OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hamoun

Hamoun (en persa هامون) és un drama psicològic iranià realitzat per Dariush Mehrjui el 1990. La pel·lícula conta la història d'un home iranià pertanyent a la classe mitjana - Hamid Hamoun, interpretat per Khosro Shakibai - i la seva resistència envers la demanda de divorci de la seva dona.

## Argument

Hamid Hamoun, director d'una companyia d'import-export, viu amb la seva dona Mahshid, artista de la pintura abstracta. Procedent d'una família rica, Mahshid s'ha casat amb Hamoun de classe mitjana per als seus gusts intel·lectuals i els seus punts de vista avantguardistes.
Després de set anys de matrimoni, Mahshid, que estava al començament molt enamorada d'Hamoun, no triga a considerar-ho com un obstacle al seu desig de realitzar alguna cosa magnífica en la seva vida. Hamoun, que desitja fer una carrera d'escriptor tot preparant la seva tesi de doctorat, projecta de manera ocasional la seva frustració sobre ella. Aviat Mahshid demana el divorci. Sacsejat de veure la seva dona renunciar a l'amor, Hamoun deriva sobre un pendent arriscat. La pel·lícula ensenya llavors la incapacitat d'Hamoun a acceptar la realitat de perdre la seva esposa i de viure amb els seus somnis no realitzables.
Les escenes que retraten Hamoun i les seves realitzacions s'assemblen a les de les pel·lícules de Fellini. Es posa al capdavant la idea de retre visita al seu professor, Ali, a qui admira molt, però no ho fa mai. Veurà més aviat la seva àvia amb la intenció d'agafar una carrabina de caça que li havia deixat.
Hamoun intenta, sense èxit, matar la seva dona que porta una vida al seu aire. A la vora de suïcidi per manca de suport, Hamoun intenta llançar-se al mar. Passa a través d'un somni on veu aixecar tots els càstigs que pesen contra ell, i en el qual els seus parents, incloent la seva mare i la seva dona, se senten consolats; els seus problemes són llavors tots resolts. Li queda just aixecar-se i trobar-se en una barca després haver estat salvat del naufragi pel seu professor, Ali.

## La pel·lícula

En vista de les seqüències de somnis i el tractament, Hamoun ha estat sovint descrita com una pel·lícula tocada de Fellini. És també una comèdia subjacent que no es troba gaire a les pel·lícules iranianes. El 1997, Hamoun va guanyar els vots de la millor pel·lícula del cinema iranià. “La Vaca”, del mateix director, tenia abans aquest títol.

## Repartiment

* Khosro Shakibai: Hamid Hamoun.
* Bita Farrahi: Mahshid.
* Ezzatollah Entezami: Ali.
# Mormia apicealba

Mormia apicealba és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: França, Itàlia, Eslovènia i Hongria.

## Referències

* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 2 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Tonnoir, A. L., 1922. Nouvelle contribution à l'étude des Psychodidae (Diptera) et description de dix espèces nouvelles d'Europe. Annales de la Société Entomologique de Belgique. 62:153-181.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ Conservation Nature Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Duckhouse, D. A., 1995. The final-stage larvae of Brunettia (Diptera: Psychodidae: Psychodinae) and their evolutionary significance. Invertebrate Taxonomy 9: 83-105.
* Duckhouse, D. A., 1966. Psychodidae (Diptera, Nematocera) of Southern Australia: subfamily Psychodinae. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 118: 153-220.
* Salamanna, G., 1983. Psicodidi delle collezioni del Museo Civico di Storia Naturale di Milano (Diptera, Nematocera). Vol., fasc. 3/4, pàg. 177.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# La Demoiselle d'honneur

La Demoiselle d'honneur és una pel·lícula franco-alemanya dirigida per Claude Chabrol i estrenada el 2004.

## Argument

Philippe Tardieu és un quadre comercial en una empresa de la construcció; viu amb la seva mare, vídua, i les seves dues germanes en un pavelló dels afores de Nantes. Al començament de la pel·lícula es veu breument el relat de la desaparició d'una noia. Llavors Christine, la mare, presenta als seus tres fills un eventual futur marit, a qui ofereix una estàtua de Flore. Aquesta estàtua interpretarà el paper del McGuffin de les pel·lícules d'Alfred Hitchcock. Philippe descobreix ràpidament que Gérard no mereix l'amor de la seva mare.
Al matrimoni de la seva germana, Philippe coneix Senta, una de les senyoretes d'honor i cosina del nuvi. Senta no sembla una noia com les altres. El sensat i càndid Philippe s'inflama d'una passió devoradora, fins al punt que es comença a deixar arrossegar en jocs equívocs.
Intercanvien confidències, es confien l'un a l'altre. Però Senta és una dona fatal, que espremerà les marques d'una passió total i exigent, adoptant una conducta de vegades incomprensible tot fent sorgir, amb les converses amb Philippe, una biografia tan rica com improbable.
Diu Senta la veritat quan pretén que la seva mare, islandesa, va morir en el part, que feia teatre, posava a fotos, feia strip-tease i va viure a Nova York ? La pel·lícula ens fa descobrir que no tot és fals, però que el perill és més gran en la veritat que en la mentida.

