OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Artèria coronària dreta

L'artèria coronària dreta (CD) emergeix entre l'orelleta auricular dreta i l'origen de la pulmonar, s'introdueix en el solc coronari (aurículo-ventricular) dret i el recorre fins a arribar al solc interventricular posterior, en el qual s'introdueix i aleshores s'anomena artèria interventricular posterior. Pot acabar en la part inferior del solc interventricular inferior (posterior) o bé anastomosar-se amb l'artèria interventricular anterior que al seu torn és una branca de l'artèria coronària esquerra.
Es divideix en vàries branques:
* Arteria nodal sinoauricular
* Artèria descendent posterior o Artèria interventricular posterior (IVP)
* Artèria marginal dreta.
L'artèria coronària dreta irriga fonamentalment el ventricle dret i la regió inferior del ventricle esquerre.

## Referències

* ↑ www.my-ekg.com/

## Vegeu també

* Artèria coronària esquerra
# Can Sagalés

Can Sagalés és un edifici del municipi de Vilassar de Mar (Maresme) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici civil. Dins el conjunt d'edificacions del carrer de Sant Roc, aquesta casa presenta una façana de doble amplada, amb quatre cossos.

## Descripció

Està adossada pels dos murs laterals. Consta de planta baixa i dos pisos. Encara que es presenta com un tot unitari, es tracta de dos habitatges bessons que comparteixen fins i tot la balconada central, però que tenen les portes d'accés diferenciades. En el conjunt destaca especialment la rica ornamentació a base d'esgrafiats amb motius florals que cobreix totalment els dos pisos de l'edifici. Sobresurten també el trencaaigües de les finestres, amb motius vegetals i elements florals de tipus eclèctic, així com les finestres del pis superior, geminades per una columneta més o menys clàssica i les mènsules de la cornisa. És de destacar el treball de les baranes de ferro.

## Història

El carrer de Sant Roc és un dels més interessants de Vilassar de Mar per l'homogeneïtat dels seus edificis, especialment en el tractament de les façanes. La majoria d'aquestes construccions foren realitzades o refetes entre finals del segle xix i principis del XX.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Sagalés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Convergència Balear

Convergència Balear (CB) fou un partit polític de les Illes Balears fundat el 1991 per Josep Melià i Pericàs i Lluís Pinya, de la fusió de Centristes de Balears i Unió Balear. La seva ideologia era nacionalista moderada i centrista. A les eleccions municipals de 1991 va obtenir 4.988 vots i 11 regidors: tres a Pollença, dos a Manacor i Artà, i un a Alcúdia, Llubí, Montuïri i Sant Llorenç des Cardassar.
A les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1991 va obtenir 5.593 vots (1,63%) i cap escó. Aquest fracàs el va empentar el 1993 a integrar-se en Unió Mallorquina. Un sector del partit, però, es va presentar a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1995, però només va obtenir 1.600 vots (0,43%).
# An Nuqat al Khams

El districte d'An Nuqat al Khams (àrab: شعبية النقاط الخمس, xaʿbiyya an-Nuqāṭ al-Ḫams) és un dels actuals vint-i-dos districtes de Líbia. Es troba en el nord-oest libi i la seva capital és Zuwarah, té una població de 287.662 habitants.
L'any 2007, després que es creés el sistema Shabiyah per dividir políticament a Líbia, la municipalitat d'An Nuqat al Khams va esdevenir el districte actual i a més va perdre una mica del seu antic territori.
En el nord posseeix costes sobre el mar Mediterrani i, a més, posseeix fronteres amb la Governació de Médenine, pertanyent a Tunísia.

## Referències

* ↑ cita web |url= http://statoids.com/uly.html |títol=Districts of libya| editorial= statoids.com |dataaccés= 21 de març de 2011|idioma=anglès
# Colleen Atwood

Colleen Atwood (Yakima, estat de Washington, 25 de setembre de 1948) és una dissenyadora de vestuari nord-americana, guanyadora de quatre Oscars.
Va estudiar al Cornish College of the Arts de Seattle i a la dècada del 1980 aconseguí entrar a treballar a la Universitat de Nova York.
El seu primer treball cinematogràfic fou d'assistent de producció a la pel·lícula Ragtime de Miloš Forman i posteriorment com a assistent de vestuari a A Little Sex de Bruce Paltrow.
Treballà, inicialment, en el tour musical Bring On the Night de Sting i en el posterior vídeo musical del mateix nom de 1985. Arran de l'amistat amb el director de producció Bo Welch inicià una col·laboració amb Tim Burton, per al qual dissenyà el vestuari d'Edward Scissorhands i posteriorment de Sleepy Hollow, Ed Wood, Big Fish, Planet of the Apes i Sweeney Todd.

