OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nags Head

Nags Head és un poble dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 2.700 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nags Head tenia 2.700 habitants, 1.138 habitatges i 726 famílies. La densitat de població era de 159,4 habitants per km².
Dels 1.138 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,2% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 30,7% entre 25 i 44, un 28% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.095 $ i la renda mediana per família de 61.302 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.289 $ mentre que les dones 30.139 $. La renda per capita de la població era de 30.157 $. Entorn del 4,4% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nags Head». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nags Head». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Gorka Larrea García

Gorka Larrea (Sant Sebastià, 7 d'abril de 1984) és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Format al planter de la Reial Societat, debuta amb el primer equip la temporada 03/04. Durant les següents temporades tindria diverses aparicions esporàdiques amb els donostiarres, alternant-lo amb el filial o amb una cessió a la UD Almeria.
L'estiu del 2008 fitxa pel Llevant UE, de Segona Divisió, amb el qual aconsegueix l'ascens i la permanència a Primera. El 2011 fitxa pel CD Numancia.
Ha estat internacional amb les categories inferiors espanyoles. Amb la sub-23, va guanyar la medalla d'or dels Jocs de la Mediterrània del 2005.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Lucía Carreras

Lucía Carreras (Ciutat de Mèxic, Mèxic, 1973) és una directora de cinema mexicana. Carreras va néixer a Ciutat de Mèxic, però de petita es va traslladar a Guadalajara. Va estudiar Ciències de la Comunicació a l'ITESO de Guadalajara, a més d'un mestratge en guió a la Universitat Intercontinental (UIC) de Ciutat de Mèxic. Compta, a més, amb estudis de gènere, direcció d'actors i muntatge. La seva opera prima «Nos vemos, papá» (Fins aviat, pare), llargmetratge estrenat l'any 2012, va tenir bona acollida per part de la crítica i va exhibir-se en diversos festivals de Mèxic. També va participar com coguionista en la pel·lícula Any de traspàs de Michael Rowe. Aquesta obra va guanyar una Càmera d'Or a la millor opera prima al Festival de Cannes.

## Filmografia
### Com a guionista

* Año bisiesto (2010, com a guionista)
* La jaula de oro (2013, com a guionista, Premi Ariel per Millor Guió Original, 2014)

### Com a directora

* Nos vemos papá (2012)
* La casa más grande del mundo (2015)
* Tamara i la Catarina (2016)

## Referències

* ↑ «Diez directoras mexicanas contemporáneas | FICM» (en castellà). [Consulta: 17 setembre 2016].
* 1 2 3 «Un gran año para Lucía Carreras» (en castellà), 19-08-2013. Arxivat de l'original el 2016-12-27. [Consulta: 20 setembre 2016].
* ↑ «Lucía Carreras estrena en el Festival de Toronto "Tamara y la Catarina"». [Consulta: 20 setembre 2016].
# Gonguembo

Gonguembo és un municipi de la província de Kwanza-Nord. Té una extensió de 1.400 km² i 6.865 habitants. Comprèn les comunes de Camame, Cavunga i Quilombo dos Dembo. Limita al nord amb els municipis de Bula Atumba i Banga, a l'est amb el de Lucala, al sud amb el de Golungo Alto, i a l'oest amb el de Pango-Aluquém.

## Referències

* ↑ Gonguembo al web del cens d'Angola 2014
# Ministeri de Transport i Comunicacions de Lituània

El Ministeri de Transport i Comunicacions de Lituània (en lituà: Lietuvos Respublikos susisiekimo ministerija) és un dels catorze ministeris del Govern de Lituània. Té la seu a la capital Vílnius. És la principal institució a Lituània, que coordina el transport per carretera, ferrocarril, aire i aigua, sector de les comunicacions postals i electròniques i posa en pràctica l'estratègia i la política del govern de l'estat. El Ministeri de Transports i Comunicacions és una institució pressupostària finançada a càrrec del pressupost de l'Estat de la República de Lituània. L'actual ministre responsable des del 13 de desembre de 2012 és Rimantas Sinkevičius del Partit del Treball.

