OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Alvarado y del Saz

Juan Alvarado y del Saz (* Agüimes, 23 de març 1855 - † Madrid, 1 de juny de 1935) fou un advocat i polític espanyol, que va ser ministre de Marina, d'Hisenda, de Gracia i Justícia i d'Estat durant el regnat d'Alfons XIII.

## Biografia

Estudià al Col·legi de San Agustín de Las Palmas de Gran Canària i es llicencià en Dret a la Universitat de Madrid. Iniciarà la seva carrera política de la mà d'Emilio Castelar, de qui en fou secretari, dins del Partit Demòcrata Possibilista, del que passarà, en 1893, a militar en el Partit Liberal.
Fou elegit diputat pel districte de Sariñena (província d'Osca) des de les eleccions generals espanyoles de 1886 fins a les eleccions generals espanyoles de 1923. Fou vicepresident del Congrés dels Diputats en 1901 i 1905. Gràcies a les seves gestions es va construir el primer port d'Arinaga i l'edifici de la Comandància de Marina de Telde.
Va ser ministre de Marina entre el 6 de juliol i el 30 de novembre de 1906, en un govern presidit per José López Domínguez. Entre el 21 d'octubre de 1909 i el 9 de febrer de 1910 ocuparia la cartera d'Hisenda en un gabinet presidit per Segismundo Moret. Tornaria a formar part d'un govern, en aquest cas presidit pel comte de Romanones, ocupant la cartera de Gracia i Justícia entre l'11 d'octubre de 1913 i el 19 d'abril de 1917, data en la qual passaria a ocupar la cartera de ministre d'Estat fins a l'11 de juny de 1917 sota la presidència de Manuel García Prieto.
El 1922 va presidir la Comissió Parlamentària encarregada d'estudiar l'expedient Picasso per tal de depurar les responsabilitats pel desastre d'Annual. En aquesta comissió també hi figurava el canari Leopoldo Matos y Massieu.

## Referències

* ↑ Fallecimiento del ex ministro D. Juan Alvarado, ABC, 2 de juny de 1935
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ El Calero Bajo recuerda en su callejero a Juan Alvarado del Saz, Telde Actualidad, 18 de juliol de 2013
# Habitatges al carrer del Remei, 8-10 (Vic)

Els Habitatges al carrer del Remei, 8-10 és una obra barroca de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edificis civils. Dues cases de carrer entre mitgeres que consten de planta baixa i dos pisos. A la planta s'hi obren dos grans portals rectangulars amb brancals i les llindes de pedra, una de les quals està esculpida i duu la data de 1788 i a l'altra hi ha una inscripció pintada que diu "Sargento". Entre els dos portals hi ha una portelleta que mena a l'escala i que sembla fruit d'una reforma.
Al primer pis s'hi obren dos balcons amb llosana de pedra i baranes de forja. Al segon pis hi ha un balcó i el seu simètric convertit en finestra.
El voladís és força ampli i és recobert de llosetes i colls de biga. Només sembla habitat un dels pisos. Caldria restaurar-los.

## Història

Edificis, l'origen dels quals podem situar-lo al segle xviii, concretament al 1788 amb possibles petites intervencions posteriors.
L'origen més remot del carrer del Remei el podem trobar al construir-se l'oratori a l'extrem del carrer Sant Pere als segles xiii i xiv. Lloc de culte que va desaparèixer al segle xviii quan es feu el traçat de la carretera de Sentfores. Aleshores el temple es traslladà a l'altre extrem de l'actual carrer del Remei i s'hi establiren els Franciscans fins que el 1936 fou incendiada. El 1958 s'hi bastí l'església actual.
El carrer va patir les conseqüències de l'aiguat de 1863 que va malmetre gran part de les cases del carrer.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Habitatges al carrer del Remei, 8-10». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Kalanchoe laxiflora

Kalanchoe laxiflora és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, que pertany a la família Crassulaceae.

