OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gomphosus

Gomphosus és un gènere de peixos de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Gomphosus caeruleus (Lacépède, 1801)
* Gomphosus varius (Lacépède, 1801)

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lacepède, B. G. E. 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3: i-lxvi + 1-558, Pls. 1-34.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# El Ordial

El Ordial és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 43 | 49 | 53 | 48 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Enumeració (llista)

    Per al recurs literari, vegeu Enumeració.
En matemàtica i informàtica teòrica, la definició més àmplia i més abstracta d'una enumeració d'un conjunt és un llistat exacte de tots els seus elements (tal vegada amb repetició). Les restriccions imposades al tipus de llistat usat depèn de la branca de la matemàtica i el context en el qual es treballa. Específicament, la noció d'enumeració conté els dos tipus diferents de llistat: un on hi ha una ordenació natural i un on l'ordenació és més difusa. Aquestes dues classes diferents d'enumeració corresponen al procediment per llistar tots els membres d'un conjunt en una successió definida, o un conteo d'elements d'una classe. Mentre aquestes dues classes d'enumeració usualment se superposen en la situacions més naturals, poden tenir significats molt diferents en certs contextos.

## Referències

* Jech, Thomas (2002). Jech, Thomas. Set theory, third millennium edition (revised and expanded). Springer, 2002. ISBN 3-540-44085-2.
Viccionari
# Espècie altricial

En zoologia, les cries altricials són aquelles que neixen cegues, sense els conductes auditius oberts, pràcticament sense pèl i amb una mobilitat molt limitada. El seu organisme ha de madurar després del naixement per assolir les característiques de l'individu adult i necessita un llarg procés d'aprenentatge. En el cas contrari, quan les cries neixen ja molt desenvolupades, es denominen espècies precocials.
L'ésser humà es troba entre les espècies altricials, igual que el conill domèstic i el gos.

## Vegeu també

* Nidícola
* Nidífuga
# Julia Carabias Lillo

Julia Carabias Lillo (Ciutat de Mèxic, Districte Federal, 11 d'agost de 1954) és una biòloga mexicana per la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic a on va ser integrant del Consell Universitari (1989-93). Va militar en el Moviment d'Acció Popular (1981) i en el Partit Socialista Unificat de Mèxic (1986). Va ser presidenta de l'Institut Nacional d'Ecologia, i secretària de Medi Ambient, Recursos Naturals i Pesca al govern d'Ernesto Zedillo. És membre del Sistema Nacional d'Investigadors. Va ingressar com a membre d'El Col·legi Nacional el 27 d'agost de 2018.
Carabias va rebre el Premi Internacional Cosmos 2004 per les seves investigacions i assoliments en el camp de la defensa del medi ambient. Va ser escollida entre 122 candidats de 19 països. A Osaka, Japó, va rebre un diploma. També li van donar 3.8 milions de pesos que, va donar per crear el Centre Llatinoamericà de Capacitació per a la Conservació de la Biodiversitat a la regió de la Selva Lacandona de Chiapas.
Julia Carabias va estar casada amb José Woldenberg, qui el novembre de 1996, mentre ella era secretària de Medi Ambient, Recursos Naturals i Pesca, va ser designat conseller president de l'Institut Federal Electoral.
El desembre de 2017 va ser guardonada pel senat amb la medalla Belisario Domínguez «per la seva distingida contribució a cura de l'ambient».

## Premis

* Premi Getty (2000)
* Premi Cosmos (2004)
* Campions de la Terra d'ONU (2005)
* Medalla Belisario Domínguez (2017)

## Referències

* ↑ «Julia Carabias Lillo» (en castellà). [Consulta: 28 novembre 2018].
* 1 2 «Dictámenes a Discusión y Votación de la Comisión de la Medalla Belisario Domínguez, el que contiene punto de acuerdo por el que se confiere la Medalla de Honor Belisario Domínguez correspondiente al año 2017, a la Doctora Julia Carabias Lillo» (en castellà).
# Insuficiència mitral

La insuficiència mitral és una valvulopatia que es caracteritza pel fet que la vàlvula mitral no tanca bé, de manera que hi ha regurgitació de sang cap a l'aurícula esquerra.

## Etiologia
### Aguda

* Endocarditis infecciosa
* Cardiopatia isquèmica

### Crònica

* Febre reumàtica
* Degenerativa
* Funcional: per una dilatació del ventricle esquerre.

