OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Baldomero Romero Ressendi

Baldomero Romero Ressendi (Sevilla, 20 de gener de 1922 - Madrid, 11 d'abril de 1977) va ser un pintor espanyol.

## Biografia

Es va formar a l'Escola de Belles Arts de Sevilla, on va destacar pel seu gran talent artístic, encara que va ser considerat per alguns dels seus professors com a extravagant per la seva tendència a sortir dels motlles clàssics convencionals. Va coincidir durant la seva etapa formativa a Sevilla amb el pintor natural de Marchena Eufemiano Sánchez, amb qui va mantenir una gran amistat al llarg de la seva vida.
A partir del 1946 va anar adquirint fama de pintor escandalós, algunes de les seves obres van ser considerades per l'autoritat religiosa obscenes i faltes de respecte a la moral, encara que sempre va gaudir de protectors i amics que el van tenir en gran consideració.
El seu estil es pot enquadrar dins l'expressionisme. Entre les seves obres principals es poden assenyalar: El locutori de Sant Bernat, Les temptacions de Sant Jerònim, El Vuitè Cercle o L'enterrament de Crist. L'obra de Ressendi es caracteritza perquè és molt expressiva i reflecteix el costat no opulent de les coses que pintava.
Es diu que va ser convidat a pintar Francisco Franco, militar i dictador d'Espanya, l'anècdota explica que després de presentar-se el primer dia, no va tornar mai més, deixant el dictador plantat.

## Referències

* ↑ Cultura andaluza (en castellà). MAD [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ Raya Téllez, José. El pintor Francisco Cortijo (1936-1996) (en castellà). Universidad de Sevilla [Consulta: 24 desembre 2011].
* ↑ Lebeña Manzanal, Pilar. Renacimiento. Miguel Pérez Aguilera: el pintor de los silencios (en castellà), 2005. ISBN 8484722155, 9788484722151 [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ Calvo Santos, Miguel. «Baldomero Romero Ressendi» (en castellà). Historia Arte (HA!), 12-01-2020. [Consulta: 24 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Biografia i estil de Baldomero Romero Ressendi
# Sanford (Alabama)

Sanford, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 269 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sanford tenia 269 habitants, 112 habitatges, i 77 famílies La densitat de població era de 26 habitants/km².
Dels 112 habitatges en un 36,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58% hi vivien parelles casades, en un 5,4% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones hi havia 110,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.139 $ i la renda mediana per família de 25.313 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.844 $ mentre que les dones 13.333 $. La renda per capita de la població era de 10.558 $. Aproximadament el 19,1% de les famílies i el 19,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sanford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sanford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Basin (Wyoming)

Basin és un poble i seu del Comtat de Big Horn (Wyoming) dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Basin tenia 1.238 habitants, 504 habitatges, i 330 famílies. La densitat de població era de 236,6 habitants/km².
Dels 504 habitatges en un 22,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 34,5% no eren unitats familiars. En el 31,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,1% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 19,6% entre 25 i 44, un 27,9% de 45 a 60 i un 26,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.519 $ i la renda mediana per família de 42.768 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.942 $ mentre que les dones 20.139 $. La renda per capita de la població era de 17.890 $. Entorn del 6,1% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Basin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Basin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Yakuza (pel·lícula)

Yakuza (The Yakuza) és una pel·lícula dramàtica de 1975, escrita per Leonard Schrader, Paul Schrader i Robert Towne i dirigida per Sydney Pollack. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.
Yakuza descriu el desconcert dels valors japonesos tradicionals durant el període de transició des de l'ocupació americana a l'èxit econòmic del començament dels anys 1970. La història s'articula al voltant dels conceptes de l'endeutament i el compromís, fidelitat família i amics, i sacrifici. Els valors orientals i occidentals hi són contrastats, una oposició apareix entre els valors tradicionals japonesos, oposats al Japó occidentalitzat i modern.
Aquesta pel·lícula ha esdevingut de culte, i ha influenciat pel·lícules contemporànies com Black Rain (1989), Aniki, el meu germà (2001), Kill Bill (2004), Into the Sun (2005) i Blade Runner (1982).