## Descripció

És una planta perenne, totalment glabra, de 50 cm d'alçada.
Les tiges són erectes, ramificant-se des de la base; les tiges florides, inicialment postrades a la base i arrelant, i després ascendents.
Les fulles són peciolades, de color verd a verd blavós, generalment vores vermelles, de vegades amb taques marrons o vermelles; pecíol prim, de 1,5 a 6 cm de llarg; làmina més o menys ovada, de 2 a 6 cm de llarg i de 1,5 a 3,5 cm d'ample, punta obtusa, base més o menys clarament auriculada (aurícules que varien de molt reduïdes a grans), els marges crenats de manera visible, amb propàguls a les dents.
Les inflorescències amb cimes corimbiformes denses, peduncles a 50 cm, pedicels molt esvelts, de 8 a 16 mm.
Les flors són pèndules; calze groc-verd, vermell ataronjat a violeta; tub de 5 a 12 mm; sèpals més o menys deltoides, aguts, de 3 a 7 mm; corol·la de color vermell, vermell-violeta, rosa, taronja rosa, taronja-vermell, taronja-groc a groc pàl·lid, tub de corol·la cilíndric, de 10 a 20 mm; pètals obovats, obtusos, de 3 a 5 mm de llarg i de 2,5 a 3 mm d'ample.
És similar a en hàbit a l'espècie K. fedtschenkoi. El tàxon és molt variable en la mida del calze i la corol·la, així com en el color de les flors i les fulles.

## Distribució

Planta endèmica de l centre de Madagascar. Creix entre roques.

## Taxonomia

Kalanchoe laxiflora va ser descrita per John Gilbert Baker (Baker) i publicada al Journal of the Linnean Society. Botany. London. 22: 472. 1887.

### Etimologia

Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
laxiflora: epítet de les paraules llatines laxus que significa 'fluix' i florus que significa 'florit', en referència a la separació relativament àmplia entre flors individuals en cada cima.

### Sinonímia

* Kitchingia laxiflora (Baker) Allorge-Boiteau (1995)
* Bryophyllum crenatum Baker (1883) / Kalanchoe crenata (Baker) Hamet (1907)
* Kalanchoe tieghemii Hamet (1914)
* Kalanchoe laxiflora ssp. stipitata Boiteau & Mannoni (1949)
* Kalanchoe laxiflora ssp. subpeltata Boiteau & Mannoni (1949)
* Kalanchoe laxiflora ssp. violacea Boiteau & Mannoni (1949)
* Bryophyllum laxiflorum (Baker) Govaerts (1996)

## Referències

* ↑ «Kalanchoe laxiflora». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Kalanchoe laxiflora Baker». International Plant Names Index.
# Guitarra saxona

És un tipus de guitarra amb cordes de metall, que el seu so es genera mitjançant la vibració de les cordes que s'amplifiquen en una caixa acústica de fusta o algun acrílic. Els models més habituals són:
* de 6 cordes
* de 12 cordes, constituïdes per 6 ordres de 2 cordes cada una; normalment, les dues cordes d'un mateix ordre poden anar afinades a l'uníson o a l'octava.
L'adjectiu "acústica" és presa directament de l'anglès "acoustic guitar", per l'ús que fan d'ell els anglòfons per distingir la guitarra de caixa sense electrificació de la guitarra elèctrica. Realment, totes les guitarres que no són elèctriques, com la guitarra clàssica o l'espanyola, són acústiques, al comptar amb una caixa de ressonància i sonar per si mateixes sense necessitat d'utilitzar un sistema d'amplificació extern. Malgrat tot, el català sembla reservar l'adjectiu "acústica", tractant-se de guitarres, únicament per aquelles que, sense ser elèctriques, tenen les cordes de metall. En català, la denominació correcta d'aquest instrument és "guitarra saxona".
Aquest tipus de guitarra deriva principalment dels dissenys de C. F. Martin i Orville Gibson, lutiers nord-americans que desenvolupen la seva activitat principalment a finals del segle xix. Per això, els nord-americans distingeixen entre les guitarres acústiques, les guitarres de cordes de metall (també conegudes per "western guitars" o "steel guitars") i les guitarres de cordes de niló, que serien les guitarres clàssiques, espanyola, flamenca, portuguesa, etc.

