OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pere Ribera i Ferran

* "Pere Ribera" redirigeix aquí. Per al monjo, traductor i cronista català, vegeu Pere Ribera de Perpinyà.
Pere Ribera i Ferran (Ulldecona, 18 d´abril 1915 - Barcelona, 16 de desembre del 2009) va ser un pedagog català.

## Biografia

Format a la Universitat de Barcelona, on es llicencià en Filosofia (Història) i Dret. Va destacar sobretot per la seva dedicació a l'ensenyament i a les aportacions pedagògiques encaminades a una formació plurilingüística, amb l'ús formatiu de les noves tecnologies i amb orientació heurística dels aprenentatges.
El 1939 començà a treballar al Liceu Francès de Barcelona, que deixà el 1968 quan fundà Aula Escola Europea de Barcelona, en la qual estudiaren persones com Artur Mas i que va dirigir fins al 1996. Entre els seus col·laboradors hi havia Amàlia Tineo i Jordi Sarsanedas i Vives, i va rebre suport econòmic d'Antoni Puigvert i José Manuel Lara Hernández.
El 1992 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya. La seva figura ha estat una de les més importants en el món educatiu i intel·lectual català. El 2006 li va ser lliurat per part del govern francès el guardó d'oficial de l'Ordre des Palmes académiques.

## Enllaços externs

* Biografia al web d'Aula Escola Europea
* Obituari a El País
# REV Classic

La REV Classic, fou una cursa ciclista cursa d'un dia que es disputà per les carreteres dels voltants de Cambridge, a Nova Zelanda. La primera edició es disputà el 2006 i el 2016 es disputà la darrera edició. El 2015 i 2016 la cursa forma part de l'UCI Oceania Tour, amb una categoria 1.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2006 | Geoffrey Burndred | Eric Drower | Scott Guyton |
| 2007 | Geoffrey Burndred | Matthew Haydock | Samuel Eadie |
| 2008 | Gordon McCauley | Michael Northey | Justin Kerr |
| 2009 | Gordon McCauley | Roman Van Uden | Mark Langlands |
| 2010 | Patrick Bevin | Gordon McCauley | Michael Torckler |
| 2011 | Scott Lyttle | Roman Van Uden | Taylor Gunman |
| 2012 | Jeremy Vennell | James Oram | Michael Northey |
| 2013 | Shem Rodger | Hayden McCormick | Roman Van Uden |
| 2014 | Patrick Bevin | Sam Lindsay | Hayden McCormick |
| 2015 | Patrick Bevin | James Oram | Michael Torckler |
| 2016 | Dion Smith | Mark O'Brien | Taylor Gunman |
| 2017 | | | |

## Referències

* ↑ «REV Classic (Nzl) - Cat.1.2». [Consulta: 1r novembre 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Referència bibliogràfica

La referència bibliogràfica és el conjunt d'elements que descriuen un document. Els elements d'una referència bibliogràfica defineixen un document: alguns són necessaris i imprescindibles per identificar-lo; altres són opcionals i sovint el completen. Com més elements s'incloguin més exhaustiva serà la referència. Tot text d'investigació conté citacions inserides al llarg del text que exposa la recerca d'altres i les referències bibliogràfiques, és a dir, les obres consultades per al treball de recerca. Pel caràcter extens de la referència bibliogràfica, és més fàcil errar en la seua presentació.
La disposició dels elements d'una referència bibliogràfica no és la mateixa si es tracta d'un llibre o una monografia, d'una part d'un llibre, d'una publicació periòdica o d'un article d'una publicació periòdica. L'ordre i estil amb què s'escriuen aquests elements està regulat per convenis i normes, com ara l'estil ISO de referències bibliogràfiques, sorgides d'institucions prestigioses.
La referència bibliogràfica apareix generalment en forma de llista al final d'un text o d'una part d'aquest (per exemple, al final d'un capítol); no obstant això, també pot aparèixer dins d'una nota a peu de pàgina (no s'ha de confondre amb les citacions a peu de pàgina).
La presentació de les referències bibliogràfiques pot variar segons l'estil adoptat, però és important que el conjunt sigui coherent i clar.
Existeix programari per a gestionar les referències que facilita la redacció i conversió a altres estils de les referències bibliogràfiques.