## Semiologia

* Buf de regurgitació mitral
* Tercer soroll

## Tractament

* Reparació de la vàlvula mitral
* Pròtesi valvular.
# Grup de Juristes Roda Ventura

Grup de Juristes Roda Ventura és una organització sense ànim de lucre catalana d'orientació cristiana, vinculada al Centre d'Estudis Francesc Eiximenis, formada per un grup d'advocats especialitzats en Drets Humans. Integrats a l'organització Pax Romana i és membre del Consell de Drets Humans de Nacions Unides i de la FOCIR. Fou creada el 1982, va rebre el nom en homenatge al rector i il·lustre advocat Frederic Roda i Ventura i hi col·laboraren en l'acte inaugural Eugeni Gay i Montalvo i Josep Verde i Aldea.
La seva principal activitat és l'assessoria jurídica directa o consultiva en matèria de drets de les persones. També col·laboració amb Pax Romana en organismes internacionals, organitza voluntaris per assessorar jurídicament a presos i immigrants en col·laboració amb Càritas Diocesana, organitza cursos i conferències sobre drets humans i col·labora amb la Women Against Fundamentalims and for Equality en matèria de discriminació de gènere. També és una de les entitats que va fer possible la sessió a Barcelona del Tribunal Permanent dels Pobles de 1996.
Un dels seus membres més destacats ha estat Agustí de Semir i Rovira, segon president del grup. La seva presidenta és Eulàlia Pascual i Lagunas i la seva seu és al carrer Rocafort 242 de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Web de la Federació Catalana d'ONG pels Drets Humans». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 31 octubre 2010].
* ↑ Intervencions en l'acte de presentació del Grup de Juristes Roda Ventura al CCUC
* ↑ El genocidio bosnio: documentos para un análisis pel Tribunal Permanent dels Pobles, p. 253
* ↑ Anuari de l'IEC 1994-1995 p. 196
* ↑ Guia d'entitats Arxivat 2004-12-17 a Wayback Machine. de la Generalitat de Catalunya

## Enllaços externs

* Informació sobre el grup Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine.
# El Pont

«El Pont» té aquests significats:
* El Pont (Bron/Broen), sèrie de televisió escandinava coproduïda per Sveriges Television, Danmarks Radio i distribuïda per ZDF, estrenada als canals SVT1 i DR el 2011
* El Pont (Porrera), obra de Porrera (Priorat)
* El Pont (Santa Pau), masia a uns dos km al sud-est del nucli de Santa Pau (la Garrotxa)
# Enumeratio Plantarum vel ab aliis

Enumeratio Plantarum vel ab aliis (abreujat Enum. Pl. (Vahl)) és un llibre amb il·lustracions i descripcions botàniques que va ser escrit pel botànic noruec Martin Vahl.
Va ser publicat en dos volums entre els anys 1804-1805 amb el nom d' Enumeratio Plantarum vel ab aliis, vel ab ipso observatarum, cum earum differentiis specificis, synonymis selectis et descriptionibus succinctis / Martini Vahlii. Hauniæ.

## Avaluació de l'obra

L'any 1806 Charles Konig va publicar una avaluació molt positiva i extensa de l'obra. Martin Vahl era considerat un botànic eminent i les seves obres botàniques (escrigué sobre altres temes) figuren en moltes bibliografies.

## Vegeu també

* Història de la botànica

## Referències

* ↑ en Trópicos
* ↑ Charles Dietrich Eberhard König. Annals of Botany. R. Taylor and Company, 1806, p. 206–.
* ↑ Martin Vahl. Enumeratio plantarum, vel ab aliis, vel ab ipso observatarum, cum earum differentiis specificis, synonymis selectis et descriptionibus succinctis: 1. Schubothe, 1805.
* ↑ Martin Vahl. Enumeratio plantarum, vel ab aliis, vel ab ipso observatarum(etc.). Vandenhoeck et Ruprecht, 1827.
* ↑ Annals of Botany. editors, 1806, p. 179–.
* ↑ Marcus Salomon Krüger. Bibliographia Botanica: Handbuch Der Botanischen Literatur in Systematischer Ordnung Nebst Kurzen Biographischen Notizen Über Die Botanischen Schriftsteller. Zum Gebrauche Für Freunde und Lehrer Der Pflanzenkunde. Haude und Spencer, 1841, p. 203–.
* ↑ Book catalogue: Natural history, chemistry & mathematic[s], 1857, p. 3–.
* ↑ John Gorton. A General Biographical Dictionary: Containing a Summary Account of the Lives of Eminent Persons of All Nations, Previous to the Present Generation. Whittaker, Treacher, and Company, 1830, p. 1087–.

