OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Adolf Beltran i Ibáñez

Adolf Beltran i Ibáñez (Calamocha, província de Terol, 1860 - València, 1929) fou un polític valencià, diputat a les Corts durant la restauració borbònica.

## Biografia

Pertanyia a una família de vinyaters acomodats que s'establiren a València, i començà la carrera de dret, però no la va acabar. De jove es va afiliar a Fusió Republicana, però després s'afilià al Partit d'Unió Republicana Autonomista de Vicente Blasco Ibáñez, de qui en fou mecenes, tot i que després s'apropà al Partit Republicà Possibilista.
Fou un dels fundadors de l'Ateneu Mercantil de València el 1879, i aconseguí que l'inaugurés Emilio Castelar. Després fou escollit regidor i cap del grup republicà de l'ajuntament de València, president de la Cambra de Comerç de València i diputat pel districte de Sueca a les eleccions generals espanyoles de 1907, 1920 i 1923 amb el Partit d'Unió Republicana Autonomista. Quan Fèlix Azzati i Descalci es va fer cap del partit fou president de l'Ateneu Mercantil de València. També va participar amb Joaquín Costa Martínez en l'Assemblea Republicana de Saragossa.
Fou empresonat per donar veu als maltractaments infligits als detinguts pels fets de Cullera, acusats de la mort del jutge de Sueca Jacobo López de Rueda.
Després de morir a València, va demanar que l'enterressin a Calamocha.

## Referències

* ↑ «Adolf Beltran i Ibáñez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El diari ABC informa de l'empresonament d'Adolf Beltran per donar veu als presumptes maltractaments als acusats dels fets de Cullera de 1911.» (en castellà). Diari ABC, 24-11-1911. [Consulta: 24 novembre 1911].

## Enllaços externs

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.68. ISBN 9788495484802.
* Biografia Arxivat 2016-09-06 a Wayback Machine. a la Gran Enciclopedia Aragonesa
* «Adolf Beltran i Ibáñez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* El diari ABC informa de l'empresonament d'Adolf Beltran per donar veu als presumptes maltractaments als acusats dels fets de Cullera de 1911. (en castellà). Diari ABC,24-11-1911.
# Bullas

Bullas és un municipi del nord-est de Múrcia, amb 82 km² de superfície i 11.435 habitants el 2004. La principal activitat econòmica és el vi, amb denominació d'origen pròpia.

## Demografia

Evolució demogràfica de Bullas :
| | 1857 | 1887 | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2005 |
| Població | 5.072 | 6.727 | 7.722 | 4.414 | 7.928 | 9.031 | 8.936 | 9.734 | 9.441 | 9.064 | 9.498 | 9.529 | 11.013 | 11.641 |

## Referències

* ↑ Font: Població de fet segons l'INE. Alteracions dels municipis als Censos de Població des de 1842, Arxivat 2009-03-11 a Wayback Machine. Series de població dels municipis d'Espanya des de 1996. Arxivat 2010-04-18 a Wayback Machine.
Viccionari
# Cal Sastre (Seva)

Cal Sastre és una casa de Seva (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil, la teulada està coberta formant tres cossos diferents (dos amb vessant a la part lateral dreta i un a la part lateral esquerra).
Té les cantoneres de pedra treballada i està arrebossada i pintada de blanc.
La façana principal té finestres amb pedra treballada i un portal adovellat amb un escudet a la dovella central no datat.

## Referències

* 1 2 3 «Habitatge del carrer de Baix I». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Castelletto Molina

Castelletto Molina (Castlèt Molèina en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Alice Bel Colle, Castel Rocchero, Fontanile i Quaranti.

## Galeria fotogràfica

* El castell
* Ajuntament
# Byron (Wyoming)

Byron és una població dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 557 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Byron tenia 557 habitants, 195 habitatges, i 148 famílies. La densitat de població era de 256 habitants/km².
Dels 195 habitatges en un 37,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,4% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 23,6% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,34.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,9% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 21,2% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.375$ i la renda mediana per família de 37.045$. Els homes tenien una renda mediana de 33.409$ mentre que les dones 16.667$. La renda per capita de la població era de 11.931$. Entorn del 19,9% de les famílies i el 22,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Byron». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Byron». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bø (Nordland)

