OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francisco Freire Allemão e Cysneiro

Francisco Freire Allemão e Cysneiro (Estat de Rio de Janeiro, 24 de juliol de 1797 – Estat de Rio de Janeiro, 11 de novembre de 1874) va ser un metge i botànic brasiler que va recollir plantes de nord-est del Brasil i per tot Rio de Janeiro.
Va ser metge de la cort reial del Brasil.

## Alguns gèneres a qui va donar nom

* Astronium urundeuva (Allemao) Engl.
* Myracrodruon urundeuva Fr. Allemão
* Acanthinophyllum strepitans Allemão (Moraceae)
* Amburana cearensis (Allemão) A.C.Sm. (Fabaceae) (sinònim Torresea cearensis Allemão)
* Andradea Allemão (Nyctaginaceae)
* Andradea floribunda Allemão
* Azeredia Arruda ex Allemão (Cochlospermaceae)
* Bumella sartarum Allemão (Sapotaceae)
* Azeredia pernambucana Allemão
* Chrysophyllum arenarium Allemão (Sapotaceae)
* Chrysophyllum cearaense Allemão
* Chrysophyllum cysneiri Allemão
* Chrysophyllum obtusifolium Allemão
* Chrysophyllum perfidum Allemão
* Chrysophyllum tomentosum Allemão
* Cordia oncocalyx Allemão (Boraginaceae)
* Dalbergia nigra Allemão ex Benth.(Fabaceae)
* Echyrospermum balthazarii Allemão ex Mart. (Fabaceae)
* Hyeronima Allemao (Euphorbiaceae)
* Hyeronima alchorneoides Allemão.
* Jussiaea fluctuans Allemão & M.Allemão (Onagraceae)
* Lucuma meruocana Allemão (Sapotaceae)
* Lucuma minutiflora Allemão
* Lucuma montana Allemão
* Luetzelburgia auriculata (Allemao) Ducke (Fabaceae)
* Manilkara elata (Allemão ex Miq.) Monach. (synonym : Mimusops elata Allemão in Mart. ex Miq.)
* Mezia navalium (Allemão) (Lauraceae) (synonyms : Mezilaurus navalium (Allemão) Taub. ex Mez; Silvia navalium Allemão)
* Mimusops triflora Allemão (Sapotaceae)
* Miscolobium nigrum (Vell.) Allemão (Fabaceae)
* Moldenhawera speciosa Allemão (Fabaceae)
* Myrocarpus Allemão
* Ophthalmoblapton macrophyllum Allemão (Euphorbiaceae)
* Pinckneya viridiflora Allemão & Saldanh (Rubiaceae) (synonym : Simira viridiflora (Allem & Saldanha) Steyerm.; Sickingia viridiflora (Allemão & Saldanha) K.Schum.)
* Pterygota brasiliensis Allemão (Sterculiaceae)
* Ribeirea Allemão (Santalaceae)
* Ribeirea calophylla Allemão
* Ribeirea calva Allemão
* Ribeirea cupulata Allemão
* Ribeirea elliptica Allemão
* Tipuana auriculata Allemão (Fabaceae)
* Vatairea heteroptera (Allemao) F.A.Iglesias
* Vazea Allemão ex Mart. (Olacaceae)
* Zollernia mocitayba Allemão ex Emygdio (Caesalpiniaceae)
La seva signatura com a botànic és:Allemão

## Referències

* ↑ «Francisco Freire Allemão de Cisneiros». Academia Nacional de Medicina de Brasil. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2017. [Consulta: 25 octubre 2017].
* ↑ «Francisco Freire Allemão Cysneiros». Universidade Federal de Campina Grande. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2017. [Consulta: 25 octubre 2017].
* ↑ Veloso, Crenivaldo Regis (junior); Soares, Mariza de Carvalho (dir.). Os "curiosos da natureza": Freire - Allemäo e as pràticas etnogràficas no Brasil do século XIX. Niterói: Universidade Federal Fluminense, 2013 [Consulta: 25 octubre 2017].
* IPNI Author : Allemão
# Josep Marimon