## Premis
### Premi Oscar

| Any | Premi | Treball nominat | Resultat |
| 1994 | Millor vestuari | Donetes | Nominat |
| 1998 | Millor vestuari | Beloved | Nominat |
| 1999 | Millor vestuari | Sleepy Hollow | Nominat |
| 2002 | Millor vestuari | Chicago | Guanyador |
| 2004 | Millor vestuari | Un seguit de desgràcies catastròfiques de Lemony Snicket | Nominat |
| 2005 | Millor vestuari | Memòries d'una geisha | Guanyador |
| 2007 | Millor vestuari | Sweeney Todd: el barber diabòlic del carrer Fleet | Nominat |
| 2009 | Millor vestuari | Nine | Nominat |
| 2010 | Millor vestuari | Alice in Wonderland | Guanyador |
| 2012 | Millor vestuari | Blancaneu i la llegenda del caçador | Nominat |
| 2014 | Millor vestuari | Into the Woods | Nominat |
| 2016 | Millor vestuari | Bèsties fantàstiques i on trobar-les | Guanyador |

### Premi BAFTA

| Any | Premi | Treball nominat | Resultat |
| BAFTA 1990 | Millor vestuari | Edward Scissorhands | Nominat |
| BAFTA 1994 | Millor vestuari | Donetes | Nominat |
| BAFTA 1999 | Millor vestuari | Sleepy Hollow | Guanyador |
| BAFTA 2002 | Millor vestuari | Planet of the Apes | Nominat |
| BAFTA 2005 | Millor vestuari | Memòries d'una geisha | Guanyador |
| BAFTA 2007 | Millor vestuari | Sweeney Todd: el barber diabòlic del carrer Fleet | Nominat |
| BAFTA 2010 | Millor vestuari | Alice in Wonderland | Guanyador |
| BAFTA 2012 | Millor vestuari | Blancaneu i la llegenda del caçador | Nominat |
| BAFTA 2014 | Millor vestuari | Into the Woods | Nominat |
| BAFTA 2016 | Millor vestuari | Bèsties fantàstiques i on trobar-les | Nominat |

## Referències

* 1 2 Diamond, Jamie «A Costume Drama in Modern Dress». New York Times, 24-02-2005.
* ↑ «Who dresses Johnny Depp? Costumer Colleen Atwood, a Northwest native». The Seattle Times, 11-12-2010 [Consulta: 22 octubre 2018].
# Alamara

Una alamara és un cordó rematat en nus, el qual fa funció de trau i tanca, bé amb botó, bé per enllaç amb una altra alamara, a la manera dels gafets; serveix per a cordar o cloure una peça de vestir, una cortina, etc. El mot alamara prové de l'àrab al amâra (franja), i està documentat en català des del segle xvii.
Un tipus particular d'alamara és el nus hongarès, o alamara d'estil hússar, confeccionat en cinta de seda, pell o cordó i recargolat de manera força elaborada. Aquesta mena d'alamara s'introduí a l'Europa Occidental a inicis del segle xviii, com a element integrant de l'uniforme dels hússars; aquests l'usaven perquè formava part del vestit nacional, el qual havia cristal·litzat quan a Hongria encara no es coneixien els botons. Aviat el nus hongarès esdevingué un dels elements més emblemàtics de l'uniforme d'hússar, cosa que encara en reforçà el valor de símbol nacional hongarès, incorporat de llavors ençà a tota mena d'uniformes d'aquell país; per exemple, la infanteria hongaresa n'usava per a cordar-se la característica casaca curta (attila), al segle XVIII; la del segle xix duia als pantalons un brodat en forma de nus hongarès; ja al segle xx, l'exèrcit de l'Hongria independent duia divises i emblemes de coll cordiformes, a faiçó de nus hongarès; etc.
Esdevingut signe d'elegància militar, a partir del segle xviii el nus hongarès fou incorporat per altres unitats de diversos exèrcits, sobretot entre l'oficialitat; com entre els hússars, el nus hongarès no s'emprava tan sols com a sistema de fermall, sinó també com a simple ornament que n'imitava la forma i que es podia dur als punys, als muscles, etc.; també era habitual adornar la part superior del quepis amb un ornament amb forma de nus hongarès. Encara avui s'empra el nus hongarès (real o imitat) en determinats uniformes de gala (per exemple, als EUA).
En l'ús civil, on ja es coneixien altra mena d'alamares, el nus hongarès s'introduí en el segle xix, com a element ornamental, popular sobretot en la moda femenina de diversos períodes.
És admissible de designar el nus hongarès simplement com a alamara.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 2 novembre 2014].
* ↑ En hongarès, magyaros zsinórozással ('nus hongarès') i vitézkötes ('nus de gallardia').

