OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lobocheilos falcifer

Lobocheilos falcifer és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 33,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Java (Indonèsia) i a Sarawak (Borneo, Malàisia).

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1853. Nieuwe tientallen diagnostische beschrijvingen van nieuwe of weinig bekende vischsoorten van Sumatra. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 5. 495-534.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* ↑ Parenti, L.R. i K.K.P. Lim, 2005. Fishes of the Rajang basin, Sarawak, Malaysia. Raffles Bull. Zool. Supplement (13):175-208.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. i T. H. Hui, 2008. A synopsis of the genus Lobocheilos in Java, Sumatra and Borneo, with descriptions of six new species (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 19(1):27-58.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# FRF

FRF té els següents significats:
* Federació Romanesa de Futbol, màxima institució reguladora del futbol a Romania
* Federació Regionalista Francesa, partit polític històric de França
* FRF també és el codi ISO 4217 del franc francès, antiga moneda de França
* FrF també és la fórmula empírica del fluorur de franci, compost químic de franci (Fr) i fluor (F)
Viccionari
# Jingmen

* No s'ha de confondre amb Jiangmen.
Jingmen (xinès simplificat: 荆门; xinès tradicional: 荆門; pinyin: Jīngmén; Wade–Giles: Ching1mên2) és una ciutat a nivell de prefectura a la província de Hubei, a la República Popular de la Xina. Està situada al sud de les muntanyes Jingshan, a la riba esquerra del riu Han, afluent del Iang-Tsé. Jingmen es troba dins d'una zona on es planten cultius de cotó i d'oli. La població de la prefectura és de 2.873.687 habitants (cens de població de 2010). L'àrea urbana de la ciutat de Jingmen té una població d'uns 400.000 habitants. Jingmen s'anomena així, ja que antigament era la porta d'entrada a Jingzhou, una de les nou províncies i significa literalment la porta d'entrada a Jingzhou.

## Clima

Jingmen té un clima subtropical humit típic, amb gener el mes més fred i juliol el mes més calorós. La temperatura puja als 38 °C al migdia amb una humitat incòmoda al juliol, però també baixa dels 0 °C a l'hivern, amb neu cada any. Les pluges són abundants d'abril a setembre, amb menys a la tardor i l'hivern.

## Administració

El municipi de Jingmen consta de dos districtes, dues ciutats a nivell de comtat, un comtat i altres tres àrees de gestió no MoCA:
* Districte de Dongbao (东宝区)
* Districte de Duodao (掇刀区)
* Ciutat de Zhongxiang (钟祥市)
* Ciutat de Jingshan (京山市)
* Comtat de Shayang (沙洋县)
* Àrea de tecnologia avançada de Jingmen (荆门高新技术产业园区 o 荆门高新区)
* Zona Nova de Zhanghe (漳河新区)
* Districte de gestió de Qujialing (屈家岭管理区)
* Mapa
* Dongbao
* Duodao
* Comtat de Shayang
* Jingshan (ciutat)
* Zhongxiang (ciutat)

## Referències

* ↑ «Jingmen». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «zh:荆门市历史沿革». XZQH.org, 07-12-2011. [Consulta: 7 abril 2018]. «"2001年6月，{...}其中：京山县{...}沙洋县{...}钟祥市{...}东宝区{...}掇刀区{...}屈家岭管理区{...}沙洋监狱管理局{...}"»
* ↑ «2016 Statistical Area Numbers and Rural-Urban Area Numbers: Jingmen City» (en xinès). National Bureau of Statistics of the People's Republic of China, 2016. [Consulta: 7 abril 2018]. «"统计用区划代码 名称 420801000000 市辖区 420802000000 东宝区 420804000000 掇刀区 420821000000 京山县 420822000000 沙洋县 420881000000 钟祥市"»
* ↑ «Overview of Jingmen» (en xinès). Jingmen People's Government, 07-10-2016. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2019. [Consulta: 7 abril 2018]. «"现辖京山县、沙洋县、钟祥市、东宝区、荆门高新区·掇刀区、漳河新区、屈家岭管理区，"»
# Höxter