## Enllaços externs

* Descripció a IPNI
# Espineta campestre

El espineta campestre (Calamanthus campestris) és un ocell de la família dels acantízids (Acanthizidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el camp obert amb densa cobertura d'Austràlia meridional i sud-oriental, al sud i nord d'Austràlia Meridional, nord-oest de Victòria, oest de Nova Gal·les del Sud, centre d'Austràlia Occidental.

## Referències

* ↑ «Espineta campestre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2022(català)
# In einem Jahr mit 13 Monden

In einem Jahr mit 13 Monden (En un any de 13 llunes) és una pel·lícula alemanya de Rainer Werner Fassbinder estrenada el 1978

## Argument

La pel·lícula segueix els cinc darrers dies de la vida d'Erwin Weishaupt (Volker Spengler). Enamorat del seu anterior soci Anton Saitzshe (Gottfried John) decideix canviar el seu sexe i convertir-se en Elvira.

## Repartiment

* Volker Spengler - Erwin / Elvira Weishaupt
* Ingrid Caven - Rote Zora
* Gottfried John - Anton Saitz
* Elisabeth Trissenaar - Irene Weishaupt
* Eva Mattes - Marie-Ann Weishaupt
* Günther Kaufmann - J. Smolik
* Lilo Pempeit - Sor Gudrun
* Isolde Barth – Sibil·la
* Karl Scheydt - Christoph Hacker
* Walter Bockmayer - Soul-Frieda
* Peter Kollek - alcohòlic
* Bob Dorsay - city tramp
* Gerhard Zwerenz - Burghard Hauser, escriptor

## Referències

* ↑ (anglès) New York Times: In a Year of 13 Moons
* ↑ «In einenjahr mit 13 monden». moviepilot.
* ↑ «In einenjahr mit 13 monden». cinema.de.
* ↑ (anglès) Fassbinder Foundation: In a Year of 13 Moons Arxivat 2011-07-17 a Wayback Machine.
# Imperium

* Justícia i dret romà
| Senat romà Cursus honorum Assemblea romana Collegium | Dret romà Ciutadania romana Comicis romans Imperium |
Imperium és un terme llatí (imperĭum) que es tradueix com a "domini" i el significat modern del qual és poder públic. En el seu origen etrusc es tractava de la facultat i el dret reconegut a una persona (dictador) o a un conjunt d'elles, per exercir amb autoritat el poder militar. I així fou en els seus inicis a l'antiga Roma. D'acord amb la tradició, foren els déus els que, en la fundació de Roma, concediren l'imperium als reis.
S'atribuïa als cònsols i als pretors, bé com a imperium domini, bé com a imperium militae. El primer tenia més aviat un caràcter de poder civil i s'exercia dins la ciutat; el segon era més difús, en alguns casos amb poders que arribaven a l'autoritat civil i militar, però quedava relegat o havia d'exercir-se fora de Roma.
Cap a les acaballes de la república, la diferenciació entre els dos tipus d'imperium s'havia diluït i la seva diferenciació s'establí en funció del càrrec que ocupava qui l'ostentava. Així sorgeix l'imperium consular i el proconsular. A l'arribada de l'Imperi, es mantenien ambdós tipus si bé August i els seus successors exercien de fet ambdós en atribuir-se el denominat més endavant imperium maius.
Després de la caiguda de l'Imperi Romà i la creació dels diferents regnes a Europa, l'imperium recau sobre el rei o príncep segons els casos, i l'Imperium, juntament amb el sacerdotium i el studium van ser els tres pilars on es va assentar la cultura llatina a partir de l'edat mitjana, introduïts per primera vegada per un escriptor alemany medieval, Alexandre de Roes a Colònia al segle xiii. en el seu tractat escrit a Roma “De praerogativa Imperii” lliurat al Papa Martí IV l'any 1281 escriu: "s'ha d'acatar la Providència de Déu que ha concedit als alemanys el Imperium, als francesos el Studium, i als italians el Sacerdotium". L'aparició del feudalisme obligà posteriorment el fet que la monarquia delegués en els senyors bona part de les facultats atribuïdes al seu imperium dins dels feus que es constituïen. En sorgir del model de les Corts, com a òrgans on la noblesa expressava la seva voluntat al monarca i l'assistia, fou conformant la divisió del poder públic entre el que més endavant serien els poders de l'Estat modern després de la Revolució Francesa: el poder legislatiu, l'executiu i el judicial.

## Referències

* ↑ CERDÀ, J. ««Qüestions preliminars». Introducció a la literatura europea.». UOC [Barcelona], 2011, pàg. 6.
* ↑ Jordanus. De Jurisdictione Imperiali. Basilleae, 1566, p. 307.
* ↑ VILLOSLADA, R,. La universidad de Paris. Analecta Gregoriana, p. 47.

