OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vichèi

Vichèi (en francès Vichy), és una ciutat francesa, situada al departament de l'Alier i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. La seva població és de 26.528 habitants. Els seus habitants s'anomenen Vichyssois en francès i vichaires en occità.
És una estació termal de reputació internacional. Els romans l'anomenaven Aquae Calidae i en pren el nom una aigua mineral, l'aigua de Vichy Catalan. El topònim ha evolucionat de la forma hipotètica Vicarius (nom propi) a formes de tipus Vichiarus°, més endavant Vichèir o Vichier en occità i, erròniament, a Vichèi.
Durant la Segona Guerra Mundial va ser la seu del govern de Vichy del mariscal Pétain.
La ciutat ha donat nom a la famosa sopa espessa coneguda com a vichyssoise, invenció de Louis Diat, xef de l'hotel Ritz de Nova York, natural de Montmarault, localitat propera a Vichèi.

## Personatges il·lustres

* Roger Désormière, compositor.

## Referències

* ↑ Martinez Arrieta, S.; Sumien, D. «Els lligams entre català i occità». A: Miscel·lània Joam Veny. vol.1. L'Abadia de Montserrat, 2006, p. 135. ISBN 8484157938.
* ↑ Fuster, Joan. L'Espill. Tres i Quatre, 2007.
* ↑ «Vichèi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ DEROY, Louis, i MULON, Marianne (1992): Dictionnaire des noms de lieux. París: Le Robert.
* ↑ Vegeu l'apartat d'història al web oficial de l'Ajuntament i .
# Bata (Guinea Equatorial)

Bata és la ciutat més gran de la Guinea Equatorial; és la capital de la regió continental del país, Mbini o Río Muni, i de la província Litoral. Té una població aproximada de 230.282 habitants.
La ciutat està situada a la costa de l'oceà Atlàntic, Funciona com una terminal de transport i des del seu port surten els transbordadors cap a Malabo, la capital, i Douala, al Camerun. És coneguda per la seva lenta vida nocturna, el seu mercat i el seu aeroport. És el lloc d'origen de la cumbé (dansa popular antecessora de la cúmbia).

## Geografia

Situada en la costa de l'oceà Atlàntic, és un punt estratègic d'elevada afluència d'immigrants estrangers i nacionals que arriben pel seu port i el seu aeroport internacional, del que parteixen els transbordadors amb rumb a destinacions nacionals com San Antonio de Palé i Malabo, i internacionals a Europa, Àsia i Amèrica.
L'ètnia fang anomena la ciutat "mang" que significa mar, perquè es tracta d'una ciutat costanera on les ètnies autòctones són els ndowé, els fang i els bisío.

## Clima

El clima és Tropical Plujós amb fins a 1800 mm de pluja, el mes més fred i sec és febrer, mentre que el mes més càlid és agost i el més plujós és juny, l'estació seca va de desembre a març i la plujosa d'abril a novembre.

## Història

Algunes teories afirmen que la ciutat va ser fundada pels espanyols al començament del segle xix sobre un llogaret de l'ètnia ndowé. El 1907 Bata era un petit lloc militar i no tenia més de 237 habitants, entre els quals hi havia 37 blancs (21 espanyols, 9 francesos i 3 britànics). Nombroses empreses mercantils tenien factories i la seva activitat, després de la prohibició de la tracta d'esclaus, essencialment fou consagrada a l'explotació forestal: banús, ocume, caoba i altra. Dedicada als negocis, Bata era una ciutat cosmopolita. El seu desenvolupament es va accelerar ràpidament com ho mostra el seu creixement demogràfic: el nombre d'europeus va passar de 477 el 1942 a 1.426 el 1960, quan la ciutat només tenia 3.548 habitants.
Actualment, la ciutat de Bata s'afirma com la capital econòmica de Guinea Equatorial i el seu creixement demogràfic ha estat molt notable, passant a convertir-se a partir de la dècada de 1970 en l'urbs més poblada del país. Bata porta els estigmes dels trastorns polítics i socials que han marcat a l'antiga colònia espanyola al llarg del segle xx.
El 7 de març de 2021 es van produir diverses explosions molt a prop a una caserna militar de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Segos estimació del Ministeri d'Afers Exteriors d'Espanya.». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 29 gener 2016].
* ↑ Informació de l'aeroport de Bata.
* ↑ Laurentino Jesús Nsue Esono. «Elogio de la tribu». Arxivat de l'original el 2006-04-30. [Consulta: 22 setembre 2007].

