OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ramon Cosp i Esteve

Ramon Cosp i Esteve (Puigcerdà 1870 – Urtx 1936) alcalde i comerciant de Puigcerdà. Propietari d'una pastisseria a Puigcerdà, es convertí en alcalde de Puigcerdà representant al partit Unión Patriótica. Fou assassinat el 9 de setembre de 1936 a l'anomena’t “còrrec del Gavatx” a conseqüència de la repressió duta a terme a la Vila pels anarcosindicalistesde la CNT-FAI, capitanejats per Antonio Martín, durant de la Guerra Civil Espanyola.

## Bibliografia

* Sebastià Bosom i Isern; Martí Solé i Irla; Manuel Calvo. Carrers i places de Puigcerdà : una passejada per la seva història. Puigcerdà : l'Ajuntament, 1998
# Thiokol

Thiokol (també anomenada Thiokol Chemical Company, Morton Thiokol o diversos noms heretats de la seva història) fou una empresa estatunidenca que es dedicà inicialment al sector del cautxú i productes químics relacionats, i més tard a l'astronàutica (programa Apollo) i sistemes de propulsió de míssils (míssil Trident). L'empresa entrà a formar part d'Alliant Techsystems l'any 2001 i d'Orbital ATK el 2014, abans de ser adquirida per Northrop-Grumman el 2018.
És notablement l'empresa que manufacturà la junta tòrica responsable de l'accident del transbordador espacial Challenger el 28 de gener del 1986.
# Prosopita

La prosopita és un mineral de la classe dels halurs que rep el seu nom del grec prosopon (màscara). Anomenat així pel grec prosopeion (προσωπείον), una màscara, en al·lusió a que el mineral pseudomorfitza altres minerals.

## Característiques

La prosopita és un halur de fórmula química CaAl₂(F,OH)₈. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5. No és fusible amb bufador, i es dissol en àcid sulfúric calent.
La prosopita es troba classificada en el grup 3.CD.05 segons la classificació de Nickel-Strunz (3 per a Halurs; C per a halurs complexos i D per a Ino-aluminofluorurs; el nombre 05 correspon a la posició del mineral dins del grup). En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 9.3.6.1 (9 per a Halurs normals i 3 per a AX₃; 6 i 1 corresponen a la posició del mineral dins del grup). Comparteix grup amb la rosenbergita.

## Formació i jaciments

La prosopita pot formar-se com a alteració de topazi en greixens i en pegmatites amb presència de criolita, així com també com a mineral primari. Va ser descoberta a la mina d'estany d'Altenberg, a Erzgebirge (Saxònia, Alemanya).

## Referències

* 1 2 «Prosopite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 maig 2015].
* ↑ «Prosopita». Astur Natura. [Consulta: 5 agost 2024].
# Sergio Segura Álvaro

Sergio Segura Álvaro (Madrid, 1 de febrer de 1978) és un futbolista madrileny, que ocupa la posició de porter.

## Trajectòria

Format a les categories inferiors del Rayo Vallecano, entre 1996 i 1999 actua al Rayo B. La 99/00 la passa al modest San Sebastián de los Reyes. El 2000 retorna al Rayo, que el cedeix al Reial Oviedo.
La temporada 01/02 és cedit al Polideportivo Ejido, el que suposa el seu debut a la Segona Divisió, tot jugant la meitat de la temporada. Repescat a l'any següent, juga 12 partits a la màxima categoria amb el Rayo Vallecano. Romandria fins al 2006 al conjunt vallecà, en el qual l'entitat baixaria de Primera a Segona B.
El 2006 fitxa pel Mérida UD, i a l'any següent per l'AD Alcorcón. L'estiu del 2008 signa pel modest Candás CF, de la Tercera Divisió asturiana.
El 2011 jugava al Caudal de Mieres de Segona divisió B.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Ramon Escaler i Ullastre