## Referències

* ↑ «La referència bibliogràfica». Universitat de Barcelona, 2013. [Consulta: 13 desembre 2013].
* 1 2 Borgoñós Martínez, 2007, p. 23.
* ↑ Borgoñós Martínez, 2007, p. 24.
* ↑ Silva Carreño, Mauricio. «ORGANIZACIÓN INTERNACIONAL DE NORMALIZACIÓN ISO 690» (en castellà). Pontificia Universidad Católica de Valparaíso, 1987. Arxivat de l'original el 9 de juliol 2015. [Consulta: 13 desembre 2013].
* ↑ Borgoñós Martínez, 2007, p. 19.
* ↑ Borgoñós Martínez, 2007, p. 11-12.

## Bibliografia

* Borgoñós Martínez, María Dolores. Cómo redactar referencias y citas bibliográficas en un trabajo de investigación : aplicación práctica del "Harvard Style". Madrid: ANABAD, 2007. ISBN 978-84-88716-38-5.
# Roderic de Borja i Escrivà

Roderic de Borja i Escrivà (Canals, valor desconegut - 1478) va ser Bisbe d'Urgell i Copríncep d'Andorra entre 1467 i 1472, i bisbe de Barcelona de 1472 a 1478. Era oncle del papa Alexandre VI.

## Referències

* ↑ «Roderic de Borja i Escrivà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Paul Gavarni

Guillaume Chevalier (París, 1804 — 1866) va ser un dibuixant, litògraf i il·lustrador francès conegut amb el nom de Paul Gavarni. Va treballar per a les revistes “La Mode”, “Charivari” i “L'Illustration”.

## Obres

* Les Étudiants (1838-40)
* La prison de Clichy (1840)
* Les Lorettes (1841)
* Carnaval (1841-43)
* Masques et visages (1851-58) per al diari “Paris”

## Referències

* ↑ «Paul Gavarni». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pinsà de Darwin menut

El pinsà de Darwin menut (Camarhynchus parvulus) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones humides amb matolls i boscos en la major part de les illes Galápagos.

## Referències

* ↑ «Pinsà de Darwin menut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Sergio Moreno Martínez

Sergio Moreno Martínez (nascut l'1 de gener de 1999) és un futbolista professional espanyol que juga com a davanter al CD Estepona FS cedit pel Rayo Vallecano.

## Carrera de club

Nascut a Pamplona, Navarra, Moreno va acabar la seva formació amb el Rayo Vallecano, després de passar pel CD Tenerife, l'Atlètic de Madrid i el RSD Alcalá. Va debutar amb el filial el 14 de gener de 2018, jugant els últims 36 minuts en una derrota a casa de Tercera Divisió per 0-1 contra el Getafe CF B.
Moreno va marcar els seus primers gols com a sènior el 29 d'abril de 2018, marcant un doblet en la victòria a casa per 2-0 contra l'AD Colmenar Viejo. Va debutar amb el seu primer equip i la Lliga el 25 d'agost de 2018, substituint el seu company debutant Álvaro García en una derrota per 0-1 fora de casa contra l'Atlètic de Madrid.
El 2 de setembre de 2019, Moreno es va traslladar a un altre equip filial, el València CF Mestalla a Segona Divisió B, amb un contracte de cessió d'un any. El 5 d'octubre de l'any següent, també va passar al CD Mirandés de Segona Divisió amb un contracte temporal.
Moreno va marcar el seu primer gol professional el 7 de novembre de 2020, marcant l'únic del partit en una victòria a casa davant l'Sporting de Gijón. Va tornar al Rayo el juliol següent, però després de només dues aparicions a la Copa, va marxar cedit a la SD Amorebieta a la segona divisió el 18 de gener de 2022.

## Referències

* ↑ «Sergio Moreno: "Mi objetivo es ser futbolista profesional. Donde me den la oportunidad, allí estaré"» (en castellà). Pobla FM, 09-11-2017. [Consulta: 26 agost 2018].
* ↑ «'Obi Oblak' en el Metropolitano» (en castellà). Diari AS, 25-08-2018. [Consulta: 26 agost 2018].
* ↑ «Sergio Moreno deja Vallecas y se va cedido al Valencia». Marca, 02-09-2019. [Consulta: 12 octubre 2019].
* ↑ «Acuerdo para la cesión de Sergio Moreno al CD Mirandés» (en castellà). Rayo Vallecano, 05-10-2020. [Consulta: 6 octubre 2020].
* ↑ «Acuerdo para la cesión de Sergio Moreno» (en castellà). Rayo Vallecano, 18-01-2022. [Consulta: 19 gener 2022].

