OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marie-Josephine Gaudette

Marie-Josephine Gaudette (Manchester, 25 de març de 1902 - Roma, 13 de juliol de 2017) Gaudette, RJM, també coneguda com a Germana Cecilia, va ser una supercentenaria estatunidenca nacionalitzada italiana, que va viure 115 anys i 110 dies. Va ser la degana d'Itàlia des del 15 d'abril de 2017, després de la mort d'Emma Martina Luigia Morano.

## Biografia

Nascuda a Manchester, New Hampshire, de pares canadencs, va prendre la decisió de convertir-se en monja des de molt jove, i als 21 anys va prendre els vots. Després de viure al Canadà i França, on va ensenyar art i música, el 1958 es va instal·lar en un convent a Roma, on va continuar residint fins a la seva mort, prenent el nom de Germana Cecília, en honor de Santa Cecília, mecenes de la música. Es va unir a la Congregació de Religioses de Jesús-Maria.
Durant les eleccions presidencials estatunidenques del 2008, la decisió de participar en la votació va atreure l'atenció dels mitjans de comunicació, convertint-la en una de les votants més ancianes, a l'edat de 106 anys.
Va morir el 13 de juliol de 2017, als 115 anys. De moment, ocupa el 39è en la llista de persones més longeves, entre les documentades amb certesa.

## Referències

* ↑ «Marie Josephine Clarice Gaudette» (en anglès). Gerontology.
* ↑ «Sixth oldest person in the world hails from Manchester» (en anglès). New Hampshire. Arxivat de l'original el 2017-04-20. [Consulta: 20 setembre 2020].
* 1 2 Rossetti, Francesco; Capra, Nicolina. «90 anni al servizio di Dio. Madre Cecilia e la speranza di incontrare papa Francesco» (en anglès). Avvenire, 23-12-2016.
* ↑ Kerr, David. «At 110 years-old, nun advises young to draw close to God» (en anglès). EWTN - Global Catholic Network, 05-04-2012. Arxivat de l'original el 2018-08-23. [Consulta: 20 setembre 2020].
* ↑ Caccia, Fabrizio. «L'ultima volta che aveva partecipato alle elezioni fu nel ’52 e aveva scelto Eisenhower - Suor Cecilia, 106 anni: il mio voto per Barack» (en anglès), 13-10-2008.
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-05-25. [Consulta: 20 setembre 2020].
# L'hivern del món

L'hivern del món és una novel·la de Ken Follet, la segona part de la Trilogia Century. Es tracta de la continuació de La caiguda dels gegants i narra la història dels mateixos personatges entre els anys 1933 i 1949.

## Esdeveniments

Alguns dels fets que s'hi narren són els següents:

### Alemanya

* Incendi del Reichstag i Decret de l'Incendi del Reichstag (1933)
* Eleccions parlamentàries alemanyes del març de 1933 i promulgació de la Llei de Capacitació (1933)
* Invasió de Polònia i inici de la Segona Guerra Mundial (1939)
* Promulgació del programa Aktion T4 (1939-41)
* Batalla dels turons de Seelow i Batalla de Berlín (1945)
* Bloqueig de Berlín (1948-49)

### Rússia

* Operació Barbarroja (1941)
* Operació Fall Blau i Batalla de Stalingrad (1942)
* Conferència de Moscou (1943)
* Batalla de Kursk (1943)
* RDS-1, primera prova nuclear soviètica (1949)

### Regne Unit

* Batalla de Cable Street (1936)
* Debat de Noruega i dimissió de Neville Chamberlain (1940)
* El Blitz de Londres (1940-41)
* Eleccions al Parlament del Regne Unit de 1945

### França

* Batalla de França (1940)
* Desembarcament de Normandia (1944)

### Estats Units

* Promulgació del New Deal als Estats Units (1933-37)
* Conferència de Terranova (1941)
* Atac a Pearl Harbor i inici de la Guerra del Pacífic (1941)
* Batalla de Midway (1942)
* Projecte Manhattan (1941-45)
* Campanya de Bougainville (1943-45)
* Firma de la Carta de les Nacions Unides a San Francisco (1945)
* Bombardejos atòmics d'Hiroshima i Nagasaki (1945)
* Promulgació del Pla Marshall (1947)

### Espanya

* Batalla de Belchite de la Guerra Civil Espanyola (1937)