## Comentari

Es pot fàcilment associar amb La Cérémonie (1995), del mateix autor i treta també d'una novel·la de Ruth Rendell i amb 37°2 le matin (1986) de Jean-Jacques Beineix que descriu ells també un balanceig inexorable de l'estrany cap el patològic.
Aquesta pel·lícula agafa amb pinces, com sempre amb Chabrol, les petiteses de la burgesia, però aquesta vegada és gairebé amb tendresa que observa aquesta societat nantesa.
El tema principal és la dificultat de distingir la veritat de la mentida. Es troba una semblança evident amb l'última pel·lícula d'Éric Rohmer (autor, el 1957, amb Chabrol d'una obra sobre Alfred Hitchcock). Com a Triple agent, l'estatus del fals i del verdader és interrogat al cor de la parella.

## Repartiment

* Benoît Magimel: Philippe Tardieu
* Laura Smet: Senta
* Aurore Clément: Christine
* Bernard Le Coq: Gérard
* Solène Bouton: Sophie
* Michel Duchaussoy: el vagabund
* Suzanne Flon: Crespin
* Eric Seigne
* Pierre-François Dumeniaud
* Anna Mihalcea
* Philippe Duclos
* Thomas Chabrol
* Isild Barth

## Referències

* ↑ «La Demoiselle d'honneur». The New York Times.
# Novoraitxíkhinsk

Novoraitxíkhinsk - Новорайчихинск (rus) és un possiólok de l'óblast de l'Amur, a Rússia.
# Helos

Helos (en grec antic Ἕλος) era una ciutat de Lacònia situada a l'est de la desembocadura del riu Eurotes, prop de la mar, a una plana que per una maresma quedava separada de la costa; Polibi diu que era a la part més fèrtil de Lacònia.
Antigament sembla que era la ciutat principal de la costa de Lacònia i Amicles (Amyclae) ho era de la part interior, perquè els dos llocs els menciona junts Homer al "Catàleg de les naus" a la Ilíada. La llegenda atribueix la seva fundació a Heleu, el fill petit de Perseu i Andròmeda.
Quant els doris van conquerir el territori tots els seus habitants van ser reduïts a l'esclavitud i es creia a l'antiguitat que el seu nom va donar origen a la denominació d'ilotes dels esclaus espartans, però el més probable és que el nom de εἵλωτες derivi de la paraula ἑλεῖν ("helein", captiu). La ciutat va perdre importància, i en temps d'Estrabó només era un llogaret, i quan la va visitar Pausànies era en ruïnes.
Leake la situa a l'actual Príniko, que se situada a la distància adequada de Trinisa (l'antiga Trinasos) segons Pausànies, però la comissió arqueològica francesa només va trobar a Príniko restes medievals i en canvi va trobar unes ruïnes gregues una mica a l'est, a Bizani, que probablement és el lloc correcte d'Helos.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Helos». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 20 desembre 2020].
# Mandaree

Mandaree (hidatsa: awadibahcihesh) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 558 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mandaree tenia 558 habitants, 132 habitatges, i 119 famílies. La densitat de població era de 19,3 hab./km².
Dels 132 habitatges en un 59,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 34,1% hi vivien parelles casades, en un 40,9% dones solteres, i en un 9,8% no eren unitats familiars. En el 8,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 48,7% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 13,1% de 45 a 60 i un 4,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 18 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.167 $ i la renda mediana per família de 22.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.688 $ mentre que les dones 17.604 $. La renda per capita de la població era de 6.179 $. Entorn del 33,9% de les famílies i el 35,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Hidatsa Lessons Vocab2». Hidatsa Language Program. Arxivat de l'original el 2013-06-06. [Consulta: 17 juliol 2012].
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mandaree». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mandaree». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# ISO 3166-2:DE

ISO 3166-2:DE és el subconjunt per a Alemanya de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment per a Alemanya l'estàndard ISO 3166-2 està format per 16 estats federals.
Cada codi es compon de dues parts, separades per un guió. La primera part és DE, el codi ISO 3166-1 alfa-2 per a Alemanya. La segona part són dues lletres. Els codis per als estats de Bremen (DE-HB) i d'Hamburg (DE-HH) estan basats en els seus noms oficials, Ciutat Lliure Hanseàtica de Bremen i la Ciutat Lliure i Hanseàtica d'Hamburg respectivament.

