OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estructura (escultura al carrer Conde de Toreno d'Oviedo)

* Per a altres significats, vegeu «Estructura (escultura)».
Estructura és una escultura urbana a la seu del Banc d'Espanya (c/ Conde de Toreno), a la ciutat d'Oviedo (Astúries, Espanya).
L'escultura és una estructura metàl·lica en espiral, que ofereix unes sensacions visuals pel joc de llums i ombres; és obra d'Eusebio Sempere, guardonat amb el Premi Príncep d'Astúries de les Arts l'any 1983, i està datada el 1982.
En un primer moment hi hagué una certa polèmica per la remodelació de la seu del Banc d'Espanya, ja que quan es va dur a terme a l'agost de 1982 la inauguració de la nova seu del Banc d'Espanya a Astúries, situada en el terreny on es trobava un palauet del segle xix. Un pertanyent a González de la Vall, només es van deixar els jardinets centrals del palauet, transformant la resta en un modern edifici a l'entrada, on es va instal·lar l'escultura de Sempere, que tenia àmplies proporcions.
Com curiositat, Eusebio Sempere té a la ciutat d'Oviedo una altra obra de les que conformen el "Museu a l'aire lliure" de la ciutat, que també s'anomena Estructura, i que igualment fou inaugurada l'any 1982, la qual s'ubica a la plaça General Primo de Rivera.

## Referències

* ↑ «Estructura - Enciclopedia de Oviedo». [Consulta: 11 desembre 2018].
* 1 2 «Escultura p�blica en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 11 desembre 2018].
* ↑ «Estructura». [Consulta: 11 desembre 2018].
* ↑ Adolfo Casaprima, La escultura pública de Oviedo, edit. Ayuntamiento de Oviedo, 2001.
* ↑ http://www.vivirasturias.com/quehacer/Oviedo/Qu%C3%A9+hacer%7CPatrimonio+civil%7CEsculturas/es Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine.
* ↑ Un museo al aire libre. Escultura urbana de Oviedo. Ajuntament d'Oviedo
Viccionari
# Jörg Vaihinger

Jörg Vaihinger (Dortmund, 8 d'octubre de 1962) és un atleta alemany, ja retirat, especialista en els 400 metres llisos, que va competir primer sota bandera de la República Federal Alemanya i després sota bandera Alemanya una vegada tinguda lloc la reunificació alemanya.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on quedà eliminat en sèries en la cursa dels 4x400 metres del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, va guanyar la medalla de bronze en els 4x400 metres, formant equip amb Norbert Dobeleit, Edgar Itt i Ralf Lübke. El 1992, als Jocs de Barcelona, va disputar els seus tercers, i darrers, Jocs Olímpics, en què quedà eliminat en sèries en els 4x400 metres.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en la cursa dels 4x400 metres del Campionat del món d'atletisme de 1983. Va disputar el Campionat d'Europa d'atletisme de 1986 i 1990. A nivell nacional guanyà el Campionat d'Alemanya del relleu 4x400 metres el 1982, 1986 i 1987.
Una vegada retirat va treballar en un banc a Stuttgart.

## Millors marques

* 400 metres llisos. 45.52" (1985)

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Jörg Vaihinger». [Consulta: 16 juliol 2024].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (Staffeln - Herren - Teil 1)». [Consulta: 16 juliol 2024].
* ↑ Edgar Itt und die Hürden des Lebens Arxivat 2014-02-21 a Wayback Machine.. mittelbayerische.de. 31 January 2014
* ↑ «Jörg VAIHINGER | Profile | World Athletics». [Consulta: 16 juliol 2024].
# Ivaixka

Ivaixka (en rus: Ивашка) és un poble del krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2021 tenia 626 habitants. Pertany al districte d'Ossora.

## Referències

* ↑ «Закон Корякского автономного округа от 02 декабря 2004 года N 365-оз «О наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований Корякского автономного округа»». Arxivat de l'original el 2020-12-07. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Isabelle Galmiche

Isabelle Galmiche (Ternuay-Melay-et-Saint-Hilaire, França; 19 de novembre de 1971) és una copilot francesa de ral·li. Gràcies a la seva victòria al Ral·li de Monte-Carlo de 2022 junt a Sébastien Loeb, és la primera dona copilot en guanyar un ral·li del Campionat Mundial de Ral·lis des de la victòria de Fabrizia Pons amb Piero Liatti al Ral·li de Monte-Carlo de 1997.

