OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 377 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 377 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada el 22 octubre 1975, tractava de la situació al Sàhara Occidental. El Consell va reafirmar el treball recent de l'Assemblea General i es va prendre nota d'una carta del representant permanent d'Espanya. Després el Consell invocà l'article 34 de la Carta de les Nacions Unides per sol·licitar al Secretari General que mantingués consultes immediates amb les parts afectades, s'interessés i informés al Consell de Seguretat tan aviat com fos possible dels resultats.
El Consell va posar èmfasi en que no volia perjudicar qualsevol negociació que l'Assemblea General pogués emprendre i va fer una crida a les partsi interessats a actuar amb moderació i mesura.
No es donaren detalls de la votació, a part d'això, va ser "aprovada per consens."
La resolució va ser adoptada arran de la invasió i annexió del Sàhara Occidental per part del Marroc després que Espanya abandonés el territori. Les Nacions Unides es va negar a reconèixer la reivindicació; el Consell va reafirmar la resolució 1514 de l'Assemblea General de les Nacions Unides del 14 de desembre de 1960, i totes les altres resolucions sobre el territori.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Referències

* ↑ Hilaire, Max. United Nations law and the Security Council. Ashgate Publishing, Ltd, 2005, p. 165. ISBN 978-0-7546-4489-7.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-05-18 a Wayback Machine.
# Ricardo Miledi

Ricardo Miledi (Mèxic 1927) és un científic i neourobiòleg mexicà.
Miledi va estudiar la carrera de medicina a la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic. Va començar la seva carrera científica a Mèxic, i va continuar la seva investigació en diversos laboratoris d'Austràlia, el Regne Unit, Itàlia i els Estats Units. És membre de la Royal Society de la Gran Bretanya, de l'Acadèmia Nacional de Ciències dels Estats Units, i de l'Acadèmia Mexicana de Ciències.
Els seus estudis al voltant de la neurobiologia l'han permès descobrir que l'entrada de calci en la terminal presinàptica és necessària per a produir l'alliberament de neurotransmissors. Així mateix ha introduït l'ús de mètodes estadístics per a estudiar el "soroll" de la membrana cel·lular. Mitjançant una anàlisi de variància, Ricardo Miledi i Bernard Katz van assolir proveir la primera evidència de l'existència dels canals iònics a la sinapsis neuromuscular.
Va rebre el Premi Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica l'any 1999. Actualment és director de l'Institut de Neurobiologia a Querétaro, Mèxic, i investigador principal de la Universitat de Califòrnia.

## Referències

* ↑ Eusebi, Fabrizio «Ricardo Miledi and the foundations of synaptic and extra-synaptic neurotransmitter receptor physiology». The Journal of Physiology, 581, 3, 15-06-2007, pàg. 890–892. DOI: 10.1113/jphysiol.2007.133538 [Consulta: 7 octubre 2017].
* ↑ Cuartas, Javier «El Príncipe de Asturias de investigación recae por primera vez en un cirujano». El País, 10-06-1999 [Consulta: 7 octubre 2017].

## Enllaços externs

* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica 1999 Arxivat 2010-05-05 a Wayback Machine.
# Sigeric el Seriós

Sigeric el Seriós (?-28 d'octubre de 994) fou un religiós anglosaxó, 27è. Arquebisbe de Canterbury.
Sigeric va ingressar a l'Abadia de Glastonbury i va esdevenir monjo benedictí. Cap al 975 fou elegit abat de l'Abadia de Sant Agustí, a Canterbury. El 985 fou nomenat bisbe de Ramsbury i el 990 accedí a l'arquebisbat de Canterbury.
Durant el seu mandat va haver d'intervenir en els conflictes del rei Etelred l'Indecís amb els vikings danesos que suposaren els pagaments de grans quantitats d'impostos per impedir els saquejos.
Sigeric va morir el 28 d'octubre de 994 i fou enterrat a la catedral de Canterbury.