## Enllaços externs

* Clima a Bata
* Imatges de la ciutat
* Informació i direccions útils de Bata
* Postals antigues de Bata
* Bata a www.geonames.org
Viccionari
# Bilgin Defterli

Bilgin Defterli (Erzurum, 1 de novembre de 1980) és una jugadora de futbol turca. Actualment juga com a davantera a l'Alemannia Aachen de la 2. Frauen-Bundesliga (2a Lliga dels equips femenins d'Alemanya). Ha jugat en quatre clubs d'Alemanya així com a la selecció turca. Ha estat tres cops màxima golejadora de futbol femení, dues vegades a Turquia i l'última a Alemanya, amb el FC Köln, on ha fet 22 gols en 20 partits.

## Vegeu també

* Medine Erkan
* Ebru Topçu

## Referències

* ↑ http://www.yeniasir.com.tr/sarmasik/2010/03/14/o_bir_gol_kralicesi
* ↑ http://www.weltfussball.de/spieler_profil/bilgin-defterli/
* ↑ http://bilgindefterli.com/biyografi Arxivat 2015-11-21 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fitxa de Defterli a FIFA-UEFA Arxivat 2011-09-29 a Wayback Machine.
# Sellers

Sellers és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 277 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sellers tenia 277 habitants, 111 habitatges i 65 famílies. La densitat de població era de 155 habitants/km².
Dels 111 habitatges en un 25,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 26,1% hi vivien parelles casades, en un 26,1% dones solteres, i en un 41,4% no eren unitats familiars. En el 38,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,46.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.688$ i la renda mediana per família de 16.964$. Els homes tenien una renda mediana de 19.531$ mentre que les dones 13.125$. La renda per capita de la població era de 6.325$. Entorn del 50,7% de les famílies i el 50% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sellers». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sellers». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Sofrunys

Sofrunys és un antic poble del terme comunal de Glorianes, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Estava situat a la zona nord-oest del seu terme comunal, al nord del poble de Glorianes. Era a prop al nord-oest de la Collada de Sant Esteve i al nord de l'indret on hi hagué la Mina de Glorianes. Se'n conserven les restes de la seva església parroquial, Sant Esteve de Sofrunys.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «136 - Rodès». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Rodès». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Sofrunys en els ortofotomapes de l'IGN
# Bata

«Bata» té aquests significats:
* Bata (Guinea Equatorial) ciutat de Guinea Equatorial.
* Bata (indumentària), peça de roba.
* Bata Bat (mitologia), deessa egípcia.
* Bata sobrenom d'Agustín Sauto Arana, futbolista de l'Athletic Club.
* Bata (llengua), inclosa al grup de llengües txadianes.
Viccionari
# Scordariïta

La scordariïta és un mineral de la classe dels sulfats.

## Característiques

La scordariïta és un sulfat de fórmula química K₈(Fe$^{3+}$$_{0.67}$◻$_{0.33}$)[Fe$^{3+}$₃O(SO₄)₆]₂·14H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 2 i 2,5. Estructuralment es troba relacionada amb la metavoltina i la carlsonita, i químicament amb la giacovazzoïta, un altre oxisulfat de potassi i ferro.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu d'Història Natural de la Universitat de Pisa (Itàlia), amb el número de catàleg: 19893.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina del Monte Arsiccio, a Sant'Anna di Stazzema, dins la província de Lucca (Toscana, Itàlia), on es troba en forma de cristalls tabulars pseudohexagonals {0001} de fins a 0,5 mm de mida. Aquesta mina italiana és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Scordariite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 agost 2021].
# Bonet

