OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ptolemeu de Calcis

Ptolemeu de Calcis (en grec antic Πτολεμαῖος) fou fill de Mennaeus i tetrarca d'Iturea o Calcis (a les monedes porta el títol de tetrarca de Calcis) aproximadament de l'any 85 aC al 40 aC.
Va governar Heliòpolis de Síria i Calcis, a Iturea, des on va fer freqüentment incursions de saqueig a Damasc i Celesíria. Salomé Alexandra, reina regent de Judea va enviar contra ell el seu fill Aristòbul (rei Aristòbul II de Judea 66-63 aC) que no va obtenir cap resultat. Quan Gneu Pompeu va arribar a Síria el 64 aC va cridar a Ptolemeu a respondre dels seus actes, però va poder comprar la seva immunitat donant a Pompeu una suma de mil talents. El 49 aC Alexandre, fill d'Aristòbul, va ser assassinat per ordre de Pompeu, i Ptolemeu va donar protecció als germans i germanes del mort i el seu fill Filipió es va casar amb una de les princeses, Alexandra, però després Ptolemeu es va enamorar d'ella i va fer matar el seu propi fill Filipió, i es va casar amb Alexandra. Després de la batalla de Farsàlia, Juli Cèsar va confirmar a Ptolemeu en els seus dominis. El 42 aC es va aliar amb Marió, tirà de Tir, en un intent per restaurar a Antígon, fill d'Aristòbul, com a rei de Judea, però els dos van ser derrotats per Herodes el Gran. Va governar fins a la seva mort el 40 dC, segons Estrabó i Flavi Josep. El va succeir el seu fill Lisànies I.

## Referències

* ↑ Ptolemaeus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 569
# Josep Marie

Josep Marie (Rià, 1 de juliol del 1750 - ?) va ser diputat a l'Assemblea Legislativa francesa del 30 d'agost del 1791 al 20 de setembre del 1792.

## Biografia

Ocupava un càrrec administratiu quan el 21 d'abril del 1789 assistí a l'assemblea general de la noblesa del Rosselló, reunida per elegir els diputats als Estats Generals. En sortí elegit diputat en representació del departament dels Pirineus Orientals, el 2n de cinc candidats, per una majoria dels 140 votants. Després de prestar jurament el 4 d'octubre, el 17 va ser nomenat membre del Comitè de Socors Públics.
Morí sense descendència. El seu germà Thomas maridà Catherine Romeu i tingué un fill, Hyacinthe, metge com son pare i com ho seria el seu propi fill, Joseph Marie (? - 1902), diverses vegades conseller general en representació del cantó de Prada.

## Referències
### Notes

* ↑ Capeille, Jean. Dictionnaire de biographies roussillonnaises. Perpignan: Imp. Lib. Cat. J. Comet, 1914, p. 356. (facsímil Marseille: Laffitte Reprints, 1978)

### Enllaços externs

* Fitxa a l'Assemblea Nacional (francès)
# Kingston (Utah)

Kingston és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 142 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kingston tenia 142 habitants, 47 habitatges, i 38 famílies. La densitat de població era de 10,3 habitants per km².
Dels 47 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 80,9% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 19,1% no eren unitats familiars. En el 19,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,5.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 22,5% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 112,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.750 $ i la renda mediana per família de 27.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 16.667 $ mentre que les dones 16.750 $. La renda per capita de la població era de 12.492 $. Entorn del 22% de les famílies i el 32,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Llac Lucille