## Vegeu també

* Imperi
# Hephaestus adamsoni

Hephaestus adamsoni és una espècie de peix pertanyent a la família dels terapòntids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 40 cm de llargària màxima.
* 12 espines i 10-12 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 9-10 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (6°S-7°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea: el llac Kutubu.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la introducció de les xarxes d'emmallament i d'embarcacions forabord al llac Kutubu des de la dècada del 1980, l'extracció de petroli i la desforestació. Aquesta espècie és de les més grosses que hi ha al llac on viu, per la qual cosa ha esdevingut un dels principals objectius piscícoles dels pescadors locals.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Enumeratio plantarum vascularium in insula Inarime

Enumeratio plantarum vascularium in insula Inarime (abreujat Enum. Pl. Inarim.) és un llibre amb il·lustracions i descripcions botàniques que va ser escrit pel botànic italià Giovanni Gussone. Va ser publicat l'any 1855 amb el nom de Enumeratio Plantarum Vascularium in Insula Inarime sponte provenientium vel oeconomico usu passim cultarum..

## Referències

* ↑ A Tropicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# Estaca de Bares

La punta de l'Estaca de Bares (en gallec, punta da Estaca de Bares) és un cap situat a la península Ibèrica, a Galícia. Es tracta del punt més al nord de la península Ibèrica i d'Espanya, les seves coordenades són: latitud 43° 47′ 24″ Nord i longitud 07° 41′ 18″ W. Es troba entre les ries d'Ortigueira i d'O Barqueiro Forma part dels municipis de Mañón i Ortigueira (província de la Corunya). Per convenció a l'est d'aquest cap comença la mar Cantàbrica i a l'oest i el nord es considera que hi ha l'oceà Atlàntic.
Aquest lloc, que ocupa una superfície d'uns 936 hectàrees, ja va ser declarat Lloc Natural d'Interès Nacional durant la Segona República Espanyola i té molta importància com a lloc de pas dels ocells. També està declarat com un Lloc d’Importància Comunitària
A l'extrem nord d'aquest cap es troba el far de la punta de l'Estaca de Bares a 101 metres d'altura, que és el far més al nord de la península Ibèrica.
Hi ha les runes de bases militars dels Estats Units del tipus LORAN (acrònim en anglès de: Long Range Aid to Navigation).

## Referències

* ↑ «Nomenclàtor mundial - Oficina d'Onomàstica - Secció Filològica - Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ Turgalicia
* ↑ La base estadounidense de Estaca de Bares, video
# Josep Amer Oliver

Josep Amer Oliver (Campos, Mallorca, 1850 – 1916), també conegut com a Pep Amer o “Mestre Pep Gallego”, fou director, compositor i músic militar.
Quant a la seva labor com a director, va dirigir la Banda “La Recreativa” abans que ho fes Gaspar Miró, segurament fins l’any de la seva mort.

## Obra

Es conserven gairebé una vintena de partitures originals de José Amer al fons musical de Gaspar Miró de l'Arxiu Històric Municipal de Campos (AHMC), entre les quals cal d'esmentar:
* “¡Adelante, valientes!”, pasdoble
* “Matilde”, marxa fúnebre
* “La Recreativa”, jota (possiblement dedicada a la banda de música del mateix nom)

## Referències

* 1 2 «L’Ajuntament de Campos custodiarà les 1200 partitures de l’arxiu musical de Gaspar Miró Noguera, “Mestre Gaspar Melero”». Diari Campos. Ajuntament de Campos, 01-01-2019. Arxivat de l'original el 2021-03-05. [Consulta: 27 novembre 2020].
# Hugh Porter

Hugh Porter, MBE (Wolverhampton, West Midlands, 24 de gener de 1940) va ser un ciclista anglès que combinà tant el ciclisme en pista com la ruta. Fou professional des del 1966 fins al 1979. Els majors èxits els aconseguí a la pista, concretament en la modalitat de persecució, de la qual es proclamà campió de món quatre cops.

