OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# David Trézéguet

David Sergio Trézéguet (Rouen, França, 15 d'octubre del 1977), és un exjugador de futbol professional francès d'origen argentí i fill de l'exjugador Jorge Trézéguet. Jugava com a davanter i destacava per la seva facilitat a l'hora de fer gols. Trézéguet ha estat internacional amb selecció de futbol de França en 66 ocasions des que debutes l'any 1998 i amb la qual ha marcat 34 gols hi ha disputat tres Copes del Món.

## Palmarès

En total Trézéguet suma 12 dotze títols, tres d'ells individuals.

### França

* 1 Copa Mundial de la FIFA (1998)
* 1 Eurocopa (2000)

### Mònaco

* 2 Ligue 1 (1997 i 2000)

### Juventus

* 2 Serie A (2002 i 2003)
* 1 Serie B (2007)
* 2 Supercopa italiana de futbol (2002 i 2003)

### Individual

* 1 Jugador de l'any de la Serie A (2002)
* 1 Futbolista estranger de l'any de la Serie A (2002)
* 1 Màxim golejador de l'any de la Serie A (2002)

## Referències

* ↑ «Toutes les sélections françaises de Football depuis 1988». Arxivat de l'original el 2018-02-04. [Consulta: 3 febrer 2018].
* ↑ «Toutes les sélections françaises de Football depuis 1988». Arxivat de l'original el 2018-06-17. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Perfil de Trézéguet a Juventus.com (italià)
Trézéguet amb França - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de França – Copa del Món de futbol 1998
1 Lama •
2 Candela •
3 Lizarazu •
4 Vieira •
5 Blanc •
6 Djorkaeff •
7 Deschamps •
8 Desailly •
9 Guivarc'h •
10 Zidane •
11 Pirès •
12 Henry •
13 Diomède •
14 Boghossian •
15 Thuram •
16 Barthez •
17 Petit •
18 Leboeuf •
19 Karembeu •
20 Trézéguet •
21 Dugarry •
22 Charbonnier •
Seleccionador: Jacquet
Selecció de futbol de França – Copa del Món de Futbol 2002
1 Ramé •
2 Candela •
3 Lizarazu •
4 Vieira •
5 Christanval •
6 Djorkaeff •
7 Makélélé •
8 Desailly •
9 Cissé •
10 Zidane •
11 Wiltord •
12 Henry •
13 Silvestre •
14 Boghossian •
15 Thuram •
16 Barthez •
17 Petit •
18 Leboeuf •
19 Sagnol •
20 Trézéguet •
21 Dugarry •
22 Micoud •
23 Coupet •
Seleccionador: Lemerre
Selecció de futbol de França – Eurocopa 2004
1 Landreau •
2 Boumsong •
3 Lizarazu •
4 Vieira •
5 Gallas •
6 Makélélé •
7 Pirès •
8 Desailly •
9 Saha •
10 Zidane •
11 Wiltord •
12 Henry •
13 Silvestre •
14 Rothen •
15 Thuram •
16 Barthez •
17 Dacourt •
18 Pedretti •
19 Sagnol •
20 Trézéguet •
21 Marlet •
22 Govou •
23 Coupet •
Seleccionador: Santini
Selecció de futbol de França – Copa del Món de Futbol 2006
1 Landreau •
2 Boumsong •
3 Abidal •
4 Vieira •
5 Gallas •
6 Makélélé •
7 Malouda •
8 Dhorasoo •
9 Govou •
10 Zidane •
11 Wiltord •
12 Henry •
13 Silvestre •
14 Saha •
15 Thuram •
16 Barthez •
17 Givet •
18 Diarra •
19 Sagnol •
20 Trézéguet •
21 Chimbonda •
22 Ribéry •
23 Coupet •
Entrenador: Domenech :
# Bloc de pisos plaça Major, 17 (Mollerussa)

El bloc de pisos de la Plaça Major, 17 és un edifici a Mollerussa (Pla d'Urgell) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local. Es tracta d'un bloc de pisos cantoner. Possiblement el primer fet a Mollerussa amb aquesta intenció social. Estructura idèntica a totes les plantes i forma tradicional de pòrtic a la planta baixa, que aixopluga la funció comercial.
L'edifici consta de planta baixa i tres pisos superiors. Les façanes són de pedra natural tractada amb buixardat gruixut, remarcant molt cada carreu. A la seva distribució compositiva destaca la simetria d'obertures.
Segons la bibliografia es creu que aquesta casa, que pren el nom del material en que està feta, està ubicada al lloc on hi havia l'hostal que dona nom a la ciutat (vegeu la fitxa de població). Això però es posa en dubte, ja que el primer hostal de Mollerussa, sembla que estava situat al camí reial (d'altra banda lògic), actual carretera nacional, en la finca coneguda com a Cal Met (actualment un bloc de pisos).