## Història

Quan Lituània va recuperar la seva independència el nou Govern es va formar el 22 de març de 1990, i el Ministeri de Transports i Comunicacions es va restablir a la mateixa data. Des dels primers dies de les seves activitats les tasques més importants del Ministeri inclouen fer-se càrrec del sector del transport a la subordinació dels ministeris de tota la Unió, la creació de la nova estratègia de transport i el seu sistema legal, juntament amb la integració del sector del transport de Lituània en el transport de la xarxa europea.

## Funció i responsabilitats

El Ministeri pretén:
* complir amb els requisits de la legislació de la Unió Europea en els àmbits dels transports, correus i comunicacions electròniques;
* modernitzar la infraestructura de transport;
* integrar les principals carreteres del país a les xarxes transeuropees;
* permetre el desenvolupament dels negocis de transport i la competència transparent;
* millorar el transport i la qualitat del servei de comunicació;
* promoure el transport multimodal, centres logístics, lloc públic;
* coordinar les activitats en els sectors de transport, correus i comunicacions electròniques;
* participar en el desenvolupament de la política de seguretat del tràfic a tots els mitjans de transport;
* participar en el desenvolupament de la política sobre la reducció dels impactes ambientals negatius a les àrees de transport.

## Llista de ministres

| Període | Nom |
| 29-03-1990 – 12-12-1996 | Jonas Biržiškis |
| 10-12-1996 – 25-11-1998 | Algis Žvaliauskas |
| 6-01-1999 – 9-11-2000 | Rimantas Didžiokas |
| 9-11-2000 – 24-02-2001 | Gintaras Striaukas |
| 24-02-2001 – 12-07-2001 | Dailis Alfonsas Barakauskas |
| 5-07-2001 – 14-05-2005 | Zigmantas Balčytis |
| 10-06-2005 – 18-07-2006 | Petras Čėsna |
| 19-07-2006 – 8-12-2008 | Algirdas Butkevičius |
| 9-12-2008 – 13-12-2012 | Eligijus Masiulis |
| 13-12-2012 – | Rimantas Sinkevičius |

## Vegeu també

* Govern de Lituània

## Referències

* «Regulations of the Ministry of Transport and Communications of the Republic of Lithuania». Ministry of Transport and Communications of the Republic of Lithuania, 13-10-2010. Arxivat de l'original el 2013-12-11. [Consulta: 7 desembre 2013].
# Joan Gatell i Folch

Joan Gatell i Folch (Altafulla, Tarragonès, 1829 - 1902) va ésser un enginyer que signà el Missatge a Irlanda (1886) i el Missatge a la Reina Regent (1888), redactat per Àngel Guimerà.

## Referències

* ↑ «El Missatge a la Reina Regent de 1888 - Sapiens.cat». [Consulta: 23 setembre 2021].
* Rovira i Gómez, Salvador J.: Aproximació al coneixement d'en Joaquim Gatell i Folch (El "Caid Ismail"). Altafulla, Reial Societat Arqueològica Tarraconense, 1976.
# La Vinya Nova

la Vinya Nova és una masia a la partió entre els termes del Bruc i de Collbató. Al segle xvi va ser adquirida pel monestir de Montserrat. Anteriorment hi havia un nucli inicial al Mas Bernarda que va ser ampliat per a utilitzar-lo per a descans dels monjos del monestir que avui resta en ruïnes. El 1821, amb la desamortització fou posada en venda. Casa-masia de grans dimensions de planta rectangular. De planta baixa i un pis amb diverses edificacions annexes totes cobertes a dues aigües amb teula àrab. Els ràfecs de coberta són ben treballats. Una de les dependències més destacades és potser un celler força gran amb arcs de pedra. Forma part d'un conjunt més gran situat en el terme de Collbató.

## Notes

* 1 2 «Mas la Vinya Nova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Mučín

Mučín és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1246.