Josep Marimon és el nom dels següents personatges:
* Josep Marimon i Cairol, escriptor i president dels Amics de les Arts de Terrassa entre 1936 i 1938, abans d'exiliar-se.
* Josep Miramon i Carles (1902 - 1928), el Noi de Ca l'Hostaler, assassí en massa a la Conca de Barberà el 1928.
* Josep Marimon i Cot, mestre d'obres català.
* Josep Marimon i Figueras (Sant Jaume Sesoliveres, Piera, 27 d'agost del 1883 – Barcelona, 12 de maig del 1953), músic i compositor.
* Josep Miramon i Julià (Vilafranca del Penedès, 1866 — ?, segle XX), empresari banquer establert a Cuba.
* Josep Marimon Pedret (Reus 1899 - Reus segle XX), enòleg.
* Josep Marimon i Vidal (Esparreguera, Baix Llobregat, 1879 - Barcelona, 1942), fotògraf.
# Jardins del Buen Retiro

Els Jardins del Buen Retiro eren una àrea enjardinada pública de Madrid de finals del segle xix. Ocupaven la cantonada sud-oriental de l'encreuament entre el Carrer d'Alcalá i el Saló del Prado. Actualment en el seu lloc s'aixeca el Palau de Comunicacions de Madrid.

## Història

Originalment aquesta àrea era una part del conjunt palatí del Buen Retiro, i s'hi situava la zona d'hortes de palau, en la part anomenada «Prado Alto». Amb la deterioració de la zona residencial original, durant el segle xix, aquesta cantonada deixa de ser emprada amb la finalitat inicial i, conforme es va urbanitzant l'àrea dels jardins tocant amb el Saló del Prado, la cantonada queda desvinculada de la resta del parc del Retiro, i passa a ser un ens independent anomenat «Jardins del Buen Retiro», tal com podem llegir en la llista de carrers de Madrid de 1906. Era una zona de notable elevació i formava un petit pujol, tal com podem apreciar en nombroses fotografies i en el plànol de Madrid de Carlos Ibáñez de Ibero de 1875.
No obstant això, atès l'aïllament i la proximitat del gran parc madrileny, des de finals del segle xix es comença a parlar en la premsa sobre els interessos immobiliaris especulatius sobre aquest solar. Finalment, en 1904 s'aprova en Corts la requalificació de dita terrena, i pocs anys després comença la tala d'arbres i el desmunti del citat pujol, per a la construcció de la seu de Correus, que serà inaugurada en 1918.
Pío Baroja, en la seva obra Las noches del Buen Retiro (precisament), narra els passatemps de la societat madrilenya en aquests jardins, en una nostàlgica evocació del Madrid de finals del segle xix, època de la seva joventut.
També Arturo Barea, en el primer llibre de la seva Forja de un rebelde, afirma: «Anem també, de vegades, a altres llocs de Madrid: al Retiro quan hi ha música o a els jardins del Buen Retiro que estan davant del Retiro».

## Referències

* ↑ Baroja, Pío. Las noches del Buen Retiro. Tusquets Editores, Barcelona, 1999. ISBN 9788483106358
* ↑ Barea, Arturo. La forja de un rebelde, pág. 66.
# Mesquita d'al-Lulua

La mesquita d'al-Lulua (àrab: جامع اللؤلؤة, jāmiʿ al-Luʾluʾa, ‘mesquita de la Perla’) és una mesquita situada prop del cementiri meridional del turó d'al-Mukattam, a l'est del Caire. Va ser construïda durant el regnat del tercer califa fatimita al-Hàkim, en estil fatimita, entre els anys 1015 i 1016 i, tot i que es va esfondrar parcialment l'any 1919, va ser restaurada el 1998 gràcies al suport econòmic de la comunitat bohra dawudita.
L'edificació es va construir sobre un promontori de pedra calcària, precàriament situat com un component independent. Es tracta d'una de les primeres mesquites fatimites construïdes a Egipte. Presenta les principals característiques de l'estil arquitectònic fatimita, que incloïa portals amb lleugeres protuberàncies, mihrabs i murs de la qibla decorats, rematats per cúpules indicatives del lloc de culte, porxos columnats amb arcs triples o en forma de quilla i façana amb inscripcions. Originalment tenia una estructura en forma de torre de tres pisos construïda sobre planta rectangular. La planta baixa va ser parcialment excavada a la muntanya, amb volta de canó, entrada amb triple arc i qibla simple (mihrab) en el mur posterior. La primera planta, amb volta de canó, tenia una qibla ornamentada (mihrab) en la part posterior i una finestra rectangular. El pis superior tenia dos compartiments, cada un amb una finestra. Els pisos superiors van ser construïts amb maons, amb les parets interiors enguixades; un d'aquests pisos superiors també tenia una entrada de triple arc. Presentava alhora algunes de les característiques arquitectòniques comuns a totes les mesquites construïdes per al-Hàkim, com les cúpules sobre els mihrabs amb finalitats cerimonials, els arcs en forma de quilla en porxos i arcades i el fi estuc decoratiu. A la façana abundaven les inscripcions iconogràfiques.