## La Via Francigena

En ésser nomenat arquebisbe, el 990, Sigeric va anar a Roma a rebre el pal·li i, en el camí de retorn, va recollir en un diari les etapes, 80 en total, que anava fent des de Roma a Canterbury. Aquest diari es conservà i es feu servir com a itinerari oficial del que s'anomena la Via Francigena, una ruta important de trànsit i pelegrinatge que travessa Europa des d'Anglaterra fins a Roma, passant per França, Suïssa i Itàlia.
# Zentsova

Zentsova (en rus: Зенцова) és un poble de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 164 habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Иркутская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ ИркутскстатPlantilla:Недоступная ссылка
# Veirèiras

Verrières és un municipi francès situat al departament del Puèi Domat i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 61 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Verrières era de 61 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 37 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 1 estava desocupat. 34 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 29 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 9 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Verrières el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 28 eren actives i 13 eren inactives. De les 28 persones actives 26 estaven ocupades (14 homes i 12 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 13 persones inactives 6 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Verrières a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Verrières a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Taha Akgül

Taha Akgül (Sivas, 22 de novembre de 1990) és un lluitador turc i campió olímpic. Ha guanyat medalles d'or en lluita lliure en la divisió de 125 kg. al Campionat Mundial de Lluita 2014 a Taixkent, als Jocs Europeus de 2015 a Bakú, i també als Jocs Olímpics d'Estiu de 2016 de Rio de Janeiro. És esportista de l'ASKİ SK d'Ankara.

## Referències

* ↑ «Taha Akgül'den altın madalya - TRT Spor - Türkiye`nin güncel spor haber kaynağı», 21-08-2016. Arxivat de l'original el 2016-08-21. [Consulta: 9 abril 2021].
# Torre Alta o Torre Somera

La Torre Alta, també coneguda per altres noms com ara "Torre Somera", és una torre defensiva medieval situada en el llogaret de Torre Alta del terme municipal de Torre Baixa, a la comarca del Racó d'Ademús, província de València. El llogaret on es troba la torrassa també és conegut en les cròniques antigues com Torre Alta, Torre Somera, Torre Susana, ja que "Somera", "Susanna" o "Jusana" signifiquen "Alta". És bé d'interès cultural amb registre ministerial RI-51-0010978 de 28 de gener de 2003.
La torre és de planta quadrada, amb quatre plantes d'alçada i teulada a quatre aigües. Els gruixuts murs són de maó, i la cobertura de teula àrab. Presenta pocs buits, estant aquests situats a la planta. A la façana principal hi ha un balcó i una finestra, aquesta a la planta baixa, encara que tots dos elements són afegits posteriors. La torre estava rematada per un cadafal de fustaque recorria les quatre façanes. Les bigues que ho suportaven encara són visibles.
La "torrassa de Torrealta" va ser propietat dels Garcés de Marcilla, que van esdevenir en Barons d'Andilla per matrimoni de don Francisco Garcés de Marcilla amb donya Rosalía Deu Girón de Rebolledo, i Llorens, Senyora, i Baronessa de la Vila, Castell, i Baronia d'Andilla, fet que va tenir lloc a finals del segle xviii. A 1854 l'últim baró d'Andilla va vendre la torrassa, la Casa Gran i altres propietats per un mòdic preu a uns dels seus treballadors, pertanyent a principis del segle xxi a dues famílies de descendents d'aquests.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=4142. Data de consulta: 7 setembre 2023.
* 1 2 3 4 5 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/detalles_bics.asp?IdInmueble=2977
* ↑ GARCÉS DE MARCILLA, J T., Memoria genealógica perteneciente a la familia que mayor renombre gozó en la ciudad de Teruel, Editada por el caballero Josep Thomás Garcés de Marcilla, Presentada a Su Majestad en la Oficina de don Manuel Martín, Madrid, 1780, párrafo 17.
* ↑ GARCÉS DE MARCILLA (1780), párrafo 24 y 25.
* ↑ MUÑIZ, fray Roberto. Médula Histórica…, Valladolid, M.D.CC.XCI, tomo VIII, pp. 386-387.
* ↑ http://www.torrebaja.es/es/content/aldeas-torre-alta