## Referències

* ↑ «Banskobystrický kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ webex.sk. «Obec Mučín | Oficiálne stránky obce | História» (en eslovac). [Consulta: 6 gener 2022].
# Guadalupe Carpio Berruecos

María Guadalupe de los Ángeles Carpio Berruecos (Xalapa-Enríquez, Veracruz, 27 de gener de 1828 - Toluca, Estat de Mèxic, 19 de febrer de 1892) va ser una pintora mexicana.
Va nàixer a Xalapa en 1828, filla de María Guadalupe Berruecos Orozco i Manuel Carpio Hernández, un important metge, poeta i mestre mexicà, gràcies a la influència de qual va poder assistir a l'acadèmia de San Carlos. Va ser deixeble de Rafael Flores i de Miguel Mata. L'11 de desembre de 1849 es va casar amb Martín Francisco Mayora Otaegui, amb qui va tindre 10 fills. Va morir el 19 de febrer 1892 a Toluca.
Guadalupe Carpio va realitzar diferents obres, majoritàriament retrats, que han destacat per la seva gran tècnica artística. Els quadres més coneguts són Retrato de Martín Mayora, el seu marit i Autorretrato con familia, cap d'ells exposat en el segle XIX. En el segon, l'autora mostra el seu enginy en representar el seu marit junt amb la resta de la familia, tot i que es trobava ausent en aquell moment, mitjançant una reproducció de l'obra Retrato de Martín Mayora dins del quadre, de forma que mostra que l'ausència física al quadre, no comportava ausència afectiva.
Guadalupe es va autoretratar treballant, per entrar així en la tradició dels autoretrats ocupacionals i com a creadora de cultura, de forma que desafia la dicotomia d'aquella època dona/natura i home/cultura. En aquesta pintura es pot veure concentrada, amb la mirada desviada i elegantment vestida d'acord amb els estàndards propis de la feminitat de l'època, així, Carpio convida a l'espectador a conèixer el seu món a través de la seva obra.

## Referències

* 1 2 «Carpio y Berruecos, Guadalupe» (en castellà). Decimonónicas. [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ «Personajes Veracruzanos: Manuel Carpio» (en castellà). Gobierno de México, 2009. Arxivat de l'original el 26/09/2009. [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ «Inauguran exposición pictórica “Mujeres de la historia”» (en castellà). Hoja de Ruta Digital, 10-04-2018. Arxivat de l'original el 28/10/2019. [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ «Guadalupe Carpio Berruecos» (en castellà). geneanet.
* ↑ García Lescaille, Tania. «La entidad femenina en los salones de remitidos de San Carlos: dinámica entre discursos y normas (1850-1898)» (en castellà). Dimensión Antropológica, 2010. [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ Comisarenco Mirkin, Dina. «“Aquí nos pintamos nosotras”: el autorretrato femenino en el México moderno» (en anglès). Universidad Iberoamericana, 2012. Arxivat de l'original el 11/09/2021. [Consulta: 11 setembre 2021].
# Helena Matute Greño

Helena Matute Greño (Bilbao, 1960) és una psicòloga, catedràtica universitària i investigadora basca.

## Biografia

Matute és doctora en Psicologia per la Universitat de Deusto, on és catedràtica de Psicologia Experimental i directora del Laboratori de Psicologia Experimental. Ha estat investigadora visitant en diferents universitats del món com la de Gant a Bèlgica, les de Sídney i Queensland a Austràlia o Minnesota als Estats Units.
El seu grup de treball investiga sobre biaixos cognitius, il·lusions causals, pseudociències, supersticions i psicologia de les noves tecnologies. Les seves publicacions recents tracten de faules relacionades amb cerques en internet sobre salut, interpretacions subjectives sobre símptomes, creences de tractaments ineficàcies i biaixos de causalitat. És autora de més de vuitanta articles de recerca en publicacions científiques, ha dirigit dotze tesis doctorals i ha escrit diversos llibres de divulgació científica entre els quals s'assenyalen Psicologia de les Noves Tecnologies (2012) i La nostra Ment ens Enganya (Shackleton Books, 2019).
Membre assessor del consell científic de FECYT, Matute és presidenta de la Societat Espanyola de Psicologia Experimental i acadèmica de número de Jakiunde - Acadèmia de les Ciències, les Arts i les Lletres del País Basc. Té el premi Prisma i el premi DIPC-Jot Down de divulgació científica.

