OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Titeuf

Titeuf, és personatge de ficció de còmic que mostra la vida d'un nen amb tocs humorístics, va ser creat pel dibuixant suís Philippe Chappuis Zep el 1992. El seu succés va incitar a la creació d'una sèrie de dibuixos animats que es basa en el personatge; En aquesta sèrie té una edat d'entre vuit i deu anys, segons la temporada. En els diferents episodis va descobrint els misteris del món adult amb un punt de vista ingenu. També han aparegut diversos videojocs que emulen les seves aventures. La família, els professors i la colla d'amics són els secundaris que acompanyen Titeuf i que li fan viure experiències pròpies de la seva edat. Escrit en francès, el còmic ha esdevingut un best-seller i s'ha traduït en occità i diversos criolls.

## Referències

* ↑ «Titeuf».
* ↑ «Titeuf».
# Santa Maria de Cal Canonge

Santa Maria de Cal Canonge és una església del municipi d'Aiguamúrcia (Alt Camp) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Santa Maria està situada en un extrem del veïnat de Cal Canonge. Es tracta d'una senzilla construcció de tipus rural, de planta rectangular. La seva façana té dues úniques obertures: la porta d'entrada d'arc carpanell construït amb dovelles de pedra, i una petita finestra circular a la part superior. A la banda esquerra de la façana s'eleva el campanar, amb base quadrada i dos cossos superposats octogonals de proporcions decreixents. El material predominant és la pedra picada vista.

## Història

A l'inici del segle xix, la parròquia de Cal Canonge depenia de l'antic nucli de l'Albà. El progressiu despoblament de l'Albà va provocar que l'any 1881, la seva parròquia es traslladés a Cal Canonge. A partir de les inscripcions que es troben a diversos llocs de la façana es pot deduir que l'església s'acabà de construir l'any 1891 (la data que apareix a la llinda de la porta i en el ferro de la finestra), el campanar data de 1907 i s'hi feren reformes l'any 1940.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Cal Canonge». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 desembre 2015].
# Takeshi no chōsenjō

Takeshi no Chōsenjō (たけしの挑戦状, lit. Carta desafiant d'en Takeshi) és un videojoc japonès per la Nintendo Famicom, dissenyat pel comediant i director de cinema Takeshi "Beat" Kitano. Va sortir publicat el 10 de desembre de 1986. Es tracta d'un títol experimental, que intenta trencar tantes convencions del videojoc com pot, generalment confrontant-se al que espera el jugador: la pantalla de títol proclama que "aquest és un videojoc dissenyat per algú que odia els videojocs".

## Disseny i sistema de joc

El joc és cèlebre per la quantitat de tasques gairebé impossibles que demana al jugador. Alguns exemples són forçar-lo a cantar un karaoke durant una hora (a través del segon controlador de la Famicom, que inclou un micròfon), haver de deixar el joc durant una hora sense tocar cap botó, o derrotar un cap final que aguanta més de 20.000 cops.

## Acollida

Malgrat el disseny tan controvertit, el joc sol aparèixer a les llistes japoneses de millors jocs de la Famicom, i en general és considerat positivament (potser per sarcasme), i en altres ocasions com un dels pitjors. Tot i així, alguns altres creuen que el joc no era més que una broma cruel per part de Kitano.
Segons Taito Corporation es van vendre 800.000 còpies del joc, el qual mai va ser publicat fora del Japó.

## Referències

* ↑ Ashcraft, Brian. «Beat Takeshi Hates Games, Computers And Email (What About Twitter?)». Kotaku, 10-08-2010. [Consulta: 6 octubre 2015].
* ↑ «Takeshi’s Challenge: a closer look at the worst videogame of all time Read more: http://www.denofgeek.com/games/12249/takeshi%25E2%2580%2599s-challenge-a-closer-look-at-the-worst-videogame-of-all-time#ixzz3uTo1oYWD». Denofgeek. [Consulta: 16 desembre 2015].
* ↑ Fuji Television, Game Center CX, Season 1, Episode 1

## Vegeu també

* Llista de videojocs de Famicom

## Enllaços externs

* Clip del joc, extret de "Game Center CX" Arxivat 2007-03-03 a Wayback Machine.
* Anunci del joc
* Gameplay del Joc
# Arseni Gibert i Bosch