### Txecoslovàquia

* Cop d'estat a Txecoslovàquia de 1948 i assassinat de Jan Masaryk

## Vegeu també

* La caiguda dels gegants
# Inntalkette

La Inntalkette (cadena de la vall de l'Inn), coneguda també com a Nordkette per la seva ubicació al nord d'Innsbruck, és la més meridional i curta de les quatre grans cadenes muntanyoses al Karwendel, als Alps calcaris del Tirol septentrional. A l'oest s'uneix amb el grup de l'Erlspitze i a l'est amb la cadena Gleirsch-Halltal. Al sud limita amb la vall de l'Inn (riu). El cim més alt és el Kleine Solstein (2.637 msnm), a l'oest de la serralada.

## Classificació

Segons la SOIUSA, la Inntalkette són un grup alpí amb la següent classificació:
* Gran part: Alps orientals
* Gran sector: Alps del nord-est
* Secció: Alps calcaris del Tirol septentrional
* Subsecció: Muntanyes del Karwendel
* Supergrup: Massís del Karwendel
* Grup: Intalkette

## Cims

Els cims més importants (d'oest a est) són:
* Großer Solstein (2.541 m)
* Kleiner Solstein (2.637 m)
* Hohe Warte (2.597 m)
* Hintere Brandjochspitze (2.599 m)
* Vordere Brandjochspitze (2.559 m)
* Hippenspitze (2.388 m)
* Brandjochkreuz (2.268 m)
* Frau Hitt (2.270 m)
* Westliche Sattelspitze (2.339 m)
* Kemacher (2.480 m)
* Kumpfkarspitze (2.393 m)
* Seegrubenspitze (2.350 m)
* Hafelekarspitze (2.334 m)
* Gleirschspitze (2.317 m)
* Mandlspitze (2.366 m)
* Gleirschtaler Brandjoch (2.372 m)
* Rumer Spitze (2.454 m)
* Thaurer Jochspitze (2.306 m)
* Pfeiser Spitze (2.347 m)
* Lattenspitze (2.330 m)
* Wildangerspitze (2.153 m)
* Thaurer Zunterkopf (1.918 m)
* Haller Zunterkopf (1.966 m)
* Hochmahdkopf (1.738 m)

## Enllaços externs

* (alemany) www.nordkette-austria.net - l'Inntalkette a Karwendel Arxivat 2017-07-09 a Wayback Machine.
* (alemany) Tiroler Schutzgebiete: informació sobre la muntanya Arxivat 2017-02-17 a Wayback Machine.
# La reina Victòria i Abdul

La reina Victòria i Abdul (títol original en anglès, Victoria & Abdul) és una pel·lícula de comèdia dramàtica biogràfica del Regne Unit de 2017 dirigida per Stephen Frears i escrita per Lee Hall. La pel·lícula està basada en el llibre del mateix nom de Shrabani Basu sobre la relació entre la reina Victòria del Regne Unit i el servent indi musulmà Abdul Karim. Hi actuen Judi Dench, Ali Fazal, Michael Gambon, Eddie Izzard, Tim Pigott-Smith (la seva última actuació) i Adeel Akhtar. Es va estrenar al 74è Festival de Cinema de Venècia i es va estrenar el 15 de setembre de 2017 al Regne Unit. S'ha doblat al català per TV3.
Als 90ns premis Oscar va ser nominada a millor vestuari i a millor maquillatge i perruqueria. Judi Dench va ser nominada al Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica a la 75a edició.

## Argument

En la celebració dels 50 anys de regnat de la sobirana Victòria, Abdul Karim, un jove secretari indi, es desplaça de l'Índia a la Gran Bretanya per participar en el Jubileu i descobreix amb sorpresa que la reina s'interessa per ell.