Bø és un municipi situat al comtat de Nordland, Noruega. Té 2,623 habitants (2018) i la seva superfície és de 247.23 km². El centre administratiu del municipi és la població de Straume. Les altres poblacions del municipi són Bø, Eidet, Hovden, Nykvåg i Utskor. El far de Litløy es troba a la petita illa de Litløya, a la costa de Bø.
El municipi de Bø es troba a l'illa de Langøya i a molts petits illots circumdants, inclosos Litløya i Gaukværøy. Hi ha una carretera que connecta Bø amb la resta de Noruega a través del túnel de Ryggedal de 1,612 m, que connecta Bø amb Øksnes i Sortland. El seu clima és fred i humit, amb una temperatura mitjana anual de 4,4 °C i 1,017 mm anuals.
Mirant cap al mar des d'una elevació per sobre de Vinje a Bø, a Vesterålen, es troba l'«Home del Mar», una alta figura de 4,3 metres d'altura d'un home de ferro colat. L'home sosté un vidre a les mans com un sacrifici al mar. Amb la llum de l'hivern, el vidre es torna blau. L'home es troba d'esquena al poble de Bø, i mira des de l'arxipèlag escarpat cap a la silueta característica de l'illa de Gaukværøya.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2018. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 23 desembre 2018].
* ↑ «Nord-Norge - Den offisielle nettsiden for unike opplevelser nord i Norge» (en noruec). Arxivat de l'original el 2019-03-31. [Consulta: 1r desembre 2018].
# Cal Teixidor (Sagàs)

Cal Teixidor és una masia del municipi de Sagàs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cal Teixidor és una masia de petites dimensions. La façana principal orientada a tramuntana i coberta amb teulada de doble vessant amb el carener paral·lel a la façana. Les diferents mides de la pedra i les seves col·locacions demostren les dues fases bàsiques de la seva evolució: a partir del cos central s'hi annexionaren els dos laterals. La planta baixa presenta encara restes de voltes de pedra de mig punt que possiblement corresponen a la base medieval de la casa.

## Història

Les llindes són els únics testimonis del passat, així com l'estructura mateixa de la casa: 1681, 1687, 1702. El caràcter de masoveria confereix a Cal Teixidor la pauta per explicar-se el seu estat deficitari i la manca de conservació.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Teixidor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Cal Teixeta

Cal Teixeta és una masia situada al municipi de Castellnou de Bages, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 258.
# A Railway Collision

A Railway Collision (també coneguda com A Railroad Wreck) és un curtmetratge mut britànic de drama de 1900, dirigit per Walter R. Booth i produït per Robert W. Paul, realitzada a Paul's Animatograph Works, el seu estudi a Muswell Hill, a al nord de Londres, i és una de les poques pel·lícules supervivents de Paul.

## Sinopsi

En la pel·lícula mostra un tram de via única de ferrocarril, al llarg de la qual un tren lent recorre un terreny muntanyós en un terraplè sobre un llac i un iot amb un túnel de fons. El tren sobrepassa el senyal que hi ha a la via i llavors, s'atura. Mentre el tren està retrocedint per la via, un tren exprés surt del túnel de davant, xoca contra l'altre tren i són llançats pel terraplè.

## Opinions al respecte

Frederick A. Talbot el 1912 explica que "l'escena de l'accident va succeir en un paisatge que es va triar amb considerable cura, on es va establir una llarga pista de vies ferroviàries amb models de tren de joguina". També comenta que "moltes persones es van meravellar amb la bona sort de Paul en ser dels primers a fotografiar un desastre així. Estaven convençuts que era genuí". Crida a la pel·lícula: "quaranta dels segons més emocionants que es poden concebre" i la elogia per haver interpretat un desastre que va ser "perfecte en la seva rapidesa i destrosses".
Segons les paraules de Michael Brooke de BFI Screenonline diu, "és un dels primers exemples d'aquesta tècnica en la pràctica". Brooke assenyala que "a diferència d'algunes de les seves altres pel·lícules del període, Booth no intenta millorar l'efecte intercalant material a gran escala, encara que els seus successors indubtablement haurien afegit un tret dins d'un vagó ple de passatgers que cridaven".

## Efectes especials

"A Railway Collision" és un dels primers exemples de posar en pràctica la tècnica de recrear desastres de gran escala a una molt més petita utilitzant models a escala en miniatura. Va servir com una base important des de la qual es podrien integrar efectes especials més impressionants en una història.
Malgrat l'aspecte artificial i bàsic de la naturalesa de l'escenari de la feina model, els espectadors de l'època semblen haver-lo trobat convincent.