## Enllaços externs

* Sergio Moreno a BDFutbol
* Sergio Moreno a La Preferente (castellà)
* Sergio Moreno a Eurosport
# Pere Ribera Gaya

Pere Ribera Gaya (Reus, 3 de novembre de 1818 - L'Espluga de Francolí, 10 d'octubre de 1867) va ser un pedagog català, pare del cirurgià Josep Ribera i Sans.
El seu pare era un jurista nascut a Poboleda que exercia a Reus. Va aprendre les lletres a l'aula de llatinitat de Reus, i va ser l'últim deixeble que va pronunciar l'examen de retòrica des del púlpit de l'església de sant Pere, on exposaven en llatí sobre un tema donat, els alumnes de l'aula, durant la festa que dedicaven a sant Tomàs d'Aquino. Acabats els estudis, va ser nomenat mestre a Tivissa el 1847, i poc després va guanyar oposicions per ser mestre a l'Espluga de Francolí. Va publicar llibres sobre teoria pedagògica i manuals d'ensenyament, con unes Lecciones instructivas a la juventud española, (Reus: Narcís Roca, 1842) i Nuevo método de lectura en prosa y en verso (Reus, 1852). L'historiador reusenc Andreu de Bofarull diu que ve escriure el 1853 un tractat de gramàtica filosòfica de la llengua castellana, i un altre tractat raonat sobre l'agricultura a les escoles rurals el 1859, llibres per altra banda desconeguts. Va publicar articles teòrics a la revista El Monitor de primera enseñanza, dirigida als mestres a partir de 1860. D'ideologia catòlica conservadora, és conegut pel seu llibre La Religión vindicada de los ultrajes del ateísmo: obra en que se impugnan y desvanecen filosóficamente las proposiciones del libro titulado El buen sentido, y se prueba con sus propias razones la existencia de Dios y ficcion del ateismo, un text contra les idees materialistes d'Holbach. Va deixar inèdits diversos manuscrits en vers i en prosa. Va ser important la seva actuació quan era mestre a l'Espluga de Francolí per la defensa que va fer a favor de la conservació de l'església de sant Miquel, una església romànica dels inicis del[gòtic construïda al segle xiii que va estar a punt de ser enderrocada.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 556.
* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. 2a ed.. Reus: Imp. de la Vda e Hijo de sabater, 1866, p. 617.
# Rocío de Meer Méndez

Rocío de Meer Méndez (Madrid, 26 de desembre de 1989) és una advocada i política espanyola, militant de Vox i diputada al Congrés dels Diputats des de 2019.

## Trajectòria

A les eleccions generals espanyoles d'abril de 2019 fou escollida diputada de la circumscripció d'Almeria al Congrés dels Diputats per a la XIII legislatura. Mesos després, a les eleccions generals espanyoles de novembre de 2019 fou novament escollida per a la XIV legislatura.

### Acte a Sestao

El 26 de juny de 2020 la formació neofeixista que representa organitzà un acte polític a la localitat biscaïna de Sestao en ocasió de les eleccions al Parlament Basc de 2020. L'esdeveniment va aplegar un gran nombre de detractors antifeixistes que proferiren consignes contra els assistents, un d'ells el president del partit, Santiago Abascal, al crit de «fora feixistes!». En un dels instants de confusió, Meer aparegué amb sang a la cella esquerra i denuncià que havia patit una agressió fruit d'una pedrada. Si bé la imatge es viralitzà ràpidament, nombroses veus qüestionaren la versió de la diputada atenent-se a la poca credibilitat del tall i de la sang. Una d'aquest veus escèptiques fou la de Pablo Echenique, portaveu del grup parlamentari Unides Podem.