## Repartiment

* Judi Dench com a Victòria I del Regne Unit
* Ali Fazal com a Abdul Karim
* Tim Pigott-Smith com a Henry Ponsonby
* Eddie Izzard com a Bertie, príncep de Gal·les
* Adeel Akhtar com a Mohammad Bakhsh
* Michael Gambon com a Robert Gascoyne-Cecil
* Paul Higgins com a Sir James Reid
* Olivia Williams com a Jane Spencer
* Fenella Woolgar com a Harriet Phipps
* Julian Wadham com a Alick Yorke
* Robin Soans com a Arthur Bigge
* Simon Callow com a Giacomo Puccini
* Simon Paisley Day com a Sr. Tyler
* Amani Zardoe com a Helena del Regne Unit
* Sophie Trott com a Sofia de Prússia
* Penny Ryder com a Sofia de Prússia
* Joe Caffrey com a segon xef
* Tim McMullan com a Tailor
* Jonathan Harden com a Guillem II de Prússia
* John Rowe com a cambrer en cap

## Referències

* 1 2 Títol en català a ésAdir
* ↑ «Judi Dench to play Queen Victoria in Stephen Frears' 'Victoria and Abdul'». The Hollywood Reporter, 17-06-2016 [Consulta: 18 juny 2016].
* ↑ «Victoria and Abdul». Diari Ara. [Consulta: 18 setembre 2020].
# Pericoma remulum

Pericoma remulum és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Sud-amèrica: l'Argentina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Marquesa d'Empúries

Marquesa d'Empúries (1322-1327) fou comtessa d'Empúries (1322).
Filla pòstuma de Ponç VI d'Empúries i d'Elisabet de Sicília. Heretà el comtat d'Empúries el mateix dia del seu naixement, ja que el seu pare havia mort uns mesos abans.
Fou desposseïda del comtat per la seva infantesa passant a mans d'Hug VI d'Empúries, vescomte de Cardona amb el nom d'Hug I de Cardona, besnet de Ponç IV d'Empúries per línia femenina.
# L'hereuet

L'hereuhet (L'hereuet, en català normatiu) és una comèdia en tres actes i en prosa, original de Frederic Soler, estrenada al teatre Romea de Barcelona, la nit del 7 d'octubre de 1886.
L'acció té lloc en un poble de la província de Tarragona.

## Repartiment de l'estrena

* Gracieta: Carme Parreño
* Caterina: Caterina Mirambell
* Tomàs: Jaume Virgili
* Sever: Lleó Fontova
* Celestí: Joan Isern
* Don Felip: Iscle Soler
* Romà: Frederic Fuentes
* Don Anton: Josep Muns
* Magí: Ernest Fernández
* Convidats, parents, veïns, la llevadora, mossos, criades i els joves de les caramelles

## Enllaços externs

* L'hereuet, a la xarxa
# Ian Black (nedador)

Ian Black (Inverness, 27 de juny de 1941) és un nedador escocès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1958, amb tan sols 17 anys va rebre el Premi Personalitat Esportiva de l'Any per la BBC, i encara avui és el guanyador més jove que ha rebut el premi. Aquest premi el va rebre per haver guanyat aquell any tres medalles d'or al Campionat d'Europa de natació que es va disputar a Budapest, en els 400 i 1.500 metres lliures i els 200 metres papallona, així com també una medalla d'or en les 220 iardes papallona i dues medalles de plata, en les 440 iardes lliures i el 4x220 iardes lliures, als Jocs de l'Imperi Britànic i de la Comunitat de Cardiff.
El 1959 va establir un nou rècord mundial dels 400 metres lliures, un rècord que es mantindria vigent durant poc més d'un any fins que fou millorat per George Harrison el 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on disputà tres proves del programa de natació. Fou quart en els 400 metres lliures i el 4x200 metres lliures i setè en els 4x100 metres estils.
Guanyà diversos campionats nacionals: 110 iardes lliures (1958 i 1959) 220 iardes lliures (1958 i 1959), 440 iardes lliures (1958 i 1959) 220 iardes papallona (1958 i 1959).
El 2002 fou un dels primers cinquanta homes i dones escocesos incorporats al Scottish Sports Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 "Ian Black – swimming record breaker 1958", BBC Scotland (17 octubre 2014). Consultat 24 maig 2015.
* ↑ "Black an original Scottish sporting icon", The Scotsman (12 desembre 2008). Consultat 24 maig 2015.
* 1 2 Scottish Sports Hall of Fame, Inductees, Ian Black Arxivat 2015-05-24 a Wayback Machine.. Consultat 24 maig 2015.
* ↑ GBRathletics.com, Commonwealth Games Medallists, Swimming & Diving (Men). Consultat 24 maig 2015.
* ↑ «Olympedia – Ian Black». [Consulta: 1r juliol 2021].
* 1 2 «"Black Gains Four Swimming Titles." Times, 25 Aug. 1958, p. 4».
* 1 2 «"Best Swimmers Prove IT." Times, 7 Sept. 1959, p. 15».
* ↑ «"Swimming Victory For Black." Times, 23 Aug. 1958, p. 3».
* ↑ «"Swimmers Protest At Blackpool." Times, 5 Sept. 1959, p. 3».
# Laura Flaqué i Centellas