## Bibliografia

* Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. Diccionari català-valencià-balear Arxivat 2004-08-26 a Wayback Machine.
* Kannik, Preben. Uniformes militares en color de todo el mundo. Madrid: San Martín, 1969.
* Termcat, Centre de Terminologia. Lèxic de tèxtil i confecció. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament d'Indústria i Energia, 1993. (La indústria a Catalunya) ISBN 84-393-2694-7.
# Can Sabadell

«Can Sabadell» té aquests significats:
* Filipines Nord, espai de Viladecans
* Can Sabadell del Turó de la Peira (Barcelona) antiga masia de Barcelona
* Can Sabadell (Barcelona) masia de Barcelona
# Bursuk

Búrsuq (àrab: برسق, Bursuq, del turc oriental, que significa 'teixó') fou un dels principals amirs o caps militars dels seljúcides.
Era un jove amir al servei de Toghril Beg, el qual, en reconquerir Bagdad (1060), el va nomenar xihna (‘comandant militar’). Aquest càrrec no li devia durar gaire, ja que pacificada la ciutat el poder va passar a l'amid (governador civil) i probablement no hi va haver cap xihna a Bagdad durant una dotzena d'anys. El 1063 apareix com a hàjib (‘camarlenc’) del sultà, el qual acompanyava. L'any següent el nou sultà Alp Arslan li va encarregar d'anar a cobrar un tribut endarrerit a un vassall no identificat. Després desapareix durant quinze anys, en els quals no és esmentat per cap cronista, sense que se'n conegui la raó.
El 1078 apareix al servei de Màlik-Xah, que el va enviar a Anatòlia contra els seljúcides rebels, fills de Kutalmix, a un dels quals, Mansur, va matar, tot i que no va poder derrotar l'altre, Sulayman. El 1086 dirigia, juntament amb l'amir Buzan d'Edessa, l'avantguarda de l'exèrcit de Màlik-Xah que va prendre Alep a Sulayman; probablement fou llavors quan fou enviat a Anatòlia per combatre l'hereu de Sulayman, que s'havia fet fort a Iznik (Nicea) amb el suport de l'emperador romà d'Orient Aleix I Comnè. Probablement fou llavors que els romans d'Orient van haver de pagar un tribut de 330.000 dinars.
Poc temps després va dirigir a Bagdad les festes de l'enllaç del califa amb una filla de Màlik-Xah. A la mort d'aquest, es va declarar a favor de Barkyaruq, especialment contra Tútuix I. Va seguir el seu senyor a Isfahan, on fou assassinat pels ismaïlites.

## Notes

* ↑ En les llengües turqueses actuals trobem, per anomenar el teixó, les formes: porsuk, en turc; porsuq, en àzeri i Борсық, en kazakh.

## Bibliografia

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Bursuḳ».

## Vegeu també

* Bursúquides
# Ariopsis festinus

Ariopsis festinus és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gill T. N., 1861. Catalogue of the fishes of the eastern coast of North America, from Greenland to Georgia. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 13 (Suppl.). 1-63.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ng, H. H. & J. S. Sparks. 2003. The ariid catfishes (Teleostei: Siluriformes: Ariidae) of Madagascar, with the description of two new species. Occas. Pap. Mus. Zool. Univ. Mich. Núm. 735: 1-21.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Can Sabater del Torrent

Can Sabater del Torrent és una masia de Terrassa (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Referències

* ↑ «Masies». Arxiu municipal de Terrassa. Ajuntament de Terrassa. [Consulta: 6 setembre 2015].
* ↑ «Can Sabater del Torrent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Ajuntament de Terrassa. Pla especial de protecció del patrimoni històric-arquitectònic-ambiental, Desembre 1984, p. Vol 3..
# Convergència Canària