## Recepció

La pel·lícula va tenir un èxit comercial grandiloqüent i va ser extensament piratejada als Estats Units. Tenia només 12 metres de llarg, ja que va ser dissenyada per ser reproduïda mitjançant un cinetoscopi de Thomas Edison, un dispositiu d'exhibició de pel·lícules que permetia que una persona per vegada veiés la pel·lícula en qüestió a través d'una finestra de mirador. No obstant això, A Railway Collision va demostrar ser tan popular que es va adoptar més tard també per al cinematògraf, el que va permetre que un públic més ampli la pogués veure.
Va tenir una influència duradora, atraient nombrosos imitadors, i la tècnica d'usar trens model per representar els reals es va usar en moltes pel·lícules britàniques posteriors.

## Referències

* ↑ «BFI Screenonline: Railway Collision, A (1900)» (en anglès). [Consulta: 1r desembre 2018].
* ↑ Ettleman, Tristan. «What’s More Interesting than a Train Wreck?», 07-03-2017. [Consulta: 1r desembre 2018].
# Cal Temporal (Vilobí del Penedès)

Cal Temporal és una obra de Vilobí del Penedès (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cal Temporal està situada al nucli urbà de Bellver, prop de la Capella de Sant Pere. És un edifici entre mitgeres format per planta baixa, pis i golfes. La coberta és a dues vessants. La façana presenta una composició simètrica amb coronament ondulat. Cal destacar l'ornamentació de la façana, amb motllures que representen motius florals i coronament ondulat.

## Història

Cal Temporal va ser construïda a principis del segle xx. La porta d'accés ha estat reformada.

## Referències

* 1 2 «Cal Temporal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Alcatraz (Cap Verd)

Alcatraz (crioll capverdià Alkatrás) és una vila a l'est de l'illa de Maio a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 15 kilòmetres a l'est de Vila do Maio.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Cal·lístrat d'Atenes

Cal·lístrat (en llatí Callistratus, en grec antic Καλλίστρατος) fou un cavaller atenenc.
L'any 410 aC va ser tresorer de la deessa Atena, i sembla que va instaurar el costum de que els ciutadans més pobres que assistien a les assemblees cobressin un sou. El govern dels Deu li va encarregar, donant-li un cos de cavalleria i a les ordres de Lisímac de vigilar als exiliats que amb Trasibul es reagrupaven a la zona del Pireu. Lisímac va massacrar a alguns camperols, mentre saquejaven algunes granges de la regió del Pireu buscant provisions. La gent del port va capturar a Cal·lístrat i el va matar en represàlia l'any 403 aC.

## Referències

* ↑ 2.Callistratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 577
# Cal·lístrat (militar)

Cal·lístrat (en llatí Callistratus, en grec antic Καλλίστρατος) fou un militar atenenc fill d'Empedos.
És esmentat per Pausànies com a comandant d'un cos de cavalleria atenenca a Sicília el 413 aC sota la direcció suprema de Nícies. Després de la derrota al riu Asinaros el 413 aC, Cal·lístrat va aconseguir obrir-se pas a través de les forces enemigues i arribar amb els seus homes a Catana. Des d'aquesta ciutat va atacar els siracusans que estaven saquejant el camp atenenc prop de Siracusa, i va morir en la lluita, segons Pausànies i Tucídides.

## Referències

* ↑ 1.Callistratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 577
# Caspar Barlaeus

Caspar Barlaeus (Anvers, 12 de febrer de 1584 - Amsterdam, 14 de gener de 1648) fou un teòleg, humanista, poeta, historiador neerlandès.

## Biografia

Nascut Caspar (Kaspar) van Baarle (i més conegut pel seu nom en llatí), va estudiar teologia i va ser clergue abans de fer-se professor de lògica a la Universitat de Leiden.
A partir de 1631, va treballar a l'Ateneu Il·lustre d'Amsterdam. Aquesta institució, acollida a la quatrecentista Agnietenkapel, es considera antecessora de la Universitat d'Amsterdam. Barlaeus va treballar també com a mèdic. Va viure a Caen algun temps, havent defensat la causab arminiana i predicant a Nieuwe-Tonge.

## Obra

Barlaeus va publicar diversos volums de poesia, especialment en llatí. Va escriure també l'eulogia que acompanya el retrat del cartògraf Willem Blaeu, datat el 1622. Es va interessar per diversos aspectes de la cartografia i la història. El 1622 va traduir la "Descripción de las Indias Occidentales" d'Antonio d'Herrera y Tordesillas. El 1627 va compondre el text per a l'atles d'Itàlia organitzat per Jodocus Hondius i va estudiar la geografia de l'imperi colonial neerlandès a Brasil.