## Trajectòria

Professora de matemàtiques de professió, Galmiche s'inicia com a copilot de ral·lis l'any 1995 pel pilot Laurent Viana, tot i que puntualment també ho fa per altres pilots com Quentin Gilbert o Dominique Rebout.
L'any 2007 disputa per primera vegada una prova del Campionat Mundial de Ral·lis al pendre part del Ral·li de Portugal amb el pilot francès Dominique Rebout amb un Citroën C2 R2.
L'any 2022 es converteix en copilot del campió mundial Sébastien Loeb, qui disputa proves puntuals del Mundial amb l'equip M-Sport. Galmiche substitueix el copilot habitual de Loeb, Daniel Elena, després de la retirada d'aquest. Junt a Loeb, guanya el Ral·li de Monte-Carlo, esdevenint la primera dona en assolir aquesta fita des de 1997.

## Referències

* ↑ «https://twitter.com/diegofmejia/status/1485280615322816515». [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ «Isabelle Galmiche, la única mujer que compite en el WRC» (en castellà). [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ Shacki. «Isabelle Galmiche - rally profile eWRC-results.com» (en anglès). [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ «Isabelle Galmiche, la profesora de matemáticas junto a la que Loeb hizo historia en Montecarlo» (en castellà), 25-01-2022. [Consulta: 11 juliol 2022].
# Hernán Darío Muñoz Giraldo

Hernán Darío Muñoz Giraldo (Rionegro, Antioquia, 5 de gener de 1973) va ser un ciclista colombià, professional del 1996 al 2011. Del seu palmarès destaca el Tour de Langkawi de 2002.

## Palmarès

* 1997
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al Táchira
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia
* 1998
** 1r a la Volta a Costa Rica i vencedor d'una etapa
** 1r a la Volta a Chiriquí
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Táchira
* 1999
** 1r a la Volta a Antioquia
* 2002
** 1r al Tour de Langkawi i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia
* 2003
** 1r a la Volta al Táchira i vencedor de 2 etapes
* 2007
** Vencedor d'una etapa al Tour de Gila
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bisbee
* 2009
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Antioquia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2002. 27è de la classificació general
* 2003. 35è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Georg Carl Bohlmann

Georg Carl Bohlmann (8 d'abril de 1838 - 1920) fou un professor de música danès, director de música, organista i compositor.
El pare, el fabricant de tabac Reinhard Georg Carl Bohlmann, va emigrar a Copenhaguen des de Bremen el 1836, on el seu avi havia estat músic. Georg Carl Bohlmann va rebre la seva formació musical a Bremen, on va romandre des de 1851 - 1859 i va rebre lliçons del director Karl Heinemann. Després de tornar a Copenhaguen, va treballar en part com a professor i organitzador de música i en part com a director musical als teatres.
El 1865 va rebre el legat dels Anckers després de realitzar diverses instrumentacions amb èxit de les obres d'altres. De 1872 a 1876 va ser organista a Svendborg, però després es va traslladar a Copenhaguen i va reprendre el seu treball anterior sobretot com a professor de teoria i instrumentació, i on entre altres tingué com alumne el seu conciutadà Alfred Tofft. De vegades va ser director musical al teatre Odense, a l'hotel Marienlyst i des del 1887 al Dagmarteatret. Però va compaginar la música d'altres compositors i també va compondre diverses composicions importants i menors, entre elles: Vikingefærd (obertura de concerts, interpretada a la Gewandhaus de Leipzig)), Dues simfonies, diverses obertures, concerts per a violí i altres instruments, un quartet de concerts de corda i una sèrie de cançons més petites.
A partir de 1887 rebia un ajut anual de l'estat i la Fundació Raben-Levetzauske li concedí una quantitat per a la publicació d'exemples d'instrumentació. De 1892 a 1920 fou organista a la Funeral Home de Copenhaguen.