## Vegeu també

* Guitarra llatina
* Guitarra anglesa
* Guitarra portuguesa
# Habitatges carrer Marquès de Cornellà, 48-54 (Cornellà de Llobregat)

Els Habitatges al carrer Marquès de Cornellà, 48-54 és una obra noucentista de Cornellà de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatges de tipus popular entre mitgeres de planta baixa i pis, amb força obertures allindades, algunes d'elles amb els marcs decorats amb motllures de pedra. Al primer pis hi ha balcons amb barana de ferro forjat. Les cobertes no es veuen i hi ha una petita cornisa a modus de remat. La façana és simètrica, on la decoració que remarca la part alta i central de finestres i portes. Hi ha una franja decorativa a la part més alta de la façana.

## Història

Habitatges de tipus popular construïts vers la dècada dels anys 20 del segle xx.

## Referències

* 1 2 «Habitatges al carrer Marquès de Cornellà, 48-54». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 gener 2019].
# Karate Kid

«Karate Kid o The Karate Kid» té aquests significats:
# Lliga cèltica de rugbi 2021-2022

La Lliga cèltica de rugbi 2021-2022 és la temporada 2021-2022 de la Lliga cèltica de rugbi on el vigent campió són el Leinster Rugby que defensa el títol conservat la temporada passada. S'inicià el 24 de setembre del 2021 i acabarà el 18 de juny del 2022.

## fase preliminar

| Clubs | BRT | Bulls | CB | CR | ER | GW | LR | Lions | S | MR | NGD | O | Shks | St | UR | Z |
| Benetton Rugby Treviso | | | | | 28 – 27 | 19 – 18 | | | | | | 26 – 29 | | 22 – 18 | | |
| Bulls | | | | | | | | | | | | | | | | |
| Cardiff Blues | | 19 – 29 | | 33 – 21 | | | | | | | 31 – 29 | | 23 – 17 | | | |
| Connacht Rugby | | 34 – 7 | | | | | | | | | 22 – 35 | 46 – 18 | | | 36 – 11 | |
| Edinburgh Rugby | 24 – 10 | 17 – 10 | | | | | | | 26 – 22 | | | | | 20 – 20 | | |
| Glasgow Warriors | | | | | | | 15 – 31 | 13 – 9 | | | 33 – 14 | | 35 – 24 | | | |
| Leinster Rugby | | 31 – 3 | | 47 – 19 | | | | | 50 – 15 | | | | | | 10 – 20 | 43 – 7 |
| Lions | | | | | | | | | | | | | | | | |
| Scarlets | 34 – 28 | | | | | | | 36 – 13 | | 13 – 43 | | | | | | |
| Munster Rugby | | | | 20 – 18 | | | | | | | | | 42 – 17 | 34 – 18 | | |
| Newport Gwent Dragons | | | | | 14 – 30 | | 6 – 7 | | | | | 23 – 27 | | 10 – 24 | | |
| Ospreys Rugby | | | 18 – 14 | | | | | | | 18 – 10 | | | 13 – 27 | | 19 – 13 | |
| Sharks | | 30 – 16 | | | | | | | | | | | | | | |
| Stormers | | | | | | | | 19 – 37 | | | | | | | | |
| Ulster Rugby | 28 – 8 | | | | | 35 – 29 | | 26 – 10 | | | | | | | | |
| Zebre | | | | | 10 – 27 | 6 – 17 | | 26 – 38 | | | | | | | 3 – 36 | |

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Oriola (Odèn)