## Argument

Un detectiu retirat, Harry Kilmer (Robert Mitchum), és cridat per un vell amic, George Tanner (Brian Keith). En efecte, la seva filla ha estat educada per un cap, Tono Toshiro, per forçar-l a lliurar-li les armes promeses. Per alliberar la seva filla, Tanner crida Harry Kilmer, que coneix el Japó i les voltes del sindicat japonès del crim.

## Repartiment

* Robert Mitchum: Harry Kilmer
* Ken Takakura: Ken Tanaka
* Brian Keith: George Tanner
* Herb Edelman: Oliver Wheat
* Richard Jordan: Dusty
* Keiko Kishi: Eiko Tanaka
* Eiji Okada: Toshiro Tono
* James Shigeta: Goro
* Kyosuke Mashida: Jiro Kato
* Christina Kokubo: Hanako
* Eiji Go: Spider
* Lee Chirillo: Louise
* M. Hisaka: l'amic

## Referències

* ↑ esadir.cat. Yakuza. esadir.cat.
* ↑ «The Yakuza». The New York Times.
# Tower Hamlets

Tower Hamlets és un districte Londinenc, Regne Unit. Exactament de l'àrea coneguda com a Est de Londres, i contenint el nucli de l'East End tradicional. Està situat a l'est de Ciutat de Londres (centre de Londres) i al nord del riu Tàmesi. Inclou la major part dels Docklands, antiga zona portuària i actualment barri residencial i comercial. Molts dels edificis més alts de Londres es troben a Isle of Dogs al sud del districte. Tower Hamlets és un dels cinc districtes de Londres que serà seu dels Jocs Olímpics d'Estiu de 2012.

## Barris de Tower Hamlets

El districte de Tower Hamlets està format pels següents barris:
| Bethnal Green Blackwall Bow Bromley-by-Bow Cambridge Heath Cubitt Town Docklands East Smithfield Globe Town Haggerston Isle of Dogs Limehouse | Mile End Millwall Old Ford Poplar Ratcliff Shadwell Shoreditch Spitalfields Stepney Wapping Whitechapel |
# Belhari

Belhari (o Bilheri) fou un antic estat tributari protegit de l'Índia, tingut en sanad dels britànics, dels que era un thakurat garantit. Era feudatari de l'estat de Chhatarpur que estava situat al nord-oest. El títol del sobirà era muafidar i pertanyia a la dinastia braman dels jijhotia. Va formar part de l'agència del Bundelkhand.
La capital era Bilheri, al sud de Panna.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Yakut

«Yaqut o Yakut» té aquests significats:
* Yakut o iacut, llengua turquesa parlada a la República de Sakhà, al nord de la Sibèria russa
* Yakut individu del poble dels iacuts, poble turquès que viu a la república russa de Sakhà o Iacútia
* Biografies:
** Yaqut al-Hamawí, Yakut al-Rumi o Yakut al-Hamawi (1179-1229), esclau sirià esdevingut etnògraf i geògraf
** Yakut Khan, general habshi que va envair Bombai el 1689
** Djamal al-Din Yakut, esclau abissini conseller de la sultana Raziya, la primera dona que va governar al Sultanat de Delhi
# Sinsat

Sinsat és un antic municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja. El 1r de gener de 2019 va fusionar amb Aulòs i forma el municipi nou d'Aulòs-Sinsat.

## Referències

* ↑ Mauchet, Chantal. «Arrêté préfectoral portant création de la commune nouvelle d’Aulos-Sinsat» (en francès). Prefectura de l'Arieja, 27-09-2018. [Consulta: 17 novembre 2023].
# Vicent Assensio