Arseni Gibert i Bosch (Girona, 1 de maig de 1942) és un polític català, senador a Corts Espanyoles i diputat al Parlament de Catalunya.
Casat, tres fills i dos nets. Va ser membre de l'escoltisme en la seva joventut.
Afiliat al Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC-PSOE) des de la seva fundació (procedent de Convergència Socialista de Catalunya) fins al 2015 en què es va donar de baixa, fou membre de la seva Comissió Executiva Nacional des del 1994 al 2000. Senador per Girona a les Corts Generals espanyoles en tres legislatures (1993-2004) i diputat, també per Girona, al Parlament de Catalunya (1988-1993). Tinent d'alcalde (en 16 dels 20 anys de regidor, 1983-2003) de l'Ajuntament de Lloret de Mar i diputat provincial i vicepresident del Patronat de Turisme Costa Brava-Girona (1983-1987). Des del març del 2009 fins al febrer del 2016 (moment en què es va jubilar) va ser president de l'Autoritat Catalana de la Competència i abans fou director general de Defensa de la Competència en el Departament d'Economia i Finances de la Generalitat de Catalunya (2004-2009).
Medalla del Turisme de Catalunya (1984). Conseller General de la Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona (1991-1993). Conseller editorial del diari El Punt de Girona (1990-1992). Patró de la Fundació Privada del Reial Club Deportiu Espanyol des de la seva creació l'any 1997 fins al 2005. Ha publicat nombrosos articles sobre turisme, competència, regulació i economia i fou col·laborador regular d'opinió del periòdic Cinco Días (2000-2003).

## Obres

* El crac turístico en la Costa Brava (Cambra de Comerç de Girona, 1972).
* Horitzons Turístics 1990 (Editur 1986, coautor)
* La Selva, una comarca heterogènia (Caixa de Catalunya, 1990, coautor)
* "Better regulation": una estratègia ineludible (ESADE, 2008, coautor)
* Reformes més enllà dels tòpics (Fundació Rafael Campalans, 2010, coautor)
* Una falsa història del PSC (Curbet edicions. Girona 2014)
* La autonomía local en tiempos de crisis. Reformas, fiscaliad y contratación pública (Thomson Reuters ARANZADI. 2015, coautor)
* La descentralización del sistema español de competencia (Universidad de Deusto. Estudios de Deusto 63/1 - 2015, coautor)
* Política de Competencia y mejora de la regulaión eonómica en Andalucia. Balance y retos (Thomson Reuters Aranzadi. 2020, coautor)

## Referències

* ↑ Joan Costa i Riera annex del llibre "Dels moviments d'església a la militància política" Ed. Mediterrània Barcelona 1997

## Enllaços externs

* Senado.es - Ficha del senador (castellà)
* Acord de govern amb el nomenament d'Arseni Gibert com a president de l'Autoritat Catalana de la Competència, amb una petita biografia.
# Baixir

Baixir és el nom dels següents personatges:
Baixir forma part del nom de molts personatges:
* Omar al-Bashir, president del Sudan
* Bashir Shihab II, emir del Líban
* Baixir ibn Sad, medinès, company del profeta Muhàmmad
* An-Numan ibn Baixir, primer governador de Maarat an-Numan, Síria
* Julian Bashir, personatge fictici de Star Trek: Deep Space Nine
* Marie Bashir, governadora de Nova Gal·les del Sud, Austràlia
Vegeu també, vinculat a aquest nom:

## Referències

* ↑ Per a l'elaboració d'aquest llistat s'ha respectat la forma emprada a la Viquipèdia i s'ha seguit estrictament una ordenació alfabètica. S'ha pres com a criteri per a la inclusió a la llista que en el nom de l'article hi aparegués el nom Baixir, tot i que no en fos el nom principal.
# Voskhod (Sakhalín)

* Per a altres significats, vegeu «Voskhod».
Voskhod (en rus: Восход) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a Rússia, el 2013 tenia 468 habitants. Pertany al districte municipal de Tímovskoie.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19.
# Tetrametrina

Tetrametrina és un insecticida sintètic molt potent de la família dels piretroides. És un sòlid cristal·lí blanc. El producte comercial és una barreja d'estereoisòmers.
S'utilitza comunament com a insecticida, afectant al sistema nerviós dels insectes. Es troba en molts insecticides per la llar.
La tetrametrina té una vida mitjana de 12,5–14 dies al sòl i 13–25 a l'aigua.