Ramon Escaler i Ullastre (Torelló, 1862 – Sant Gervasi de Cassoles, 19 de juliol de 1893) fou un dibuixant i comediògraf català.
Col·laborador en els quaderns humorístics Fullaraca, La Roja, La Honorata, Barcelona Cómica i altres publicacions de Barcelona i Madrid. Fou el primer director artístic de La Tomasa (1888). Va estrenar al Teatre Romea de Barcelona el drama Al peu de la creu (1892) i escriví diversos monòlegs humorístics.
Se'l considera com uns dels pioners a Espanya de l'ús d'unes rudimentàries Bafarades en les seves vinyetes.
* Antoni Ferrer i Codina
* Apel·les Mestres
* Eusebi Planas
* Josep Maria Pous
* Pompeu Gener
* Vital Aza

## Referències

* ↑ «necrològica». Pluma y Lápiz : periódico ilustrado: Año I Número 20 -, 27-07-1893, pàg. 7.
* ↑ «Ramon Escaler i Ullastre». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ Barrero, Manuel «Orígenes de la historieta española, 1857-1906». Arbor, 2011 [Consulta: 12 abril 2018].
# Shot in the Dark

«Shot in the Dark» és el primer senzill de l'àlbum Power Up, el dissetè treball del grup australià de hard rock AC/DC. La cançó va ser editada el 7 d'octubre de 2020 a les 3:00 pm (hora australiana). És el primer senzill de la banda des de «Rock the Blues Away» el 2015.

## Llançament

L'1 d'octubre de 2020, la banda va promocionar el nou senzill en un vídeo de 30 segons publicat a Twitter que apareixia per encendre l'amplificador amb el seu emblemàtic logotip de llum durant la reproducció de la cançó i mostrant PWR/UP, abreviatura de Power Up. AC/DC va fer una aturada després de la seva gira Rock or Bust el 2016, que va comptar amb el cantant de Guns N 'Roses, Axl Rose. El 2020, els membres Brian Johnson, Phil Rudd i Cliff Williams es van unir després del parèntesi de 4 anys. El 5 d'octubre, la banda va compartir un altre petit clip compost per imatges entre bastidors amb breus aparicions dels cinc membres de la banda.

## Crèdits

AC/DC
* Brian Johnson – veu principal
* Angus Young – guitarra solista
* Stevie Young – guitarra rítmica, cors
* Cliff Williams – baix, cors
* Phil Rudd – bateria
Altres:
* Brendan O'Brien: productor

## Referències

* ↑ «AC/DC's 'Shot In The Dark' Single To Arrive On Wednesday; New Teaser Available» (en anglès), 05-10-2020. [Consulta: 8 octubre 2020].
* ↑ «AC/DC teases new single 'Shot in the Dark'» (en anglès). [Consulta: 8 octubre 2020].
* ↑ Sam More. «AC/DC release new single ‘Shot In The Dark’ and announce release date for ‘POWER UP’ album» (en anglès). NME, 07-10-2020. [Consulta: 8 octubre 2020].

## Enllaços externs

* «Pàgina web d' AC/DC» (en anglès).
# Xaquín Lorenzo

Xaquín Lorenzo Fernandez, més conegut com a Xocas (Ourense, 23 de juny de 1907 - 19 de juliol de 1989) fou un historiador i escriptor gallec.
Era fill de l'escriptor i caricaturista Xosé Lorenzo Álvarez. Va estudiar educació primària i batxillerat en la seva ciutat natal, on va tenir com mestre Ramón Otero Pedrayo. Va fer filosofia i lletres (especialitat d'història) a Santiago de Compostel·la i a Saragossa. Xocas, mentre exerceix la docència a Ourense, s'incorpora al Grup Nós amb Vicente Risco, Florentino López Cuevillas i Otero Pedrayo. Va ser un dels fundadors del Partido Nazonalista Republicán de Ourense. Va ser membre del Seminario de Estudos Galegos, de la Real Academia Galega i president del Patronat del Museo do Pobo Galego. Li va ser dedicat el Dia de les Lletres Gallegues el 2004. Les seves restes descansen al cementiri de San Francisco (Ourense).
La seva ciutat natal li va dedicar el carrer Rúa Xaquín Lorenzo Fernandez a la vora del parc de San Lázaro. A Lobeira al centre de recepció del Parc do Xurés s'organitzat una exposició permanent dedicat a la seva obra etnogràfica i antropològica.