Vicent Assensio (Assensio [Sáez], Vicente [Eusebio]. Fuentelaencina (Guadalajara), 15-12-1730; Madrid?, fou lutier.
Sacerdot espanyol i lutier que treballà a la cort de Madrid com a constructor i restaurador entre els anys 1773 i 1795, i també exercí d'òptic i astrònom. Conegut també com "El Curita" o "El Cura" per la seva condició de sacerdot. A la partida de naixement consten els seus pares, Manuel i Rosa, naturals de Pastrana (Guadalajara) i residents a Fuentelaencia. En aquest mateix poble també hi nasqué la seva germana Isabel, mare de Silverio Ortega, el seu deixeble i successor a Madrid com a violer de la Casa Reial. Es desconeix com va arribar a aprendre l'ofici de lutier, tot i que probablement fóra copiant instruments d'autors coneguts, als que tingué accés mentre tenia contacte amb la cort. Entre ells, va restaurar instruments dels següents lutiers: 23 Stradivari, 15 Amati, 6 Stainer, 2 Guarneri, 2 Gagliano, 1 Duclos, 1 Contreras, 1 Guillamí i un violí d'ell mateix.
La seva sort de viure una època d'or de la música a la Capella Reial de Madrid va permetre que passessin per les seves mans nombrosos instruments dels millors lutiers que li serviren de model i aprenentatge per a les seves futures construccions. Els seus violins i violoncels són d'una extraordinària factura i d'una sonoritat àmplia i potent, comparable al timbre italià.
L'etiqueta de l'instrument més antic que es coneix amb la seva marca, un violí d'una col·lecció privada, datat del 1770, diu:
| « | "Vicentius Assensio Pxesb. / Feciebat Matti anno Dni / 1770 (dibuix d'una S horitzontal) | » |
A més a més de l'etiqueta impresa a l'interior dels seus instruments, signava també amb una V i una A entrecreuades, encunyades al taló.

## Referències

* ↑ Rodicio, director y coord. gen. Emilio Casares. Diccionario de la música española e hispanoamericana. Madrid: Soc. General de Autores y Ed., 1999. ISBN 8480483040.
* ↑ «Vicente Assensio» (en anglès). Tarisio, 2015. [Consulta: 13 juny 2016].
* ↑ Bordas, Cristina. Instrumentos musicales históricos en las colecciones españolas (en castellà). Madrid: Ministerio de Educación, Cultura y Deporte, 2001.
* ↑ Boyd, Malcolm. Music in Spain During the Eighteenth Century (en anglès). Cambridge: Cambridge University Press, 2006, p. 187. ISBN 978-0521028851.

## Bibliografia

* Els nostres luthiers : escultors del so. Exposició del 8 de maig al 7 de juliol de 1996, Capella de Santa Àgata, Museu de la Música.. Barcelona: Museu de la Música de Barcelona, 1996. ISBN 8476097883 [Consulta: 22 maig 2013].
* Vannes, René. Dictionnaire Universel des luthiers. Bruxelles: Les Amis de la Musique, 1972.
# Barbatula compressirostris

Barbatula compressirostris és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.
És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat, el qual viu a la conca del riu Khovd (Mongòlia i, possiblement també, Rússia).
És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2006. Fishes of Mongolia. A check-list of the fishes known to occur in Mongolia with comments on systematics and nomenclature. El Banc Mundial, Washington DC. 103 p. «PDF».
* 1 2 FishBase (anglès)
# Yakyt (cràter)

Yakyt és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 13,8 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim karakalpak, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Yakyt». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Sit crestat rogenc

El sit crestat rogenc (Coryphospingus cucullatus) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies, matolls i ciutats de les terres baixes, des de la Guaiana, cap al sud, a través del nord, centre i sud del Brasil, Bolívia, Paraguai a Uruguai i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Sit crestat rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Trudovoi (Kuban)

* Per a altres significats, vegeu «Trudovoi».
Trudovoi - Трудовой (rus) és un possiólok, un poble, del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Kuban, a 33 km a l'oest de Gulkévitxi i a 107 km a l'est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Kuban.
# Unió d'Editorials Universitàries Espanyoles

La Unió d'Editorials Universitàries Espanyoles, en castellà i oficialment Unión de Editoriales Universitarias Españolas (UNE) és una associació que integra a 71 editorials i serveis de publicacions de les universitats espanyoles i altres centres de recerca, constituïda el 1987. Inicialment es va denominar AEUE (Asociación de Editoriales Universitarias Españolas).
El fons dels segells de les universitats i centres de recerca espanyols l'integren 77.604 ISBNs, fet que representa el 8% de la producció editorial acadèmica espanyola. Un 45% correspon a Humanitats i Ciències Socials i un 16% a Ciència, Tecnologia i Medicina. I la resta (39%) són obres que busquen estendre la cultura de la universitat més enllà de les aules i els campus i impulsar la cultura científica en el conjunt de la societat.
És un dels tres grans grups d'edició acadèmica d'Espanya juntament amb Planeta i Anaya.