## Enllaços externs

* SÁNCHEZ GARZÓN, Alfredo. El torreón de Torrealta (Torrebaja), a
# Regal grec

En escacs, el sacrifici grec, regal grec o sacrifici clàssic d'alfil és un sacrifici típic d'un alfil que fa Axh7+ en el cas de les blanques o bé Axh2+ en el cas de les negres.
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
La posició de la dreta, que podria ocórrer després dels moviments 1.e4 e6 2.d4 d5 3.Cc3 Cf6 4.e5 Cfd7 5.Cf3 Ab4 6.Ad3 0-0?? (vegeu el diagrama), és un cas simple on aquest sacrifici rutlla. El blanc pot jugar 7.Axh7+! Rxh7 8.Cg5+ per forçar les negres a entregar la dama per evitar el mat:
* 8...Rh8 9.Dh5+ Rg8 10.Dh7#
* 8...Rg8 9.Dh5 Dxg5 (9...Re8 10.Dxf7+ Rh8 11.Dh5+ Rg8 12.Dh7+ Rf8 13.Dh8+ Re7 14.Dxg7#) 10.Axg5 guanya la dama
* 8...Rh6 9.Cxe6+ guanya la dama
* 8...Rg6 9.h4 i no hi ha cap manera satisfactòria de parar l'amenaça de 10.h5+ Rh6 (10...Rf5 11.Df3#) 11.Cxf7+, guanyant la dama
* 8...Dxg5 9.Axg5 guanya la dama
Aquestes variants són típiques de molts sacrificis tipus regal grec, encara que el resultat no és sempre tan definit.
El negre podria jugar 7...Rh8, però a causa de la pobra seguretat del rei, això també condueix a una posició perduda: 7...Rh8 8.Cg5 g6 9.Dg4 De7 10.Dh3 Rg7 11.O-O Cc6 12.Cge4 f6 13.Ah6+ Rf7 14.exf6 Cxf6 15.Cg5+ Re8 16.Axg6+ Rd8 17.Axf8 Dxf8
Els sacrificis grecs, o la seva amenaça, ocorren de manera relativament freqüent en joc, especialment en els nivells més baixos. Un dels exemples més famosos del sacrifici es troba en la partida Edgar Colle - O'Hanlon, Niça 1930. Menys comunament, un sacrifici grec pot ser el preludi d'un sacrifici doble d'alfil, com vist a la partida Lasker - Bauer (Amsterdam, 1889).
L'etimologia de la frase "Regal grec" en aquest context no és massa clara. L'explicació òbvia és que al·ludeix al cavall de Troia, i específicament al famós timeo danaos et dona ferentes de Virgili ("Cal tenir por dels grecs fins i tot quan porten regals", Eneida II.49). Tanmateix, The Oxford Companion to Chess suggereix que una explicació és que el sacrifici sovint ocorria en les partides de Gioachino Greco.

## Bibliografia

* Vladimir Vuković, Art of Attack in Chess - el capítol 6 està dedicat al sacrifici clàssic d'alfil
* David Rudel, http://www.bishop-sacrifice.com Arxivat 2018-03-07 a Wayback Machine. - Lloc Web amb informació sobre Axh7+, un llibre dedicat al sacrifici clàssic d'alfil
* Rudel, David. Bxh7+. Thinkers Press, 2009. ISBN 1-888710-37-3.
* Rudel, David. Zuke 'Em: The Colle-Zukertort Revolutionized. Thinkers Press, 2009. ISBN 1-888710-39-X.

## Enllaços externs

* Partida Edgar Colle vs John O'Hanlon, Niça 1930
* Partida Emanuel Lasker vs Johann Hermann Bauer, Amsterdam 1889
# Resolució 379 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 379 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada el 2 novembre 1975, considerà un informe del Secretari General en relació amb la situació relativa al Sàhara Occidental. El Consell va reafirmar la resolució 377, la resolució 1514 de l'Assemblea General i va prendre nota de la greu situació amb preocupació.
La resolució insta totes les parts afectades i interessades a evitar una acció que pogués agreujar més la tensió a la zona i demana al secretari general que continuï i intensifiqui les seves consultes amb les parts interessades i que informi en la major brevetat possible.
No es donaren detalls de la votació, a part d'això, va ser "aprovada per consens."