## Referències

* 1 2 3 «Bloc de pisos plaça Major, 17». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# (4329) Miró

(329 Miró) és un asteroide que orbita al voltant del Sol, entre Mart i Júpiter, en l'anomenat cinturó principal d'asteroides, a una distància mitjana de 2,26 vegades la distància entre la Terra i el Sol.

## Història

La Fundació Joan Miró va sol·licitar a la Unió Astronòmica Internacional que un cos celeste obtingués el nom de Joan Miró. El Minor Planet Center, el centre de la UAI dedicat a la detecció d'asteroides al sistema solar, fou l'entitat encarregada de determinar que l'asteroide 4329 digui el nom de 4329 Miró. L'asteroide va ser descobert l'any 1982 per l'astrònom nord-americà Laurence G. Taff a Socorro, Nou Mèxic.

## Motivació

La motivació principal que va portar a la Fundació Joan Miró a sol·licitar el nom de Joan Miró per a un cos celeste fou la forta visió cosmològica de l'obra de l'artista. Els signes mironians de les estrelles, la lluna, el sol o les constel·lacions són part ineludible del seu imaginari. A partir de l'esclat de la Segona Guerra Mundial, Miró treballa en les Constel·lacions, una sèrie de vint-i-tres obres amb figures ingràvides plenes de signes celestes. Per a la Fundació Joan Miró, el fet que un asteroide prengui el nom de Joan Miró fou una manera de commemorar els 30 anys de la mort de l'artista, mort el 25 de desembre de 1983.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 31 gener 2024].
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 7 novembre 2023].
* 1 2 Afirmat a: JPL Small-Body Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=4329.
* ↑ «(4329) Miro = 1970 AU = 1972 TT6 = 1982 SX2 = 1984 ES». Minor Planet Center. [Consulta: 5 desembre 2013].
* ↑ «Un asteroide del sistema solar, bautizado con el nombre de Joan Miró». La Vanguardia. [Consulta: 5 desembre 2013].
Viccionari
# Cova de Milarepa

La cova de Milarepa o cova Namkading és una cova on el gran asceta budista Milarepa passà 24 anys de la seua vida al segle xi. Es troba a 11 km al nord de la ciutat de Nyalam, al Tibet.
Conta la llegenda que Milarepa renuncià a tots els luxes i s'enclaustrà en una cova per practicar l'austeritat, concentració i meditació, menjant només que herbes de les rodalies que li portaven els seus deixebles. Pel que sembla, al cap d'uns anys, Milarepa adquirí el to verdós dels seus aliments. Va transmetre els seus principals ensenyaments del Mahamudra, la percepció sense esforç de la vacuïtat de la ment i dels elements externs, i arribà a l'estat de Buda, així com els sis iogues de Naropa, amb especial èmfasi en la pràctica de la “calor psíquica”, la qual cosa li va permetre viure sobre la neu vestint sols una prima túnica de cotó. Perfeccionà la meditació fins a aconseguir nivells de consciència que li permetien realitzar actes miraculosos. El més notable dels fets sorprenents que se li atribueixen és el d'haver aixecat el sostre de la seua cova i part de la muntanya Tara empenyent-lo sense més ajut que la força de les mans. Deixà els dos peus impresos en la roca i va realitzar el fet extremament poc comú del cos d'arc de Sant Martí en morir.
La cova, la mantenen com un santuari dos monjos; guarden una estàtua de Milarepa dins d'una urna de cristall. Els treballs de restauració dins la cova i el monestir, els feren artistes i artesans de Nepal, i foren finançats pel govern xinés en la dècada de 1970.
També hi ha una cova relacionada amb Milarepa a Nepal, a Annapurna, a aproximadament 4.000 metres als afores de Manang. Es creu que aquesta cova nepalesa fou on visqué Milarepa durant la seua estada al nord de l'actual Nepal.