## Obres destacades

* Etnografía. Cultura material (volum 11 de la Historia de Galicia dirigida per Otero Pedrayo.
* Vila de Calvos de Randí (1930, amb Florentino Cuevillas)
* Lápidas sepulcrales gallegas de arte popular
* La Capilla y el Santuario del Santísimo Cristo de la Catedral de Orense
* Nosa Señora do Viso
* La casa gallega
* Cerámicas castrexas pintadas
* Las habitaciones de los castros
* O pastoreo na serra de Leboeiro
* La capilla visigótica de Amiadoso
* Deidades marianas en el Ourense romano
* A casa
* Vellas artes de pesca no río Miño
* Distribucións dos xugos na Galiza
* Metamorfose dunha casa castrexa
* La iglesia prerrománica de Santa María de Mixós
* Cantigueiro popular da Limia Baixa
* Sobre algunos saludos en gallego

## Referències

* ↑ «Xaquín Lorenzo, Xocas» (en gallec). Real Academia Galega. [Consulta: 2 juliol 2017].
* ↑ «Rúa Xaquín Lorenzo Fernandez». Callejero.net. [Consulta: 2 juliol 2017].
* ↑ Fernández, Laura «El legado de Xaquín Lorenzo 'Xocas' abrirá las puertas del Xurés en Lobeira» (en castellà). La Región, 09-09-2012.
# Torre de Tamarit

La Torre de Tamarit és una torre de guaita situada a Santa Pola (Alacant), al País Valencià.

## Situació i característiques

Es troba al municipi de Santa Pola, a l'entrada d'una gola que dona accés a l'albufera del Parc Natural de parc natural de les Salines, per això també és coneguda com a Torre de les Salines. Un altre nom que té és el de Torre de l'Albufera.
Es tracta d'una torre de planta quadrada i cos atalussat feta amb maçoneria i reforçaments a les cantonades en forma de carreus. La seua planta no és gens comú, ja que la majoria de les torres construïdes a la mateixa època eren de planta circular i forma cònica.
El seu estat de conservació ha sigut ruïnós fins a l'any 2009 que va ser restaurada. Es troba protegida pel Decret llei de 22 d'abril de 1949, d'una manera genèrica i per la Llei 16/1985 sobre el Patrimoni històric espanyol.

## Història

Es construeix el 1552 en el marc del sistema de torres de vigilància costaneres implantat pel Rei Felip II per a la defensa de la costa llevantina mediant un còdec de senyals del pirates. En aquest cas es tracta de defensar l'entrada de l'antiga Albufera d'Elx, estant situada a un lloc mitjà entre el castell de Santa Pola i la Torre defensiva del Pinet. La seua funció era establir una bona comunicació entre ambdues en cas d'un atac dels turcs o barbarescos. Disposa de comunicació visual amb la Torre d'Escaletes.

## Referències

* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ «Las torres del litoral en el reinado de Felipe II: una arquitectura para la defensa del territorio.». Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 22 maig 2010].

## Bibliografia

* Seijo Alonso, F.G.. Seijo. Torres de vigía y defensa contra los piratas berberiscos en la costa del Reino de Valencia.. 1ª reimpresión, abril 1978. ISBN 84-400-4758-4.
* Cámara Múñoz, Alicia «Las torres del litoral en el reinado de Felipe II: una arquitectura para la defensa del territorio (y II).». , 4, 1991. Arxivat de l'original el 2014-10-06. 53-94 [Consulta: 22 maig 2010]. Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Salines de Santa Pola

## Enllaços externs

* Descripción dada por dirección general de Patrimonio de la Generalitat.
* Página web del parque Arxivat 2007-06-29 a Wayback Machine.
* Excursión por las Salinas de Santa Pola - Ruralicante.com
# Prosopis juliflora

Prosopis juliflora (en castellà: Bayahonda blanca), és un arbust o arbret que és planta nativa de Mèxic, Amèrica del Sud i el Carib, sovint anomenada mesquit o mezquite. Es considera una planta invasora a molts altres llocs però es fa servir per reforestar el desert de Thar, Índia.

