# La bella addormentata

La bella addormentata és una pel·lícula de 1942 dirigida per Luigi Chiarini.
Malgrat el títol, la pel·lícula no té res a veure amb el conte de fades de Charles Perrault, sinó que està basada en l'obra homònima de Rosso di San Secondo, i representa un dels grans exemples. del gènere del cinema italià conegut com a calligrafismo.

## Argument

La criada Carmela arriba del poble per servir a casa del notari Don Domenico, hipòcrita i ambigu, i és seduïda per ell. La noia fuig de la casa i cau a les urpes d'una bruja que, afalagant-la amb promeses, vol comerciar amb la seva bellesa. Un jove, Salvatore conegut com a Nero, que treballa en el procés del sofre la treu de la casa vergonyosa i obliga el notari a reparar el mal fet casant-se amb ella. La noia passa pels diferents esdeveniments com si estigués en un estat d'adormiment. El dia del seu casament es desmaia abans d'entrar a l'església i cau greument malalta. Abans de morir revela que el sulfatador era el seu únic amor i la incomprensió d'ell li va causar la malaltia.

## Repartiment

* Luisa Ferida: Carmela
* Amedeo Nazzari: Salvatore, dit el Nero
* Osvaldo Valenti: Domenico Caramandola
* Teresa Franchini: tia Agata
* Pina Piovani: Nunziata
* Margherita Bossi Nicosia: Concetta
* Guido Celano: solfataro
* Carlo Dessy: sulfatador
* Fiorella Betti: Erminia
* Gildo Bocci: mercant
* Roberto Pasetti: patró del cafè Trinacria
* Pietro Bigerna: mariscal dels carabiners
* Piero Palermini: client del cafè Trinacria
* Renata Drago: noia
* Isa Mari: noia
* Luigi Urbinati: home amb gramòfon
* Renato Navarrini: metge
* Achille Togliani

## Distribució

La pel·lícula fou presentada a la 10a Mostra Internacional de Cinema de Venècia (1942). Realitzada als estudis del Centro Sperimentale di Cinematografia de Roma, es va estrenar als cinemes la segona quinzena de setembre de 1942.

## Crítica

'Una aventura colorida', va definir la seva comèdia Rosso di San Secondo; volia reunir un tema de terra pintat fosc amb alguns indicis surrealistes derivats de Verga, De Roberto, Capuana. I Chiarini, minuciós i refinat pintor d'ambients, perspicaç coneixedor de les expressions pictòriques més recents [..] ha enfocat la lent als dos pols oposats: el poble sicilià [..] i la dona de la trena negra i el caminar de coèfora [..] sense mostrar-nos una bardissa de figues o un camp de tarongers (és a dir, abominant el pintoresc) ha compost un "clima" sicilià perfecte: catòlic i gelós, roent i absolut, alimentat amb pebrots cebats i vins densos, amb coralls i cristalls. Dins d'aquest clima, "la bella addormentata" passa com l'àngel de Dante a l'Estígia "amb plantes seques". Sota la direcció de Chiarini, Ferida és perfecta en els seus gestos, en l'ambientació de la figura, en la seva mirada, en la seva veu".

## Referències

* ↑ La bella addormentata a Il Cinematografo
* ↑ Enrico Lancia. I premi del cinema. Gremese Editore, 1998, p. 297. ISBN 9788877422217.
* ↑ (Raffaele Calzini, a Film quotidiano, 7 de setembre de 1942)

## Bibliografia

* Brunetta, Gian Piero. The History of Italian Cinema: A Guide to Italian Film from Its Origins to the Twenty-first Century. Princeton University Press, 2009.
* Moliterno, Gino. The A to Z of Italian Cinema. Scarecrow Press, 2009.

## Enllaços externs

* La bella addormentata a YouTube