## Vida personal

El seu avi fou Carlos de Meer de Ribera, governador civil de Balears durant el franquisme més tardà (1974-1976) i es caracteritzà per exercir una forta repressió contra la dissidència demòcrata.
Està casada amb un militar i té dos fills.

## Referències

* 1 2 3 4 Payeras, Miquel. «La nissaga feixista de la diputada de Vox Rocío de Meer: el seu avi Carlos». ElTemps.cat, 02-07-2020. [Consulta: 10 juliol 2020].
* ↑ Ballesteros, Roberto «Abogadas, militares, ex del PP... Así son los diputados que Vox coloca en el Congreso» (en castellà). El Confidencial, 28-04-2019 [Consulta: 3 maig 2019].
# Saint-Jacut-du-Mené

Saint-Jacut-du-Mené (en bretó Sant-Yagu-ar-Menez) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 640 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 746 | 725 | 712 | 677 | 666 | 716 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Claude Perrin | |
# Ruta microcarpa

La Ruta microcarpa és una planta fanerògama de la família de les Rutaceae.

## Distribució

La Ruta microcarpa és endèmica de l'illa de la Gomera, Illes Canàries, Espanya. Creix entre els 350 i 675 metres, distribuïdes en set subpoblacions: Mulagua, Roque Cano, Risco de las Zulas, Alojera, Caraballo., Ermita de San Juan i Montefuerte, en la part nord de l'illa. La seva àrea d'ocupació és de 6 km². L'augment de les tendències s'han reportat per a la seva distribució.

## Descripció i ecologia

Aquest arbust creix en matolls associats amb el bosc termòfil Brachypodio-Juniperetum canariensis (Mesa Coello et al. 2004). Les espècies freqüents que l'acompanyen són Maytenus canariensis, Filipes Spartocytisus, Olea cerasiformis, Globularia salicina, Aeonium castello-paivae i Juniperus turbinata ssp. canariensis. A les zones més alterades, l'acompanyen espècies com Euphorbia lamarckii, Senecio kleinia i Cistus monspeliensis es tornen més prominents.
La Ruta microcarpa està catalogada com a planta en perill d'extinció a causa de la seva àrea de distribució geogràfica restringida, amb una superfície d'ocupació de 6 km² i tendències negatives reportades per la seva distribució i l'abast i la qualitat del seu hàbitat. El flux genètic entre subpoblacions és baixa, el pasturatge i la competència limiten l'expansió de l'espècie.

## Referències

* 1 2 3 Mesa Coello et al. 2004
* ↑ Euro + Med PlantBase 2006-2010
* 1 2 Gobierno de Canarias 2004
* ↑ Ruta microcarpa a IUCN Red List

## Enllaços externs

* http://www.iucnredlist.org/details/links/165146/0
# Ruy Blas

«Ruy Blas» té aquests significats:
* Teatre:
** Ruy Blas (Hugo) (1838), drama romàntic de Victor Hugo (1838)
* Música:
** Ruy Blas (Mendelssohn), obertura de Felix Mendelssohn (1839)
** Ruy Blas (Poniatowski), òpera de Józef Michał Poniatowski (1842)
** Ruy Blas (Zenger), òpera de Max Zenger (1868)
** Ruy Blas (Marchetti), òpera de Filippo Marchetti (1869)
** Ruy Blas (Sunyer), música notada de Leandre Sunyer
** Pedro Ruy-Blas, pseudònim de Pedro Ample Candel (Madrid, 1949), cantant, compositor i actor espanyol
** Ruy Blas, òpera de William Howard Glover estrenada a Londres (1861)
** Ruy Blas, òpera de Giuseppe Pietri estrenada a Bolonya (1916)
* Cinema:
** Ruy Blas (pel·lícula), film de Pierre Billon (1948)
* Premsa:
** Ruy Blas (revista), publicació periòdica francesa (1915-16)
# SABMiller