El Llac Lucille és un llac d'1,4 km² dintre els límits municipals de Wasilla, Alaska. La major part de la riba del llac és de propietat privada (no pertany a la ciutat de Wasilla), i molts propietaris tenen petits molls per nedar, passejar en barca o atracar les embarcacions. Hi ha també un parc urbà amb una zona d'acampada. En paraules de Michelle Church, una ambientòloga local, "El Llac Lucille és bàsicament un llac mort - no pot sostenir una població pesquera". Els funcionaris estatals de medi ambient diuen que les filtracions de les clavegueres i els residus de fertilitzants van causar un creixement descontrolat de les plantes del llac, que va succionar tot l'oxigen de l'aigua i va comportar la mort periòdica dels peixos.
El Llac Lucille i el Llac Wasilla estan a tocar de la Parks Highway, la via principal per viatjar entre Fairbanks i Anchorage. Controlar els residus líquids que provenen d'aquesta autopista de sis carrils es considera la clau per preservar els llacs a Wasilla. "Tot allò que prové d'un automòbil -- oli, anticongelants, metalls pesants -- tot pot anar a parar als llacs quan plou," va observar Archie Giddings, director d'obres públiques de Wasilla.
Segons David Talbot, fundador de Salon, el llac va ser catalogat com "damnificat" el 1994 pel Departament de Conservació Mediambiental d'Alaska i el 2008 encara porta la mateixa etiqueta després de 12 anys de "creixement desenfrenat de Wasilla" amb els mandats de Sarah Palin (Octubre 1996 - Octubre 2002) i la seva successora com a alcaldessa, Dianne Keller (Octubre 2002 - Octubre 2008).
La residència privada de la que fou governadora Sarah Palin es troba a la riba del llac Lucille, que va ser el lloc on va fer el seu discurs de renúncia al càrrec de governadors, el 26 de juliol de 2009.

## Referències

* ↑ 1405786 U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Lake Lucille (en anglès)
* 1 2 3 4 5 "Sarah Palin's dead lake" article by David Talbot at salon.com, 2008-09-19. Retrieved 2010-11-20.
* ↑ "Sarah Palin Resignation Speech, (partial) VIDEO, TEXT" Huffingtonpost.com, 2009-07-03. Retrieved 2010-11-21.
# Nombre 197

El nombre 197 (CXCVII) és el nombre natural que segueix el nombre 196 i precedeix el nombre 198. La seva representació binària és 11000101, la representació octal 305 i l'hexadecimal C5. És un nombre primer; altres factoritzacions són 1×197.
És la suma dels primers dotze nombres primers (fins al 37).
Es pot representar com a la suma de set nombres primers consecutius: 17 + 19 + 23 + 29 + 31 + 37 + 41 = 197.

## Referències

* ↑ «Properties of the number 197» (en anglès). [Consulta: 26 juliol 2021].
* ↑ «Nombres primers, nombres misteriosos, nombres meravellosos». Agrupació Astronòmica d'Osona. [Consulta: 17 abril 2022].
# Plecturocebus vieirai

Plecturocebus vieirai és una espècie de primat de la família dels pitècids. Tan sols se n'han trobat exemplars a tres zones no adjacents del nord de Mato Grosso i Pará (Brasil). El seu hàbitat natural són les selves pluvials perennifòlies amb lianes i arbres d'alçària mitjana a gran.
L'espècie fou anomenada en honor del mastòleg brasiler Carlos Octaviano da Cunha Vieira, conservador de la col·lecció de mamífers del Museu de Zoologia de la Universitat de São Paulo des del 1941 fins al 1958.

## Referències

* ↑ Gualda-Barros, Nascimento i Amaral (2012), pàg. 264

## Bibliografia

* Gualda-Barros, J.; Nascimento, F. O.; Amaral, M. K. 2012. «A new species of Callicebus Thomas, 1903 (Primates, Pitheciidae) from the states of Mato Grosso and Pará, Brazil». Papéis Avulsos de Zoologia (São Paulo), 52: 261-279.
# Ptolemeu d'Ascaló