Laura Flaqué Centellas (Barcelona, 21 d'agost de 1963) és una nedadora i jugadora de waterpolo catalana, ja retirada.
Membre del CN Montjuïc, va ser campiona de Catalunya en trenta-una ocasions destacant en les proves lliures, braça, estils i relleus 4x100 m lliures i 4x100 m estils. A nivell estatal, va ser campiona en cinc ocasions en les proves de 200 m braça i relleus 4x100 m estils i 4x100 m lliures. En aquesta especialitat, va establir el rècord establir en dues ocasions. Internacional amb la selecció espanyola, va participar en els Campionat d'Europa júnior de 1978, als Jocs Mediterranis de 1979, al Campionat d'Europa de 1981 i als Jocs Olímpics de Moscou 1980, aconseguint el diploma olímpic en el relleu 4x100 m lliure. Posteriorment, va practicar el waterpolo amb el CN Montjuïc, el CE Mediterrani, amb el qual va guanyar dos Campionats de Catalunya, i el CN Catalunya, aconseguint un campionat d'Espanya i un de Catalunya. Va ser internacional amb la selecció espanyola de waterpolo en trenta-cinc ocasions, destacant la seva participació al Campionat d'Europa de waterpolo de 1995. Després de la seva retirada esportiva, ha format part de l'Institut Ferran Tallada, coordinant l'àrea d'esports.
Entre d'altres reconeixements, va rebre la medalla al mèrit esportiu de la Federació Catalana de Natació com a nedadora el 1982 i com a waterpolista el 1995.

## Palmarès
### Natació

* 15 campionats de Catalunya d'estiu
* 1 en 200 m lliures (1980)
* 1 en 100 m braça (1979)
* 3 en 200 m braça (1979, 1980, 1981)
* 2 en 200 m estils (1979, 1981)
* 2 en 400 m estils (1979, 1981)
* 3 en 4x100 m lliures (1980, 1981, 1982)
* 2 en 4x200 m lliures (1981, 1982)
* 1 en 4x100 m estils (1980)
* 16 campionats de Catalunya d'hivern
* 1 en 100 m lliure (1981)
* 2 en 200 m lliure (1979, 1981)
* 1 en 400 m lliure (1980)
* 1 en 800 m lliure (1980)
* 2 en 100 m braça (1980, 1981)
* 1 en 200 m braça (1981)
* 1 en 200 m estils (1981)
* 2 en 400 m estils (1980, 1981)
* 3 en 4x100 m lliure (1981, 1982, 1983)
* 1 en 4x200 m lliure (1982)
* 1 en 4x100 m estils (1978, 1981)

#### Campionat d'Espanya

* 1 Campionat d'Espanya d'estiu en 200 m braça: 1980
* 1 Campionat d'Espanya d'estiu en 4x100 m lliure: 1978
* 1 Campionat d'Espanya d'estiu en 4x100 m estils: 1980
* 1 Campionat d'Espanya d'hivern en 4x100 m lliure: 1983
* 1 Campionat d'Espanya d'hivern en 4x100 m estils: 1981

### Watepolo

* 3 Lligues catalanes de waterpolo femenina: 1986-87, 1989-90, 1991-92
* 1 Lliga espanyola de waterpolo femenina: 1990-91

## Referències

* 1 2 «Laura Flaqué i Centellas». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Homenaje del COE a los olímpicos de los Juegos de Moscú 80» (en castellà). RFEN, 21-11-2018. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ «Entrevista Laura Flaqué». Institut Ferran Tallada, 22-05-2012. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Campions de Catalunya Absoluts». FCN. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2020. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Campions de Catalunya Absoluts d'Hivern». FCN. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2020. [Consulta: 16 abril 2020].
# Joaquín Galant Ruiz

Joaquín Galant Ruiz (Almoradí, 28 d'abril de 1935) és un advocat i polític valencià, diputat al Congrés dels Diputats i a les Corts Valencianes.

## Biografia

Llicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona, ha estat professor de dret polític a la Universitat d'Alacant. Ha estat advocat en exercici, membre dels Col·legis de Madrid, Barcelona, València, Alacant, Elx i Oriola, i president de l'Agrupació Provincial d'Advocats joves d'Alacant i membre de l'executiva de l'Associació Internacional de Joves Advocats. També ha estat president de l'empresa promotora Urbacons, S.A i de Proalsa.
Políticament va militar inicialment a Acció Catòlica, de la que en fou el principal dirigent de la secció juvenil a la diòcesi d'Oriola-Alacant. En 1975 fou el primer president a Alacant d'Unió Democràtica Espanyola fins a la seva unió al PPDC de Fernando Álvarez de Miranda. Va formar part de la Coalició Centre Democràtic, que posteriorment formà part d'UCD. A les eleccions generals espanyoles de 1977 i 1979 fou elegit diputat per UCD per la província d'Alacant. Fou president de la Comissió d'Incompatibilitats i vicepresident de la Comissió Mixta d'Agricultura i Justícia del Congrés dels Diputats. Comissionat en la Delegació d'UCD per a assistir al Congrés de la CDU Alemanya.
El 1982 deixà UCD i marxà a Aliança Popular, partit amb el qual fou elegit diputat a les Eleccions a les Corts Valencianes de 1983. El 1987 fou el president alacantí del Partit Demòcrata Popular i el 1989 vicepresident provincial del Partido Popular, però deixà la política i es dedicà a exercir com a advocat.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.224. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Marques de França

Llista de les Marques de França:
* Marca de Bretanya
* Marca de Nèustria enfront dels bretons
* Marca de Nèustria enfront dels normands
* Marca de Nèustria (unida)
* Marca de Gòtia o Marca de Septimània (coneguda pels castellans com Marca d'Hispània)
* Marca de Flandes
* Marca de Provença
* Marca de Moràvia
* Marca dels Àvars
* Marca de Bohèmia
* Marca dels Eslaus (Croats)
* Marca del Abodrites o Viltesos
* Marca dels Sorabs
* Marca de Saxònia

## Vegeu també

* Senyories de França
* Vescomtats de França
* Comtats de França
* Marquesats de França
* Ducats de França
* Principats de França
# Oleg Júkov

Oleg Júkov (en rus Олег Аркадьевич Жуков; 9 de febrer de 1976) va ser un ciclista rus, professional del 1999 al 2005. Especialista en la modalitat del contrarellotge, del seu palmarès destaquen el campionat nacional de l'especialitat, i un d'Europa en categoria sub-23.

## Palmarès

* 1998
** Campió d'Europa en contrarellotge sub-23
** Campió de Rússia en contrarellotge
** 1r al Gran Premi de les Nacions sub-23
** 1r al Chrono des Herbiers sub-23
** Vencedor d'una etapa al Tour de Loir i Cher
* 2003
** 1r a la Cursa de la Solidaritat Olímpica
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Sèrbia

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
# Krímske

Krímske (en (ucraïnès): Кримське) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.822 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Illa Akpatok

L'illa Akpatok és una de les illes àrtiques canadenques deshabitades a la regió de Qikiqtaaluk de Nunavut, Canadà. És l'illa més gran de la badia d'Ungava a la costa nord del Quebec. L'illa rep el nom de l'Akpat, el murre de bec gruixut, que viu en cornises al llarg dels penya-segats de pedra calcària que envolten l'illa.

## Geografia

Amb una superfície de 903 km², l'illa d'Akpatok és predominantment de pedra calcària, envoltada de penya-segats escarpats que s'eleven 150 a 250 m sobre el nivell del mar. Els penya-segats estan trencats en molts llocs per profunds barrancs que permeten l'accés a l'altiplà pla de 23 km d'ample i 45 km de llarg.

## Fauna

L'illa Akpatok té l'estatus de Programa Biològic Internacional. És una àrea important d'aus canadenca (#NU007), així com un lloc d'hàbitat terrestre clau d'aus migratòries (NU Lloc 50). A més del murre de bec gruixut, les espècies d'ocells notables inclouen el guillemot negre i el falcó pelegrí.
L'ós polar, la foca i la morsa són comuns a la zona.

## Història

A l'extrem sud de l'illa hi ha restes d'un assentament de Dorset. L'illa és coneguda pel seu canibalisme generalitzat que va acabar al voltant de 1900 quan els habitants es van traslladar a terra ferma. S'han informat cranis i restes humanes a l'illa, però la precisió d'aquests informes es pot posar en dubte, ja que hi ha una gran quantitat de misteri i llegendes que envolten els detalls de l'illa. El juliol de 1971 es va perforar un pou de petroli exploratori a l'illa, però només queden alguns refugis en ruïnes i equips rovellats.

## Referències

* ↑ «Key migratory bird terrestrial habitat sites in the Northwest Territories and Nunavut» p. 6. ngps.nt.ca. [Consulta: 5 maig 2009].
* 1 2 «Akpatok Island». bsc-eoc.org. Arxivat de l'original el 2011-06-12. [Consulta: 22 abril 2009].
* 1 2 «The Return to Akpatok». www.public.iastate.edu. [Consulta: 11 setembre 2019].
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2009-03-25. [Consulta: 19 octubre 2010].
# Laura Fa Campo

Laura Fa Campo (Badalona, 1 de setembre de 1974) és una col·laboradora de programes de crònica social i premsa rosa catalana.

## Biografia

Laura Fa va començar la seva carrera televisiva col·laborant al programa de 8tv Arucitys el 2010. Posteriorment va ser col·laboradora del programa Cazamariposas de Divinity i, el 2016, va entrar a treballar de col·laboradora al programa de Telecinco Sálvame, també tractant temes de la premsa del cor. També col·labora al programa de tardes de TV3 Tot es mou.

## Trajectòria
### Programes de televisió

| Any | Programa | Cadena | Notes |
| 2010 - 2018 | Arucitys | 8TV | Col·laboradora |
| 2013 - 2014 | Abre los ojos y mira | Telecinco | Col·laboradora |
| 2014 - 2020 | Cazamariposas | Divinity | Col·laboradora |
| 2016 | Sálvame Snow Week | Telecinco | Guanyadora |
| 2016 - present | Sálvame | Telecinco | Col·laboradora |
| 2019 | Sálvame Limón | Telecinco | Presentadora |
| 2020 | Sálvame | Telecinco | Reportera |
| 2020 | Deluxe | Telecinco | Reportera |
| 2020 - present | Obrim fil | TVE Catalunya | Col·laboradora |
| 2020 - present | La nova normalitat | Teve.cat | Col·laboradora |
| 2020 - present | Tot es mou | TV3 | Col·laboradora |
| 2021 | Rocío, contar la verdad para seguir viva | Telecinco | Col·laboradora |

### Programes de ràdio

| Any | Programa | Cadena | Notes |
| 2019 - present | El Vermut de Llucià Ferrer | Ràdio Flaixbac | Col·laboradora |
| 2019 - present | Vostè primer | RAC1 | Col·laboradora |
| 2020 - present | A todo corazón | Revista Lecturas | Presentadora al costat de Lorena Vázquez |

### Sèries de televisió

| Any | Programa | Cadena | Personatge | Episodis |
| 2020 | Veneno | Atresplayer Premium | Col·laboradora de televisió | 1 episodi |

## Referències

* ↑ Miró, Quim. «Laura Fa: “Els qui ens dediquem a la premsa del cor sempre hem de justificar-nos”», 06-03-2020. [Consulta: 12 abril 2021].
* ↑ «Laura Fa se sincera: la jugada que le hizo Alfonso Arús y no le perdona» (en castellà). En Blau. [Consulta: 12 abril 2021].
* ↑ «Laura Fa, aspirante a nueva colaboradora en Sálvame» (en castellà). Lecturas. [Consulta: 12 abril 2021].
* ↑ «La catalana Laura Fa salta dEls Matins' a 'Sálvame'». [Consulta: 12 abril 2021].
# José Bautista Chícheri

José Bautista Chícheri fou un polític espanyol, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Era membre del Partit Liberal Fusionista i de l'Ateneo de Madrid, home de confiança de Práxedes Mateo Sagasta. A les eleccions generals espanyoles de 1886 fou elegit diputat pel districte de Caguas (Puerto Rico). Després s'establí al País Valencià, on aconseguí ser elegit diputat pel districte de Pego a les eleccions generals espanyoles de 1893 i 1898.

## Enllaços externs

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.65. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)