SABMiller (South African Breweries - Miller) va ser una companyia britànica i sudafricana que va sorgir per la fusió de South African Breweries i Miller Brewing l'any 2002 i el 2005 de Bavaria S.A.. Era la segona cerveseria per volum al món després d'InBev.
La companyia domina els mercats d'Àfrica, Amèrica del Nord, Europa Oriental i Amèrica del Sud. Té la seu a Londres.
El 19 de juliol de 2005, SABMiller es va fusionar amb Bavaria S.A., la major cervesera de Colòmbia i la desena del món (per això és també accionista majoritària d'Unión de Cerverías Peruanas Backus & Johnston) i la segona d'Amèrica del Sud. També va adquirir part d'Industrias La Constancia, d'El Salvador, i de la Cervercería Hondureña, d'Hondures.
El febrer de 2008 augmenta la seva participació a la cerveseria holandesa Royal Grolsch N.V. del 14,76% al 94,65%. La quantitat desemborsada va ser d'uns 816 milions d'euros.
L'empresa també és propietària del 100% de la polonesa Kompania Piwowarska des que comprés al maig de 2009 el restant 28,1% amb 1100 milions de dòlars.
El novembre de 2010, SABMiller compra el 100% de l'empresa CASA (Cervecería Argentina S.A.) Isenbeck per 43 milions de dòlars, i es fa càrrec de la producció i distribució de les marques Warsteiner i Isenbeck per al mercat argentí. El juny de 2012, Miller Genuine Draft és llançada al mercat argentí.
L'octubre de 2015, Anheuser-Busch InBev s'anuncien plans per adquirir SABMiller per 69 milers de milions de lliures.

## Marques

Les principals marques de l'empresa són:
* Castle Lager
* Carling Black Label
* Lech
* Snow
* Miller Genuine Draft
* Miller High Life
* Miller Lite
* Pilsner Urquell
* Ursus
* Peroni Nastro Azzurro
* Cerveza Atlas
* Cerveza Balboa
* Tyskie
* Grolsch Premium Lager

## Referències

* ↑ «AB InBev, SABMiller clink glasses for £69-b deal». The Hindu Business Line.
# SAC

SAC té els següents significats:
* Societat Andorrana de Ciències: entitat cultural d'Andorra.
* Sistema d'àlgebra computacional: programa d'ordinador o calculadora avançada que facilita el càlcul simbòlic.
# SAE J1772

SAE J1772 (també connector tipus 1 segons IEC) és un estàndard de connectors elèctrics per a vehicles elèctrics realitzat per l'organització SAE
International. Fa referència a aspectes físics, protocol de comunicacions i requisits tècnics per a la càrrega de les bateries de vehicles elèctrics. L'objectiu és crear una plataforma comuna entre els diferents fabricants de vehicles i d'infraestructura de càrrega.

## Història

* 2001, General Motors Corp. es basa en l'especificació J1772 en els seus vehicles elèctrics.
* 2009, creació de la norma J1772 i aprovació segons l'organització UL. També hi participen els fabricants Smart, Chrysler, GM, Ford, Toyota, Honda, Nissan, i Tesla.
* 2009, s'inclou l'especificació J1772 dins la norma internacional IEC 62196 en la part 2.

## Propietats

* Connector: existeixen dos models de connector, el connector de càrrega lenta que té 5 terminals i el connector de càrrega ràpida que en té 7. El connector de 5 terminals està format per 2 terminals AC, 1 terminal de terra, 1 terminal de detecció de proximitat (moviment del vehicle) i 1 terminal de pilot de control (bus de comunicació). Vegeu Fig.2 El connector de 7 terminals té dues vies addicionals de potència DC. Vegeu Fig.3 Ambdós connectors estan dissenyats amb esperança de vida de 10.000 maniobres de connexió/desconnexió.
* Modes de Càrrega: l'estàndard J1772 té diferents modes de càrrega:
| | Voltatge | Fase | Corrent de pic | Potència |
| AC nivell 1 | 120 V | Monofasic | 16 A | 1.92 kW |
| AC nivell 2 | 240 V | Trifàsic | 32 A (2001) 80 A (2009) | 7.68 kW 19.20 kW |
| DC nivell 1 | 200–450 | - | 80 A | 36 kW |
| DC nivell 2 | 200–450 | - | 200 A | 90 kW |
| DC nivell 3 | 200–450 | - | 400 A | 240 kW |
Comunicacions Estació Base i Vehicle elèctric: SAE proposa el 2012 la tecnologia PLC com a sistema de comunicacions, concretament el protocol IEEE 1901.