Ptolemeu d'Ascaló (en llatí Ptolemaeus, en grec Πτολεμαίος) fou un escriptor i gramàtic grec nascut a Ascaló a la Celesíria, que va ser mestre a Roma.
Les obres conegudes que va escriure portaven per títol: προσῳδία Ὁμηρική ("Prosodía Omeriké" Prosodia homèrica), περὶ Ἑλληνισμοῦ ἤτοι ὐρθοεπίας βιβλία ιέ Peri ellenismou ychoepias"), περὶ μέτρων ("Peri métron" Sobre la mesura), περὶ τῆς ἐν Ὀδυσσείᾳ Ἀριστάρχου διορθώσεως ("Peri tes en Odysseia Aristarchou diorthoeos" Sobre les correccions que Aristarc va fer a l'Odissea), i περὶ διαφορᾶς λέξεων("Peri diaphoras lexeon" Sobre les discrepàncies en el lèxic), i altres. La principal obra va ser περὶ διαφορᾶς λέξεων, que va servir de base a Ammònios el gramàtic pel seu llibre περὶ ὁμοίων καὶ διαφόρων λέξεων, Sobre la diferència de les paraules i el seu significat. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ 12.Ptolemaeus of Ascalon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 567
# Juan Andújar Oliver

Juan Andújar Oliver (Almeria, Andalusia, 11 de desembre de 1948) és un exàrbitre de futbol espanyol i col·laborador en diversos programes televisius i radiofònics sobre futbol.

## Biografia

Va debutar com a àrbitre de la Primera Divisió d'Espanya la primera jornada de la temporada 1980-81, dirigint un Atlètic de Madrid-Reial Valladolid.
Va ser àrbitre professional durant 23 anys, en els quals va dirigir 168 partits de la primera divisió. Durant la seva carrera com a àrbitre va guanyar dues vegades el Trofeu Guruceta, atorgat pel Diari Marca al millor àrbitre de cada temporada.
Va ser col·laborador en diferents mitjans de comunicació com ara a Estudio Estadio TVE, Solo goles Canal Sur, Deportes Telecinco, Deportes Onda Cero, Tiempo de Juego de la Cadena Cope, o Futboleros Marca TV. Actualment ho és del programa Marcador, de Radi Marca i Minuto y Resultado Noche de la Sexta. Des de 2007 va començar a participar en l'empresa StarDreams, integrada per diversos destacats esportistes com Antonio Maceda, Julio Salines, Albert Ferrer, Almudena Cid, Estela Giménez, Gervasio Deferr, Blanca Fernández Ochoa, Martín Fiz, Amaya Valdemoro, Fernando Romay o Xavi Torres i dedicada principalment a l'assessorament a directius i executius en la millora del rendiment laboral.

### Distincions individuals

| Distinció | Temporada |
| Trofeu Guruceta | 1990/91 |
| Trofeu Guruceta | 1992/93 |

## Referències

* ↑ http://www.bdfutbol.com/es/r/r600062.html
* ↑ http://www.udalmeriasad.com/uda/index.php/inicio/noticias/5129-el-almeria-rendira-homenaje-a-juan-andujar-oliver%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ «Edición del lunes, 21 de maig de 2007, página 15 - Hemeroteca - elmundodeportivo.es». elmundodeportivo.es, 21-05-2007. [Consulta: 22 abril 2010].
* ↑ «StarDreams ofrece la experiencia de los deportistas de élite para el mercado de conferencias de valor añadido». nexotur.com, 02-04-2009. [Consulta: 22 abril 2010].
# Kingston (Tennessee)

Kingston és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 5.264 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kingston tenia 5.264 habitants, 2.263 habitatges, i 1.532 famílies. La densitat de població era de 310,3 habitants/km².
Dels 2.263 habitatges en un 26% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,5% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 20,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.071 $ i la renda mediana per família de 44.979 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.186 $ mentre que les dones 22.971 $. La renda per capita de la població era de 20.301 $. Entorn del 6% de les famílies i el 10% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Llac Lugu

El Llac Lugu (xinès: 泸沽湖; pinyin: Lúgū Hú) es localitza al nord-oest del planell de Yunnan, al centre del Comtat Autònom Ningliang Yi, a la Xina. El mig del llac forma la frontera entre el comtat de Ninglang de la província de Yunnan Província i el comtat de Yanyuan de la província de Sichuan. La formació del llac es creu que fou causada per una falla geològica que pertany a l'edat geològica del Cenozoic tardà. És un llac alpí a una alçada de 2,685 metres (8,809 peus) i és el llac més alt a la província de Yunnan. El llac està envoltat per muntanyes i té cinc illes, quatre penínsules, catorze badies i disset platges.
Hi habita l'ós panda gegant.