## Referències

* ↑ Bradley Mayhew; Michael Kohn Tibet. Lonely Planet, 2005, p. 192. ISBN 978-1-74059-523-0. «The [Nyalam Pelgye Ling] template is signposted 10km north of Nyalam, at Gangka village.»
* ↑ Dorje (1999), p. 304.
* ↑ Dowman, Keith. 1988. The Power-places of Central Tibet: The Pilgrim's Guide. Routledge & Kegan Paul, London & New York. ISBN 0-7102-1370-0, p. 282.
* ↑ Sagar Mani Shiwakoti. «Echoes of Milarepa in the Mountains of Manang». Buddhistdoor Global, 13-03-2015. [Consulta: 3 gener 2021].

## Enllaços externs

* La vida de Milarepa. Part I. Arxivat 2009-03-12 a Wayback Machine.
* La vida de Milarepa. Part II. Arxivat 2009-03-12 a Wayback Machine.
# Can Dispanya

Can Dispanya és una masia del municipi de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un conjunt de dues masies i una construcció externa, situada prop de l'antic monestir de Sant Ponç. La planta és irregular i també les cobertes que presenten diferents vessants i nivells. L'orientació de les façanes és sud-oest, amb una finestra que mira a ponent on hi ha esgrafiada la data 1794. Al clos té una era molt gran amb rajoles ditejades de bòbila. Serveix per als aplecs de Sant Ponç per fer-hi la ballada de sardanes. El cobert, a la zona de ponent, té uns arcs de rajol.

## Història

El seu origen es remunta al segle xvi i fins a mitjan segle xvii va pertànyer a la família Rigol. Aleshores passà per matrimoni a la nissaga dels Romegosa. El nom de Dispanya sembla que li ve del sobrenom amb què era conegut Jaume Romegosa a finals del segle xviii. En aquesta masia, a finals del segle xviii, hi havia emplaçada una fàbrica de vidre català.
Les masies i el terreny del mas pertanyien a la casa comtal dels Güell a partir de 1968. Anteriorment pertanyia als marquesos de Castelldosrius, que la cediren com a dot per entroncaments matrimonials amb els vescomtes de Güell. Aquests van vendre la casa i part dels terrenys a Josep Guim i Almirall, el qual ha aportat a la casa el corrent elèctric i abastiment d'aigua (1979).
Durant molts anys foren masovers els Castellví, avui industrials de Corbera de Llobregat, i més tard Isidre Roig fins a la seva mort, quan la família es va traslladar a Vallirana, quedant la casa abandonada durant molts anys fins que fou adquirida per J. Guim.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Dispanya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2015].
# X de la Taula

X de la Taula (X Mensae) és una estrella tipus M situada a la constel·lació de la Taula, a uns 2.250 anys llum del Sol. Té una magnitud visual aparent d'aproximadament 11,4.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* 1 2 3 Afirmat a: VizieR Online Data Catalog: 2MASS All-Sky Catalog of Point Sources (Cutri+ 2003). Autor: Schuyler D. Van Dyk. Pàgina: -1. Llengua del terme, de l'obra o del nom: rus. Data de publicació: juny 2003.
* ↑ Jura & Kleinmann «Short- and intermediate-period oxygen-rich Miras». Astrophysical Journal Supplement Series, 79, 1992, pàg. 105-121. Bibcode: 1992ApJS...79..105J.
* ↑ «V* X Men -- Variable Star of Mira Cet type» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 10 desembre 2020].
# Barranc d'Aguamala

El barranc d'Aguamala o Agua Mala és un barranc que se situa en el terme del municipi valencià de Toràs, a la comarca de l'Alt Palància. Té una longitud de 3,5 km i desemboca en el barranc de Regajo.