## Descripció

Arriba a fer 12 m d'alt amb un tronc d'1,2 m de diàmetre. És caducifoli amb fulles compostes bipinnades. Les flors fan 5–10 cm. Els seus llegums fan de 20 a 30 cm de llargada i tenen de 10 a 30 llavors.
Les seves arrels poden ser molt llargues, l'any 1960 es van trobar de 53 m de llargada a Tucson, Arizona,.

## Usos

És planta farratgera, es fa servir la seva fusta i en gestió del paisatge. Conté gran quantitats del flavonol (-)-mesquitol en el cor de la seva fusta.

### Sinònims

Té molts sinònims:
* Acacia cumanensis Willd.
* Acacia juliflora (Sw.) Willd.
* Acacia salinarum (Vahl) DC.
* Algarobia juliflora (Sw.) Heynh.
    Algarobia juliflora com va definir G. Bentham es refereix només a la varietat típica, Prosopis juliflora var. juliflora (Sw.) DC
* Desmanthus salinarum (Vahl) Steud.
* Mimosa juliflora Sw.
* Mimosa piliflora Sw.
* Mimosa salinarum Vahl
* Neltuma bakeri Britton & Rose
* Neltuma juliflora (Sw.) Raf.
* Neltuma occidentalis Britton & Rose
* Neltuma pallescens Britton & Rose
* Prosopis bracteolata DC.
* Prosopis cumanensis (Willd.) Kunth
* Prosopis domingensis DC.
* Prosopis dulcis Kunth var. domingensis (DC.)Benth.
    C.S. Kunth's Prosopis dulcis is Smooth Mesquite (P. laevigata), while P. dulcis as described by W.J. Hooker is Caldén (P. caldenia).
* Prosopis vidaliana Fern.-Vill.

## Notes

* 1 2 «Prosopis juliflora - ILDIS LegumeWeb». www.ildis.org. [Consulta: 1r maig 2008].
* ↑ «Prosopis juliflora». www.hort.purdue.edu. [Consulta: 1r maig 2008].
* ↑ Lalith Gunasekera, Invasive Plants: A guide to the identification of the most invasive plants of Sri Lanka, Colombo 2009, pp. 101-102.
* ↑ «Chapter 24». A: Raven, Peter H.; Evert, Ray F.; Eichhorn, Susan E.. Biology of Plants. 7th. Nova York, USA: Freeman, 2005, p. 528–546. ISBN 0-7167-1007-2.
* ↑ Unusual amount of (-)-mesquitol from the heartwood of Prosopis juliflora. Sirmah Peter, Dumarcay Stephane, Masson Eric and Gerardin Philippe, Natural Product Research, Volume 23, Number 2, gener 2009, pp. 183-189

## Referències

* Duke, James A. (1983): Prosopis juliflora DC.. In: Handbook of Energy Crops. Purdue University Center for New Crops & Plant Products. Version of 1998-JAN-08. Consultat 2008-MAR-19.
* International Legume Database & Information Service (ILDIS) (2005): Prosopis juliflora. Version 10.01, novembre 2005. Consultat 2007-DEC-20.
* Villalobos, Soraya; Vargas, Orlando & Melo, Sandra (2007): Uso, manejo y conservacion de "yosú", Stenocereus griseus (Cactaceae) en la Alta Guajira colombiana [Usage, Management and Conservation of yosú, Stenocereus griseus (Cactaceae), in the Upper Guajira, Colombia]. [Spanish with English abstract] Acta Biologica Colombiana 12(1): 99-112. PDF fulltext
# Savanna (Illinois)

Savanna és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 3.542 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Savanna tenia 3.542 habitants, 1.558 habitatges, i 886 famílies. La densitat de població era de 524 habitants/km².
Dels 1.558 habitatges en un 25,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,3% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 43,1% no eren unitats familiars. En el 38,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 22,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.180 $ i la renda mediana per família de 38.255 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 20.954 $. La renda per capita de la població era de 15.150 $. Aproximadament el 14,2% de les famílies i el 16,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Savanna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Savanna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rasclet de Waters

El rasclet de Waters (Sarothrura watersi) és una espècie d'ocell de la família dels sarotrúrids (Sarothruridae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies humides de les muntanyes de l'est de Madagascar.