## Referències

* ↑ «Fish Fauna Status in the Lugu Lake with Preliminary Analysis on Cause and Effect of Human Impacts». Zoological Research, Kuming Institute of Zoology. Arxivat de l'original el 2014-10-10. [Consulta: 20 agost 2010].
* ↑ «Travel:Lugu Lake». CRIENGLISH.com. Arxivat de l'original el 2012-06-30. [Consulta: 19 agost 2010].
* ↑ Mansfield, Stephen; Martin Walters. China: Yunnan Province. Bradt Travel Guides, 2007, p. 149–150. ISBN 978-1-84162-169-2 [Consulta: 19 agost 2010].
* ↑ Guo, Huancheng; Guozhu Ren; Mingwei Lü. Countryside of China. 五洲传播出版社, 2007, p. 105–109. ISBN 7-5085-1096-8 [Consulta: 19 agost 2010].
* ↑ Dorje, Gyurme. Tibet handbook: with Bhutan. Footprint Travel Guides, 1999, p. 425–426. ISBN 1-900949-33-4 [Consulta: 19 agost 2010].
* ↑ Legerton, Colin; Jacob Rawson. Invisible China: A Journey Through Ethnic Borderlands. Chicago Review Press, 2009, p. 129-. ISBN 1-55652-814-0 [Consulta: 20 agost 2010].
* ↑ Blasco Ruiz, Rubén «Los Mosuo, las mujeres de los márgenes del lago Lugu». Revista Mito, 12-03-2014. Arxivat de l'original el 26 de setembre 2015 [Consulta: 25 setembre 2015].
# Numha

Numha o Numaha fou el nom del territori d'una tribu amorrita de l'anomenat arc muntanyós (entre el Khabur i el Tigris). El gentilici era num(a)hayum que es traduiria per numheu. El regne de Karana que incloïa Qattara era anomenat "regne de Karana i de la terra de Numha". Entre les ciutats que estaven situades a la terra de Numha s'esmenten Hamadanum i Asan, properes a Razama (del sud). Una carta de les tauletes de Mari descriu la terra com "adormida" a causa dels molts atacs d'Ekallatum; la tribu dels numheus i la dels yamutbals es van reunir amb Zimrilim per anar junts a una campanya militar.

## Enllaços externs

* Thoughts of Zimri-Lim
# Martínez (Àvila)

Martínez és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Ptolemeu de Commagena

Ptolemeu de Commagena (en grec antic Πτολεμαῖος) va ser un príncep arsàcida (part) emparentat amb els selèucides (probablement casat amb una princesa selèucida). Era sàtrapa de Commagena, i es va convertir en el primer rei d'aquell país l'any 163 aC. Formava part de la dinastia Oròntida, fundada per Orontes I. El seu pare era Orontes IV, fill d'Arsames I.
Ptolemeu va ser l'últim sàtrapa (governador) de Commagena, una província de l'Imperi selèucida. Va servir sota els reis Antíoc III, Seleuc IV Filopàtor, Antíoc IV i Antíoc V Eupator. Va governar com a sàtrapa fins al 163 aC, quan l'Imperi es va començar a descompondre. Va decidir revoltar-se i fer de Commagena un regne independent i va decidir que Samòsata seria la capital del nou regne.
Era parent de Mitridates I de Pàrtia, i segons unes inscripcions i uns relleus trobats al Mont Nemrut, els arqueòlegs han descobert que era descendent del rei Darios I de Pèrsia. Va morir l'any 130 aC, i no es coneix el nom de la seva esposa. El va succeir el seu fill Sames de Commagena.