## Referències

* 1 2 Williams, 2008, p. 129.
* 1 2 «5 – Fatimid Mosques in Cairo». Massachusetts Institute of Technology.
* 1 2 Williams, 2008, p. 279-.
* ↑ «Al-Lu'lu'a Mosque». Unusualegypt.com. Arxivat de l'original el 2013-05-09. [Consulta: 29 març 2018].
* ↑ «Al-Lu'lu'a Mosque». Arxivat de l'original el 2011-06-29. [Consulta: 29 març 2018].

## Bibliografia

* Williams, Caroline. Islamic monuments in Cairo : the practical guide. Cairo: American University in Cairo Press, 2008. ISBN 9789774162053.
# Lizt Alfonso

Lizt Herrera Alfonso (l'Havana, Cuba, 25 d'agost de 1967) més coneguda com a Lizt Alfonso, és una coreògrafa, directora i pedagoga cubana d'ampli reconeixement internacional. Fundadora, directora i coreògrafa de la seva pròpia companyia Lizt Alfonso Dance Cuba.

## Biografia

En 1976 va ingressar a l'Escola Nacional de Ballet Alejo Carpentier. El 1982 va ingressar a l'Institut Preuniversitari Saúl Delgado i es va integrar com a directora, professora i coreògrafa al conjunt Folklòric de la Societat Estudiantil Concepción Arenal i al grup de Dansa de la Unió Àrab de Cuba, així com a l'Escola de Danses Espanyoles, Ballet i Actuació del Centre ProDANZA, al Gran Teatre de l'Havana. En 1985 es va matricular en l'Institut Superior d'Art, en l'especialitat de Llicenciatura en Teatrologia i Dramatúrgia.
El 1991 va fundar la Litz Alfonso Dance Cuba, en la qual inicialment no hi havia dansaires masculins. Va ser notícia internacional quan la seva companyia va ser escollida per actuar a la Casa Blanca durant l'administració de Barack Obama. Ha gaudit de suport a Cuba i la seva escola de ball té 1000 alumnes. L'escola està oberta a tothom i cobreix un rang de diferents edats.
La seva companya de ball ha actuat a 100 ciutats a més de vint països davant 2.5 milions de persones. La seva coreografia inclou diferents estils de dansa des del ballet fins a les tradicions hispàniques de flamenc, salsa, cha-cha, rumba i bolero.
En 2018 va ser reconeguda amb un premi en ser incorporada al BBC 100 Women.

## Referències

* ↑ Lizt Alfonso: “Yo soy como el timonel de un barco”, cubadebate.cu, 2 de juny de 2011
* 1 2 «Lizt Alfonso Dance Cuba Blends Dance Traditions» (en anglès). [Consulta: 20 novembre 2018].
* ↑ https://vimeo.com/125955854
* 1 2 «BBC 100 Women 2018: Who is on the list?» (en anglès). BBC News, 19-11-2018 [Consulta: 20 novembre 2018].
* ↑ «Lizt Alfonso | בימות גלובל» (en anglès). Arxivat de l'original el 2019-04-28. [Consulta: 20 novembre 2018].
# Georgetown (Mississipi)

Georgetown és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 344 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Georgetown tenia 344 habitants, 135 habitatges, i 88 famílies. La densitat de població era de 198,2 habitants per km².
Dels 135 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,7% hi vivien parelles casades, en un 19,3% dones solteres, i en un 34,1% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,9% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.781 $ i la renda mediana per família de 31.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.958 $ mentre que les dones 20.313 $. La renda per capita de la població era de 17.919 $. Entorn del 19,3% de les famílies i el 22,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Georgetown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Georgetown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Habitatges militars de Figueres

Els Habitatges militars de Figueres és un conjunt d'edificis del municipi de Figueres (Alt Empordà) que formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un conjunt residencial situat entre el castell de Sant Ferran i el Museu Dalí. Conta de tres blocs de pisos situats en cantonada i en terreny pendent. La façana s'ordena horitzontal en dos registres (inferior o planta baixa amb sòcol rústec de pedra i motllures horitzontals a manera d'encoixinat rústec; les obertures són en arc de mig punt, i quatre portals d'accés. El registre superior comprèn les tres plantes i s'ordena en vertical a partir d'unes suposades pilastres adossades, i a partir d'una alternança de cossos sobresortints del pla de la façana. Hi ha un escut de l'arma d'infanteria al mig de la façana. Conjunt culminat per motllura de fris i cornisa coberta de teules. La coberta de l'edifici és per terrassa. La façana és d'obra vista a excepció dels cossos sortints.