«Bonet» té aquests significats:
* Topònims:
** Aeroport de Son Bonet, aeroport al municipi de Marratxí (Mallorca)
** Bonet (Albacete), municipi manxec a la província d'Albacete
** Borda de Bonet, borda de Sarroca de Bellera (Pallars Jussà)
** Cal Bonet, diversos indrets
** Can Bonet, diversos indrets
** Muntanya d'en Bonet, serra de Llagostera (Gironès)
** Sa Colla de Can Bonet, associació folklòrica sense ànim de lucre del municipi de Sant Antoni de Portmany (Eivissa)
** Sant Bonet, municipi francès al departament del Losera
** Sent Bonet del Gard, municipi francès al departament del Gard
** Sent Bonet de Montaurós, municipi francès al departament del Losera
** Sent Bonet de Salendrenca, municipi francès al departament del Gard
** Serrat de Bonet, muntanya d'Àger (la Noguera)
** Tossal d'en Bonet, muntanya de Sarral (Conca de Barberà)
* Biografies:
** Prenom:
*** Bonet de Clarmont (Alvèrnia, ca. 623 - Lió, 710), bisbe de Clarmont
*** Bonet de Toledo (m. ca. 892), arquebisbe de Toledo
** Cognom:
*** Antoni Bonet i Castellana (Barcelona, 1913 - 1989), arquitecte, urbanista i dissenyador català
*** Blai Bonet Rigo (Santanyí, Mallorca, 1926 - 1997), poeta i escriptor mallorquí
*** Carles Josep Bonet i Revés (Lleida, 1954), matemàtic i polític català
*** Cosme Bonet Bonet (Ses Salines, 1974), polític balear
*** Elena Bonet Mancheño (Lleida, 1960), política valenciana d'origen català
*** Francesc Bonet i Dalmau (Valls, 1840 - 1898), enginyer industrial català del sector tèxtil i inventor
*** Jaume Bonet, diversos personatges
*** Joan Bonet de Paredes (Oriola, 1647 - ? 1710), compositor i notari de la Inquisició valencià
*** Joan Bonet i Baltà (Vilafranca del Penedès, 1906 - l'Hospitalet de Llobregat, 1997), eclesiàstic i historiador català
*** Joan Bonet Gelabert (Palma, 1917 - 1991), periodista i escriptor mallorquí, pare dels cantautors Joan Ramon i Maria del Mar Bonet
*** Joan Ramon Bonet Verdaguer (Palma, 1944), fotògraf i cantautor mallorquí
*** Jordi Bonet, diversos personatges
*** Josep Bonet i Cufí (Fonteta, 1913 – Girona, 1982), polític gironí
*** Isidre Bonet i Palau, metge i polític català
*** Lisa Bonet, actriu d'ascendència afroamericana i jueva
*** Lluís Bonet, diversos personatges
*** Manuel Bonet i Muixí (Barcelona, 1913 - Roma, 1969), eclesiàstic que feu la seva formació entre Barcelona i Roma
*** Maria del Mar Bonet Verdaguer (Palma, 1947), cantant mallorquina
*** Narcís Bonet i Armengol (Barcelona, 1933), compositor català
*** Pere Bonet i Cuito (Lleida, 1901 - París, 1980), polític i sindicalista català
*** Pere Bonet Mir, Bonet de San Pedro o de Sant Pere (Palma, Illes Balears, 1917 - 2002), cantant, compositor, autor i arranjador musical
*** Ramon Bonet Vallverdú (Valls, 1830 - Tarragona, 1905), organista i compositor català
*** Romà Bonet i Sintes (Barcelona, 1886 - 1966), caricaturista i pintor
* Miscel·lània: Tricicle Bonet, primer vehicle amb motor de combustió interna fabricat a Catalunya (1889)
# Santa Creu del Mujal

Santa Creu del Mujal és una església del municipi de Navars (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església d'una sola nau amb la façana principal orientada a ponent. La porta d'arc de mig punt i amb arquivoltes en degradació és a la façana de ponent. L'església fou ampliada a mitjan segle xix amb l'engrandiment de la nau i la construcció del campanar a ponent. La primera església del Mujal era segurament d'origen romànic, malgrat que les restes no permetin confirmar-ho. El campanar és una construcció de l'any 1854.

## Història

El lloc del Mujal és esmentat en la documentació medieval, lligant-lo amb Sant Cugat del Racó i amb el Castell de Castelladral. "Muial" apareix sovint als s.XI i XII. L'any 1358 el Mujal figura com a quadra. El Mujalt, juntament amb altres llocs d'aquestes contrades passà al domini de la ciutat de Manresa. Així, al llibre "D'Inventaris" figura que l'any 1370 "la ciutat ha venuda la jurisdicció de Santa Creu de Mujalt i de St. Genís de Macadella a Ramon de Peguera, pel preu de 500 lliures barcelonines, les quals s'empraran per les obrers dels murs". L'any 1632, "Muial" apareix ésser de "Baró".

## Referències

* 1 2 «Santa Creu del Mujal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].
# Agulla protomaculata

Agulla protomaculata és una espècie extinta de rafidiòpter de la família) Raphidiidae, del gènere Agulla. L'espècie se'l coneix únicament des de l'Eocè mitjà, període lutecià, membre del paracaigudes, que forma part de la Formació del Green River, a la conca de Piceance Creek i a la conca d'Uinta, al comtat de Garfield, al nord-oest de Colorado, als Estats Units.