## Referències

* ↑ «Humberto Bustince, nuevo integrante de la academia de las Ciencias y las Artes Jakiunde». Noticias de Navarra, 05-02-2020. [Consulta: 6 octubre 2020].
* 1 2 3 4 «Matute Greño, Helena». Jakiunde, Academia de las Ciencias, de las Artes y de las Letras, s/f. Arxivat de l'original el 2020-09-24. [Consulta: 6 octubre 2020].
* 1 2 Zafra, José Luis «“La gente debe saber que la ciencia no da certezas, pero es lo único a lo que agarrarnos”». . Agencia SINC, 03-10-2020 [Consulta: 6 octubre 2020 2020].
* 1 2 3 4 «las 20 de la psicología española / Exposición Mujeres Psicólogas» (pdf) p. 9. Universidad Miguel Hernández, 03-02-2020. [Consulta: 6 octubre 2020].
* ↑ «Helena Matute». Next Door Publisher, s/f. [Consulta: 6 octubre 2020].
# Greenwoodita

La greenwoodita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de Hugh J. Greenwood, mineralogista canadenc i antic professor de mineralogia de la Universitat de la Colúmbia Britànica, al Canadà.

## Característiques

La greenwoodita és un nesosilicat de fórmula química (Ba,V$^{3+}$O)₂V$^{3+}$$_9$(Fe$^{3+}$,Fe$^{2+}$)₂Si₂O$_{22}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010, sent publicada per primera vegada el 2012. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Americà d'Història Natural de la ciutat de Nova York (EUA), amb el número de catàleg: 109839.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de Wigwam, situat a la divisió minera de Revelstoke, a la Colúmbia Britànica (Canadà), on es troba en forma de grans petits disseminats, semiprismàtics a tabulars. Aquest dipòsit canadenc és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Greenwoodite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 novembre 2021].
# Miha Švab

Miha Švab (20 d'abril de 1984) és un ciclista eslovè, professional des del 2005 fins al 2010.

## Palmarès

* 2002
** 1r al Giro de Toscana júnior
* 2005
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Turíngia

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# La Venta (Piera)

La Venta és un mas a l'antic camí ral al seu pas pel municipi de Piera (l'Anoia). Es tracta d'una masia atípica, la construcció de la qual la fa bastant característica, car es desvia per complert dels diversos grups de masia catalana, el que dona lloc a pensar que la seva edificació dati de no molts anys enrere. La distribució interior de la casa recorda a la d'un hostal, més que res pel gran nombre d'habitacions; l'existència d'un pati interior i una torre que destaca de la resta de la casa li donen un aspecte particular, així com la filera de finestrons situats a la part superior. Els cellers, adossats a la casa, a ambdós laterals, no guarden proporció amb la casa. L'edifici es constitueix per una planta baixa, pis i golfes. Està coberta a dos vessants. Al nivell de la planta baixa, als laterals, presenta un cellers adossats amb teulada a un vessant. Destaca la galeria d'arcs rebaixats a les golfes, així com el voladís amb bigues de fusta. Les llindes de les portes i de les finestres són de pedra, a la part posterior de la casa hi ha uns corrals.

## Notes

* ↑ «Mas la Venta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Muğla

Muğla és una ciutat del sud-oest de Turquia, centre del districte del mateix nom i capital de la província de Muğla on hi ha els coneguts centres turístics de Bodrum, Marmaris i Fethiye. Està situada en una plana. La població és de 61.550 habitants (estimació 2009). Des dels anys noranta del segle passat disposa d'una universitat.