## Referències

* ↑ «Rasclet de Waters». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# Shoshin

Shoshin o xoxín (初 心) és un concepte del budisme zen i de les arts marcials japoneses que significa "ment de principiant". Es refereix a tenir una actitud d'obertura, entusiasme i manca d'idees preconcebudes quan s'estudia un tema, tant a un nivell avançat com de principiant.
Un terme relacionat significa la veritat correcta i s'utilitza per denotar una firma autèntica de les obres d'art o per referir-se a qualsevulla cosa o persona que és genuïna.
# Zaidites

«Zaidita, zaydita, zaidites o zaydites» té aquests significats:
* Adeptes del zaidisme, moviment xiïta moderat, protagonista de nombroses revoltes als segles VIII i IX
* Dinastia zaidita al Tabaristan, dinasties d'origen alida que van governar a tots o alguns d'aquestos territoris entre el segle IX i el X, vegeu Alides del Tabaristan, Gilan i Daylam
* Zaidites del Iemen, dinastia d'imams fundada per al-Hadi al-Hakk Yahya al final del segle IX o principis del X
# Torre de Terrers

La Torre de Terrers és un mas al municipi de Capolat (al Berguedà). És una masia de planta rectangular coberta a dues aigües amb teula àrab i el carener paral·lel a la façana de migdia. El parament és de carreus de pedra irregulars, sense treballar i disposats en fileres. En destaquen que encara conserva petites obertures quadrades amb llindes de pedra distribuïdes de forma arbitrària o també la porta d'entrada, allindanada, situada al mur de llevant.
El lloc de Terrarius és documentat des del 878; fou repoblat per Guifré el Pilós en aquest sector de la Vall de Lord. Posteriorment el bisbe d'Urgell hi organitzà la vida parroquial i es construí la petita església preromànica de Sant Serni de Terrers que al segle xi es substituí per l'edifici actual, prop de la masia. L'actual mas, però, està datat devers el segle xvii.
A final dels anys vuitanta del segle xx s'hi va construir un cos a manera de tribuna que amplia la masia per la seva façana principal però no respecta l'estructura original.

## Referències

* 1 2 3 «Masia de Terrers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Set meravelles de Romania

Diverses llistes de les Set meravelles de Romania (en romanès: Cele Şapte Minuni ale României) s’han compilat des del passat fins a l'actualitat per catalogar les estructures artificials més espectaculars de Romania.

## Llistes
### Evenimentul Zilei ' set meravelles

| Número | Meravella | Ubicació |
| 1 | Conjunt escultòric de Constantin Brâncuși | Târgu Jiu, comtat de Gorj |
| 2 | Castell de Corvin | Hunedoara, comtat de Hunedoara |
| 3 | Ciutadella Alba Carolina | Alba Iulia, comtat d'Alba |
| 4 | Fortaleses dacies de les muntanyes Orăștie | Muntanyes Orăștie, comtat de Hunedoara i comtat d'Alba |
| 5 | Palau de la Cultura de Iași | Iași, comtat de Iași |
| 6 | Esglésies de Moldàvia | Comtat de Suceava |
| 7 | Sibiu | Sibiu, comtat de Sibiu |