## Història i classificació

L'espècie és coneguda per una sèrie de divuit fòssils, l'holotip, tres femelles paratipus, deu mascles paratipus i tres paratipus de sexe indeterminat. L'holotip, número "USNM 31487", és un sol espècimen femení que consta de fòssils parcials i homòlegs. Tots els espècimens tipus més un espècimen mascle addicional identificat provisionalment que pertany a A. protomaculata es conserven actualment a les col·leccions del Departament de Paleobiologia ubicades al Museu Nacional d'Història Natural dels Estats Units, situat a Washington DC, EUA. A. protomaculata va ser estudiat per primera vegada per Michael S. Engel de la Universitat de Kansas, Lawrence, Kansas, EUA. La seva descripció tipus de la nova espècie del 2009 es va publicar a la revista Transactions of the Kansas Academy of Science. Engel va encunyar l'epítet específic protomaculata com una combinació de la paraula llatina "protos" que significa "primer" i "macula" que significa "marca". Se coneix almenys un altre exemplar i es va trobar en una publicació de 1995 de Dayvault et al, però es creu que aquest exemplar encara es troba a la col·lecció privada de William Hawes. En el moment de la descripció de l'espècie, Agulla protomaculata va ser l'únic membre de l'ordre Raphidioptera descrit a la formació de Green River.

## Descripció

Els espècimens d'Agulla protomaculata tenien una llargada mitjana de 8,33 mm sense incloure l'ovipositor de les femelles. En general, l'espècie era de color marró fosc a marró, amb les potes ombrejades del marró clar al groc. El cap era marró fosc amb una extensa coloració groga que incloïa franges grogues al llarg dels costats i a la part posterior dels ulls, i una franja central de color groc que recorria el centre del cap darrere dels ulls. En les femelles, l'ovipositor corbat de gentilitat era de color marró clar i oscil·la entre els 3,47 i els 3,8 mm de llargada. Les ales són de color hialí amb un lleuger enfosquiment del pterostigma i una mitjana de 7,42 mm de llargada per a les ales anteriors. L'estructura venosa de l'ala anterior i, sobretot, la longitud i la col·locació de la vena M a l'ala posterior indiquen que l'espècie és membre del gènere Agulla.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 Engel, Michael S. (en anglès) A new snakefly from the Eocene Green River Formation (Raphidioptera: Raphidiidae). Transactions of the Kansas Academy of Science, 114, núm.1-2, 2011, pàg. 77–87. DOI: 10.1660/062.114.0107 [Consulta: 6 febrer 2021].
# Substitució exemplar

Es coneix com a substitució exemplar la que pot ordenar qualsevol ascendent nomenant substitut al descendent de més de catorze anys amb declaració d'incapacitació per, segurament, raó d'alienació mental.
Els seus efectes són els mateixos que els de la substitució pupil·lar.
Està regulat als articles 425-10 i següents del Codi Civil de Catalunya.
# Vichy

«Vichy» té aquests significats:
* Vichy (francès) o Vichèi, ciutat de França (departament de l'Alier)
* Districte de Vichy, districte del departament francès de l'Alier, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps
* Govern de Vichy, França de Vichy o Règim de Vichy, govern de la França no ocupada pel Tercer Reich entre 1940 i 1944
* Pastilles de Vichy, caramels amb forma de pastilles octogonals i de color blanc, fabricades amb les sals minerals de l'aigua mineral de Vichy
* Balneari Vichy Catalan, balneari a la vila de Caldes de Malavella (la Selva)
* Grup Vichy Catalan, empresa catalana dedicada a l'embotellament i la distribució d'aigua
# Bahay Kubo

La Bahay Kubo, Nipa hut o Kamalic és un tipus de casa similar al palafit pròpia d'algunes cultures de les Filipines. Sovint serveix com a icona de la cultura rural filipina. Els seus principis arquitectònics van donar lloc a moltes cases i edificis tradicionals filipins sobretot després de l'època pre-colonial. Durant l'època colonial proliferaren les Bahay na Bato, una versió noble de Bahay Kubo amb influència arquitectònica espanyola i xinesa. Els edificis contemporanis com el Palau dels cocos, el Sant Nen Shrine, el Centre Cultural de les Filipines i el Centre Nacional de les Arts són edificis moderns inspirats per aquest model d'habitatge.