## Referències

* ↑ Chahin, Mack. The kingdom of Armenia. Richmond: Curzon, 2001, p. 190-191. ISBN 9780700714520.
* ↑ «La Commagène». Clio la Muse. [Consulta: 26 maig 2021].
# Jussiana d'Entença

* Aquest article tracta sobre la dama del segle xiii. Vegeu-ne altres significats a «Jessiana d'Entença».
Jussiana d'Entença (?, s. XIII), senyora d'Alcolea de Cinca, era filla del senyor de la baronia d'Alcolea Ponç Hug d'Entença i fou la muller de Bernat Guillem de Montpeller (? - 1238), cavaller occità i oncle del rei Jaume I d'Aragó. A raó del seu casament amb Jussiana d'Entença, Bernat Guillem de Montpeller passà a ser conegut històricament com a Bernat Guillem d'Entença, cognom que adoptaren els seus fills. La nissaga dels Entença era originària de la Ribagorça.

## Descendència

D'aquest matrimoni naixeren dos fills:
* Guillem I d'Entença
* Bernat Guillem d'Entença (?- després de 1300)

## Referències

* ↑ «Jussiana d'Entença». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entença». Dades dels Països Catalans. Ramon Piera i Andreu, Data incorrecta. Arxivat de l'original el 2010-05-30. [Consulta: 8 juliol 2015].
* ↑ «Jussiana d'Entença». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Kingston Lacy

Kingston Lacy és una mansió de camp (country house) i una finca situada prop de Wimborne Minster, Dorset, Anglaterra, actualment pertany al National Trust. Des del segle xvii fins a finals del segle XX era la seu de la família Bankes la qual anteriorment residia al proper Corfe Castle fins que va ser destruït durant la Guerra Civil Anglesa quan els seus propietaris, Sir John Bankes i Dame Mary es posaren al costat del rei Carles I d'Anglaterra. Eren propietaris de 8.000 acres a Dorset.

## Referències

* ↑ Kingston Lacy. The National Trust, 2005.
* Pitt-Rivers, Michael, 1968. Dorset. London: Faber & Faber.
* THE EXILED COLLECTOR by Anne Sebba. Biography of William John Bankes. ISBN 0-7195-6571-5

## Enllaços externs

* Kingston Lacy information at the National Trust
* Kingston Lacy Garden Arxivat 2007-10-29 a Wayback Machine. — information on garden history
* Kingston Lacy pictures at Geography.org
# Le Samyn 2019

Le Samyn 2019 fou la 51a edició de la cursa ciclista Le Samyn. Es va disputar el 5 de març de 2019 sobre un recorregut de 201,4 km. La cursa formava par del calendari UCI Europa Tour 2019 amb una categoria 1.1.
El vencedor final fou el francès Florian Sénéchal (Deceuninck-Quick Step), que s'imposà a l'esprint en l'arribada a Dour a Aimé De Gendt (Wanty-Groupe Gobert) i Niki Terpstra (Direct Énergie).

## Equips

Vint-i-cinc equips prenen part en la cursa: tres WorldTeams, dotze equips continentals professionals i deu equips continentals :

## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Le Samyn: Sénéchal mantiene la racha». Ciclo21, 05-03-2019 [Consulta: 9 març 2019].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-07-27 a Wayback Machine. (francès)
# Numerus clausus

Un numerus clausus (del llatí que significa literalment 'nombre tancat') és el nombre de persones als que una cosa és concedida (per exemple l'autorització d'exercitar una funció, l'admissió a una prova, etc.), en un sistema on aquest nombre és limitat a un valor fix sigui quin sigui el nombre de pretendents (més que per un percentatge), i decidit per les autoritats competents en funció de les seves necessitats.
El numerus clausus també pot referir-se a un nombre de categories limitat, és a dir, no necessàriament referit a nombres de persones, tot i que sol ser més emprada referint-se a nombres de persones.
El numerus clausus és per exemple emprat en l'admissió als estudis mèdics a França, per definir el nombre de metges.