## Referències

* ↑ Jérica : El Alto Palancia. Valencia: Acadèmia Valenciana de la Llengua, 2013. ISBN 978-84-482-5804-7.
* ↑ Pascual, Jorge Hermosilla Pla, Juan Antonio. «Torás, ruralidad en el Alto Palancia» (en castellà), 24-09-2022. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Mapa de la cavidad». [Consulta: 8 gener 2023].
# Adònies

* No s'ha de confondre amb Adonies, personatge bíblic.
Les Adònies (grec antic: Ἀδώνια, llatí: Adonia) eren unes festes a l'antiga Grècia que es celebraven en honor d'Adonis, l'estimat d'Afrodita.
El festival s'havia introduït a Grècia des d'Orient, probablement en temps de les guerres mèdiques, i com molts altres ritus orientals se celebrava a moltes ciutats gregues, segons diu Aristòfanes. La celebració durava dos dies a Atenes, encara que en altres llocs podia durar-ne més. Eren les dones les que la celebraven, i al primer dia recordaven quan Adonis va desaparèixer (ἀφανισμός, 'destrucció', 'extermini'), lamentant el fet i plorant, i el segon sortien a buscar el seu cos (ζήτησις, 'cercar de descobrir'). El primer d'aquests dies era un dia de dol, i el segon d'alegria i diversió amb jocs i endevinalles que es feien pel carrer, perquè aquell dia Adonis va poder tornar a la vida per viure amb Afrodita durant sis mesos.
Les dones, durant les Adònies, plantaven el que en deien «Jardins d'Adonis», petits recipients plans amb poca terra on hi sembraven plantes de creixement ràpid com a símbol de la breu durada de la vida humana. D'aquesta festivitat en parlen Plutarc, Ateneu de Nàucratis i l'enciclopèdia Suides.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català, p. 159

## Referències

* ↑ Smith, Williaqm (ed.). «Adonia». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 27 gener 2023].
# Departament d'Ocotepeque

El departament de Ocotepeque és un dels 18 departaments en què es divideix Hondures. És fronterer tant amb Guatemala com amb El Salvador.

## Història

En la primera Divisió Política Territorial en 1825, formava part del partit de Santa Rosa de los Llanos (avui Santa Rosa de Copán), departament de Gràcies. L'Assemblea Nacional Constituent per Decret Núm 106 de data 20 de febrer de 1906 creo el Departament d'Ocotepeque, sent el President de la República el General Manuel Bonilla, President de l'Assemblea Nacional el Doctor Fausto Dávila.

## Divisió administrativa
### Municipis

* Ocotepeque
* Belén Gualcho
* Concepción
* Dolores Merendón
* Fraternidad
* La Encarnación
* La Labor
* Lucerna
* Mercedes
* San Fernando
* San Francisco del Valle
* San Jorge
* San Marcos
* Santa Fe
* Sensenti
* Sinuapa
# (44216) Olivercabasa

(44216) Olivercabasa és un asteroide del cinturó principal descobert el 4 d'agost de 1998 per Ferran Casarramona i Ester Vigil des de l'Observatori del Teide, a l'illa de Tenerife. Fou anomenat amb el nom d'Olivercabasa en honor de Josep Maria Oliver i Cabasa, cofundador i president de la Agrupació astronòmica de Sabadell, a la qual pertanyen els descobridors.

## Referències

* ↑ Afirmat a: JPL Small-Body Database.
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 2 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 26 febrer 2024].
# Cristóbal de Moscoso

Cristóbal Moscoso Montemayor, Córdoba y Eslava (? - Madrid, 27 de gener de 1749), el Comte de les Torres de Alcorrín fou un militar borbònic durant la Guerra de Successió Espanyola.
Va conduir en l'any 1705 i 1706, sent Virrei de València i Múrcia, una ofensiva al nord del Regne de València amb una columna de 4.000 infants i 3.000 de cavalleria, posant setge a Sant Mateu. Pocs dies després les seues tropes patirien moltes baixes per la resistència que li presenten un grup de veïns partidaris de l'Arxiduc d'Àustria al pas de l'exèrcit per Vila-real, que ataquen l'exèrcit borbònic en contra de la decisió del Consell de la vila, que intentà mantenir-se al marge del conflicte. L'acció acabaria amb la batalla de Vila-real, l'assalt de la població amb la mort de prop de 500 persones entre els dos bàndols i la crema d'alguns edificis, sobretot les escrivanies i cases de distingits botiflers locals. El maig de 1706, quan el governador era Joan Baptista Basset i la guarnició consistia en uns quants batallons anglesos, Xàtiva fou atacada per Moscoso, però els atacants foren rebutjats amb l'ajut de la població. que resistí fins a l'arribada de Lord Peterborough. L'afebliment de la situació borbònica és aprofitada pels aliats per prendre la ciutat de València el 1706 per l'exèrcit de Charles Mordaunt, comte de Peterborough, format per 6.000 britànics i 2.000 catalans, que estava indefensa, i el comte va haver de fugir a Castella mentre els aliats es dirigeixen a Madrid.
Es va casar dues vegades, la primera amb Juana Galindo de Guzmán, amb qui va tenir tres fills,
* Juan de Moscoso y Galindo
* Baltasar Victorino de Moscoso y Galindo
* María de Moscoso y Galindo
i la segona amb María de Pedrosa Dávila y Bracamonte, amb qui va tenir un fill més,
Fou virrei de Navarra i capità general.