## Referències

* ↑ Lee, Jonathan H. X., Encyclopedia of Asian American folklore and folklife, Vol. 1. Santa Barbara, Calif.: ABC-CLIO, 2011. 369. ISBN 0313350663
* ↑ Caruncho, Eric S. «Green by Design: Sustainable Living through Filipino Architecture». Philippine Daily Inquirer. Philippine Daily Inquirer, Inc. [Makati], 15-05-2012 [Consulta: 16 octubre 2013].
* ↑ Cruz, Rachelle «THE BAYANIHAN: Art Installation at Daniel Spectrum». The Philippine Reporter [Toronto, Ontario, Canada], 23-08-2013 [Consulta: 16 octubre 2013]. Arxivat 2013-10-21 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-10-21. [Consulta: 27 gener 2018].
# Sant Ginièis de Fountarecho

Sant Ginièis (en francès Saint-Geniès-de-Fontedit) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Bonesteel

Bonesteel és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 297 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bonesteel tenia 297 habitants, 137 habitatges, i 90 famílies. La densitat de població era de 337,3 habitants per km².
Dels 137 habitatges en un 21,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 33,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,53.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,5% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 16,5% entre 25 i 44, un 26,3% de 45 a 60 i un 33,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 54 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.389 $ i la renda mediana per família de 30.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.500 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 13.621 $. Entorn del 8% de les famílies i el 14,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bonesteel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bonesteel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Santa Maria de Calders

Santa Maria de Calders és una església de Constantins, al municipi de Sant Gregori (Gironès).
És una petita capella d'origen romànic desenvolupada en planta rectangular i absis posterior semicircular llis. Les parets portants són de maçoneria amb restes d'arrebossat de calç a les façanes. La coberta és de teula àrab a dos vessants, acabada amb un ràfec de doble filera de teula. Per la banda de la façana principal hi ha adossada una construcció però deixant un petit espai cobert per accedir a l'interior de la capella per una porta dovellada. A la part superior de la façana principal hi ha un campanar d'espadanya sense campanes. L'interior s'estructura en una sola nau, coberta amb volta de canó enguixada i absis semicircular posterior. La part superior a l'absis és pintat representant el cel i les estrelles (finals del s. XIX o inicis del s. XX). L'actual construcció és del 1770, però hi queden restes romàniques.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Calders». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2012].
# Adèle Blanc-Sec

Les aventures extraordinàries d'Adèle Blanc-Sec és una sèrie de còmic de Jacques Tardi publicada en francès per Casterman i posteriorment en castellà per Norma Editorial. Consta de deu àlbums publicats entre 1976 i 2022.
Les històries, situades a París i rodalia, barregen de manera grotesca el context històric entre 1911 i 1922 amb pseudociència, sectes i l'aparició de monstres, animals prehistòrics i mòmies egípcies. És notable el canvi físic de la protagonista principal al curs dels àlbums, per fer creïble el pas del temps, ja que les seves aventures estan situades entre el 1911 i el 1923.
El 2010 el cineasta Luc Besson en va fer una adaptació cinematogràfica amb el títol Adèle i el misteri de la mòmia que va comptar amb traducció al català.

## Referències

* ↑ «Casterman - Adèle Blanc-Sec» (en francès). [Consulta: 2 juliol 2019].
# Somorgollaire d'ulleres

El somorgollaire d'ulleres (Cepphus carbo) és un ocell marí de la família dels àlcids (Alcidae) que habita la costa occidental del Pacífic Septentrional.

## Morfologia

* Semblant en grandària a les altres espècies del gènere Cepphus, amb una llargària d'uns 38 cm i un pes d'uns 650 g.
* El plomatge d'estiu és completament negre amb uns conspicus anells blancs al voltant dels ulls.
* En hivern parts inferiors, incloent barbeta i gola, blanques.
* Bec negre i potes vermelles.
* Joves similars als adults en hivern però amb la gola grisa.

## Hàbitat i distribució

Viu mar endins i a costes rocoses. Cria a roques i penya-segats costaners, des del Mar d'Okhotsk cap al sud fins al krai de Primórie, Corea, Sakhalín, illes Kurils i nord del Japó.
# Wahlbach

Wahlbach (en alsacià Wàhlbi) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 421 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 201 | 205 | 189 | 211 | 242 | 323 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Raymond Henlin | |