## Fonts

* Lèxic biogràfic danès 1905
* Salmon's Lexicon 2nd Edition
* Partitures impreses amb obres i esdeveniments propis a Det kgl. biblioteca
* Manuscrits amb treballs i esdeveniments propis a Det kgl. biblioteca
# Dürrizade Seyyid Mehmed Arif Efendi

Dürrizade Seyyid Mehmed Arif Efendi (1740 - Istanbul, 9 d'octubre de 1800) fou un religiós turc otomà fill de Dürrizade Mustafa Efendi i germà de Dürrizade Seyyid Mehmed Ata Allah Efendi.
Fou kazasker de Rumèlia entre el 13 d'agost de 1784 i el 23 d'agost de 1785 i va arribar a Shaykh al-Islam. Fou destituït el 10 de febrer de 1786 per la seva activitat política i enviat desterrat a Kutahya. Va poder tornar a Istanbul uns cinc anys després quan el xaikh al-Islam Hamidzade Mustafa Efendi fou destituït (12 de juliol de 1792) i el va substituir; acusat de tenir responsabilitat en la manca de preparació dels otomans a Egipte davant l'arribada de Napoleó Bonaparte, fou destituït el 30 d'agost de 1798 i va viure un temps a Bursa retornant després a Istanbul on va morir.

## Referències

* Biografia Arxivat 2016-04-24 a Wayback Machine. (turc)
# Escalonilla

Escalonilla és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Santo Domingo-Caudilla al nord, Gerindote i Burujón a l'est, La Puebla de Montalbán al sud i Carmena a l'oest.

## Fills il·lustres

* Fabián García Pacheco compositor i mestre de capella (1725-1808)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.451 | 1.452 | 1.443 | 1.432 | 1.404 | 1.398 | 1.424 | 1.443 | 1.470 | 1.505 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Ángel Pedro Aguado Jiménez | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Ángel Pedro Aguado Jiménez | AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Ángel Pedro Aguado Jiménez | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Ángel Pedro Aguado Jiménez | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Ángel Pedro Aguado Jiménez | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Ángel Pedro Aguado Jiménez | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Ángel Pedro Aguado Jiménez | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Sonia María Gómez Fernández | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Estruciònids

Els estruciònids (Struthionidae) són l'unica família de l'ordre dels estrucioniformes (Struthioniformes). Aquestes aus reben el nom comú d'estruços i són les més grans entre les aus vivents a tot el món. Pròpies de planures obertes, són originàries d'Àfrica i també d'Àsia Occidental, on es van extingir durant el segle xx.

## Llistat de gèneres

L'any 2019, les espècies S. pannonicus, S. dmanisensis i S. transcaucasicus es reclasificaren dins del gènere Pachystruthio.
Arran treballs de principi del present segle avui es considera que el gènere Struthio està format per dues espècies:
Tradicionalment l'estruç de Somàlia s'havia considerat una subespècie, i aquest és el criteri en la classificació de Clements 6a edició (2009).
Família Struthionidae Vigors 1825
* Gènere ?†Remiornis Lemoine 1881
* Gènere ?†Eremopezus Andrews 1904
* Gènere †Palaeotis Lambrecht 1928
* Gènere †Orientornis Wang 2008
* Gènere †Pachystruthio (Kretzoi 1954)
* Gènere Struthio Linnaeus 1758
** Estruç comú (Struthio camelus)
** Estruç de Somàlia (Struthio molybdophanes).

## Referències

* ↑ Zelenkov, N. V.; Lavrov, A. V.; Startsev, D. B.; Vislobokova, I. A.; Lopatin, A. V. «A giant early Pleistocene bird from eastern Europe: unexpected component of terrestrial faunas at the time of early Homo arrival». Journal of Vertebrate Paleontology, vol. 39, 2, 2019, pàg. e1605521. DOI: 10.1080/02724634.2019.1605521.
* ↑ Joshua M. Miller, Sara Hallager, Steven L. Monfort, John Newby, Kelley Bishop, Scott A. Tidmus, Peter Black, Bill Houston, Conrad A. Matthee, Robert C. Fleischer. Phylogeographic analysis of nuclear and mtDNA supports subspecies designations in the ostrich (Struthio camelus), Springer. Abril 2011, Volum 12, 2, pp 423–431
* ↑ El gènere Struthio amb dues espècies a ZOONOMEN Rev. 30-05-2010
* ↑ El gènere Struthio com a monoespecífic a TAXONOMICON Consulta 30 de maig del 2010
# Josu Urrutikoetxea Bengoetxea

Josu Urrutikoetxea Bengoetxea, conegut com a Josu Ternera, (Ugao, 24 de desembre de 1950) és un polític basc, militant històric de l'organització independentista Euskadi Ta Askatasuna (ETA).

