografia

* Kirby, D.P.. The Earliest English Kings. Londres: Routledge, 1992. ISBN 0-415-09086-5.
* Yorke, Barbara. Kings and Kingdoms in Early Anglo-Saxon England. Londres: Seaby, 1990. ISBN 1-85264-027-8.
# Christoph Gudermann

Christoph Gudermann (25 de març de 1798, Vienenburg – 25 de setembre de 1852, Münster) fou un matemàtic alemany que treballà en funcions especials i fou professor de Weierstrass.
Gudermann va néixer a Vienenburg, fill d'un mestre. Va estudiar a la Universitat de Göttingen, on es va interessar per les matemàtiques, de manera que va guanyar una plaça de professor de matemàtiques de secundària a Kleve l'any 1823. Posteriorment es va traslladar a l'acadèmia de Münster, el 1832.
Gudermann va ser professor de Weierstrass, que va assistir al curs de Gudermann sobre funcions el·líptiques el 1839–1840. Aquest curs va influir notablement en la recerca que desenvoluparia Weierstrass. El concepte de convergència uniforme apareix de manera informal en un article de Gudermann sobre funcions el·líptiques l'any 1838. Va ser Weierstrass qui posteriorment va elaborar i aplicar el concepte. Els treballs de Gudermann sobre geometria esfèrica i funcions especials tractaven sobre temes específics, de manera que es van convertir en casos especials de les teories elaborades posteriorment. La funció gudermanniana porta el seu nom.

## Referències

* ↑ Jahnke, Hans Niels. «6.7 The Foundation of Analysis in the 19th Century: Weierstrass». A: A history of analysis. AMS Bookstore, 2003, p. 184. ISBN 978-0-8218-2623-2.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Christoph Gudermann» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Nový, Luboš. «Gudermann, Christoph». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 24 juliol 2016].
* Christoph Gudermann al Mathematics Genealogy Project.
# Càsting

* Aquest article tracta sobre la tria d'actors per un espectacle. Vegeu-ne altres significats a «càsting (pesca)».
Un càsting (de l'anglès casting) és, en les arts escèniques, l'etapa que permet triar un equip d'actors, ballarins, cantants o altres figurants per a una representació, ja sigui teatral o de cinema. A vegades s'utilitza de manera errònia el terme "càsting" per a definir l'equip d'actors que intervenen en l'obra. Això és degut al fet que el terme en anglès és cast, que en català equival a repartiment.
El càsting, a més de la selecció per currículums i altres coses, sol incloure una sèrie de proves dites "audicions" davant d'un jurat format per productors, directors o coreògrafs. Les primeres etapes consisteixen a demanar als artistes que interpretin un mateix paper proposat pels seleccionadors, com monòlegs curts, coreografies o cançons; així es poden fer comparacions i escollir l'intèrpret més apropiat. Altres passos poden incloure audicionar parelles d'artistes potencials tenint en compte diverses combinacions; el jurat considera tant el talent individual dels artistes com l'alquímia de la seva associació.
Els avisos de càsting poden ser públics (cas típic del teatre d'aficionats), o dirigits directament als professionals (per segons quins papers en el teatre o el cinema), o als actors específicament triats (per als papers principals, especialment en el cinema).

## Director de càsting

Quan es tracta de grans produccions cinematogràfiques, que necessiten a vegades la tria de centenars d'extres, hi ha el càrrec de director de càsting i fins i tot el d'ajudant de càsting. La seva feina consisteix, durant el període de preproducció, a fer una tria prèvia que presentarà al director artístic. Aquesta tria consisteix sovint a visualitzar enregistraments enviats pels actors postulants o els seus agents.
Els directors de càsting es van organitzar el 2005 i varen esdevenir membres de l'associació col·lectiva Location Managers Guild of America.

## Curiositats

Als Estats Units hi ha una organització professional de càsting per al teatre i la pantalla (Casting Society of America, CSA), però ser-ne membre és opcional.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.100. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 26 novembre 2014].
# Can Padró (Castellbell i el Vilar)

Can Padró és una masia al terme municipal de Castellbell i el Vilar (al Bages) protegida com a bé cultural d'interès local. Construcció situada entre la línia del ferrocarril i la zona de peatge de l'autopista C-16. Es tracta d'una masia formada per un conjunt d'edificacions que s'han anat juxtaposant amb un volum originari de planta baixa més dos pisos. L'acabat exterior és maçoneria de pedra vista. Destaquen la diferència d'obertures: arcades, finestres balconeres, altres tapiades. Disposa de diferents cossos adossats que originàriament realitzaven les tasques de la típica edificació rural catalana.

## Referències

* ↑ «Can Padró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Criança d'aferrament

La criança d'aferrament (attachment parenting en anglès) és un mètode (o filosofia) de criança que proposa mètodes que tenen com a objectiu promoure l'afecció/aferrament entre progenitors i nadons, no només mitjançant la màxima empatia dels progenitors, sinó també per la proximitat i el tacte corporals continus. El terme attachment parenting va ser encunyat pel pediatra nord-americà William Sears . No hi ha cap conjunt d'investigacions concloents que demostrin que l'enfocament de Sears sigui superior a la criança convencional.

## Referències

* ↑ Sears, Bill. The Attachment Parenting Book: A Commonsense Guide to Understanding and Nurturing Your Baby. New York, Boston: Little, Brown and Company, 2001, p. 2f, 5, 8–10, 110. ISBN 978-0-316-77809-1.
* ↑ Jeong, Joshua; Franchett, Emily E.; Ramos de Oliveira, Clariana V.; Rehmani, Karima; Yousafzai, Aisha K. (en anglès) PLOS Medicine, 18, 5, 10-05-2021, pàg. e1003602. DOI: 10.1371/journal.pmed.1003602. ISSN: 1549-1676. PMC: 8109838. PMID: 33970913.
* ↑ Hays, Sharon Journal of Marriage and Family, 60, 3, 1998, pàg. 782–90. DOI: 10.2307/353546. JSTOR: 353546.
* ↑ Tuteur, Amy Skeptical Inquirer, 44, 2, 01-04-2020, pàg. 52.