## Referències

* ↑ García Monerris, Carmen. Rey y señor: estudio de un realengo del País Valenciano (La Albufera, 1761-1836) (en castellà). Excmo. Ayuntamiento de València, 1985, p. 14.
* ↑ Borrull i Vilanova, Francisco Xavier. Fidelidad de Valencia en tiempo de las guerras civiles que empezaron en 1705 (en castellà). Monfort, 1810, p. 61.
* ↑ The Monthly Review, Or, Literary Journal (en anglès).
# Casa Solanell (Bagà)

La Casa Solanell és un edifici del municipi de Bagà (Berguedà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa entre mitgeres de baixos i tres plantes situada a la plaça major de Bagà a l'angle sud-est. La planta baixa és amb arcs apuntats formant un porxo a la plaça. La façana presenta obertures als tres pisos amb llindes de pedra; al primer hi ha dos escuts de la família Solanell de Foix esculpits a les llindes. Tot i que la casa fou construïda al segle xvii o començaments del següent. Fou reformada al segle xix i és coberta a dues aigües amb teula àrab.
Fou residència de la família de la que pren el nom, petits nobles baganesos hereus dels Foix. Els trobem documentats ja des del s. XV com a castlans i procuradors dels barons de Pinós. La branca secundària dels Foix residí a Bagà fins al s. XIX però els hereus s'estroncaren amb la família Solanell de Ripoll (1679).

## Referències

* 1 2 «Casa Solanell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2016].
# BHM

BHM té els següents significats:
* Mes de la història dels negres (del seu nom en anglès Black History Month), celebració anual de la història de la diàspora africana
* Bulletin of the History of Medicine, revista científica especialitzada en la història de la medicina
* bhm també és el codi ISO 639-3 del batharí, llengua semítica parlada al Iemen i a Oman
* Bhm. també és l'abreviatura de la boehmita, mineral de la classe dels hidròxids
# Ablain-Saint-Nazaire

Ablain-Saint-Nazaire és un municipi francès, situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França.
# Bobovišća

Bobovišća és un poble a l'illa de Brač, pertanyent al municipi de Milna (Split-Dalmàcia, Croàcia). Es troba en una cala que té dues branques i on hi ha dos ports, Bobovišća na moru i Vičja luka.

## Referències

* ↑ Població per edat i sexe, segons els assentaments, cens de 2011: Bobovišća" a Cens de població, llars i habitatges 2011. Zagreb: Državni zavod za statistiku, 2011
* ↑ Visit Brac
# (4709) Ennomos

(4709) Ennomos és un asteroide que pertany als asteroides troians de Júpiter descobert per Carolyn Jean S. Shoemaker des de l'observatori de la Monte Palomar, als Estats Units d'Amèrica, el 12 d'octubre de 1988. Ennomos va rebre inicialment la designació de 1988 LA TEVA2. Més endavant, en 1991, es va nomenar així per Ènnom, un personatge de la mitologia grega. Orbita a una distància mitjana del Sol de 5,237 ua, podent allunyar-se'n fins a 5,356 ua i apropar-se fins a 5,117 ua. La seva excentricitat és 0,02283 i la inclinació orbital 25,46 graus. Triga a completar una òrbita al voltant del Sol 4.377 dies. La magnitud absoluta de Ennomos és 8,6. Triga 12,28 hores a completar una volta sobre el seu eix i té un diàmetre de 80,85 km. S'estima la seva albedo en 0,0744.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 8 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=4709.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ «New names of minor planets» (en anglés). Minor Planet Circulars, 1991, pàg. 18144 [Consulta: 6 setembre 2015].
* 1 2 «(4709) Ennomos» (en anglés). Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 6 setembre 2015].