Oriola és una masia situada al municipi d'Odèn, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 589.
# Miguel N'Zau Puna

Miguel Maria N'Zau Puna és un polític i militar angolès. El 1966 va participar en la fundació d'UNITA, grup rebel anticomunista que va lluitar contra el MPLA en la Guerra Civil angolesa. De 1968 a 1989 fou secretari general d'UNITA i el 1982 fou comandant del Front Nord-Oest. Ascendit a general, fou escollit ministre de l'interior d'UNITA, però poc abans de les eleccions generals d'Angola de 1992 va abandonar Unita amb Antonio da Costa Fernandes denunciant el fet que presumptament el líder d'UNITA Jonas Savimbi va ordenar els assassinats de Wilson dos Santos, delegat d'UNITA a Portugal, i Tito Chingunji, un dels predecessors de Costa Fernandes. Les morts de Dos Santos i Chingunji i les defeccions de Fernandes i Puna afebliren les relacions entre els Estats Units i UNITA i danyaren seriosament la reputació internacional de Savimbi. Després de la seva defecció ingressà en el MPLA, amb el que fou nomenat viceministre d'administració del territori de 1997 a 1999. Del 28 de setembre de 2000 a 2008 fou ambaixador d'Angola al Canadà i diputat a l'Assemblea Nacional d'Angola a les eleccions legislatives d'Angola de 2008.

## Referències

* ↑ Antigo “braço direito” de Savimbi revela que falta de sorte ditou derrota da UNITA, clube-k, 30 de maig de 2015
* ↑ Meredith, Martin. The Fate of Africa: From the Hopes of Freedom to the Heart of Despair: A History of 50 Years of Independence, 2005, p. 604.
* ↑ «A Unita do Dr. Savimbi matava e não dava explicações a ninguém!» Arxivat 2017-05-30 a Wayback Machine., angonoticias, 19 d'abril de 2004
* ↑ Perfil de Miguel N'Zau Puna al web de l'Assemblea Nacional
* ↑ Nzau Puna adere ao MPLA e apela ao voto, angonoticias, 26 d'agost de 2008
# Gubaliana

Gubaliana és una Seu titular de l'Església Catòlica Romana, amb la categoria de diòcesi, establerta el 1933 a la província Bizacena, l'actual Tunísia. El nom apareix en manuscrits antics i indica un indret pròxim a una antiga gran ciutat.

## Bisbes titulars

* Àngel Morta i Figuls † (nomenat el 19 de gener de 1965 i fins a la seva mort, el 20 de juny de 1972)
* Alberto Jover Piamonte † (nomenat el 28 de desembre de 1974, i fins al seu nomenament com a arquebisbe de Jaro, el 2 d'abril de 1986)
* Orlando Romero Cabrera (Nomenat el 26 de maig de 1986, i fins al seu nomenament com a bisbe de Canelones el 25 d'octubre de 1994)
* Otto Georgens (Nomenat el 27 de gener de 1995)

## Referències

* ↑ «Gubaliana (Titular See) [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ Toulotte, Anatole. Géographie de l'Afrique chrétienne (en francès). Oberthur, 1894, p. 79.
* ↑ Boletín Oficial de la Archidiócesis de Madrid, 15-06-1972, pàg. 486-488.
* ↑ «Bishop Angel Morta Figuls [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ «Archbishop Alberto Jover Piamonte [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ «Bishop Orlando Romero Cabrera [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ «Bishop Otto Georgens [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 28 gener 2023].
# José María Álvarez del Manzano

José María Álvarez del Manzano y López del Hierro (Sevilla, 17 d'octubre de 1937), és un polític espanyol.