## Referències

* ↑ Tetramethrin, alanwood.net
* ↑ Tetramethrin, Household Products Database

## Enllaços externs

* Pyrethrins and Pyrethroids Fact Sheet - National Pesticide Information Center
* Pyrethrins and Pyrethroids Pesticide Information Profile - Extension Toxicology Network
# Archosargus pourtalesii

Archosargus pourtalesii és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 35,6 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Pacífic Oriental: és una espècie de peix endèmica de les Illes Galápagos.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Rudolf Kárpáti

Rudolf Kárpáti (Budapest, 17 de juliol de 1920 - Budapest, 1 de febrer de 1999) fou un tirador d'esgrima hongarès, guanyador de sis medalles olímpiques d'or.

## Carrera esportiva

Va participar, als 28 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova per equips de sabre, una competició que guanyà posteriorment en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia, Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia) i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia). Així mateix guanyà la competició de sabre individual en les edicions de 1956 a Melbourne 1960 a Roma.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat dotze medalles en el Campionat del Món d'esgrima, entre elles set medalles d'or.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Rudolf Kárpáti». [Consulta: 7 novembre 2023].
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 7 novembre 2023].
# Aureli

Aureli és el nom dels següents personatges:
* Aureli (metge)
* Aureli I d'Astúries
* Sant Aureli Agustí
* Aureli Aquil·leu
* Aureli Climent Prudenci (Tarraconense 348- ? 405), poeta i apologista
* Aureli Cotta Messal·lí
* Aureli Eubule (segle iii), ministre d'Elagàbal nascut a Emesa
* Aureli Pacoros
* Aureli del Velai, bisbe de lo Puèi de Velai la segona meitat del segle vi, venerat com a sant per diverses confessions cristianes
* Aureli Valeri Valent militar i cèsar romà
* Aureli Zòtic
* Gai Aureli Cotta, diversos personatges
* Gai Aureli Escaure
* Gneu Aureli Orestes, pretor urbà el 77 aC. No es coneix res de la seva vida
* Luci Aureli Aviani Simmac
* Luci Aureli Cotta, diversos personatges
* Luci Aureli Orestes, diversos personatges
* Luci Aureli Ver
* Luci Aureli Ver Cèsar
* Magne Aureli Cassiodor
* Marc Aureli
* Marc Aureli Car
* Marc Aureli Carí, emperador romà, fill gran de Marc Aureli Car
* Marc Aureli Claudi
* Marc Aureli Cotta, diversos personatges
* Marc Aureli Escaure
* Marc Aureli Galeri Maximià
* Marc Aureli Mari
* Marc Aureli Olimpi Nemesià
* Marc Aureli Quintil, emperador romà, germà de l'emperador Marc Aureli Claudi el Gòtic
* Marc Aureli Paulí, cònsol el 277
* Marc Aureli Probe
* Marc Aureli Sever Alexandre
* Marc Aureli Valeri Carausi
* Valerià
* Quint Aureli Simmac, diversos personatges
* Sext Aureli Properci
* Sext Aureli Víctor
# Västergötland

Västergötland –«país del gots occidental»– és una província tradicional sueca, sense valor administratiu, de la part occidental (sud-oest) del país. Pertany al conegut Oest de Götaland. Västergötland s'estén entre els llacs Vänern i Vättern. Té una extensió de 16.694 km². El ducat de Västergötland té 1.199.119 habitants. Destaquen el Castell Läckö (construït en 1615 a l'illa de Kållandsö, en el llac Vänern, en el municipi de Lidköping), l'església de Husaby, la fortalesa Karlsborg i l'edifici Bjurum. A la província es parla el dialecte suec, Götaland.
Limita amb les províncies de Bohuslän, Dalsland, Värmland, Närke, Östergötland, Småland i Halland. Des del segle xvii i fins a 1998, la província de Västergötland se dividí dins els comtats de Skaraborg, Älvsborg, Göteborg i Bohus.
La muntanya més elevada és el Galtåsen de 362 m. Des de la costa es pot albirar el canal Kattegat i Dinamarca. Hi ha dos parcs naturals nacionals: Tiveden i el Djuro.