## Història

Està documentat de l'any 1954 la neteja i reurbanització de la zona del Garrigal, on a finals d'aquest mateix any l'Obra Sindical del Hogar va començar la construcció d'un edifici de pisos al futur carrer Tramuntana.

## Referències

* 1 2 «Habitatges militars de Figueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Marcos Croce

Marcos Croce (6 març 1894 – 10 de juliol 1978) va ser un futbolista argentí que jugava com a porter.
El seu debut futbolístic va tenir lloc a Alumni per després ser transferit el 1917 a un dels clubs més grans de l'Argentina, Racing. En aquest club seria on Marcos tindria els millors moments de la seva carrera assolint 10 títols i aconseguint tenir en seu poder el rècord de porteria imbatuda amb 1.077 minuts (millor de la història de Racing). Després del seu trajecte a "La Academia" aniria a Sportivo Palermo on finalment es retiraria. El 10 de juliol de 1978 moriria als 84 anys.
Fou internacional amb la selecció argentina.

## Palmarès
### Títols Nacionals

| N° | Título | Club | País | Año |
| 1 | Primera División | Racing Club | Argentina | 1917 |
| 2 | Primera División | Racing Club | Argentina | 1918 |
| 3 | Primera División | Racing Club | Argentina | 1919 |
| 4 | Primera División | Racing Club | Argentina | 1921 |
| 5 | Primera División | Racing Club | Argentina | 1925 |
| 1 | Copa Ibarguren | Racing Club | Argentina | 1916 |
| 2 | Copa Ibarguren | Racing Club | Argentina | 1917 |
| 3 | Copa Ibarguren | Racing Club | Argentina | 1918 |

### Títols Internacionals

| N° | Título | Club | País | Año |
| 1 | Copa Aldao | Racing Club | Argentina | 1917 |
| 2 | Copa Aldao | Racing Club | Argentina | 1918 |

## Referències

* ↑ ÍDOLOS ACADÉMICOS: MARCOS CROCE, EL PRIMER GRAN PORTERO a racingclub
* ↑ «Perfil a BDFA.com.ar» (en castellà).
* ↑ «Perfil a Once-onze.narod.ru» (en en ru).
* ↑ «Perfil a 11v11.com» (en anglès).
* ↑ Argentina: full "A" internationals (1911-1920) - IFFHS
# Francesc Vancells i Vieta

Francesc Vancells i Vieta (Barcelona, 1877 - Terrassa, 1940) fou un director i promotor coral religiós, a més de compositor. Va dedicar gran part de les seves composicions a la Basílica del Sant Esperit de Terrassa.

## Referències

* http://arxmusical-massague.com/vancells-i-vieta-francesc
* https://ifmuc.uab.cat/search?p=Francesc+Vancells+i+Vieta&f=&sc=1
# Josep Marimon Pedret

Josep Marimon Pedret (Reus, 31 d'octubre de 1899 - Mendoza (Argentina) 1941)va ser un enòleg català.
Fill d'un conegut fuster reusenc, ell i el seu germà Joan van seguir estudis a l'institut de Reus. Josep Marimon va estudiar Enologia, carrera que exercí a l'Estació Enològica de Reus. Es va convertir en un dels principals col·laboradors del director d'aquell centre Claudi Oliveras. Va fer algunes interessants aportacions teòriques i pràctiques amb les seves publicacions sobre anàlisi de vins, de tipus tècnic i divulgatiu.
Ell i el seu germà estaven afiliats al Foment Nacionalista Republicà, un partit reusenc amb gran influència a la ciutat que publicava el periòdic Foment, on Josep Marimon va publicar freqüentment articles polítics entre 1915 i 1917, i més endavant de forma esporàdica recomanacions sobre temes d'enologia. Va fundar i dirigir la revista Reus Agrícola (1918 - 1919), que sortia tres cops al mes, i tractava de tota mena de temes d'agricultura però se centrava en el cultiu de la vinya i l'elaboració del vi. Va marxar a l'Argentina al voltant de 1930 instal·lant-se a Mendoza on va exercir d'enòleg i on va morir el 1941.