## Obra

* Manes Auriaci (1625)
* Hymnus ad Christum (1628)
* Poemata (1628)
* Medicea hospes (1638)
* Faces augustae (1643)
* Rerum in Brasília et alibi gestarum (1647)
* Verscheyde Nederduytsche gedichten (1651)
* Mercator sapiens, sive Oratio de coniungendis mercaturae et philosophiae studiis

## Enllaços externs

* Obres de Caspar Barlaeus Biblioteca Digital Curt Nimuendaju
* Barlaeus Poemata
* Planti's obituary and epitaph
* Biografia de C. BarlaeusNational Maritime Museum
* Festival Books
# Adèle Esquiros

Adèle Esquiros, de soltera Adèle-Julie Battanchon (París, 12 de desembre del 1819 - 22 de desembre del 1886) fou una escriptora i periodista feminista parisenca.

## Biografia

Filla de Pierre-François Battanchon, un estudiant de medicina que va morir el 1860, i Marie-Rose Rouvion, que va morir el 1844. Mestra i poeta, va conéixer Alphonse Esquiros, un escriptor romàntic socialista i republicà, amb qui es casà a París el 1847. Adèle Esquiros escrigué Història d'amants famosos i Remordiments, record de la infantesa, abans de ser abandonada pel marit el 1850.
Durant la Segona República, entrà en el Club de Dones, fundat el 1848, i en la Societat per a l'Educació Mútua de les Dones, fundada a l'agost del 1848 amb Jeanne Deroin, Eugénie Niboyet i Désirée Gay. Amb Eugénie Niboyet i Louise Colet, crearen dos diaris feministes, La Voix des Femmes (1848), que es dirà després L'Opinion des Femmes.
La seua obra més notable és la resposta a Jules Michelet, L'Amour (1860).
Membre de la Société des gens de lettres, mor el 1886 cega, paralítica i en la misèria, sobrevivint a penes gràcies a un petit ajut social.

## Obres

* Le Fil de la Vierge, Paris, V. Bouton, 1845, 70 p.
* Histoire des amants célèbres (avec Alphonse Esquiros), Paris, bureau des publications nationales, 1847
* Regrets. - Souvenirs d'enfance. - Consolation. - Jalousie, (avec Alphonse Esquiros), Paris, imprimerie de Bénard, 1849, 2 p.
* «Un vieux bas-bleu», dans Els Veillées littéraires illustrées, tome II: «Choix de romans, nouvelles, poésies, pièces de théâtre etc. des meilleurs écrivains anciens et modernes», Paris, J. Bry aîné, 1849
* Els Amours étranges, Paris, A. Courcier, 1853, IV-349 p.
* «Une vie à deux», par Alphonse Esquiros. «La Course aux maris», «La Nouvelle Cendrillon», «L'Amour d'une jeune fille», «L'Échoppe du père Mitou», par Adèle Esquiros, Paris, Lécrivain et Toubon, 1859, 48 p.
* L'Amour, Paris, 1860, 107 p.
* Histoire d'une sous-maîtresse, Paris, E. Pick, 1861, 138 p.
* Les Marchands d'amour, Paris, Pick, 1865, 224 p.

## Notes i referències

* ↑ Vincent Wright, Éric Anceau, Jean-Pierre Machelon, Sudhir Hazareesingh, Les Préfets de Gambetta, Presses Paris Sorbonne, 2007, 482 pages, p. 195-198 ISBN 978-2-84050-504-4
* 1 2 3 Naomi Judith Andrews, Socialism's muse: gender in the intellectual landscape of French romantic socialism, Lexington Books, 2006, 179 pages ISBN 978-0-7391-0844-4
* ↑ Lucas, Alphonse. Les clubs et les clubistes: histoire complète critique et anecdotique des clubs et des comités électoraux fondés à Paris depuis la revolution de 1848: déclarations de principes, règlements, motions et publications des sociétés populaires. Détails inédits sur les principaux clubistes, sur l'esprit, les tendances et les actes des réunions dont ils faisaient partie, etc., etc (en francés). E. Dentu, 1851.
# Cal·lístrat del Pont

Cal·lístrat (en llatí Callistratus, en grec antic Καλλίστρατος) fou secretari privat del rei Mitridates VI Eupator.
Quan el rei va fugir ràpidament per la seva derrota davant Lucul·le, va ser fet presoner pels romans a Cabira (Kabeira) l'any 72 aC, i quan els soldats el portaven davant de Lucul·le el van assassinar per robar-li els diners (una quantitat important) que portava al damunt, segons diu Plutarc.