## Vehicles amb J1772

Als EUA i data de març del 2017:
* Chevrolet VOlt
* Nissan Leaf
* Mitshubishi i-MiEV
* Toyota Prius Plug-in Hybrid
* Smart electric drive
* Kia Soul EV

## Vegeu també

* Norma internacional IEC 62196.
* Protocol IEEE 1901.
* Protocol OCPP
* Sistema de càrrega ràpida CHAdeMO
* Sistema Tesla Supercharger
* Connector Mennekes

## Referències

* ↑ «J1772: SAE Electric Vehicle and Plug in Hybrid Electric Vehicle Conductive Charge Coupler - SAE International» (en anglès). standards.sae.org. [Consulta: 23 març 2017].
* ↑ Marcucci, Todd «How the J1772 charging standard for plug-in vehicles works» (en anglès). EDN, 23-03-2017.
* ↑ «SAE standard on EV charging connector approved» (en anglès). SAE. [Consulta: 23 març 2017].
# Saint George (Alaska)

St. George és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2007 tenia 125 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, St. George tenia 152 habitants, 51 habitatges, i 42 famílies La densitat de població era d'1,7 habitants/km².
Dels 51 habitatges en un 47,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,9% hi vivien parelles casades, en un 15,7% dones solteres, i en un 17,6% no eren unitats familiars. En el 15,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,98 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,8% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 31,6% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 6,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 113,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 57.083 $ i la renda mediana per família de 60.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.625 $ mentre que les dones 31.250 $. La renda per capita de la població era de 21.131 $. Aproximadament el 4,9% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- St. George». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- St. George». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Salitre

* No s'ha de confondre amb salnitre.
Salitre, antigament conegut com a Urbina Jado, és un cantó al centre de la província del Guayas, a la República de l'Equador a una quarantena de km de Guayaquil És al centre-oest de la província. També és coneguda com la "Capital montubia l'Equador". Salitre fou elevada a la categoria de cantó el 27 de novembre de 1959 amb el nom d'Urvina Jado, en honor de Francisco Urvina Jado, financer de Guayaquil, i fill de l'expresident General José María Urbina Viteri. El cognom Urbina va ser canviat per la seva mare al de Urvina, amb "v", el qual és d'origen basc. No obstant això, el cantó reprengué el nom de Salitre, el qual era el més comú entre els seus habitants.

## Notes

* ↑ «Salitre.gov.ec - El Cantón - Aspectos Generales». Arxivat de l'original el 2009-02-13. [Consulta: 6 octubre 2016].
* 1 2 «Guayas.gov.ec Información sobre el cantón Salitre». Arxivat de l'original el 2009-04-08. [Consulta: 6 octubre 2016].

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20101108215008/http://www.salitre.gov.ec/
* https://web.archive.org/web/20090408203529/http://www.guayas.gov.ec/cant_salitre.php
# Redecilla del Camino

Redecilla del Camino és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Montes de Oca.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 147 | 156 | 148 | 148 |
# Tahal

Tahal és una localitat de la província d'Almeria. L'any 2005 tenia 383 habitants. La seva extensió superficial és de 95 km² i té una densitat de 4,0 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 13′ N, 2° 17′ O. Està situada a una altitud de 1010 metres i a 68 quilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |
| 415 | 368 | 392 | 407 | 395 | 378 | 373 | 385 | 383 |
# Sergio Navarro Masip

Sergio Navarro Masip (El Genovés, 1990) és un jugador de pilota valenciana en la modalitat de raspall.
Als seus com a jugador, va disputar partides de la modalitat d'Escala i Corda. En 2016 va ser finalista del XXX Individual de Raspall.

## Referències

* ↑ «Fitxa de Sergio». PilotaVeu. Arxivat de l'original el 2017-10-05. [Consulta: 13 juny 2017].
* ↑ «Sabies que Sergio, abans de ser campió de raspall, ho va ser d'escala i corda?». PilotaVeu. Arxivat de l'original el 2016-11-05 [Consulta: 13 juny 2017]. Arxivat 2016-11-05 a Wayback Machine.
* ↑ «Un Moltó intractable s'alça amb el seu segon Individual». PilotaVeu. Arxivat de l'original el 2016-11-16 [Consulta: 13 juny 2017]. Arxivat 2016-11-16 a Wayback Machine.