## Biografia

S'estrenà en la militància als 17 anys a ETA politicomilitar, fins que l'any 1971 s'incorporà al front militar de l'organització armada i passà a la clandestinitat. L'any 1980 passà a formar part de l'executiva de l'organització. El 1990 va ser empresonat a l'Estat francès per a deu anys de condemna, després de ser detingut a Baiona el 1989, fins al 4 de maig de 1996 que va ser extradit a l'Estat espanyol. En les eleccions al Parlament Basc de 1998, Ternera elegit diputat pel partit Euskal Herritarrok fins que va ser declarat en crida i cerca el 2002. Des de llavors, Josu Ternera tornà a viure en la clandestinitat com a número u d'ETA, fins a la dissolució de l'organització l'any 2018, moment en què posà veu al vídeo del comunicat que anuncià la dissolució d'ETA. L'1 de desembre de 2010 havia estat condemnat conjuntament amb el seu fill Egoitz i la seua filla Irati.
Va ser detingut el 16 de maig de 2019, en un hospital francès a Salenches. El Tribunal d'Apel·lació de París el deixà sota llibertat provisional el juny de 2019 passant per controls judicials i sense poder eixir del país.

## Referències

* 1 2 «L'etarra Josu Ternera ix en llibertat sota control judicial». À Punt, 19-06-2019 [Consulta: 21 juny 2019].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-05-03. [Consulta: 1r març 2017].
* ↑ «Ficha personal de Josu Urrutikoetxea en Parlamento Vasco». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 1r març 2017].
* 1 2 3 4 Terradillos, Ana «Detenido el histórico dirigente de ETA Josu Ternera, huido de España en 2002». Cadena SER, 16-05-2019 [Consulta: 21 juny 2019].
* ↑ «Josu Ternera surt en llibertat sota control judicial», 19-06-2019. [Consulta: 30 juliol 2020].
* ↑ «Josu Urrutikoetxea abandona la prisión de La Santé» (en castellà). Naiz, 30-07-2020. [Consulta: 30 juliol 2020].
# Ibis sagrat

«Ibis sagrat» té aquests significats:
* Ibis sagrat africà (Threskiornis aethiopicus), espècie d'au pelicaniforme de la família Threskiornithidae pròpia de punts d'Àfrica i Àsia. Té
* Ibis sagrat de Madagascar (Threskiornis bernieri), espècie d'au de la família dels tresquiornítids
# Hidroftàlmia

La hidroftàlmia, buftàlmia, còrnia globosa o ull de bou (tradicionalment descrita com a «hidropesia de l'ull») és una malaltia ocular congènita que produeix una distensió i un enduriment del globus ocular, a causa d'un augment de la secreció de l'humor o una excessiva retenció d'aquesta, la qual cosa porta amb si un augment de la pressió intraocular. Per això sol considerar-se una forma de glaucoma.

## Referències

* ↑ «Hidroftàlmia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Medical Definition of BUPHTHALMOS» (en anglès). www.merriam-webster.com. [Consulta: 3 març 2024].
* ↑ Yanoff, Myron; Duker, Jay S. Ophthalmology (en anglès). Elsevier Health Sciences, 2009. ISBN 978-0-323-04332-8.