## Referències

* ↑ 5.Callistratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 578
# Cal·lístrat (actor)

Cal·lístrat (en llatí Callistratus, en grec antic Καλλίστρατος) va ser un actor còmic grec del temps d'Aristòfanes que va representar algunes comèdies d'aquest autor. Segons uns escolis, va intervenir a Els acarnesos, a Els ocells i a Les vespes.

## Referències

* ↑ 3.Callistratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 578
# Centre docent Balmes

El Centre docent Balmes és una escola del municipi de Rubí (Vallès Occidental). L'edifici on s'ubica l'escola està protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres que consta de planta baixa i pis. Destaca la composició de la façana emmarcada per dues pilastres estriades coronades per dues pinyes, un sòcol arrebossat i un acroteri ondulat amb una cartel·la el·líptica central. A la planta baixa hi trobem la porta d'accés i dues finestres balconeres a l'esquerra i una a la dreta. Al primer pis hi ha un balcó central doble amb barana de balustre i a banda i banda dues balconeres. Al damunt de les obertures hi ha respiralls de ceràmica. Una cornisa separa el pis de la planta baixa. La façana està estucada imitant carreus, aquest acabat unifica la façana.

## Referències

* 1 2 «Centre docent Balmes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 abril 2015].
# Cal·lístrat (músic)

Cal·lístrat (en llatí Callistratus, en grec antic Καλλίστρατος) fou un músic grec que va escriure una cançó sobre Harmodi el tiranicida que va matar a Hiparc, que sembla que va ser molt popular a l'antiguitat.
Suides n'esmenta el començament, però Ateneu la va conservar sencera.

## Referències

* ↑ 2.Callistratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 578
# Casa Rabanals

La Casa Rabanals és un edifici del municipi d'Arnes (Terra Alta) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de tipologia rellevant, tant constructivament com urbanística, del que cal destacar la portalada o cobert, el qual, mitjançant el carrer Bonaire, ens porta al cobert del sastre, creant un eix amb possibilitats d'estudi. L'arc exterior és de mig punt descansant sobre impostes, l'altre, interior, és de dimensions més reduïdes, amb un cobert de bigues de fusta. Fins fa poc, d'entre els seus murs sortia un altre mur que, seguint el carrer Santa Madrona s'unia amb l'Ajuntament, on s'obria una porta d'accés al recinte urbà. L'entrada a l'edifici es troba sota el cobert, donant a una planta per a guardar útils i gra, essent les plantes superiors utilitzades com a habitatge, amb finestrals i motllurats i un balcó corregut. Posteriorment es va obrir una petita terrassa en un lateral. Les golfes s'il·luminen amb petites obertures.
Fa poc temps s'ha reparat la coberta i el ràfec, les façanes i la terrassa.

## Història

Al lateral dret de la porta encara es veu en baix relleu el nom de la casa

## Referències

* 1 2 3 «Casa Rabanals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Casa Rabanals». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Castell del Piló

El Castell del Piló es troba en la cimera d'un turó rocós a prop d'Albalat dels Tarongers. Actualment es troba en ruïnes, però, encara es distingeixen part del que van haver de ser les torres defensives, diversos elements derruïts de les muralles i altres restes de construccions auxiliars. Està catalogat com a Bé d'interès cultural, segon la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Conselleria de Turisme, Cultura i Esports de la Generalitat Valenciana; amb declaració genèrica, amb anotació ministerial R-I-51-0010798, de tres de juny de 2002.
A 1238, Jaume I d'Aragó va donar la població d'Albalat i el seu castell a l'abat de Fuentclara. Més tard passaria a les mans de Raimon de Toris, qui ho vendria el 1379 al matrimoni Jofré de Blanes i Caterina de Bonastre que l'afegirien a les possessions que formaven la baronia de Segart. Joan Castellsens de Villarrasa el compraria el 1482 i anys més tard passaria de nou a pertànyer a la corona.

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 10 setembre 2017].
# Calothorax

Calothorax és un gènere d'ocells de la subfamília dels troquilins (Trochilinae) dins la família dels troquílids (Trochilidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per dues espècies:
* colibrí lucífer (Calothorax lucifer).
* colibrí superb (Calothorax pulcher).