## Referències

* ↑ Loi numéro 2019-774 du 24 juillet 2019 relative à l'organisation et à la transformation du système de santé

## Bibliografia

* COSTANZA, M.: Numerus clausus dei diritti reali e autonomía contrattuale, Studi in onore di. C. GRASSETTI, I, Milano, 1980, p.421 y ss.
# Martínez de la Rosa

«Martínez de la Rosa» té aquests significats:
* Francisco Martínez de la Rosa, poeta, dramaturg i polític espanyol.
* Pedro Martínez de la Rosa, pilot de Fórmula 1.
# Publi Servili Vàcia Isàuric (cònsol 79 aC)

Publi Servili Vàcia Isàuric (en llatí: Publius Servilius C. f. M. n. Vatia Isauricus) era un magistrat romà, net de Quint Cecili Metel Macedònic. Apareix esmentat per primera vegada l'any 100 aC quan va agafar les armes contra el tribú de la plebs Apuleu Saturní junt amb altres aristòcrates. Formava part de la gens Servília i era de la família dels Servili Vàcia.
L'any 79 aC va ser nomenat cònsol per Sul·la junt amb Api Claudi Pulcre i a l'any següent va ser enviat com a procònsol a Cilícia amb una poderosa flota i exèrcit per lluitar contra els pirates cilicis, on va lluitar amb èxit i els va derrotar finalment en un combat naval a la costa de la província. Els pirates es van refugiar a les muntanyes de l'interior i Servili va atacar les fortaleses muntanyenques durant tres anys, en una lluita molt dura pels soldats romans i amb ferotge resistència dels salvatges habitants d'aquestes zones.
La primera fortalesa ocupada va ser Olympus a Lícia defensada pel cap dels bandits Zenicet que va morir amb els seus entre les flames de la ciutat. Després va conquerir Faselis a Pamfília i van seguir altres fortaleses menys importants, després del qual va entrar pròpiament a la Cilícia on va assaltar la fortalesa de Coricos a la costa. Les fortaleses més properes a la mar van quedar així dominades i llavors va entrar cap a l'interior. Va creuar les muntanyes del Taure (la primera vegada que els exèrcits romans entraven en aquestes muntanyes) i es va dirigir directament contra el poble dels isauris, assetjant la capital Isàuria que va poder conquerir després de desviar el riu que subministrava aigua a la ciutat. L'exèrcit el va saludar llavors com imperator i va rebre el cognomen d'Isàuric.
Després d'això Cilícia es va organitzar com a província romana, i ell va retornar a Roma l'any 74 aC, on va celebrar el triomf que estava adornat per Nicó i altres caps dels pirates capturats, i per un gran botí que va ser dipositat a l'erari sense conservar-ne ni la més petita part. Tot i el seu gran èxit, al cap d'un temps els pirates van ressorgir.
Després del 74 aC va ser un dels caps del senat i és mencionat sovint per Ciceró amb molt de respecte. L'any 70 aC era un dels jutges del cas de Verres. El 67 aC va donar suport al nomenament de Gneu Pompeu per dirigir la guerra contra els pirates. El 63 aC era candidat a pontífex màxim, però va ser derrotat per Juli Cèsar, que havia servit a les seves ordes a Cilícia. El mateix any va donar suport a Ciceró contra els catalinaris i era partidari d'aplicar la màxima pena als conspiradors. El 57 aC va donar suport a fer tornar Ciceró del desterrament. L'any 56 aC es va oposar a la restauració de Ptolemeu XII Auletes.
El 55 aC va ser censor amb Marc Valeri Messal·la Níger. Va morir el 44 aC quan tenia uns 80 anys.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1232-1233.