## Vegeu també

* Glaucoma
# Grazalema

Grazalema és una localitat de la província de Cadis, Andalusia, Espanya. Està situat a una altitud de 812 metres, en la carretera que uneix Arcos de la Frontera amb Ronda (en la província de Màlaga als peus de la Sierra de la Pineda, dintre del Parc Natural Sierra de Grazalema i a 142 quilòmetres de la capital de província, Cadis.
Benamahoma és una pedania de Grazalema.
# El Cafè de la Granota

El Cafè de la Granota és un recull de catorze relats curts de Jesús Moncada escrits entre els anys 1980 i 1985. Algunes narracions situen l'acció en la dècada dels anys cinquanta. L'escenari en què es desenvolupen els contes té com a centre la vila de Mequinensa al Baix Cinca. A més, totes les històries són contades al cafè de la granota. Els personatges que hi apareixen són gent senzilla: miners, pagesos, botiguers. Alguns personatges protagonistes són un pagès molt tafaner, uns afeccionats al futbol, un antic barquer, un afeccionat a les novel·les d'intriga i un delinqüent vocacional. El que caracteritza els contes és l'humor, la forta ironia i la crítica social. Fins i tot hi ha ironia en algunes escenes d'un funeral. Tots els contes són redactats des de la mirada del narrador omniscient, des de la perspectiva de l'àmbit quotidià més humil, i això els fa més crítics socialment.

## Contes

* Un barril de sabó moll
* La Plaga de la Ribera
* Absoltes i sepeli de Nicolau Vilaplana
* Paraules des d'un oliver
* Informe provisional sobre la correguda d'Elies
* Futbol de ribera
* Senyora Mort, carta de Miquel Garrigues
* Preludi de traspàs
* Els delfins
* Un enigma i set tricornis
* Amarga reflexió sobre un manat de cebes
* L'assassinat del Roger Ackroyd
* Amor fatal en decúbit supí
* Guardeu-vos de somiar genives desdentegades

## Referències

* 1 2 Moret, Héctor. «El Cafè de la Granota (1985)». lletrA: Literatura catalana a internet. Universitat Oberta de Catalunya. [Consulta: 9 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina dedicada a l'obra El cafè de la granota dins de Lletra. Literatura catalana a internet. Universitat Oberta de Catalunya [consulta: 15 agost 2020]
* Fitxa del llibre al web d'Edicions 62
# Enrique Vicente Rubio Bruno

Enrique Vicente Rubio Bruno (Florida, 5 d'abril de 1943) és un professor, escriptor i polític uruguaià pertanyent al Front Ampli. Actualment, és senador de la República i és autor d'obres com Saber y poder i Izquierdas y derechas en la mundialización.
Forma part del moviment esquerrà Vessant Artiguista, el qual forma part de la coalició política del Front Ampli. Va començar la seva militància des de molt jove i, des del cop d'estat de 1973 fins al 1977, va ser empresonat.
Durant la presidència de Tabaré Vázquez (2005-2010), Rubio va ser Director de l'Oficina de Planejament i Pressupost.

## Referències

* ↑ Con 1694 votos a favor fue elegido por el Congreso del FA. (castellà)
* ↑ El FA eligió al Pepe Mujica. (castellà)
* ↑ Mujica es candidato oficial del Frente Amplio. (castellà)
# Julià Álvaro Prat

Julià Álvaro Prat (Sant Andreu de Llavaneres, 1962) és un periodista i polític ecologista valencià. Ha estat portaveu de VerdsEquo fins al 2018 i Secretari Autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic de la Generalitat Valenciana des de 2015 a febrer de 2018.
Julià Álvaro és llicenciat en Ciencies de la Informació per la Universitat Autònoma de Barcelona i en Ciències Polítiques per la Universitat Nacional d'Educació a Distància (UNED) d'Espanya. Treballà a RTVV des de 1989 fins al seu tancament el 2014. Va promoure l'Estut de Redacció i forma part del Consell de Redacció d'RTVV entre 1996 i 2002. Abans treballà a Catalunya Ràdio o a la Televisió de Mataró.
Políticament Àlvaro està vinculat al moviment ecologista. El 2014 én nomenat co-portaveu de Verds-Equo al congrés de fusió entre Els Verds-Esquerra Ecologista (on militava Álvaro) i la plataforma estatal Equo. La nova formació política s'integra dins de la Coalició Compromís on Álvaro també exercí les funcions de co-portaveu.
Amb el Govern del Botànic després de les eleccions valencianes de 2015, Álvaro és nomenat Secretari Autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic de la Generalitat Valenciana, amb la independent Elena Cebrián com a consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural, amb qui va mantindre diferències al voltant d'algunes iniciatives polítiques. Finalment Álvaro dimití com a Secretari Autonòmic així com de co-portaveu de Verds-Equo el febrer de 2018.