## Codis actuals

Els noms de les subdivisions estan llistades segons l'ISO 3166-2 publicat per la "ISO 3166 Maintenance Agency" (ISO 3166/MA).
| Codi | Nom de la subdivisió (de) | Nom de la subdivisió (ca) |
| DE-BW | Baden-Württemberg | Baden-Württemberg |
| DE-BY | Bayern | Baviera |
| DE-BE | Berlín | Berlín |
| DE-BB | Brandenburg | Brandenburg |
| DE-HB | Bremen | Bremen |
| DE-HH | Hamburg | Hamburg |
| DE-HE | Hessen | Hessen |
| DE-MV | Mecklenburg-Vorpommern | Mecklemburg-Pomerània Occidental |
| DE-NI | Niedersachsen | Baixa Saxònia |
| DE-NW | Nordrhein-Westfalen | Rin del Nord-Westfàlia |
| DE-RP | Rheinland-Pfalz | Renània-Palatinat |
| DE-SL | Saarland | Saarland |
| DE-SN | Sachsen | Saxònia |
| DE-ST | Sachsen-Anhalt | Saxònia-Anhalt |
| DE-SH | Schleswig-Holstein | Slesvig-Holstein |
| DE-TH | Thüringen | Turíngia |
* ↑ Nom en català no inclòs a l'estàndard ISO 3166-2.

## Vegeu també

* Organització territorial d'Alemanya

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: DE (Plataforma Online d'Exploració ISO: DE) (anglès)
* Estats Federals d'Alemanya, Statoids.com (anglès)
# Hampala dispar

Hampala dispar és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del riu Mekong.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mohawks

* Per a altres significats, vegeu «mohawk (Oregon)».
Els mohawks (menjahome o bé de makwa llop, símbol del seu tòtem) són un grup de la Confederació Iroquesa autodeclarats com a nació. Ells s'anomenen Kaniengehaga gent del lloc de la pedranyera. Vivien a la vall del Mohawk, vora el llac Ontario, ocupant tres viles a l'actual Schenectady. Actualment ocupen les reserves de Ahkwesáhsne (St. Regis a Nova York i Quebec/Ontario al Canadà), Oka, Kanesatake i Kahnawake (Quebec) i alguns a Brantford i Bay of Quinte (Ontario). Ahkwesáhsne té tres governs diferents, un primer forçat pels Estats Units (St. Regis Tribal Council), un segon forçat pel Canadà (el Mohawk Council of Akwesasne) i l'escollit segons la tradició de la nació.
El 1650 eren uns 5.000, però foren reduïts a 2.500 el 1660. El 1960 eren 1.820 a Nova York, que potser augmentaren a 5.000 el 1980. Segons Asher, uns 3.000 encara parlaven la llengua. El 1990 hi havia 25.000, dels quals, uns 13.154 al Quebec. Al Canadà només uns 530 parlaven llengües iroqueses. En el cens del 2021 del Canadà consten 33.000 mohawks. Segons dades del cens dels EUA del 2000, n'hi havia 26.851 als EUA, i 29.742 a Quebec i Ontario.

## Llista de mohawks

* Hendrick
* Joseph Brant
* Beth Brant
* Mary Brant
* Pauline Johnson
* Maurice Kenny
* Fred O. Loft
* Richard Oakes
* Jay Silverheels
* Kateri Tekakwitha

## Referències

* ↑ Snow, Dean R.; Gehring, Charles T.; Starna, William A. In Mohawk Country: Early Narratives of a Native People (en anglès). Syracuse University Press, 1996-12-01, p. xi. ISBN 978-0-8156-0410-5.
* 1 2 Adare, Sierra; Dwyer, Helen. Mohawk History and Culture (en anglès). Gareth Stevens Publishing LLLP, 2012, p. 30. ISBN 978-1-4339-6668-2.
* ↑ Government of Canada, Statistics Canada. «Profile table, Census Profile, 2021 Census of Population - Canada [Country]», 09-02-2022. [Consulta: 18 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Història (anglès)
* Mohawk nation Arxivat 2005-11-24 a Wayback Machine. (anglès)
# Krasnoarméiskoie

«Krasnoarméiskoie» té aquests significats:

## Crimea

* Krasnoarmiske (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea

## Rússia

* Krasnoarméiskoie (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
# Kingston (Pennsilvània)

Kingston és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 13.855 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kingston tenia 13.855 habitants, 6.065 habitatges, i 3.372 famílies. La densitat de població era de 2.499,7 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 6.065 habitatges en un 23,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,7% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 44,4% no eren unitats familiars. En el 40,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,7% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 24,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.611 $ i la renda mediana per família de 45.578 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.069 $ mentre que les dones 24.482 $. La renda per capita de la població era de 20.568 $. Entorn del 8,2% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hilden

Hilden és una ciutat alemanya dins del Land Nord-Rhein-Westfalen. Té uns 55817 habitants i està a la riba del riu Itter. Hilden és la seu de la companyia Qiagen, especialitzada en la comercialització de l'equip de biologia molecular.