## Obres

* Consideraciones sobre las reglas Halphen, Blarez, Roos y Gautier e importancia de las mismas en los análisis de los vinos. Reus: Tipografía La Fleca, 1918
* Instrucciones para el análisis de vinos. Reus: Imprenta Rabassa, 1918
* Manual enológico práctico para uso de vinicultores-enólogos y laboratorios enológicos. Reus: Impremta Foment, 1928

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 416.
* ↑ «José Marimon Pedret». CCUC. [Consulta: 3-IV-2018].
# Ivan Ćurković

Ivan Ćurković (en serbi: Иван Ћурковић, 15 de març de 1944) és un exfutbolista bosnià de les dècades de 1960 i 1970.
Fou 19 cops internacional amb la selecció iugoslava.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Velež Mostar, Partizan i Saint-Étienne.
Es nacionalitzà serbi, essent president del FK Partizan i del Comitè Olímpic de Sèrbia, a més d'entrenador de la selecció de Sèrbia i Montenegro. També fou vicepresident de la Federació Sèrbia el 2009.

## Referències

* ↑ Ivan Ćurković at reprezentacija.rs (serbi)
* ↑ Ivan Ćurković a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Ćurković: Ja sam Hrvat i katolik, a Hrvati su najveće patriote na Balkanu
* ↑ FSS: Ćurković opet na funkciji (VIDEO)
* ↑ Ćurković novi potpredsednik FSS Arxivat 2012-03-25 a Wayback Machine.
# Mesquita d'al-Juyuixí

La mesquita al-Juyuixí (àrab: الجامع الجيوشى, al-jāmiʿ al-juyūxī, 'mesquita [de l'emir o comandant] dels exèrcits') fou construïda per Badr al-Jamalí, que exercia d'amir al-juyuix ('emir o comandant dels exèrcits') en època del Califat Fatimita, en un extrem del turó d'al-Mukattam per tal d'assegurar una bona vista sobre el Caire. Fou acabada sota el patrocini del califa al-Mustànsir.

## Característiques

La base de la mesquita té una inscripció que identifica l'estructura com a màixhad (àrab: مشهد, maxhad, 'santuari'). Té una cúpula i un minaret i, al centre de l'edifici, hi ha un petit pati. L'entrada és una porta al minaret situat sobre la sala d'oració. Hi ha 2 habitacions, una a cada costat del minaret. El minaret actua com un eix rectangular amb una segona part que recula, per sobre de la qual hi ha una cúpula similar a la del mihrab; està decorat amb cornises mocàrabs. Una característica sorprenent de l'interior és el mihrab, que està emmarcat per un panell de bandes alternatives d'inscripcions alcoràniques i fulles arabesques, tot en estuc tallat. Aquesta edificació també va ser coneguda com un monument de la victòria que commemorava la restauració de l'ordre del visir Badr al-Jamalí per a l'imam al-Mustànsir.
Al segle xx, la mesquita estava en ruïnes. Fou reconstruïda per la comunitat Dawoodi Bohra sota la direcció de Syedna Mohammad Burhanuddin, utilitzant elements arquitectònics d'altres estructures fatimites d'Egipte com indicis sobre com desenvolupar-la.

## Referències

* ↑ al Juyushi: A Vision of the Fatemiyeen. Graphico Printing Ltd, 6 desembre 2002. ISBN 978-0953927012.
* 1 2 Islamic Architecture in Cairo: An Introduction, 1989.
* ↑ Al-Juyushi Mosque «Archived copy». Arxivat de l'original el 2014-01-05. [Consulta: 25 maig 2013].
# Lizzano in Belvedere

Lizzano in Belvedere (en dialecte bolonyès: Lizã o Lizàn) és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Bolonya (antiga província de Bolonya), a la regió italiana d'Emilia-Romagna, situat uns 50 km al sud-oest de Bolonya.
L'1 de gener de 2018 tenia 2.191 habitants.