Convergència Canària (CC) fou un partit polític de les Illes Canàries de caràcter insularista. Es va crear el 1982 amb membres de la UCD canària i es va presentar a les eleccions generals espanyoles de 1982, on va obtenir 25.792 vots (0,12% espanyol). El 1983 adoptà el nom de Convergència Nacionalista Canària i es va presentar a les eleccions autonòmiques canàries de 1983, on va obtenir 24.483 vots (3,96% a Canàries, 8% a la província de Las Palmas) i un escó. A les eleccions autonòmiques canàries de 1987 es presentà com a Unió Canària de Centre (UCC) a Gran Canària i Fuerteventura, en coalició amb el Partit Liberal (PL), però només obté 15.580 vots (2,34%, el 5,18 a les illes on es presenta) i cap escó. Poc després acabaria integrant-se en Coalició Canària.
# Antístenes d'Atenes

Antístenes d'Atenes (Antisthenes, Ἀντισθένης) fou un filòsof cínic atenenc, fill d'un altre filòsof del mateix nom. Va fundar l'escola dels cínics. Va florir durant el segle iv aC. La seva mare era tràcia o frígia. Increpat per no ser purament grec, va contestar que la Gran Mare era també frígia.
De jove, va combatre a Tanagra (426 aC) i fou deixeble de Gòrgies de Leontins i Sòcrates, i estigué present durant l'execució d'aquest últim. També va estar a la Batalla de Leuctres (371 aC) i va morir a Atenes als 70 anys, probablement el 366 aC. Conversava amb qui el volia escoltar al gimnàs de Cynosargos, a poca distància del pòrtic de l'àgora.
Va ser el primer en definir la proposició, quan va dir que "proposició és allò que expressa el que era o és alguna cosa". Defensava que aconseguir la virtut era la fita màxima de la vida humana i que aquesta estava lligada a la raó, en la línia de l'intel·lectualisme moral socràtic. Va afirmar també que tots els déus eren imatges d'una divinitat superior, que no podia ser representada perquè no s'assemblava a res perceptible pels humans, anticipant idees de l'islam.
Quan una vegada s'iniciava en els Misteris òrfics, el sacerdot va dir que els que participaven en els rituals tindrien molta ventura a l'Hades, va replicar: "I llavors, perquè no et mores?". Una vegada el van elogiar uns homes de mala vida, i afirmava. "Estic angoixat pensant en quines coses hauré fet malament". Quan li van preguntar què n'havia tret de la filosofia va dir: "El ser capaç de parlar amb mi mateix". Es burlava de Plató dient que era un vanitós. Va aconsellar als atenencs que per decret nomenessin cavalls als ases. Com que ho van considerar absurd va replicar: "També nomeneu generals a gent sense coneixements, només perquè els voteu a mà alçada".
Se li atribueix un bust, avui al Museu Pius-Clementí.

## Referències

* ↑ Aristòtil. Política. Comentada per Joan Alberich i Mariné. Barcelona: RBA, 2014, p. 19. ISBN 9788482646916.
* ↑ Diògenes Laerci. περὶ βίων, δογμάτων καὶ ἀποφθεγμάτων τῶν ἐν φιλοσοφία εὐδοκιμησάντων (Sobre les vides, les opinions i les sentències dels filòsofs il·lustres) VI, 1-19

## Vegeu també

* Escoles socràtiques menors.
# Cantó de Saint-Symphorien-d'Ozon

El cantó de Saint-Symphorien-d'Ozon (en francès canton de Saint-Symphorien-d'Ozon) és una divisió administrativa francesa del departament del Roine, situat al districte de Lió. Té 12 municipis i el cap és Saint-Symphorien-d'Ozon.

## Municipis

* Chaponnay
* Chassagny
* Communay
* Marennes
* Millery
* Montagny
* Orliénas
* Saint-Symphorien-d'Ozon
* Sérézin-du-Rhône
* Simandres
* Taluyers
* Ternay

## Consellers generals i departamentals

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1969 | Joseph Cinelli | SFIO |
| 1969-1988 | Joseph Sibuet | CIR, després PS |
| 1988-1994 | Odette Pourcel | PS |
| 1994-2015 | Raymond Durand | UDF-CDS, després NC |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Llista dels consellers departamentals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2015- | Jean-Jacques Brun | LR | |
| 2015- | Mireille Simian | LR | |
# Cap de Serdtse-Kamen