## Galeria

* Hilden, església de Sankt Jacobuskirche
* Hilden, església de: die Reformationskirche
* Hilden, carrer die Mittelstrasse
* Hilden, bust:(Wilhelm Fabry)

## Personnalitats de Hilden

* Antonius Hulsius (1615-1685), filòleg
# Incident del pont Marco Polo

L'incident del pont Marco Polo, ocorregut el 7 de juliol de 1937, va marcar l'inici de la Segona Guerra Sinojaponesa entre l'Imperi del Japó i la República de la Xina. Els soldats d'ambdues potències es van enfrontar a 15 quilòmetres al sud-oest del centre de Pequín en el pont de Marco Polo (卢沟桥/盧溝橋, Lugou Qiao en xinès), sobre el riu Yongding.

## Desenvolupament dels fets

El detonant del conflicte va ser la pèrdua d'un dels seus soldats per part de l'exèrcit de Guandong, que va demanar entrar a la guarnició xinesa de Wanping. El coronel Ji va rebutjar la petició dels japonesos emparat pel seu superior, el general Song. La tarda del 7 de juliol, Matsui li va donar un ultimàtum a Ji: les tropes del Kuomintang havien de permetre als japonesos penetrar en la següent hora o els xinesos serien bombardejats. L'artilleria japonesa ja estava apuntant als xinesos quan es va enviar l'ultimàtum. L'artilleria va disparar sobre les forces xineses la mitjanit del 8 de juliol i els tancs japonesos van avançar sobre el pont. Els xinesos van aconseguir recuperar totalment el pont l'endemà. El bàndol japonès es va oferir a negociar.
Dos dies després d'haver notat l'absència del soldat, aquest va aparèixer, i els japonesos ho van fer saber als xinesos, que van assumir que el conflicte s'havia acabat. Els japonesos van prometre no capturar Pequín ni Tianjin si s'acceptaven els següents punts:
* El Koumintang havia d'eliminar tots els moviments i organitzacions antijaponeses.
* El Kuomintang havia d'assumir tota la responsabilitat de l'incident.
* Song Zheyuan, comandant del 29é exèrcit que defensava la regió, havia de disculpar-se personalment.
El general negociador de la 38a divisió Zhang Zizong va acceptar els primers punts, però va dir que no podia prendre una decisió sobre el tercer per Song i va tornar a la seva caserna. Tan bon punt com Zhang va marxar, els japonesos van llançar un atac a gran escala sobre Pequín, que les defenses xineses no van poder aturar i el 28 i 29 de juliol Pequín i Tianjin es van rendir i els japonesos van continuar la seva marxa cap al nord i el sud de la Xina.

## Referències

* 1 2 3 Smith, Peter C. Fist from the Sky: Japan's Dive-Bomber Ace of World War II (en anglès). Stackpole Books, 2006, p. 106. ISBN 0811733300.
* ↑ Smith, Peter C. Fist from the Sky: Japan's Dive-Bomber Ace of World War II (en anglès). Stackpole Books, 2006, p. 107. ISBN 0811733300.
* ↑ Dryburgh, Marjorie. North China and Japanese Expansion, 1933-1937: Regional Power and the National Interest (en anglès). Routledge, 2000, p. 147. ISBN 0700712747.
# Hamoud Al-Shemmari

Hamoud Al-Shemmari (Kuwait, 26 de setembre de 1960) és un exfutbolista kuwaitià de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Kuwait amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1982.
Pel que fa a clubs, destacà a Kazma Sporting Club.

## Referències

* ↑ 1982 FIFA World Cup Spain Arxivat 2011-10-07 a Wayback Machine.
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ Hamoud Al-Shemmari a National-Football-Teams.com (anglès)
# Monte Saccarello

El Monte Saccarello és una muntanya de 2.201 metres que es troba entre la Província de Cuneo i la Província d'Imperia (Itàlia) i el departament dels Alps Marítims (França).

## Classificació

Segons la SOIUSA, el cim té la següent classificació:
* Gran part = Alps occidentals
* Gran sector = Alps del sud-oest
* Secció = Alps Lígurs
* Subsecció = Alps del Marguareis
* Supergrup = Cadena del Saccarello
* Grup = Grup del Monte Saccarello
* Codi = I/A-1.II-A.1.a

## Referències

* ↑ Marazzi, Sergio. Priuli & Verlucca. Atlante Orografico delle Alpi. SOIUSA (en italià), 2005.
# Krasnoarmeiski (Nezamaievski)

* