OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vladimir Pogačić

Vladimir Pogačić (Karlovac, 23 de setembre de 1919 – Belgrad, 13 de setembre de 1999) va ser un director de cinema iugoslau.

## Educació

Abans de la Segona Guerra Mundial, Pogačić va estudiar història de l'art a la Facultat d'Humanitats i Ciències Socials de la Universitat de Zagreb. A finals dels anys quaranta es va matricular a l'Escola de Cinema de Belgrad.
Entre 1945 i 1947 va treballar com a guionista i director a Ràdio Zagreb (actualment Hrvatska radiotelevizija) i com a director al teatre estudiantil de Zagreb, on va dirigir una producció local d' Els fusells de la senyora Carrar el 1947, la primera representació a Iugoslàvia d'una obra de Bertolt Brecht.

## Carrera cinematogràfica

La carrera cinematogràfica de Pogačić's va començar el 1949 amb Priča o fabrici (serbocroat Història d'una fàbrica), després de la qual fou un dels directors de cinema iugoslaus més prolífics dels anys 1950. Va dirigir diverses pel·lícules emblemàtiques del cinema iugoslau: Poslednji dan (L'últim dia, 1951), que és considerada la primera pel·lícula d'espies iugoslava; Anikina vremena (Llegendes d'Anika, 1954), basada en una història d'Ivo Andrić i que va ser la primera pel·lícula iugoslava distribuïda als Estats Units, i Veliki i mali (Gran i petit, 1956), que va ser el primer llargmetratge iugoslau a guanyar un premi internacional, ja que Pogačić va guanyar el premi al millor director al Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary del 1957. A més Nevjera (Perfídia, 1953) fou exhibida en el programa de competició internacional al 6è Festival Internacional de Cinema de Canes. Per altra banda, Sam (Sol, 1959) fou exhibida al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1959.
De 1954 a 1981 Pogačić va ser el director de l'Arxiu Cinematogràfic Iugoslau. També ha estat president de la Federació Internacional d'Arxius Fílmics (FIAF) i vicepresident del Consell Internacional del Cinema, de la Televisió i de la Comunicació Audiovisual (CICTCA), divisió cinematogràfica de la UNESCO, del 1972 al 1979. Posteriorment Pogačić ha treballat com a lector de la Facultat d'Arts Dramàtics de la Universitat de Belgrad i com a editor de la influent revista cinematogràfica iugoslava Film danas (Cinema avui).

## Filmografia

* Priča o fabrici (1949)
* Poslednji dan (1951)
* Nevjera (1953); basada en una obra d'Ivo Vojnović
* Anikina vremena (1954); basada en una història d'Ivo Andrić
* Veliki i mali (1956)
* Subotom uveče (1957)
* Sam (1959)
* Pukotina raja (1959)
* Karolina Riječka (1961) basada en una comèdia de Drago Gervais
* Čovjek s fotografije (1963)

## Referències

* 1 2 3 «Vladimir Pogačić» (en croatian). Baza HR kinematografije. Filmski-Programi.hr. [Consulta: 22 maig 2010].
* 1 2 3 «Vladimir Pogačić» (en croatian). Film.hr. Arxivat de l'original el 6 de juny 2011. [Consulta: 25 maig 2010].
* ↑ «Vladimir Pogacic - Awards». Internet Movie Database. [Consulta: 24 maig 2010].

## Enllaços externs

* biografia de Vladimir Pogačić a Filmski-Programi.hr (croat)
* Biografia de Vladimir Pogačić Arxivat 2011-06-06 a Wayback Machine. a Film.hr (croat)
# Anagògies

Les Anagògies (en grec antic: Ἀναγώγια) eren una festivitat celebrada a Èrix (Sicília) en honor d'Afrodita.
Els habitants de la ciutat creien que en un moment determinat de l'any la deessa se n'anava a l'Àfrica (άναγωγή anagogé significa 'partida de les naus') i que tots els coloms de la ciutat i la rodalia se n'anaven amb ella, segons que diu Claudi Elià. Al cap de nou dies, durant el retorn, un colom hauria tornat a la ciutat i s'hauria refugiat al temple, encara que la resta va continuar amb la deessa. Això va ser el senyal per l'alegria general i per una gran festa. Es deia que en un moment donat tota la ciutat feia olor de mantega i això indicava que Afrodita havia tornat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Anagogia». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 21-XI-2020].
# Whistle!

Whistle! (ホイッスル!, Hoissuru!) és un manga japonès de Daisuke Higuchi, que fou adaptat a una sèrie d'animació de 39 episodis, emès exclusivament pel canal d'anime, Animax al Japó i Corea del Sud.
# Beth Mead

Bethany Jane Mead (Whitby, 9 de maig de 1995) és una futbolista professional anglesa que juga com a davantera a l'Arsenal i a la selecció d'Anglaterra. Va ser premiada dues vegades als FA Women's Football Awards el 2015 i el 2018 com a millor jugadora jove de l'any, i el 2016 va rebre el premi PFA Women's Young Player of the Year. El 2015, va guanyar el premi Golden Boot de la FA Women's Super League com a màxima golejadora de la lliga.
L'abril de 2018, Mead va debutar amb la selecció femenina de futbol d'Anglaterra com a substituta en un empat de classificació per a la Copa del Món Femenina de la FIFA 2019 contra la selecció de Gal·les a Southampton. El seu primer partit com a titular va ser el setembre de 2018, marcant dos gols en la victòria d'Anglaterra per 6-0 contra la selecció del Kazakhstan a Pavlodar. Mead va ser convocada a la selecció anglesa per a l'Eurocopa Femenina de Futbol 2022.

## Referències

* ↑ «New position and new focus for England debutant Beth Mead». The Football Association, 01-04-2018 [Consulta: 3 març 2019].
* ↑ «Kazakhstan 0–6 England: Beth Mead scores twice on full debut to round off World Cup qualifying campaign». , 04-09-2018 [Consulta: 3 març 2019].
* ↑ Davies, Callum. «England Women's final squad named for EURO 2022». England Football.com. The FA, 15-06-2022. [Consulta: 12 juliol 2022].
* ↑ England Squad.

## Bibliografia

* Aluko, Eniola (2019), They Don't Teach This, Random House, ISBN 9781473564480
* Caudwell, Jayne (2013), Women's Football in the UK: Continuing with Gender Analyses, Taylor & Francis, ISBN 9781317966234
* Dunn, Carrie (2019), Pride of the Lionesses: The Changing Face of Women's Football in England, Pitch Publishing (Brighton) Limited, ISBN 9781785315411
* Dunn, Carrie (2016), The Roar of the Lionesses: Women's Football in England, Pitch Publishing Limited, ISBN 9781785311512
* Grainey, Timothy (2012), Beyond Bend It Like Beckham: The Global Phenomenon of Women's Soccer, University of Nebraska Press, ISBN 0803240368
# Barranc de Cor-de-roure

El Barranc de Cor-de-roure és un torrent afluent per la dreta del Riu Negre, al Solsonès.

## Descripció

De direcció predominant O-E, s'escola per l'altiplà solsoní al llarg de prop de 3,5 km. fets íntegrament pel terme municipal de Solsona si bé en l'últim tram fa de frontera amb el terme municipal d'Olius.
Neix a la Costa de Vilafranca, a 878 msnm i desemboca al Riu Negre a 628 msnm a poc més de 250 m. a ponent de la masia de Cal Violí, 2,5 km aigües avall del Pont de Solsona.

## Termes municipals que travessa

Des del seu naixement, el Barranc de Cor-de-roure passa successivament pels següents termes municipals.
M u n i c i p i s :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Solsona | 2.936 | 84,1% |
| Fent de frontera entre Olius i Solsona | 554 | 15,9% |

## Perfil del seu curs

Perfil del curs del bArranc de Cor de Roure :
| Recorregut (en m.) | Altitud (en m.) | Pendent |
| 0 | 878 | - |
| 250 | 780 | 39,2% |
| 500 | 726 | 21,6% |
| 750 | 724 | 0,8% |
| 1.000 | 707 | 6,8% |
| 1.250 | 694 | 5,2% |
| 1.500 | 687 | 2,8% |
| 1.750 | 680 | 2,8% |
| 2.000 | 676 | 1,6% |
| 2.250 | 667 | 3,6% |
| 2.500 | 658 | 5,6% |
| 2.750 | 649 | 3,6% |
| 3.000 | 642 | 2,8% |
| 3.250 | 634 | 3,2% |
| 3.490 | 628 | 2,4% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Barranc de Cor-de-roure està integrada per un total de 24 cursos fluvials dels quals 11 són subsidiaris de 1r nivell, 10 més ho són de 2n nivell i 2 ho són de 3r nivell. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 9.996 m.

### Distribució per termes municipals
## Enllaços externs

   * Web de l'ICC: Mapa de la seva conca
   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica del Riu Negre full de càlcul

## Referències

* 1 2 3 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 41° 58′ 38.86″ N, 1° 29′ 51.41″ E﻿ / ﻿41.9774611°N,1.4976139°E﻿ / 41.9774611; 1.4976139
* ↑ Segons el web de la Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya la longitud d'aquest corrent fluvial és 3.087 m.
* ↑ Aquest curs fluvial apareix al web de la XRCC. Per contra, no apareix al mapa de l'ICC en cap de les seves escales per bé que la configuració de les corbes de nivell permet endevinar el seu curs.
* 1 2 3 4 «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 8 maig 2010].
* ↑ La suma de les longituds de cada terme municipal pot ser superior a la longitud total de la xarxa perquè els trams en els quals els cursos fluvials fan de frontera entre dos termes municipals, es comptabilitzen en cada un dels dos municipis fronterers.
# Alique

Alique és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 39 | 37 | 34 | 36 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Beth Moses

Natalie Beth Moses, nascuda Stubbings (29 de maig de 1969) és una enginyera i astronauta estatunidenca. Instructora d'astronautes per al programa Virgin Galactic's SpaceShipTwo, va ser la primera dona a volar a l'espai a bord d'una nau comercial, amb el vol VSS Unity VF-01 del 22 de febrer de 2019. Es va enlairar de nou l'11 de juliol de 2021 acompanyant aquesta vegada el bilionari anglès, i propietari de la companyia, Richard Branson.

## Referències

* ↑ «Competició espacial: Virgin s'avança a Bezos i viatja aquest diumenge a l'espai» (en català). El Nacional.cat, 11-07-2021. [Consulta: 11 juliol 2021].
# V.A.T. 4956

V.A.T. 4956 és una tauleta en escriptura cuneïforme que es conserva en el museu de Berlín (Alemanya). Aquest document, descriu posicions astronòmiques que només es repeteixen en intervals de milers d'anys. La Vat 4956 aporta la data de l'any 37 de la governació de Nabucodonosor II en què es va prendre la posició dels estels en el firmament i un cop fets els càlculs, els astrònoms, donen l'any 568 aC l'equivalen del nostre calendari.
Aquests càlculs foren fets i publicats per primera vegada per Paul V. Neugebauer i Ernest F. Weidner l'any 1915 a Leipzig.

## Controvèrsia amb els Testimonis de Jehovà

La V.A.T. 4956 és utilitzada pels historiadors com a prova per demostrar que Jerusalem va ser destruïda l'any 586 aC per Nabucodonosor II, en contra de l'any 607 aC, data que defensen els Testimonis de Jehovà.
Els testimonis de Jehovà indiquen en 2011 que, sobre la base de la tauleta VAT 4956, la data del trenta-set any del regnat de Nabucodonosor II va ser el 588 a.e.c, per la qual cosa la destrucció de Jerusalem va succeir el 607 a.e.c.

### Pedro de Felipe

Pedro de Felipe del Rey en una carta escrita als redactors de la Watchtower, els manifesta que aquest «article és tendenciós i sols pretén afirmar un error, que la destrucció de Jerusalem pels babilonis fou l'any 607 i no en el 586, que és la correcta». Que «intenten desacreditar els documents que serveixen per establir de forma irrefutable la data del 586».
En la mateixa carta explica que: «Tenint en compte que en l'esmentada tauleta, estan fetes anotacions pertanyents a diferents dates distribuïdes al llarg de tot l'any 37 del regnat de Nabucodonosor II, com indica el fet que cada una d'aquestes anotacions porta la data del dia i més corresponent a quan fou feta l'observació en qüestió, ¿podrien vostès escriure en una sola tauleta de fang al llarg de tot un any, una sèrie d'anotacions? ¿Serien vostès capaços de conservar fresc el fang d'una tauleta durant un any per poder anar escrivint en ella al llarg de tot un any?». Evidentment, els escribes de Babilònia no podien. El costum era diferent, s'escrivia sobre una tauleta que de seguit es posava al forn. Per tant, cada anotació d'aquesta tauleta fou feta i datada en una tauleta independent. Quan l'any es va acabar, un escriba, recopilà totes les tauletes en una de sola. A les hores no té cap valor l'argument donat pels redactors de la Watchtower en la seva afirmació que és una «mala còpia».
Per altra banda, el defecte dels espais en blanc, tampoc té valor perquè sols afectaria a dies concrets de l'any i cada anotació va datada amb el dia i el mes. Encara que hi hagués anotacions amb defectes, en quedarien moltes d'altres de correctes.

## Referències

* ↑ «¿Cuándo fue destruida Jerusalén? Segunda parte». La Atalaya 2011 1/11 págs. 22-28, 01-11-2011.
* ↑ El Regne de Déu començà en el 1914, p. 432
* ↑ A.Bonifacio, P. Maréchal, Histoire, Orient-Grèce, 1963,p.60
* ↑ El Regne de Déu començà en el 1914, p. 432,433

## Enllaços externs

* Fernando Cano Arxivat 2008-03-02 a Wayback Machine. (castellà)
* Fotografia de les tauletes Arxivat 2008-03-03 a Wayback Machine.
# Barranc de Cordillans

El Barranc de Cordillans és un barranc del terme de Castell de Mur (antic terme de Mur), al Pallars Jussà, en territori de Vilamolat de Mur.
Es forma a Cordillans, a llevant de la Costa de Mur, al nord-oest de la Solana de Cordillans. Davalla cap al nord-nord-oest, passant ran de les restes de Cal Benet, passa entre les Borrelles de Deçà -ponent- i les Borrelles de Dellà -llevant-, i va a abocar-se en el barranc de Rius.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Can Cortada (desambiguació)

«Can Cortada» té aquests significats:
* Can Cortada (Barcelona), masia del districte Horta-Guinardó de Barcelona protegida com a bé cultural d'interès local.
* Can Cortada (Esplugues de Llobregat), monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi d'Esplugues de Llobregat.
* Can Cortada (Santa Pau), casa de Santa Pau.
* Can Cortada (Mollet de Peralada), casa a Mollet de Perelada.
* Can Cortada (Borrassà), masia de Borrassà.
* Can Cortada i Mas Olivet, masos de Vilademires.
* Cal Cortada (Sanaüja), edifici de Sanaüja.
# Way to Pekin

La Way to Pekin era una competició ciclista per etapes que es disputava al krai de Zabaikàlie (Rússia). La primera edició data del 2006 i els dos primers anys va formar part del calendari de l'UCI Europa Tour. L'última edició estava dins de l'UCI Àsia Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2006 | Alexander Erofeev | Vitaly Spiridonov | Stanislav Starodubtsev |
| 2007 | Alexey Kunshin | Dmitri Nikandrov | Alexander Erofeev |
| 2008 | Serguei Firsànov | Petr Ignatenko | Alexey Gusev |

## Enllaços externs

* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Whisky japonès

El whisky japonès es va començar a fer el 1870 però fins a 1924 no es va obrir la primera destil·leria industrial Yamazaki. A grans trets l'estil del whisky japonès s'assembla més al whisky escocès que a l'irlandès. Les companyies japoneses que fan whisky més conegudes són Suntory i Nikka. Les dues fan el blended i el single malt.
Shinjiro Torii, el 1924, va obrir la primera destil·leria a Yamazaki, un suburbi de Kyoto, una zona molt coneguda per tenir una aigua excel·lent necessària per fer un bon whisky. Ara pertany al grup Suntory. Actualment hi ha nou destil·leries al Japó.

## Referències

* ↑ Grossman, Harold J; Lembeck, Harriet. Grossman's Guide to Wines, Beers and Spirits (6th edition)., pp. 343–4. ISBN . (en anglès). 6a edició. Nova York: Charles Scribner's Sons, 1977, p. 343-344. ISBN 0-684-15033-6.
* ↑ «List of Active Japanese Distilleries | Japanese Whisky Overview» (en anglès). Uisce Beatha, 2017.

## Enllaços externs

* Nikka company's official English website
* Yamazaki Distillery official English website
* Website about Japanese whisky
* El Whisky Japonés: 100 años de Historia
# Batalla de la forca nord del riu Red

La batalla de la forca nord o batalla de la forca nord del riu Red (en anglès Battle of North Fork o Battle of the North Fork of the Red River) va ser un combat que tingué lloc el 28 de setembre de 1872 prop de McClellan Creek, a Gray County (Texas). Actualment hi ha un monument a l'indret de la batalla, que va enfrontar els comanxes, liderats per Kai-Wotche i Mow-way, contra un destacament de cavalleria i exploradors dirigits pel coronel de l'exèrcit dels Estats Units Ranald S. Mackenzie. Es va acusar que la batalla va ser, en realitat, un intent de "realitzar una massacre", ja que en el moment àlgid de la batalla alguns no combatents van ser ferits quan estaven barrejats amb els guerrers.
Aquesta batalla és recordada, principalment, per ser l'indret on l'exèrcit va atacar els comanxes al cor de Llano Estacado, a la part occidental de Texas.

## Referències

* ↑ Hosmer, Brian C. «Battle of the North Fork». Handbook of Texas Online. [Consulta: 15 juliol 2007].
* ↑ Wallace, Ernest, and E. Adamson Hoebel. The Comanches: Lords of the Southern Plains. Norman: University of Oklahoma Press, 1952
# V. Perales

V. Perales (Espanya, segle XIX). Forma part del grup de músics sorgits del que va suposar la renovació de la música religiosa valenciana empresa per figures com Juan Bautista Guzmán, José María Úbeda i Salvador Giner. Seguint l'estètica italianitzant del moment, agrupen quasi la totalitat de les seves produccions en les pàgines de la Biblioteca Sacro Musical (BSM).

## Obres

* Música religiosa: Colección de misterios, 3V, órg. (IA)
* Dolores a nuestra señora, 4V, órg (IA)
* ¡O admirable sacramento!, Letrs para la Sagrada Comunión, 3V, órg. (IA, BSM, 7, 77)
* Plegaria a la Sma. Virgen, V. órg (IA)
* Rosario, 3V, Co, órg (IA)

## Referències

* Rodicio, C., López-Calo José, & Ismael Fernández. (2000). Diccionario de la música española e Hispanoamericana. Sociedad General de Autores y Editores. Volum 8
# Bajo el mismo techo

Bajo el mismo techo és una pel·lícula de l'any 2019, dirigida per Juana Macías i protagonitzada per Jordi Sánchez i Sílvia Abril.

## Argument

Adrián i Nadia, un matrimoni infeliç, després de divorciar-se, hauran de seguir vivint sota el mateix sostre al no trobar comprador de llur casa de casats i no disposar de diners suficients per anar-se'n a viure a un altre lloc.

## Repartiment

* Jordi Sánchez: Adrián
* Sílvia Abril: Nadia
* Álvaro Cervantes: Nacho
* Sergio Torrico: Cap de bombers
* Cristina Castaño: Arancha
* Malena Alterio: Lucía
* Daniel Guzmán: Dani
* Jordi Aguilar: Client del concessionari
* Yaël Belicha: Manuela
* Cristina Alarcón: Lorena
* Ana Morgade: Directora del banc
* Darko Peric: Chiquitín
* María Alfonsa Rosso: Carmina
* Manuel Gancedo: Senyor comprador
* Álex de Lucas: Missatger pastís
* Dulceida: Cambrera
* Nancy Yao: Traductora

## Banda Sonora

* Zahara i Carlos Sadness: «Bajo el mismo techo»

## Referències

* ↑ Silvia Abril y Jordi Sánchez estrenan 'Bajo el mismo techo', una comedia "sin parodias" y "sin hacer el tonto"
* ↑ 'Bajo el mismo techo': un festival de excesos que intenta ser 'La guerra de los Rose' a la española
* ↑ Teaser, reparto y críticas de Bajo el mismo techo
* ↑ https://www.youtube.com/watch?v=vXcnibGkqJA
# Can Cortada i Mas Olivet

* Per a altres significats, vegeu «Can Cortada (desambiguació)».
Can Cortada i el Mas Olivet conformen un conjunt de dos masos al nord-oest del petit nucli de Vilademires, a ponent del municipi de Cabanelles al qual pertany. Està inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
La finca inclou la masia de can Cortada i el mas Olivet. Segons el Pla Especial d'identificació i regulació de masies i cases rurals de l'ajuntament de Cabanelles Can Cortada i Mas Olivet són edificacions anteriors al 1200 amb reformes i ampliacions posteriors. En una de les llindes de l'edificació es pot apreciar la data 1782 .
Can Cortada està formada per un edifici de grans dimensions destinat a habitatge i una altra construcció formada per dos cossos adossats i destinada a usos agrícoles. La casa és de planta rectangular, amb la coberta de teula de dues vessants i distribuïda en planta baixa, pis i golfes. La façana principal, orientada a migdia, presenta una terrassa adossada al nivell del pis i un portal d'accés de mig punt bastit en maons i els brancals de pedra, actualment reformat i obert a l'extrem de llevant del parament. Des de la terrassa, unes escales exteriors donen accés a un jardí delimitat per un mur de tanca. Les obertures del pis són rectangulars, algunes d'elles emmarcades en pedra. A les golfes s'obren tres grans finestrals de mig punt bastits amb lloses i pedra desbastada. Adossat a l'extrem nord-oest de la casa hi ha un petit cos actualment reformat, del que destaca la volta de mig punt de pedra de la planta baixa. La façana de ponent presenta una porta d'accés directe al jardí, d'arc rebaixat de maons, i dues finestres emmarcades en pedra. De la façana de llevant, les finestres del pis han estat força reformades tot i que destaca la de l'extrem de migdia, amb teuladeta superior, bastida amb carreus de pedra i la llinda plana gravada amb la data 1782. Les del segon nivell són de mida més petita i estan emmarcades en pedra. La pallissa és de planta rectangular i dos pisos, amb la coberta de dues vessants. Presenta una gran obertura d'arc rebaixat bastida en maons per accedir a l'interior i una finestra de les mateixes característiques al pis, dividida per un pilar central. Darrere seu hi ha un altre cos rectangular adossat a la façana de llevant de la casa, amb la coberta d'un sol vessant.
El mas Olivet està situat a ponent, a pocs metres de la masia. Està situat en un terreny en pendent, entre dos murs de contenció de terres. És de planta rectangular, amb la coberta d'un sol vessant de teula i distribuït en tres nivells. Les obertures són rectangulars i estan bastides amb maons. Destaca un plafó d'obra situat damunt la porta d'accés de ponent, amb l'any de reforma de la construcció.
Les construccions són bastides en pedra i maons disposats irregularment i lligats amb morter.

## Referències

* 1 2 3 «Can Cortada i Mas Olivet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Weißwasser

Weißwasser (alt sòrab: Běła Woda) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Limita amb els municipis de Trebendorf (NW), Groß Düben (N), Gablenz (NO), Krauschwitz (O), Weißkeißel (SO) i Boxberg/O.L. (S).

## Demografia

| 1825 - 390 1933 - 13,494 1939 - 14,388 1946 - 12,940 1950 - 13,844 1960 - 14,028 | 1981 - 32,799 1984 - 34,994 1988 - 38,288 1995 - 31,745 1997 - 30,300 1998 - 28,605 | 1999 - 27,315 2000 - 26,107 2001 - 24,815 2002 - 23,862 2003 - 22,966 2004 - 22,758 | 2005 - 21,912 |

## Politics

Després de les eleccions locals de 2009 els regidors es repartiren:
* Die Linke (6 escons)
* CDU (6 escons)
* Klartext (5 escons)
* Wir für Hier (3 escons)
* SPD (3 escons)
* FDP (1 escó)
* NPD (1 escó)
* KJiK (1 escó)

## Agermanaments

* Brühl
* Żary

## Personatges il·lustres

* Rudolf Lange, criminal de guerra que participà en la Conferència de Wansee.
* Christa Luding-Rothenburger, patinadora i campiona olímpica

## Enllaços externs

* Web oficial