## Biografia

Encara que va néixer a Sevilla viu a Madrid des dels tres anys. Va estudiar als jesuïtes de Chamartín. Es va llicenciar en Dret a la Universitat de Madrid. Ha estat Alcalde de Madrid de 1991 a 2003. Sota el seu mandat es va llançar la idea de la candidatura de Madrid als Jocs Olímpics de 2012. Està llicenciat en Dret per la Universitat Complutense. Actualment presideix IFEMA (Institut de Fires i Exposicions de Madrid). Està casat amb María Eulalia Miró Ramírez i té quatre fills: José, María, Marta i Mónica.
El 1963 va aprovar les oposicions per al Cos d'Inspectors Tècnics de Timbre de l'Estat (ara Cos Superior de Finances de l'Estat). Ha treballat en les Delegacions d'Hisenda de Ciudad Real, Badajoz, Toledo, Santander, Biscaia i en la Diputació d'Àlaba. Des de 2003, és president de la Junta Rectora d'IFEMA, l'organisme que gestiona els recintes firals i palaus de congressos de la capital d'Espanya. També ha estat professor en un institut a Vitòria

## Càrrecs exercits

* Sotssecretari d'Agricultura (1977-1978).
* Regidor de l'Ajuntament de Madrid (1979-2003)
* Portaveu del Grup Centrista a l'Ajuntament de Madrid (1980-1983)
* Portaveu del Grup Popular a l'Ajuntament de Madrid (1983-1991)
* Primer tinent d'Alcalde de Madrid (1989-1991)
* Alcalde de Madrid (1991-2003)
* President d'IFEMA (Des de 2003).

## Referències

* ↑ «El señor Alvarez del Manzano, nombrado consejero delegado de Mercamadrid». El País, 04-05-1978.

## Enllaços externs

* (castellà) Currículum al diari ABC
# Gwo ka

Gwo-ca (Tambor gran en crioll) és una quàdruple entitat: dansa, música, instrument i cant provinent les illes que formen Guadalupe amb orígens de l'època de l'esclavitud. Els set ritmes que componen la música Gwo-ca:
* Lewoz- el ritme de la guerra.
* Kaladja- simbolitza les dificultats de l'amor.
* Pagenbel- pas que simbolitza el tall de la canya de sucre.
* Toumblak- el ball de la fertilitat.
* Grage- ritme usat quan treballen en agricultura.
* Roulé- Vals crioll.
* Mindé- el ritme de carnestoltes.
El gwoka guadalupeny va ser designat com a Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat per la Unesco el 26 de novembre de 2014.
Present en tots els grups ètnics i religiosos de la població de l'illa de Guadalupe, el "gwoka" és una expressió cultural que combina els cants responsorials en crioll guadalupeny, les danses i els sons de tambors anomenats "ca". En la seva forma tradicional, el "gwoka" agrupa aquests tres àmbits d'expressió i valora en particular els dots individuals d'improvisació. Els participants i el públic formen un cercle en el qual van entrant, per torn, els ballarins i solistes, que es col·loquen davant de l'orquestra de tambors. En públic toca les palmes i corea la tornada imposat pel solista. Són milers de persones les que practiquen el "gwoka" en vetllades públiques a l'aire lliure, en què el cercle format pels assistents es converteix en el lloc de revelació i valorització del talent individual dels participants. Els coneixements pràctics necessaris per saber tocar i fabricar els "ca", es transmeten de manera informal al si de les famílies i cercles d'amics, tot i que cada vegada és més freqüent que s'adquireixin en tallers del sistema d'educació formal o en escoles de dansa i música tradicionals. El "gwoka" és un dels elements culturals més característics de la societat guadalupenya i els seus practicants actuals estan explorant noves vies per les seves músiques, danses i cants. Aquest element del patrimoni cultural està vinculat a moments importants de la vida de les persones, festivitats i esdeveniments d'índole cultural o profana, i també acompanya els moviments de protesta de caràcter social i polític. El "gwoka" reforça la identitat de la comunitat i infon un sentiment d'autoestima col·lectiva i orgull individual, transmetent valors de convivència, resistència i dignitat.(UNESCO/BPI)