## Història

Els primers habitants que es coneix eren de l'època de la prehistòria. Fou el primer lloc del país en fer-se cristià, del que s'explica la gran quantitat de símbols cristians i d'esglésies cristianes antigues. Es pensa que el primer rei cristià suec, Olaf Skötkonung, fou batejat en Husaby en 1008.
Dues de les primeres dinasties reials de Suècia eren d'aquesta província. Per la majoria dels historiadors, Västergötland és el bressol del país. Al llarg de l'època medieval es va produir moltes batalles, com la batalla de Lena en 1208 o la batalla de Hova en 1275.
Des de 1772, el comtat de Västergötland passà a denominar-se ducat de Västergötland i emprat per membres de la família reial sueca.
* Titulars del ducat de Västergötland: (Dinastia Bernadotte)
** Príncep Carles de Suècia (1861-1951). Tercer fill del rei Oscar II de Suècia.
** Princesa Victòria de Suècia, princesa hereva de Suècia (1977-) duquessa des de 1980.

## Referències

* ↑ Andersson, Torbjörn; Lindström, Per. Västergötland: lite grann från ovan (en suec). Liber, 1986, p. 84. ISBN 9138905388.

## Vegeu també

* Comtat de Västra Götaland

## Bibliografia

* Guies visuals d'El País-Aguilar "Suècia".

## Enllaços externs

* http://www.vastergotland.com/ Arxivat 2003-02-13 a Wayback Machine. Västergötland] - Tourist site
* https://runeberg.org/nfcm/0208.html
* http://www.sverigeguiden.com/landskap/vgotkart.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* http://www.finnestorp.se/
# Savianges

Savianges és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 73 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat |
| 2001-2008 | Pierre Bitouzet |
| 2001- | Denis Morain |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 65 | 66 | 53 | 54 | 70 | 80 | 73 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Tomislav Nikolić

Tomislav "Toma" Nikolić (en serbi: Томислав Николић; Kragujevac, 15 de febrer de 1952), és un polític serbi. Va ser President de Sèrbia entre 2012 i 2017 i líder del Partit Progressista Serbi.
# Trasplantament de fetge

El trasplantament de fetge o trasplantament hepàtic és la substitució d'un fetge malalt amb el fetge sa d'una altra persona (al·lotrasplantament). El trasplantament hepàtic és una opció de tractament per a la malaltia hepàtica en fase terminal i en la insuficiència hepàtica aguda, tot i que la disponibilitat d'òrgans del donant és una limitació important. La tècnica més habitual és el trasplantament ortotòpic, en el qual s'extirpa el fetge natiu i se substitueix per l'òrgan donant en la mateixa posició anatòmica que el fetge original. El procediment quirúrgic és complex i requereix una obtenció acurada de l'òrgan donant i una implantació meticulosa al receptor. La durada de la cirurgia oscil·la entre les 4 i les 18 hores, depenent del resultat. Els resultats favorables requereixen un cribratge acurat per al receptor elegible, així com una coincidència de donant viu o cadavèric ben calibrada.
Després de la intervenció es precisa tractament immunosupressor durant molt de temps.

## Referències

* ↑ Karvellas, Constantine J.; Francoz, Claire; Weiss, Emmanuel «Liver Transplantation in Acute-on-chronic Liver Failure». Transplantation, 105, 7, 01-07-2021, pàg. 1471–1481. DOI: 10.1097/TP.0000000000003550. ISSN: 1534-6080. PMID: 33208692.
* ↑ Langberg, Karl M.; Kapo, Jennifer M.; Taddei, Tamar H. «Palliative care in decompensated cirrhosis: A review». Liver International: Official Journal of the International Association for the Study of the Liver, 38, 5, 01-05-2018, pàg. 768–775. DOI: 10.1111/liv.13620. ISSN: 1478-3231. PMID: 29112338.
* ↑ Olivo, Raquel; Guarrera, James V.; Pyrsopoulos, Nikolaos T. «Liver Transplantation for Acute Liver Failure». Clinics in Liver Disease, 22, 2, 01-05-2018, pàg. 409–417. DOI: 10.1016/j.cld.2018.01.014. ISSN: 1557-8224. PMID: 29605075.
* ↑ Cvetkovski, Filip; Hexham, J. Mark; Berglund, Erik «Strategies for Liver Transplantation Tolerance». International Journal of Molecular Sciences, 22, 5, 24-02-2021, pàg. 2253. DOI: 10.3390/ijms22052253. ISSN: 1422-0067. PMC: 7956766. PMID: 33668238.
# Antonio Juliano

Antonio Juliano (Nàpols, 26 de desembre de 1942 - Nàpols, 13 de desembre de 2023) va ser un futbolista i dirigent esportiu italià. El seu major èxit com a dirigent esportiu de la Società Sportiva Calcio Napoli el va aconseguir amb el fitxatge de Diego Armando Maradona el 1984.