## Referències

* ↑ S.L., EDICIONES PLAZA,. «Julià Álvaro dimite de su cargo en Verds-Equo y pasa a ser un militante de base» (en castellà). [Consulta: 27 febrer 2018].
# Irving Starr

Irving Starr (Nova York, 22 de novembre de 1905 - 17 de gener de 1982) va ser un productor de cinema estatunidenc. Va treballar per a diversos estudis com MGM, Universal Pictures i Columbia Pictures, generalment en pel·lícules de baix pressupost. Més tard en la seva carrera també va treballar a la televisió.

## Filmografia parcial

* Tombstone Canyon (1932)
* Fargo Express (1933)
* The Lone Avenger (1933)
* King of the Arena (1933)
* Phantom Thunderbolt (1933)
* The Fiddlin' Buckaroo (1933)
* When a Man Sees Red (1934)
* Rocky Rhodes (1934)
* His Night Out (1935)
* Border Brigands (1934)
* Stone of Silver Creek (1935)
* Empty Saddles (1936)
* Silver Spurs (1936)
* Ride 'Em Cowboy (1936)
* Nobody's Fool (1936)
* For the Service (1936)
* Damaged Goods (1937)
* The Westland Case (1937)
* Boss of Lonely Valley (1937)
* Left-Handed Law (1937)
* The Black Doll (1938)
* Danger on the Air (1938)
* The Last Warning (1938)
* The Lady in the Morgue (1938)
* The Last Express (1938)
* Gambling Ship (1938)
* Mystery of the White Room (1939)
* The Witness Vanishes (1939)
* Inside Information (1939)
* Music in My Heart (1940)
* Time Out for Rhythm (1941)
* Our Wife (1941)
* Fingers at the Window (1942)
* Sunday Punch (1942)
* The Affairs of Martha (1942)
* Bataan (1943)
* Harrigan's Kid (1943)
* Swing Fever (1943)
* Something for the Boys (1944)
* Four Jills in a Jeep (1944)
* The Cockeyed Miracle (1946)
* The Gallant Blade (1948)
* Johnny Allegro (1949)
* Slightly French (1949)
* The Half-Breed (1952)
* Battles of Chief Pontiac (1952)
* A Story of David (1960)
* Return of the Gunfighter (1966)

## Referències

* ↑ Hischak p.244

## Bibliografia

* Hischak, Thomas S. American Plays and Musicals on Screen: 650 Stage Productions and Their Film and Television Adaptations. McFarland & Company, 2005.
# Isaac Beeckman

Isaac Beeckman (Middelburg, 10 de desembre de 1588 - Dordrecht 19 de maig de 1637) fou un filòsof i científic neerlandès, considerat un dels pares de l'atomisme modern, a través dels seus estudis i el contacte amb els principals filòsofs de la natura.
Beeckman va néixer a Middelburg, Zelanda, en el si d'una família calvinista, que havia fugit dels Països Baixos espanyols uns anys abans. Va estudiar teologia, literatura i matemàtiques a Leiden. En tornar a Middelburg no va poder trobar un lloc com a rector, a causa de les idees xocants del seu pare i l'església local, i va decidir seguir al seu pare en el negoci de la fabricació de veles, i va crear la seva pròpia companyia en Zierikzee. Al tractar de millorar el procés de presa de vela, també es va involucrar en altres projectes, com la creació de conductes d'aigua i fer observacions meteorològiques. El 1616 es va vendre el negoci al seu aprenent i va anar a estudiar medicina a Caen, on es va graduar en 1618. En tornar, es va convertir en rector assistent a Utrecht. L'abril de 1620 ell va casar Cateline de Cerf, a qui coneixia de Middelburg, i amb qui tindria set fills. De 1620-1627 ell va ensenyar a l'escola de llatí a Rotterdam, on va fundar una "Mechanicum Collegium", o Technical College. Des del 1627 fins a la seva mort, a l'edat de 48 anys va ser rector de l'escola de llatí a Dordrecht.

## Referències

* Biografia en anglès