## Referències

* ↑ "La edición universitaria española. Análisis de la producción editorial de libros".Grupo ÍLIA del CSIC. Novembre de 2019
# Bandera d'Amsterdam

La bandera d'Amsterdam és la bandera oficial d'Amsterdam, capital dels Països Baixos. El disseny està format per tres sautors o creus de sant Andreu blanques situades en una franja negra central sobre fons roig i es basa en l'escussó de l'escut d'armes de la ciutat.

## Significat

Els colors procedeixen directament de l'escussó de l'escut d'armes. Segons el govern de la ciutat, el seu origen podria remuntar-se a l'escut d'armes de la família Persijn, la qual era propietària d'una gran extensió de terres on avui en dia s'aixeca la ciutat. Els mateixos colors, així com les creus també els trobem a les banderes d'Ouder-Amstel i Amstelveen.
La llegenda de que les tres creus representen la protecció contra el foc, les inundacions i la pesta negra és infundada, ja que la utilització de creus de sant Andreu per part de famílies nobles de la zona precedeix a l'arribada de la pesta negre a Europa.
En els escuts d'armes de les ciutats holandeses de Dordrecht i Delft, la franja central es refereix a l'aigua. En el cas d'Amsterdam, aquesta seria el riu Amstel i les tres creus farien referència a tres trams navegables del riu.

## Història

La bandera fou adoptada oficialment el 5 de febrer de 1975, encara que aquest disseny ja era utilitzat anteriorment, com es pot comprovar en el programa de l'11 d'agost dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 celebrats a la ciutat. Al llarg de la història també es pot veure com s'han utilitzant variacions del disseny actual, ja sigui substituint la tres creus per l'escut de la ciutat sobra la franja central blanca enlloc de negre; o col·locar les tres creus sobre el disseny de la bandera nacional.

## Altres usos

L'equip de futbol AFC Ajax, amb seu a la ciutat i que juga a la Lliga neerlandesa de futbol, utilitza la bandera d'Amsterdam com a braçal de capità.

## Banderes històriques

* Bandera al segle XVI.
* Bandera al segle xvii.

## Referències

* ↑ Hoskinson, Alex «What’s with the three Xs on the Amsterdam Flag?» (en anglès). DutchReview, 03-10-2016 [Consulta: 1r febrer 2019].
* ↑ Van Kesteren, Manja «What is the meaning of the XXX on Amsterdam’s flag?» (en anglès). I Am Expat, 19-01-2018 [Consulta: 1r febrer 2019].
* ↑ «Amsterdam (The Netherlands)» (en anglès). Flags Of The World. [Consulta: 1r febrer 2019].
* ↑ «Historical flags» (en anglès). Flags Of The World. [Consulta: 1r febrer 2019].
# Sala de cups de Can Brunet

La Sala de cups de Can Brunet és una obra d'Òdena (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular que allotja dos cups. Aquests, avui força malmesos, podrien ser els de més capacitat de la comarca. Són d'estructura cilíndrica i estan revestits per cairons o rajoles de ceràmica. En la paret de l'edifici que els allotja hi ha una làpida que en recorda la seva construcció.

## Història

Construïts pe Ramon Brunet i Soldevila l'any 1869.

## Referències

* 1 2 «Sala de cups de Can Brunet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 octubre 2018].
# Yakutat

Yakutat és un municipi d'Alaska (Estats Units) que té 662 habitants.