Höxter és una ciutat d'Alemanya, la capital del districte de Höxter, al Land de Rin del Nord-Westfàlia, a la regió de Westfàlia-Lippe. Es troba a una altitud de 96 m i la seu municipal té 15.558 habitants, mentre que el total del municipi té 34.487 habitants (2006). És a la riba del riu Weser.
El seu nom en llatí és Huxaria. Va formar part de la Lliga Hanseàtica.

## Localitats que el componen

* Albaxen
* Bosseborn
* Bödexen
* Brenkhausen
* Bruchhausen
* Fürstenau
* Godelheim
* Lüchtringen
* Lütmarsen
* Ottbergen
* Ovenhausen
* Stahle

## Monuments

Abadia medieval de Corvey, on hi ha la tomba del poeta August Heinrich Hoffmann von Fallersleben, autor de «Deutschlandlied».

## Agermanaments

Höxter està agermanada amb la ciutat de Corbie, del departament francès de Somme.

## Referències

* ↑ Corbie la petite ville des grandes émotions. «Villes jumelées Höxter (D)». Arxivat de l'original el 2008-03-11. [Consulta: 7 abril 2008].
# Marià Bataller i Llonch

Marià Bataller i Llonch (Castelló d'Empúries, Alt Empordà, 1885 - Granollers, Vallès Oriental, 17 de febrer de 1948) fou músic, director de coral i compositor de sardanes.
El 1912 es traslladà a Granollers on entrà a la cobla Catalònia per actuar-hi durant 35 anys. Va dirigir la coral La Lira de Montornès i l'Orfeó Granollerí. A aquesta darrera entitat tingué per subdirector el masnoví Felicià Maresma, i ambdós ensenyaren teoria musical i solfeig a l'Escola de Música de l'Orfeó.
Com a compositor, fou deixeble d'Enric Morera, i de la seva producció sardanística en destaquen Els gegants de Reus i Quina gatzara! (primer premi V Festa de la Sardana de Girona, 1925).
També va tenir com alumne de flabiol el penedesenc Josep Calvet Blanch.

## Obres

(Vegeu una relació més completa de les seves obres a )
Sardanes
* Bell esguard
* Dolors
* En Pere Japó
* L'enjogassada de casa
* Els gegants de Reus
* Joliu despertar
* Montserrat
* Núria
* Quina gatzara!
* Tot saltironejant

## Referències

* ↑ «Granollers». La Vanguardia, 06-10-1932, pàg. 22.
* ↑ «Marià Bataller, al web "Boig per la sardana"». [Consulta: 1r març 2014].
* ↑ http://www.ddgi.cat/quiosc/recursos/publicacio/exemplarDigital/diccionari-biografic-de-l-alt-emporda.pdf. Pàg. 167
# Formiguer escatós

El formiguer escatós (Drymophila squamata) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva pluvial del sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Formiguer escatós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# La Torna

La Torna fou una peça de teatre independent de la companyia Els Joglars estrenada el 1977 a Barbastre. Ha passat a la història especialment per haver estat causa d'un consell de guerra i d'un moviment popular sense precedents a Catalunya i Espanya en favor de la llibertat d'expressió.
L'obra es va estrenar al teatre Argensola de Barbastre (Osca) el 7 de novembre de 1977. El 2 de desembre, dos dies després d'estrenar-se al Teatre Bartrina de Reus (el Baix Camp), l'autoritat militar prohibeix l'obra i el director, Albert Boadella, és detingut i empresonat. S'inicià immediatament un consell de guerra contra diversos membres de la companyia.