## Palmarès en pista

* 1963
** Campió del Regne Unit amateur en Persecució
* 1964
** Campió del Regne Unit amateur en Persecució
* 1965
** Campió del Regne Unit amateur en Persecució
* 1966
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth en Persecució
* 1968
** Campió del Món en Persecució
** Campió del Regne Unit amateur en Persecució
* 1969
** Campió del Regne Unit amateur en Persecució
* 1970
** Campió del Món en Persecució
* 1972
** Campió del Món en Persecució
* 1973
** Campió del Món en Persecució

## Palmarès en ruta

* 1966
** 1r l'Archer International Grand Prix
** Vencedor d'una etapa a la Milk Race
* 1969
** 1r al Tom Simpson Memorial
* 1976
** 1r al Tom Simpson Memorial

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Hephaestus epirrhinos

Hephaestus epirrhinos és una espècie de peix pertanyent a la família dels terapòntids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 42 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Es nodreix de crustacis, insectes i peixets.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (13°S-15°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ De Vis C. W., 1884. New Australian fishes in the Queensland Museum. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 9 (pt 2). 389-400.
* ↑ Vari, R. P. & J. B. Hutchins, 1978. New species of terapon perches (Percoidei, Teraponidae) from Australia. Am. Mus. Novit. Núm. 2654: 1-8.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* ↑ Allen, G.R., 1989. Freshwater fishes of Australia. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Merrick, J.R. i G.E. Schmida, 1984. Australian freshwater fishes: biology and management. Griffin Press Ltd., Austràlia Meridional. 409 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H.R., W.E. Burgess, N. Pronek i J.G. Walls, 1991. Dr. Axelrod's Atlas of freshwater aquarium fishes. Sisena edició. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Gouffre Berger

Gouffre Berger és un avenc francès, descobert el 24 de maig de 1953 per Joseph Berger. L'entrada es troba en terrenys del municipi d'Engins, al massís de Vercors. Entre 1953 à 1963, explorat per Fernand Petzl, se'l va considerar l'avenc més pregon del món (amb una profunditat de -1,122 metres). Avui es considera que té una profunditat de 1.271 m.

## Referències

* ↑ «Gouffre Berger». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Opération -1000, de Jean Cadoux, Jean Lavigne, Géo Mathhieu, Louis Potié. Grenoble: Edition de Grenoble, 1955.
* Reedició: Opération -1000. Marsella: Édition Jeann Lafitte. 261 p.; ISBN 9782862762326
# Emilio de Bernis

Emilio de Bernis, nom artístic de Emilio Broccardo (Torí, 1842 - 1907), fou un baríton italià.
Dotat d'una veu potent, es distingí sobretot a Aida, Ernani i Ruy Blas.
La Temporada 1878-1879 va cantar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ Carteggio Verdi-Ricordi 1880-1881. EDT, 1988. ISBN 9788885065055.
* ↑ Rimont, Manuel; Fargas i Soler, Antoni. Almanaque del diario de Barcelona, 1880, p. 104.

## Enllaços externs

* (italià) Breu biografia a lavoceantica.it
# Josep Andreu

Josep Andreu és el nom dels següents personatges:
* Josep Andreu (escriptor) (s. XIX), militar i articulista liberal
* Josep Andreu i Abelló (1906-1993), advocat i polític
* Josep Andreu i Lasserre (1896-1983), pallasso més conegut pel seu nom artístic Charlie Rivel
* Josep Maria Andreu i Forns, (1920), poeta
* Josep Andreu i Figuerola
* Josep Andreu i Domingo
# In dubio pro reo

In dubio pro reo és una locució llatina que expressa el principi jurídic que, en cas de dubte quant a la culpabilitat, el veredicte anirà a favor del reu.
És un fonament del dret penal que s'origina en el dret romà. És parent però diferent del principi de presumpció d'innocència. La presumpció d'innocència s'aplica tant com no hi ha cap prova jurídicament vàlida i s'oposa, per exemple als rumors, les condemnes per la premsa o la vox populi. In dubio pro reo s'aplica ans al contrari quan el jutge, després de sospesar les proves a càrrega i a descàrrega, roman encara dubtant sobre la comissió del delicte. És una situació que pot arribar quan no es tracta d'un delicte flagrant i que només hi ha proves indirectes, contradictòries o relatives.
L'expressió pot extrapolar-se a altres àmbits.

## Vegeu també

* Onus probandi

## Referències

* ↑ «In dubio pro reo». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Blasi i Birbe, Ferran. «Una mentalitat jurídica». A: D'ètica i d'estetica. Barcelona: Editorial L'Abadia de Montserra, 1999, p. 147-148. ISBN 9788498831887.
* ↑ Armenta Deu, Teresa; Ormazábal Sánchez, Guillermo. «Càrrega de la prova: in dubio pro reo». A: Lliçons de dret processal penal. Volum30 de Manuals. Barcelona: Editorial UOC, 1999, p. 214-242. ISBN 9788484290360.