El Cap Serdtse-Kamen (en rus: мыс Сердце-Камень, Serdtse-Kamen, traduit literalment com el "Cap del Cor de Pedra") és un penyal a la costa nord-est del Districte autònom de Tkukotka, a la Federació Russa. Està situat a uns 140 km a l'oest del Cap Dejniov, a 120 km a l'est de la Badia de Koliutxin i a uns 30 km a l'est de la Llacuna de Neskenpilguin. Molt a prop d'aquest cap s'hi troba situat el poble d'Enurmino.
El cap Serdtse-Kamen és una accident geogràfic situat a l'est de la costa del mar dels Txuktxis, el qual s'inclina cap al sud-est, fins a l'Estret de Bering.
En llèngua txuktxi, el cap s'anomena Пыттэлгыянраквын (Pittelguianrakvin) que significa "una pedra separada a l'extrem d'una capa allargada"

## Història

Descobert en 1728 per Vitus Bering, va rebre aquesta denominació a causa que Gerhard Friedrich Müller va consignar erròniament aquest nom, sent aquest el nom amb el qual s'anomenava el penyal ubicat a l'entrada de la badia de Kresta. Mantenint l'error, el nom també va ser reportat en els mapes de James Cook el 1778.
El naufragi del vaixell de vapor soviètic Txeliuskin va tenir lloc el 1934 durant la seva exploració pionera de la ruta del Mar del Nord. Fou descobert el 2006 a una profunditat d'uns 50 metres, no gaire lluny del cap. El poble de Uelén, l'assentament més oriental de Rússia, es troba a 150 km al sud-est del Cap de Serdtse-Kamen, al llarg de la costa.

## Fauna

L'àrea al voltant d'aquest penyal és un hàbitat natural per l'albatros de cua curta (Phoebastria albatrus). Les balenes de Groenlàndia són freqüentment albirades en les aigües del cap Serdtse-Kamen. Un gran nombre de morses s'han observat en repòs a la costa i a les aigües adjacents a aquest cap durant la tardor.
El 2009, científics van registrar la colonia de morses del Pacífic més gran del món, reunint-se un total de 97 mil exemplars.
A les roques hi haviten petites colònies d'ocells marins com el gavinot hiperbori, el corb marí pelàgic o el fraret banyut.

## Referències

* ↑ Vâčeslavovič., Leont'ev, Vladilen; Alekseevič,; (Vladivostok),; (Magadan),. Toponimičeskij slovar' Severo-Vostoka SSSR. Magadanskoe knižnoe izd-vo, 1989. ISBN 5758100447. OCLC 489827806.
* ↑ «Амгуэма - это... Что такое Амгуэма?». .
* ↑ Discovery of the wreck of the Soviet steamer Chelyuskin on the bed of the Chukchi Sea
* ↑ Short-tailed Albatross Archivo almacenado en: Archived July 22, 2011, en the Wayback Machine.
* ↑ Bowhead whales Bowhead Whales Along the Chukotka Coast in Autumn
* ↑ Виталий Олегович. «Сердце моржа – не камень, однако…». Крайний Север, 13-08-2010. Arxivat de l'original el 2013-05-21. [Consulta: 17 maig 2013].
* ↑ Кондратьев А. Я. 1997. Экологический мониторинг на морском побережье Северо-Востока России. Магадан, 136 с.

## Enllaços externs

* Ubicació Arxivat 2008-01-09 a Wayback Machine.
# Busseaut

Busseaut és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 65 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Busseaut era de 65 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 16 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família i 24 eren segones residències. Tots els 49 habitatges eren cases. Dels 27 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Busseaut el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 22 eren actives i 14 eren inactives. De les 22 persones actives 21 estaven ocupades (13 homes i 8 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 14 persones inactives 6 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Busseaut hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 540 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Busseaut a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Busseaut a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Crunomys

Crunomys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Està format per quatre espècies que viuen a les illes Filipines i a Cèlebes, a Indonèsia.

## Taxonomia

El gènere està format per les següents quatre espècies:
* Crunomys celebensis, a l'illa de Cèlebes
* Crunomys fallax, a Luzón
* Crunomys melanius, a l'illa de Mindanao
* Crunomys suncoides, a l'illa de Mindanao

## Referències

* ↑ Musser, Guy G. «Crunomys and the small-bodied shrew rats native to the Philippine Islands and Sulawesi (Celebes).» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 174, 1982, pàg. 95.
* ↑ «Crunomys». A: Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.