## Argument

L'obra recrea els últims dies de la vida de Heinz Ches (el nom real del qual era Georg Michael Welzel) i la seva execució a garrot vil. A partir de les poques dades que es tenien sobre aquest home, es va construir una farsa en què tots els personatges actuaven amb caretes llevat del mateix Ches, víctima i testimoni de tota la trama que es bastia al seu voltant per intentar restar relleu a l'execució de l'anarquista català Salvador Puig i Antich el mateix dia 2 de març de 1974. Heinz Ches era presentat doncs, com la torna de Puig Antich.

## Censura teatral

A Espanya, als anys 70 la mort de Franco i l'arribada de la democràcia per si mateixa no van aixecar la censura que sobre el teatre havia imposat la precedent dictadura. Durant aquesta època hi hagué un moviment teatral molt compromès políticament, que es va anomenar "teatre independent", de renovada estètica i ús del text, que va esdevenir molt popular. Així, quan l'any 1977 la companyia Els Joglars va estrenar La Torna, uns membres de Els Joglars van ser empresonats. Aquest fet va donar peu a una campanya sobre la llibertat d'expressió que va finalitzar amb la fi de la censura teatral. En acabar la censura va finalitzar també la militància política d'aquests grups, la majoria dels quals va desaparèixer.

## La torna de la torna

Albert Boadella va estrenar en 2005 al Teatre Romea de Barcelona La torna de la torna, versió de la creació col·lectiva La torna de 1977. Això provoca un nou enfrontament amb els actors de la primera versió, que en reclamen la coautoria.

## Referències

* ↑ Mercè Saumell, El teatre contemporani, editorial UOC, 2006.ISBN 9788497884020 (català)
* ↑ «Ex miembros de Els Joglars reclaman la coautoría de La torna registrada por Boadella» (en castellà). ABC, 27-07-2005. [Consulta: 1r febrer 2014].
# Frigola

«Frigola o Frígola» té aquests significats:
* Frígola o farigola (Thymus vulgaris), subarbust de la família de les labiades (lamiaceae).
* Frígola (licor), licor de Menorca, Eivissa i Formentera
* Can Frigola (Cornellà del Terri), mas del municipi de Cornellà del Terri
* Can Frigola (Fontcoberta), mas del municipi de Fontcoberta
* Biografies:
** Eduard Frígola, mestre d'harmonia de Cassià Casademont
** Esteve Frigola, pintor i president honorífic de l'Agrupació Nacionalista Catalana a la Gran Bretanya
** Joan Frigola (Santa Coloma de Farners), compositor de sardanes
** Joan Frigola, alcalde de Palafrugell entre 1840 i 1841, vegeu llista d'alcaldes de Palafrugell
** Simó Frígola (València, segle xvi), jurista habilitat a les corts de Monsó del 1585
** Pasqual Frígola i Ahís (Atzeneta del Maestrat, 1822 – València, 1893), escriptor i polític valencià. Possiblement va ser fill o nebot de Vicenç de Frígola i Xetmar
** Benet Frigola i Arnau, fotògraf hostalriqueny de 1920 en endavant. El seu llegat artístic s'exposa a la sala d'exposicions del Castell d'Hostalric.
** Heliodor Frígola Calatayud (segle xix), músic i fundador de l'entitat Ateneu Musical de Cullera el 1896
** Bonaventura Frígola i Fajula (Castelló d'Empúries, 1835 – 1899), músic i compositor
** Narcís Frígola i Fajula (Castelló d'Empúries, 1842 – 1892), músic i compositor, germà de l'anterior
** Bartomeu Frígola i Frígola (Castelló d'Empúries, 1842 – Roses, 27 de juny del 1919), professor de música i regidor de l'ajuntament de Roses (1910-1911), cosí-germà dels dos anteriors
** Bonaventura Frígola i Frígola (Castelló d'Empúries, 1829 – Barcelona 1901), músic, mestre de capella i compositor, i germà de l'anterior
** Carles Frígola i Pallavicino (València, 1848 – Madrid, 1915), periodista i polític valencià que va ser vicepresident del Senat espanyol. Fill de Pasqual Frígola i Ahís
** Enric Frigola Viñas (Peratallada, 1946), periodista que ha treballat en diversos mitjans. El 2006, quan era cap de programes de Catalunya Cultura i Catalunya Música, va rebre el guardó Ofici de Periodista del Col·legi de Periodistes de Catalunya
** Santiago Frigola Segimon, professor universitari català, especialitzat en la recerca i la difusió de la llengua de signes catalana (LSC)
** Vicenç de Frígola i Xetmar (segles XVIII - XIX), militar, intendent de l'exèrcit de Catalunya el 1824. Publicà la Relación de los pueblos de que consta el Principado de Cataluña (1824), que va ser el primer nomenclàtor de Catalunya
# Faustino Cordón Bonet