### Imperator viatges ' set meravelles

| Número | Meravella | Ubicació |
| 1 | Castell de Bran | Bran, comtat de Brașov |
| 2 | Castell de Corvin | Hunedoara, comtat de Hunedoara |
| 3 | Cementiri alegre | Săpânța, comtat de Maramureș |
| 4 | Castell de Peleș | Sinaia, vall de Prahova |
| 5 | Carretera Transfăgărășan | Muntanyes de Făgăraș |
| 6 | Salina Turda | Turda, comtat de Cluj |
| 7 | Monestir de Voroneț | Esglésies de Moldàvia, Bucovina, comtat de Suceava |
| Número | Meravella | Ubicació |
| 1 | Castell de Corvin | Hunedoara, comtat de Hunedoara |
| 2 | Biblioteca Universitària Central de Bucarest | Bucarest |
| 3 | Castell de Bran | Bran, comtat de Brașov |
| 4 | Palau del Parlament | Bucarest |
| 5 | Castell de Peleș | Sinaia, vall de Prahova |
| 6 | Ciutadella de Făgăraș | Făgăraș, comtat de Brașov |
| 7 | Ateneu Romanès | Bucarest |
| 8 | Escultura de Decèbal | Iron Gates, Orșova, comtat de Mehedinți |
| 9 | Portes de ferro | Riu Danubi, Orșova, comtat de Mehedinți |
| 10 | Pas elevat de Basarab | Bucarest |
| 11 | Creu dels herois al pic Caraiman | Muntanyes Bucegi, muntanyes dels Carpats |
| 12 | Cascada Bigăr | Anina, comtat de Caraș-Severin |
| 13 | Mausoleu de Mărășești | Mărășești, comtat de Vrancea |

## Galeria

* El monestir de Voroneț dels monestirs pintats del municipi de Suceava
* Fortalesa daciana de Sarmizegetusa Regia
* Escultura rupestre del rei Decèbal
* Castell de Bran
* Carretera Transfăgărășan

## Vegeu també

* Set meravelles del món

## Referències

* ↑ Adam Popescu. «Iata cele 7 minuni ale Romaniei!». Evenimentul Zilei, 18-09-2007.
* ↑ «Cele 7 minuni ale Romaniei – la final !», 20-07-2012.
# Recinte fortificat de Trullars

El Recinte fortificat de Trullars és un recinte medieval d'estil romànic del segle xi que envolta la cellera originària del poble de Trullars, a la comarca del Rosselló, a la Catalunya Nord.
Està situat en el punt més alt del lloc on està situada l'antiga cellera de Trullars, al començament de la península formada per un gran meandre de la Cantarana.

## Història

Esmentat des del 844, Trullars va ser al llarg de l'edat mitjana un lloc clau a la zona de contacte de la Plana del Rosselló amb els baixos Aspres. Pertanyia a Rotruda, filla de Berà I, comte de Rasès i de Barcelona, qui cedí Trullars al seu fill Oriol, del qual passà a la seva germana Anna, vídua d'Alaric, comte d'Empúries, la qual cedí Trullars al comte Radulf i a la seva esposa Rilinda.
Apareix en els documents com una vila amb diversos vilars associats: Lintexetum, Tarracarias, Ceceranum i Lanetellum. Així, el 876 l'església de Sant Aciscle ja és esmentada com a villa Truliares cum omnes suos vilares, cum ipsa ecclesia in honore G. Asiscli, en una donació de l'esmentada Anna. Diversos esments més es donen al llarg de l'edat mitjana, relligant Trullars i la seva església als comtes del Rosselló, fins que al segle xi apareixen units al vescomtat de Castellnou. Finalment, el 1139 el bisbe Udalgar de Castellnou dona Trullars, amb la seva església, al capítol de canonges d'Elna. El senyoriu continuà en mans d'aquest capítol fins a la Revolució Francesa.

## Les restes del recinte

Els costats de llevant i tramuntana del recinte de Trullars estan en bona part encara conservats, a més que les cases que s'hi van construir poden amagar-ne encara fragments importants. A la zona de migdia hi ha una torre amb portal dessota força ben conservada, amb espitlleres a l'entorn i doble portal amb rastellera. L'aparell de la muralla és de còdols de riu, grossos, amb blocs de pedres trencades, tot unit amb un fort morter. En algunes zones formen filades inclinades. Es pot datar entre els segles xiii i xiv.

## Bibliografia

* Badia i Homs, Joan. «Castells i fortificacions del Rosselló anteriors al 1300: Recinte fortificat de Trullars». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «La cellera de Trullars». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 21 desembre 2015].