## Referències

* ↑ «Deu nous elements a la Llista representativa del patrimoni cultural immaterial» (en espanyol). Unescopress, 26-11-2014. [Consulta: 28 novembre 2014].
* ↑ El gwoka: músiques, cants, danses i expressions culturals representatives de la identitat guadalupenya

## Enllaços externs

* El gwoka: músiques, cants, danses i expressions culturals representatives de la identitat guadalupenya a la pàgina web de la Unesco
# Lliga d'Acció Meridional

Lliga d'Acció Meridional-AT6 és un partit polític italià creat a Tàrent per Giancarlo Cito, director de la televisió local Antena Tarent 6, a començaments dels anys 1990 per tal de reclamar al govern italià que es preocupés més de les regions del Mezzogiorno.
A les eleccions legislatives italianes de 1992 va estar present en algunes circumscripcions de la Cambra i Senat, però no va obtenir escons. Més èxit va tenir a les municipals de 1993, quan Cito assolí ser escollit alcalde de Tàrent. A les legislatives de 1994 Pietro Cerullo fou elegit diputat per Tarent-Italia-Monte Granaro.
El 1996 Cito fou suspès del seu càrrec acusat d'associació mafiosa, però gràcies a la seva aliança amb el Pol de les Llibertats, el seu estret col·laborador Mimmo de Cosmo fou nomenat alcalde.
Alhora, se mostrà bel·ligerant contra els intents secessionistes de la Lliga Nord. Cito va promoure una manifestació a Chioggia el 15 de setembre de 1996, el mateix dia que Bossi organitzava la seva als marges del Po i a Venècia, alhora que el 1997 Cito es presentava com a candidat a l'ajuntament de Milà. Es presentà a les eleccions europees de 1999 amb l'extrema dreta Forza Nuova, però només obté 93.000 vots i cap escó. A les eleccions legislatives italianes de 2001 només es va presentar a la Pulla i Cito només va obtenir el 14% dels vots.
Inhabilitat Giancarlo Cito, el seu fill Mario Cito es presentà a l'alcaldia de Tàrent el 2007, però només treu el 15,44% dels vots. A les eleccions legislatives italianes de 2008 es presenta dins les llistes del Moviment per l'Autonomia per Pulla, però tampoc obtenen representació.

## Resultats electorals

| | Vots | % | Escons |
| Legislatives 1992 | Cambra | 53.993 | 0,14 | - |
| Senat | 49.769 | 0,15 | - |
| Legislatives 1994 | Cambra | 59.873 | 0,15 | 1 |
| Senat | 54.395 | 0,16 | - |
| Europees 1994 | 224.033 | 0,68 | - |
| Legislatives 1996 | Cambra | 72.062 | 0,19 | 1 |
| Senat | 66.750 | 0,20 | - |
| Europees 1999 | 94.181 | 0,30 | - |
| Legislatives 2001 | Cambra | 23.779 | 0,06 | - |
| Senat | 19.914 | 0,06 | - |
# Ocell ombrel·la ullblanc

ocell ombrel·la ullblanc (Cephalopterus ornatus) és una espècie d'ocell de la família dels cotíngids (Cotingidae) que habita la selva humida sud-americana a l'est de Colòmbia, sud de Veneçuela, Guyana, est de l'Equador, del Perú i de Bolívia, i nord del Brasil.

## Referències

* ↑ «Ocell ombrel·la ullblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/02/2023(català)
# Moviment de Protecció dels Ferrocarrils

Després del final de la Primera Guerra Sinojaponesa (1895) i un cop finalitzada la Rebel·lió dels bòxers fins i tot l'emperadriu s'adonava que la Xina no podria sobreviure sense reformes. El 1908 Pu Yi accedeix al tro però, finalment, dinastia Qing va sucumbir arran de dos conflictes : el Moviment de Protecció dels Ferrocarrils (xinès simplificat:保路运动; xinès tradicional: 保路運動) i l'aixecament de Wuchang.
El govern manxú es va proposar nacionalitzar el transport ferroviari i posar-lo sota el control d'estrangers,que els havien finançat i construït, davant la impossibilitat de no poder dur a terme línies noves mitjançant fons autòctons. El 1911 esclaten incidents (protestes i vagues) que en ser reprimides durament van derivar en una onada antimanxú i, finalment, els republicans amb la col·laboració de societats secretes van forçar la situació i van iniciar la revolució Xinhai.