Faustino Cordón Bonet (Madrid, 22 de gener de 1909 - 22 de desembre de 1999), va ser un farmacèutic i biòleg espanyol.
Doctor en farmàcia a la Universitat de Madrid, va destacar per les seves investigacions en el camp de la biologia evolutiva. Creador el 1979, de la fundació per a la investigació sobre la biologia evolucionista. També és net de Baldomero Bonet y Bonet, catedràtic de química orgànica de la Universitat de Madrid .
Autor de la teoria evolucionista recollida en la seva extensa obra que integra d'una manera crítica els coneixements de la ciència experimental i dona resposta a un nou ordre de problemes biològics: com sorgeixen?, quina és la naturalesa?, i quina és la seqüència evolutiva dels principals tipus d'éssers vius?. Caracteritza a aquests per la seva capacitat d'acció i experiència en el seu medi específic.
Postula l'existència d'éssers vius de tres nivells d'integració (un nivell constituït per les proteïnes globulars, un nivell constituït per les cèl·lules, i un nivell constituït pels animals), de manera que cada ésser que viu en un nivell és el resultat de l'acció conjunta dels éssers vius de nivell inferior que integren el seu soma.
Sistematitza el seu treball de recerca en la seva obra principal, Tratado de Biología Evolucionista (Tractat de Biologia Evolucionista), que divideix en tres parts:
A la seva mort va quedar pendent la part Tercera, encara que hi ha nombrosos texts en altres llibres en què avança la seva interpretació sobre ella.
Faustino Cordón va realitzar la part més important del seu treball científic durant la dictadura franquista, sempre des dels marges de les institucions acadèmiques de les quals va ser rebutjat primer pel seu compromís polític, i després per la seva actitud crítica amb la ciència oficial.
Va morir el mes de desembre de 1999 amb gairebé 91 anys.

## Bibliografia

* Inmunidad y automultiplicación proteica.
* Introducción al origen y evolución de la vida.
* La actividad científica y su ambiente social.
* La evolución conjunta de los animales y su medio.
* Pensamiento general y pensamiento científico.
* La función de la ciencia en la sociedad.
* Tratado evolucionista de biología. Parte Primera.
* Tratado evolucionista de biología. Parte Segunda. Volumen I.
* Tratado evolucionista de biología. Parta Segunda. Volumen II.
* La naturaleza del hombre a la luz de su origen biológico.
* Cocinar hizo al hombre.
* Historia de la bioquímica.

## Enllaços externs

* Página web oficial de Faustino Cordón, amb abundant informació i disponibilitat de descàrrega de gairebé la totalitat de la seva obra en format digital.
# Jingle (música)

El jingle és un efecte sonor curt que consisteix només en un eslògan o una melodia. És l'element principal de la puntuació radiofònica. Poden complir diferents funcions i es poden classificar en diversos tipus. Els més importants són:
* Jingle de programa. Usat per identificar un determinat programa.
* Jingle ID. És com un document d'identitat i serveix per identificar l'emissora.
L'eficàcia d'un jingle és essencial perquè s'ha d'imprimir en la memòria de qui ho escolta. Per aquesta raó ha de ser clar, curt i fàcilment identificable, per poder-se distingir aviat.
A la vegada, els jingles són importants perquè són part de la construcció del format radiofònic: també sintetitzen l'estil i l'ànima de l'emissora. Per totes aquestes raons, la creació dels jingles és confiada a professionals i és fruit d'estratègies de mercat i creativitats diferents.