## Referències

* ↑ «State & County QuickFacts». United States Census Bureau. Arxivat de l'original el 2011-07-22. [Consulta: 18 maig 2014].
# Societat Bellver

La Societat Instructiva Bellver es va constituir oficialment el 31 de juliol de 1922 en la seva seu del carrer Alfonso XIII, número 34. en la barriada d'El Terreno, a Palma, prop de la plaça Gomila. Actualment, aquest carrer de Palma rep el nom d'Avinguda Joan Miró.
El setmanari satíric Foch y Fum saludava d'aquesta manera la seva fundació:
| « | Tot es poble està enterat de que dia 1 d'Agost obriren sa gran y acomodada Sociedad <Instructiva Bellver> a n'es café <<Can Tonet>> y es cuatre vahinats ja están fins a sa coronilla de sentirlós fe sa miula. Es que mes se distinjeixen són: En Toni Pesta, en Pep Bugada, en Tià de sa Fábrica, en Pep ex-pescadó y actual vaporero, es cartés, en Pep Carreño tocadó de piano, en Mateu es torero, en May-quelles y en Toni de sa Bocina. Hay aquí una aristocracia Que maldita sea su gracia” | » |
Durant el seu període d'activitat hi va haver un actiu grup de teatre i una secció dedicada a l'esperanto anomenada grup Amikeo.

## Referències

* ↑ Foch y Fum. Palma, 1922, núm 189
# Trencadís

* Aquest article tracta sobre el mosaic. Vegeu-ne altres significats a «Dipòsit digital Trencadís».
El trencadís és una mena de mosaic format per trossos irregulars de ceràmica, marbre o vidre, generalment de disseny abstracte, típic de l'arquitectura modernista.
Els arquitectes del modernisme van ser molt proclius en l'ús de les rajoles ceràmiques, però Antoni Gaudí va proposar uns sistemes fins aleshores inèdits. Josep Maria Jujol i Gibert va ser l'encarregat d'aplicar-les i qui li va donar la personalitat característica.
Utilitzava peces de rebuig de la fàbrica Pujol i Bausis, emplaçada a Esplugues de Llobregat, i també trossos de plats i tasses de cafè de pisa blanca d'altres manufactures d'Espanya. També va utilitzar rajoles de ceràmica i el mosaic amb la tècnica de l'opus tessellatum.
Per tal d'aconseguir cromatisme, es va decidir a utilitzar ceràmica esmaltada que ofereix colors vius i aprofita la superfície llisa i polida i alhora la superfície tridimensional de la seva arquitectura per causar el màxim efecte de brillantor a l'incidir-hi la llum.
La tècnica va ser utilitzada per primera vegada per al picador de l'entrada de la finca Güell de l'avinguda de Pedralbes on l'arquitectura sinuosa convertí en necessitat trencar rajoles on no n'hi podia haver de senceres.
En trossejar les rajoles que ja tenien la seva pròpia decoració i fer una nova composició sense res a veure amb els dibuixos de les peces senceres i que a més a més barreja amb fragments de diferents peces, s'aconsegueix efectes visuals peculiars i distintius de la tècnica.

## Referències

* ↑ «#termedelasetmana: trencadís». Blog de Termcat. Termcat. [Consulta: 10 octubre 2014].
* ↑ Iglesies i Riumalló, Francesc (dir.). 116 icones turístiques de Catalunya. Barcelona: Ara Llibres, 2010. DOI en biblioteques públiques: http://cataleg.atena.biblioteques.cat/iii/encore/record/C__Rb4448337__S116%20icones%20tur%C3%ADstiques%20de%20Catalunya__Orightresult__U__X7 Disponible en biblioteques públiques: http://cataleg.atena.biblioteques.cat/iii/encore/record/C__Rb4448337__S116%20icones%20tur%C3%ADstiques%20de%20Catalunya__Orightresult__U__X7 [Consulta: 1 set. 2021]. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ Gaudí va anar al taller de Lluís Brú i en veure com col·locaven les peces, va agafar una rajola i una maceta i, trencant-la va exclamar: "a grapats s'han de posar, si no, no acabarem mai". Lluís Brú, fragment d'un creador. Aj. d'Esplugues. pàg. 74. ISBN 84-609-5719-5
Viccionari