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)
* Marxa Verda
* Missió de visita de les Nacions Unides al Sàhara Espanyol
* Guerra del Sàhara Occidental

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-05-18 a Wayback Machine.
# Riverlea

Riverlea és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 499 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Riverlea tenia 499 habitants, 229 habitatges, i 149 famílies. La densitat de població era de 1.204,2 habitants/km².
Dels 229 habitatges en un 26,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 30,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,8% tenia menys de 18 anys, un 1,8% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 34,5% de 45 a 60 i un 19,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 94.737 $ i la renda mediana per família de 106.743 $. Els homes tenien una renda mediana de 71.750 $ mentre que les dones 47.000 $. La renda per capita de la població era de 49.374 $. Cap de les famílies i el 0,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Riverlea». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Riverlea». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Sol i Aire (Sant Cugat del Vallès)

Sol i Aire és una urbanització del municipi de Sant Cugat del Vallès, al Vallès Occidental. Es troba dins del parc de Collserola en terrenys qualificats de parc forestal, tot i que els veïns en reivindiquen la legalització. La primera construcció del barri data dels anys 50 però no va ser fins a l'any 1967 que es parcel·la i es construeix la urbanització. Actualment el barri està en procés de regularització i requalificació com a zona urbana.

## Referències

* ↑ Sol i Aire posa el punt final a la Festa Major amb l'objectiu que el barri es legalitzi a curt termini. Notícia a cugat.cat. 30-7-2006
* ↑ «La història de Sol i Aire: d'una barraca a barri de Sant Cugat». Tot Sant Cugat, 13-08-2018 [Consulta: 6 juliol 2019].
# Veisiejai

Veisiejai ( escoltar (?·pàg.)) és una ciutat de Lituània de la regió de Dzūkija al comtat d'Alytus. Es troba a 18 km el sud-est de Lazdijai. La llengua de l'esperanto va ser creat a Veisiejai on Ludwik Lejzer Zamenhof va començar la seva pràctica com a oftalmòleg el 1885. Hi ha una església dedicada a Sant Jordi (construïda el 1817), una antiga finca amb un parc, l'escola secundària, una llar d'infants, una oficina de correus, un museu i monuments dedicats al compositor J. Neimontas i a L.L. Zamenhof.
Veisiejai és una de les poques ciutats que es troben en una península formada en un llac. La part occidental de la ciutat està envoltada per un parc del segle xviii. Hi ha d'altres llacs a l'entorn de la localitat. El més gran d'ells - Ančia- divideix la ciutat en dues parts. El llac Snaigynas és a l'est, el llac Vernijis al nord, i el llac Veisiejis al sud-oest. A la ciutat li ve el nom per aquest últim llac que es troba a 6 km el sud-oest de la ciutat.

## Història

El lloc de Veisiejai va ser esmentat per primera vegada el 1501. [1]I la ciutat per primera vegada a la primera meitat del segle xvi. Yuri Olelkovich, duc de Slutsk, va aconseguir el privilegi de mercat el 1525 i va construir la primera església el 1526.
Entre 1950 i 1959 Veisiejai va ser el centre del districte. El 1956 va esdevenir ciutat. L'escut d'armes de Veisiejai creat per Laima Ramonienėva ser aprovat pel president de Lituània el 23 de març de l'any 2000. Entre els seus edificis singulars es troba una sinagoga de fusta.

## Referències

* ↑ Center for Jewish Art (2004). "Preserved Wooden Synagogues in Lithuania". The Hebrew University of Jerusalem. Retrieved on December 17, 2008.

## Enllaços externs

* Lloc oficial (lituà)
Comtat d'Alytus :
# Tampat Tuan

Tampat Tuan (holandès Tampat Toewan o Tampat-toewan) fou un petit estat de l'illa de Sumatra. Sota domini holandès fou integrat dins de la regència o subresidència de la Costa Occidental d'Atjeh de les Índies Orientals Holandeses.