## Bibliografia

* Lever, Franco; Rivoltella, Pier Cesare; Zanacchi, Adriano. La comunicazione. Il dizionario di scienze e tecniche. Roma, Rai-Eri, Elledici, Las, 2002. ISBN 88-397-1185-6.
# ISO 45001

La norma ISO 45001 "Occupational health and safety management systems -- Requirements with guidance for use" en català "Sistemes de gestió de salut i seguretat en el treball - Requisits i orientació per a l'ús", és una norma internacional que especifica els requisits per a un sistema de gestió de salut i seguretat ocupacional (en anglès: OH&S, en català SST) i proporciona indicacions per al seu ús, per permetre a les organitzacions proporcionar treballs segurs i saludables, prevenir accidents en el treball i problemes de salut, a més de millorar la SST de manera proactiva.
És aplicable a qualsevol organització que desitgi establir, implementar i mantenir un sistema de gestió per millorar la salut i la seguretat en el treball, eliminar els riscos i minimitzar-los (incloses les falles del sistema) i aprofitar les oportunitats de SST. Ajuda a una organització a aconseguir els resultats esperats del seu sistema de gestió.
D'acord amb la política de seguretat i salut de l'empresa en el lloc de treball, els resultats esperats d'un sistema de gestió SST inclouen:
* a) millora continuada dels serveis relacionats amb la SST;
* b) complir amb els requisits legals i altres requisits;
* c) assoliment dels objectius per a SST.
La ISO 45001 és aplicable a qualsevol organització, independentment de la seva mida, tipus i activitat. És aplicable als riscos de SST sota el control de l'organització, tenint en compte factors com són el context en el qual opera l'organització i les necessitats i expectatives dels seus treballadors i altres parts interessades.

## Història

La ISO 45001 va ser desenvolupada pels sistemes de gestió de salut i seguretat ocupacional ISO/TC 283, i publicat per primera vegada el 12 de març de 2018. ISO/TC 283 es va establir l'any 2013.
La norma va substituir el setembre de 2021, definitivament, l'OHSAS 18001, que fou l'estàndard de referència en salut i seguretat laborals durant dècades.

## Estructura de la norma

ISO 45001 adopta l'esquema "Estructura d'alt nivell" en 10 grups de requisits:
* Objecte i camp d'aplicació
* Referències normatives
* Termes i definicions
* Context de l'organització
* Lideratge i participació dels treballadors
* Planificació
* Suport
* Operació
* Avaluació de l'acompliment
* Millora

## Vegeu també

* Organització Internacional per a l'Estandardització

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-05-07. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ «Let the migration begin» (en anglès). ISO. [Consulta: 3 desembre 2022].
* ↑ «Migration Period Extended for ISO 45001: 2018». [Consulta: 3 desembre 2022].

## Enllaços externs

* ISO 45001—Occupational health and safety management systems -- Requirements with guidance for use
* ISO/TC 283—Occupational health and safety management systems
# Marià Berga i Valart

Marià Berga i Valart (Tarragona, 19 de març de 1802 - Barcelona, 10 de novembre de 1867) fou un músic i mestre de capella.

## Biografia

Fou fill dels músics Magí Berga, natural de Reus, i d'Anna Valart (Balart), de Tarragona. Segons Saldoni, regí com a mestre de capella a l'esglèsia de Santa Maria de Mataró entre 1821 i 1823 on gaudí d'una reconeguda reputació. El 1823 va ser l'any en què, a causa del seu tarannà liberal, emigrà a Amèrica. Tornà de Cuba el 1839. Morí sobtadament, a conseqüència d'un ictus segons la inscripció de defunció, a la plaça Palau de Barcelona el 10 de novembre de 1867.