## Ciutats agermanades

Lizzano in Belvedere està agermanat amb:
* Hilzingen, Alemanya

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 12 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Lizzano in Belvedere - Lloc web oficial (italià)
# Giscó (oficial)

Giscó (en llatí Gisco, en grec antic Γίσκων) va ser un oficial cartaginès al servei d'Hanníbal.
Plutarc n'explica una història, i diu que va anar amb el seu cap a explorar el terreny abans de la batalla de Cannes i quan va veure la gran quantitat de soldats romans, es va mostrar molt sorprès. Hanníbal, amb molt de sentit de l'humor li va dir: "Encara hi ha una cosa més sorprenent, i és que entre tants soldats no n'hi ha cap que es digui Giscó".

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Gisco». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 28 juliol 2022].
# Gran Premi d'Espanya del 1980

La cursa del Gran Premi d'Espanya de la Temporada 1980 de Fórmula 1 no va ser puntuable pel campionat del món de pilots i de constructors degut a les disputes entre la FOCA (Formula One Constructor's Association) i la FISA (Fédération Internationale du Sport Automobile).
La cursa però, es va disputar i el seu guanyador va ser Alan Jones al volant d'un cotxe de l'escuderia Williams, tot i que va ser una cursa amb menys cotxes de lo normal, ja que les escuderies Ferrari, Alfa Romeo i Renault entre altres van renunciar a disputar la cursa.
# Marcos Criado

Marcos Criado (Andújar, 1522 - La Peza, Alpujarras, 25 de setembre de 1569) fou un frare trinitari, mort màrtir mentre predicava. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

Marcos Criado va néixer a Andújar en 1522. De petit va mostrar molta pietat i devoció envers la Mare de Déu. Aviat ingressa al convent dels trinitaris calçats del seu poble, on va estudiar i es va ordenar sacerdot. Es dedicà preferentment a la predicació i predicà a Andújar, Ronda, Jaén i Úbeda. Es va oferir com a missioner quan els bisbes de Guadix i Almeria, cap al 1560 van demanar-ne als trinitaris per a predicar entre els moriscos. S'oferiren Pedro de San Martín, que morí abans d'arribar-hi, i Marcos Criado.
Criado va marxar a les Alpujarras (Granada), on vivia gran quantitat de moriscos. Fou nomenat vicari del rector de La Peza, des d'on visitava els altres pobles de la serralada. Va confortar els cristians de la regió i va predicar l'evangeli als musulmans. Va rebre amenaces i fou colpejat i apallissat diversos cops, però no en feu cas i continuà predicant. Va parlar amb el cabdill dels rebels moriscos perquè deixés tranquils els cristians, però no va tenir èxit i fou torturat i deixat per mort. Recuperat, però, continuà la seva tasca.
L'agreujament del conflicte entre les autoritats i els moriscos fa que esclati la rebel·lió de les Alpujarras i que els rebels comencin a perseguir els cristians i matin els sacerdots de Vera: Criado ha de fugir de Cadiar per salvar-se'n i torna a Peza. El 21 de setembre de 1569 un grup de moriscos atacà el poble, el prengué, l'apallissà i el lligà a un arbre, instant-lo a abjurar del cristianisme. El van deixar per mort i, en trobar-lo viu encara, li obriren el pit i li'n tragueren el cor.

## Veneració

Segons la llegenda, el cor lluïa i portava inscrit el monograma de Crist (IHS), la qual cosa va fer que molts moriscos es convertiren. Fou venerat com a màrtir des de la seva mort, culte que fou confirmat quan Lleó XIII el beatificà en 1899.

## Referències

* 1 2 3 J. Saez Medina, El Santo Fray Marcos Criado, apostol de los moriscos, in http://lapezasanta.blogspot.be/2009/04/Santo-fray-marcos-criado.html.
* ↑ A. Rodriguez, Marcos Criado, in Cl. Léonardi, A. Riccardi, G. Zarri (dir.), Diccionario de los Santos, volume II, Madrid, San Pablo, 2000, p. 1561 col. 2 - p. 1562 col. 1.
* ↑ Pujana, Juan. La reforma de los Trinitarios durante el reinado de Felipe II (en castellà). Secretariado Trinitario, 2006, p. 138. ISBN 978-84-96488-10-6.
* ↑ Hitos, Francisco Antolín. Mártires de la Alpujarra (en castellà). Linkgua, 2010-08-31. ISBN 978-84-9897-753-0.
* ↑ A. Rodriguez, Marcos Criado, in Cl. Léonardi, A. Riccardi, G. Zarri (dir.), Diccionario de los Santos, volume II, Madrid, San Pablo, 2000, p. 1561 col. 2.