## Història

Fou l'antiga Mobolla o Mogolla, un petit establiment a mig camí entre Idras (després Estratonicea) al nord i Idyma (moderna Şûrêgel) al sud-oest. La ciutat és esmentada al segle ii aC temps en què formava part de la federació cària oriental aliada a Taba (moderna Tavas) i altres ciutats, les quals estaven sota domini de Rodes (la Perea Ròdia). Fou doncs ròdia, domini que va durar del 167 aC al segle ii quan va quedar plenament integrada a l'Imperi Romà. Ni d'aquest període ni del període romà d'Orient s'ha conservat cap resta.
A la segona meitat del segle xiii estava en mans dels Menteseoghullari que tenien centre a Milas i Pecin (Beçin), i per un moment fou seu d'un príncep de la dinastia vers 1375-1391. Va passar a l'otomà Baiazet I el 1391, però amb la derrota davant Tamerlà el juliol del 1402 la dinastia de Mentese fou restablerta fins al 1424 quan Murat II hi va posar final. Després fou seu d'un sandjakbegi (sandjak de Mentese). El primer registre fiscal és de Baiazet II (1481-1512). Al segle xvi hi va viure el lexicògraf mawlawi Shahidi, actiu propagador del misticisme. Va tenir un comerç regional actiu als segles xvi i xvii tot i estar allunyada de les rutes de caravanes i un notable creixement demogràfic, que es va aturar el segle xviii. Als segles XIX i XX el seu creixement fou reduït. El 1903 tenia 10.215 habitants i el 1927 el cens era similar després de la sortida dels grecs i armenis. El 1970 tenia 18.624 habitants, però cinc anys després ja eren 24.178, passant a més de 27.000 el 1980.

## Bibliografia

* George Ewart Bean (1989). Turkey beyond the Meander ISBN 978-0-7195-4663-1. John Murray Publishers Ltd, Londres.
# Guia d'estratègia

Una guia d'estratègia és un text que descriu de manera detallada com guanyar en un videojoc. En alguns casos es fa servir el terme anglès walkthrough. Tot i que moltes guies d'estratègia són escrites per jugadors (més o menys experts) i publicades sense cap mena de llicència o control de qualitat, també hi ha nombroses editorials especialitzades en la publicació de guies d'estratègia, sovint en concertació amb els publicadors de videojocs. Les guies d'estratègia oficials són editades o bé pels publicadors dels videojocs (com ara la col·lecció Player's Guide de Nintendo) o bé sota llicència exclusiva per a editorials especialitzades (com ara les guies de la saga Final Fantasy, publicades per Piggyback sota llicència de Square).

## Referències

* ↑ Square's Innovative Strategy Guide Strategy (anglès)
# Machito (menjar)

* Per a altres significats, vegeu «Machito».
Els machitos o tripas (machito de cabrit) són un tipus de menjar que se serveix a Mèxic, especialment a Monterrey i Guadalajara. Es realitza amb les parts sensibles o reproductores i intestins del cabrit, que ha de ser de 28 dies de vida perquè tingui el veritable gust del plat, típic de l'estat de Nuevo León i a la Birria a l'estat de Jalisco, situat al nord-est i occident respectivament del territori mexicà. A Monterrey es rosteix al carbó i se serveix acompanyat d'enciam, tomàquet i ceba en rodanxes, truites i salsa "molcajeteada". Historiadors consideren que el plat és d'origen sefardita. A Guadalajara, es trena i es daura i és un dels tipus de carns que se serveix en el plat denominat Birria.
Pel seu nom, molta gent els confon amb les criadillas, que són els testicles del cap de bestiar o del xai rostits al carbó. No obstant això, els machitos són en realitat els intestins dels mateixos animals, molt semblants al que a l'Argentina anomenen chinchulines i a Uruguai, chotos.

## Referències

* ↑ Reducing Risk Factors at Retail and Food Service Maricopa County, Arizona Environmental Health Division November 30, 2006
* ↑ (castellà) Robinhood “Machitos de cabrito” no site AsadoresMonterrey.com Arxivat 2013-09-27 a Wayback Machine.
# Greenwood Village

Greenwood Village és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2006 tenia 12.817 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greenwood Village tenia 11.035 habitants, 3.997 habitatges, i 3.097 famílies. La densitat de població era de 525,4 habitants per km².
Dels 3.997 habitatges en un 41,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,8% hi vivien parelles casades, en un 5,7% dones solteres, i en un 22,5% no eren unitats familiars. En el 17,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 32,3% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 116.147 $ i la renda mediana per família de 145.802 $. Els homes tenien una renda mediana de 99.088 $ mentre que les dones 41.991 $. La renda per capita de la població era de 69.189 $. Entorn de l'1,5% de les famílies i l'1,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Greenwood Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Greenwood Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].