## Obres

Es conserven uns goigs, dos motets, un rosari, un tedèum, un trisagi i una passió al Fons de la Capella de Música de Santa Maria de Mataró, al Museu-Arxiu de Santa Maria de Mataró.
* Gozos a las Santas Juliana y Seproniana (a 5 veus amb acompanyament d'orgue)
* Benedictus (motet a 1 veu amb acompanyament de viols, flauta, oboè i contrabaix)
* Benedictus (motet a 2 veus amb acompanyament de fagot, viols, flauta, oboè i contrabaix)
* Rosario (a 3 veus amb acompanyament de viols, flauta, trompes i contrabaix)
* Te Deum (a 4 veus i orquestra)
* Trisagio (a 4 veus amb acompanyament d'orgue)
* Pasión para el Viernes Santo (a 4 veus amb acompanyament de violí, oboè i baix)

## Referències

* ↑ «Baptismes (1802-1806). Pàg.17. Imatge 68». A.H.A.T. Tarragona. Parròquia de Santa Maria de la Catedral, 20-03-1802. [Consulta: 9 gener 2020].
* ↑ Llibre registre de defuncions de l'Ajuntament de Barcelona, any 1867, llibre 4t, número de registre 5892.
* ↑ «Obra de Marià Berga i Valart a l'IFMuC».

## Bibliografia

* GREGORI I CIFRÉ, Josep Maria; CABOT I SAGRERA, Neus. Fons del Museu-Arxiu de Santa Maria de Mataró. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació, 2010, p.24.
* MUJAL ELIAS, Juan. Leria. Historia de la Música. Lleida: Dilagro, 1975, p.117 i 122.
* VILAR I TORRENS, Josep Maria. «Berga[s] Valart, Marià», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999, vol. 2, p. 384.
# Francesc II Gattiluso

Francesc II Gattiluso (de naixement Jaume o Jacobo Gattiluso) era fill del genovès Francesc I Gattiluso i de la princesa romana d'Orient Maria, filla de l'emperador Joan V Paleòleg.
Va succeir com senyor de Lesbos al seu pare quan va morir el 6 d'agost de 1384 i va agafar el nom de Francesc II. El 1386 Enos es va unir voluntàriament als seus feus i en fou confiada la senyoria al germà del pare Nicolo I Gattiluso; l'emperador li va donar Focea (formalment la Maona dels Giustiniani de Quios va continuar tenint l'administració), Thasos, Lemnos, Imbros i Samotràcia.
Focea va passar a sobirania dels otomans el 1390.
Va morir el 26 d'octubre de 1410 i el va succeir el seu fill Jaume I Gattiluso (Jacobo Gattiluso).
# Lake Morton-Berrydale

Lake Morton-Berrydale és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 9.659 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Morton-Berrydale tenia 9.659 habitants, 3.245 habitatges, i 2.735 famílies. La densitat de població era de 298,6 habitants per km².
Dels 3.245 habitatges en un 43,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74,5% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 15,7% no eren unitats familiars. En l'11,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,98 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 28,7% de 45 a 60 i un 6,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 75.337 $ i la renda mediana per família de 80.516 $. Els homes tenien una renda mediana de 54.151 $ mentre que les dones 36.101 $. La renda per capita de la població era de 28.980 $. Aproximadament el 0,5% de les famílies i l'1,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Morton-Berrydale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Morton-Berrydale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Formatgeria

Una formatgeria és una botiga especialitzada en la venda de formatges. També es denomina formatgeria l'indret on es fabriquen els formatges, que pot anar d'una fàbrica industrial fins a un petit artesà dedicat a la fabricació d'aquest producte.