## Bibliografia

* Historical Dictionary of Modern China (1800-1949) de James Z. Gao. ISBN 978-0810849303. ISBN 0810849305. Pàgs. 291-292 i 433.
* The Railway Protection Movement in Szechuan in 1911 d'Ichiko Chuzo，"The Railway Protection Movement in Szechuan in 1911" Memoirs of the Research Department of the Tokyo Bunko,Tokyo．14：50-57(1955).

## Enllaços externs

* http://alphahistory.com/chineserevolution/xinhai-1911-revolution/
* http://www.academia.edu/10362543/Speech_Activities_and_Social_Mobilization_The_Sichuan_Railway_Protection_Movement_of_the_Late_Qing_Dynasty
* https://escholarship.org/uc/item/8xm2w2h4#page-444
* http://www.mh.sinica.edu.tw/MHDocument/PublicationDetail/PublicationDetail_1157.pdf Arxivat 2015-04-14 a Wayback Machine.
# Gwes

Els gwes (o mbatos, o nglwes) són els membres del grup ètnic que té com a llengua materna el mbato i que viuen al sud-est de Costa d'Ivori, al Districte d'Abidjan i a la regió de Comoé Meridional. Hi ha entre 25.000 (1988), 38.000 (joshuaproject) i 40.000 gwes. El seu codi ètnic al joshuaproject és NAB59k i el seu ID de poble és 19062.

## Situació geogràfica i pobles veïns

El territori mbato està situat a la subprefectura de Petit Alépé, al districte d'Abidjan i a la riba oriental del riu Comoé, a la regió de Comoé Meridional. Aquest territori està situat al nord de Grand-Bassam, a l'oest de Bonoua, al sud d'Alépé i a l'est del Bosc de la Nguechie.
Segons el mapa lingüístic de Costa d'Ivori, els gwes limiten amb els abures, a l'est; amb els attiés al nord i amb els ebriés i els betis, a l'oest.

## Economia

L'agricultura és la principal activitat econòmica del gwes. Molts són agricultors de subsistència i altres treballen en cooperatives que cultiven oli de palma, coco, cassava i plàtans.

## Llengua

La llengua materna dels gwes és el mbato. A més a més, aquests també parlen l'anyin i l'attié.

## Religió

Segons el joshuaproject, el 90% dels gwes són cristians, el 8% creuen en religions tradicionals africanes i el 2% són musulmans. La meitat dels gwes cristians són catòlics, el 30% són protestants i el 20% pertanyen a esglésies independents. El 4% dels gwes cristians pertanyen a moviments evangelistes. Segons el peoplegroup els gwes practiquen un cristianisme marginal que, formalment és cristianisme però no pot ser considerat d'aquesta manera a nivell teològic.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mbato, a language of Côte d'Ivoire». ethnologue. [Consulta: 19 octubre 2015].
* 1 2 «Language: Mbato». joshuaproject. [Consulta: 19 octubre 2015].
* 1 2 3 4 «People name: Gwa of Cote d'Ivoire». peoplegroups. [Consulta: 19 octubre 2015].
* 1 2 3 «Nglwa, Mbato in Cote d'Ivoire». joshuaproject. [Consulta: 19 octubre 2015].
* ↑ «Mapa lingüístic de Costa d'Ivori. El mbato és el número 73». ethnologue. [Consulta: 19 octubre 2015].