## Trajectòria

Juliano va començar la seva carrera futbolística al club de la seva ciutat, el Napoli, per després passar a jugar amb el primer equip la temporada 1962/63. Durant tota la seva carrera va jugar amb els azzurri, excepte l'última temporada al Bolonya.
Després de Marek Hamšík i Giuseppe Bruscolotti, és el jugador amb més partits al Napoli, amb un total de 505 partits jugats i 38 gols. A més, va esdevenir capità de l'equip amb només 23 anys. La temporada 1975/76 va guanyar la Copa italiana.
Va debutar amb la Selecció d'Itàlia el 18 de juny de 1966 (Itàlia-Àustria 1-0). Va ser convocat en tres Mundials: Anglaterra 1966, Mèxic 1970 i Alemanya 1974; no obstant va jugar només els últims setze minuts en la final del Mundial de 1970 contra el Brasil.També va disputar el primer partit de la final de l'Eurocopa 1968 contra Iugoslàvia.

## Palmarès
### Club
#### Napoli

* Copa italiana de futbol (1): 1976
* Copa de la Lliga anglo-italiana de futbol (1): 1976
* Copa dels Alps de futbol (1): 1966

### Internacional

* Campionat d'Europa de futbol (1): 1968
* Copa del Món de Futbol (finalista): 1970

## Referències

* ↑ «Muere 'Totonno' Juliano, histórico jugador del Nápoles que fichó a Maradona» (en castellà), 13-12-2023. [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ Lagunas, Aitor; Xuriach, Roger. «Las últimas horas de Maradona en el Barça» (en castellà). Panenka, 25-11-2021. [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ Simon, Lluís. «Mor Antonio Juliano, l'artífex del fitxatge de Maradona pel Nàpols». L'Esportiu. [Consulta: 22 desembre 2023].
Antonio Juliano amb la selecció italiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 1966
1 Albertosi •
2 Anzolin •
3 Barison •
4 Bulgarelli •
5 Burgnich •
6 Facchetti •
7 Fogli •
8 Guarneri •
9 Janich •
10 Juliano •
11 Landini •
12 Leoncini •
13 Lodetti •
14 Mazzola •
15 Meroni •
16 Pascutti •
17 Perani •
18 Pizzaballa •
19 Rivera •
20 Rizzo •
21 Rosato •
22 Salvadore •
Seleccionador: Fabbri
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 1970
1 Albertosi •
2 Burgnich •
3 Facchetti •
4 Poletti •
5 Cera •
6 Ferrante •
7 Niccolai •
8 Rosato •
9 Puia •
10 Bertini •
11 Riva •
12 Zoff •
13 Domenghini •
14 Rivera •
15 Mazzola •
16 De Sisti •
17 Vieri •
18 Juliano •
19 Gori •
20 Boninsegna •
21 Furino •
22 Prati •
Seleccionador: Valcareggi
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de Futbol 1974
1 Zoff •
2 Spinosi •
3 Facchetti (c) •
4 Benetti •
5 Morini •
6 Burgnich •
7 Mazzola •
8 Capello •
9 Chinaglia •
10 Rivera •
11 Riva •
12 Albertosi •
13 Sabadini •
14 Bellugi •
15 Wilson •
16 Juliano •
17 Re Cecconi •
18 Causio •
19 Anastasi •
20 Boninsegna •
21 Pulici •
22 Castellini •
Entrenador: Valcareggi :
# Banc zombi

Un banc zombi (anglès: zombie bank) és una entitat financera amb un valor econòmic net menor que zero, però que continua operant perquè pot seguir pagant els seus deutes de forma sostinguda per algun crèdit governamental implícit o explícit. El terme va ser utilitzat per primera vegada per Edward Kane el 1987 per explicar el perill de tolerar un gran nombre de grups prestadors insolvents, en el marc de la crisi japonesa de 1991-2001. Els bancs zombis afronten les peticions dels seus dipositants no assegurats i els marges dels competidors (anglès: margin calls) utilitzant transaccions en derivats financers.
S'involucren en apostes d'alt risc que debiliten els marges de benefici industrial i encomanen la insolvència a competidors sans. Si la seva insolvència no es resol, cada vegada més institucions entren en dificultats i la crisi esclata quan es posa en dubte la decisió governamental de posar en pràctica un pla de rescat (anglès: bailout).