## Banderes

Se li coneixen quatre banderes:
* Bandera d'estat, rectangular dividida horitzontalment en dues parts, a dalt negre i sota vermell
* Pavelló mercant, rectangular dividit horitzontalment en dues parts, a dalt vermell i sota blanc
* Pavelló civil o mercant, vermell llis
* Ús desconegut, banda vertical al pal de color negre ocupant com una cinquena part del llarg de la bandera; les altres quatre cinquenes parts dividides diagonalment de sota fins a la part superior del vol, amb vermell a la part superior i blanc a la inferior.

## Referències

* A. Flicher, Les Etats princiers des Indes néerlandaises, Dreux 2009
# Regalià

Regalià (en llatí Regalianus tal com apareix a les monedes), o també Regallianus o Regillianus segons Víctor i Zòsim, va ser un dels trenta tirans que Trebel·li Pol·lió descriu a la Historia Augusta. Va ser un usurpador del tron imperial romà. Era d'ascendència dàcia i fins i tot s'ha dit que era parent de Decèbal. Segurament tenia rang senatorial.
Es va distingir pels seus èxits militars en les lluites a la frontera il·líria i va obtenir una important recomanació de Claudi (després Claudi II el Gòtic). Més endavant va ser elevat a un alt comandament per Valerià I. L'any 260 els notables de Mèsia, alarmats per les crueltats de Gal·liè contra els que havien donar suport a la rebel·lió d'Ingenu a Pannònia, i amb el suport dels legionaris de la província, el van proclamar emperador, i va elevar a la seva dona Sulpícia Driantil·la al rang d'augusta.
Va lluitar amb èxit contra els sàrmates, però després de la victòria els mateixos soldats i notables, aliats als roxolans, el van matar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 642.
# Reza Ghoochannejad

Resa Ghoochannejhad (persa: رضا قوچاننژاد, nascut el 20 de setembre 1987), sobrenomenat "Gucci", és un exfutbolista neerlandès i iranià que jugava com a davanter. Va ser internacional amb l'Iran.

## Enllaços externs

* Reza Ghoochannejad a worldfootball.net
* Reza Ghoochannejhad a Voetbal International (neerlandès)
# Riverhead (poble de Nova York)

Riverhead és un poble del Comtat de Suffolk (Nova York) als Estats Units d'Amèrica. La seva superfície inclou 346,83 km² d'aigua que conjuntament amb la seva superfície de terra fa un total de 521,31 km².

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Riverhead tenia 27.680 habitants., 12.479 habitatges, i 2.547 famílies. La densitat de població era de 269 habitants per km².
Dels 3.878 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44% hi vivien parelles casades, en un 16,8% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 27,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.330 $ i la renda mediana per família de 39.672 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.707 $ mentre que les dones 28.021 $. La renda per capita de la població era de 17.746 $. Entorn del 9,2% de les famílies i el 13% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* 1 2 «Geographic Comparison Table- Riverhead». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Riverhead». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
# Zwickau

Zwickau (pronunciat /ˈt͡svɪkaʊ̯/) és una ciutat de l'estat de Saxònia, situada en una vall al peu de les muntanyes Metal·líferes, a l'est d'Alemanya. El 2013, tenia 91.564 habitants.

## Economia

Zwickau és coneguda per ser la ciutat on es fundà la marca automobilística Audi, el 1909.

## Personalitats lligades

* Robert Schumann (1810-1856), pianista i compositor
* Max Pechstein (1881-1955), pintor expressionista i grafista
* Jürgen Croy (1946-), futbolista

## Ciutats agermanades

Zwickau està agermanada amb:
* Jablonec nad Nisou, República Txeca
* Zaanstad, Països Baixos
* Dortmund, Alemanya

## Enllaços externs

* Pàgina oficial

## Referències

* ↑ «Bevölkerung des Freistaates Sachsen jeweils am Monatsende ausgewählter Berichtsmonate nach Gemeinden». [Consulta: 17 novembre 2014].
* ↑ «Stadt Zwickau - Partnerstädte». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 17 novembre 2014].