## Vegeu també

* Cos menor del sistema solar

## Enllaços externs

* «(4709) Ennomos» (en anglés). Minor Planet Center. [Consulta: 6 setembre 2015].
# Crédit Agricole

Crédit Agricole (Euronext ACA), és la xarxa de bancs cooperatius i mutus més gran del món. A França, el Crédit Agricole està format pels 39 bancs regionals del Crédit Agricole. El 1990 es va convertir en un grup bancari generalista internacional. Forma part de l'índex CAC 40.

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
# Cartas del parque

Cartas del parque és una pel·lícula dramàtica cubana estrenada en el 1988 i dirigida per Tomás Gutiérrez Alea. És una de les pel·lícules que integra la sèrie Amores difíles, projecte auspiciat per TVE i la Fundación del Nuevo Cine Latinoamericano, format per una sèrie de sis guions escrits per Gabriel García Márquez el 1987, basats en articles i contes seus.

## Sinopsi

La història té lloc a la ciutat de Matanzas, cent quilòmetres a l'oest de l'Havana, en 1913. Dos joves enamorats (Ivonne Lopez) i Juan (Miguel Paneke), on cadascun pel seu costat i sense que l'altre ho sàpiga, sol·liciten els serveis d'un escrivà per a comunicar-se a través de les cartes que aquest redacta. A poc a poc, els sentiments de l'escrivà s'imposaran per sobre de la seva voluntat i revelaran una veritat eterna: a l'amor no se li pot fer paranys; és l'amor qui domina en aquest joc.

## Repartiment

* Víctor Laplace
* Ivonne López Arenal
* Miguel Paneke
* Mirta Ibarra
* Adolfo Llauradó
* Elio Mesa

## Reconeixements

La pel·Lícula fou seleccionada per representar Cuba a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 1989, però la seva nominació no fou acceptada.

## Referències

* ↑ Cartas del parque a Fotogramas
* ↑ «Letters from the Park». Sundance. [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ Cartas del Parque Arxivat 2021-10-23 a Wayback Machine. Portal oficial del cine cubano
* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts and Sciences
# Éxtasis (pel·lícula)

Éxtasis és una pel·lícula dramàtica espanyola dirigida el 1996 per Mariano Barroso, la seva segona pel·lícula i protagonitzada per Javier Bardem i Federico Luppi. Va participar en el 46è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Argument

Tres amics, Rober, Ona i Max, mantenen una amistat plena plena de somnis de diners, poder i èxit. Fins aleshores van sobrevivint amb petits robatoris. Per tal d'assolir-los planegen robar a les seves respectives famílies i escapar sense rumb fix. Max roba al seu pare Daniel, un prestigiós director de teatre que manté una relació tempestuosa amb l'actriu excèntrica Lola. Rober es fa passar per Max i aleshores Daniel i Lola el conviden a compartir la seva vida plena de glamour i èxit.

## Repartiment

* Javier Bardem - Rober
* Federico Luppi - Daniel
* Sílvia Munt - Lola
* Daniel Guzmán - Max
* Leire Berrocal - Ona
* Alfonso Lussón - Oncle de Rober
* Guillermo Rodríguez - Quino
* Carlos Lucas - Home
* Juan Díaz - Germà d'Ona
* Elia Muñoz - Empleada
* Macarena Pombo - Ajudant
* Pep Cortés - Pare d'Ona
* Paco Catalá - Amo pensió

## Referències

* ↑ «Berlinale: 1996 Programme». berlinale.de. Arxivat de l'original el 20 de gener 2012. [Consulta: 1r gener 2012].
* ↑ La española 'Extasis' entra en el reducidísimo grupo de películas dignas de un premio, El País, 26 de febrer de 1996
* ↑ Éxtasis a Fotogramas
# BHP

BHP té els següents significats:
* BHP Billiton (de l'acrònim en anglès Broken Hill Proprietary), multinacional minera amb seus a Austràlia i al Regne Unit
* British Herbal Pharmacopoeia, catàleg oficial de plantes medicinals del Regne Unit, vegeu Farmacopea#British Pharmacopoeia
* Brake Horsepower (anglès), unitat de potència utilitzada en automoció, vegeu cavall de vapor