## Referències

* 1 2 Kane, Edward J. The S&L Insurance Mess: How Did It Happen?. Washington, D.C.: Urban Institute Press, 1989. ISBN 978-0-87766-468-0.
* 1 2 «What Lessons Should Japan Learn from the U.S. Deposit-Insurance Mess?». Journal of the Japanese and International Economics. Elsevier, 7, 4, December 1993, pàg. 329–355. DOI: 10.1006/jjie.1993.1021. ISSN: 0889-1583.

## Vegeu també

* Banc dolent
# Wendell Mitchell Latimer

Wendell Mitchell Latimer (Garnett, Kansas, 22 d'abril de 1893 - 6 de juliol de 1955) fou un important químic estatunidenc conegut per la seva descripció dels estats d'oxidació publicada al seu llibre “The Oxidation States of the Elements and Their Potentials in Aqueous Solution" (ASINB000GRXLSA, 1938).
Va fer el doctorat amb George Ernest Gibson a la Universitat de Califòrnia a Berkeley.

## Descobriment del triti

L'any 1933 Latimer, utilitzat l'efecte Allison recentment desenvolupat, va poder descobrir el triti. Gilbert N. Lewis va apostar en contra del seu descobriment, i va haver de pagar quan Latimer li va mostrar les seves dades. No obstant això, el mateix any l'efecte Allison va ser desacreditat als ulls de la comunitat científica, i el descobriment de triti s'atribueix a Ernest Rutherford en 1934. Latimer va explicar anys més tard que havien estat incapaços de reproduir els seus resultats, i que ni tan sols podia trobar on s'havia equivocat. Els fets van ser citats per Irving Langmuir 1953 en el seu discurs sobre la ciència patològica.

## Guardons

Latimer va rebre molts premis i honors durant la seva vida incloent ser membre de l'Acadèmia Nacional de Ciències, i la presidència de la Secció de Química de 1947 a 1950; el Premi al Servei Distingit de la seva alma mater, la Universitat de Kansas, el 1948; el Certificat de Mèrit del President, el 1948; la Faculty Research Lecture el 1953, un honor que el Senat Acadèmic de la Universitat de Califòrnia atorga anualment a un dels seus membres; la medalla William H. Nichols de la Secció de Nova York de la Societat Americana de Química, el 1955 amb una citació pels seus "estudis pioners sobre la termodinàmica d'electròlits, especialment les entropies d'ions en solucions aquoses".

## Referències

* ↑ Latimer, W. M.; Young, H. A «The Isotopes of Hydrogen by the Magneto-Optic Method. The Existence of H3». Phys. Rev., 44, (8), 1933, pàg. 690. DOI: 10.1103/PhysRev.44.690.2.
* ↑ Gratzer, W. B. The undergrowth of science: delusion, self-deception and human frailty. Oxford: Oxford University Press, 2001. ISBN 9780198604358.
* ↑ Hildebrand,, J. H. «Wendell Mitchell Latimer, A Biographical Memoir». U.S. National Academy of Sciences. [Consulta: 16 març 2016].
* ↑ Giauque, W. F «Wendell M. Latimer, Chemist». Science, 122, 3166, 1955, pàg. 406 -407. DOI: 10.1126/science.122.3166.406. JSTOR: 1751554. PMID: 17782649.
* ↑ «Wendell Mitchel Latimer». Universitat de California. [Consulta: 16 març 2016].
# Savigliano

Savigliano és un municipi Italià, situat a la regió del Piemont i a la província de Cuneo. L'any 2011 tenia 21.182 habitants.

## Fills il·lustres

* Teresa Bertinotti Radicati (1776-1854) cantant d'òpera (soprano)
* Teresa Milanollo, violinista
* Giovanni Schiaparelli, astrònom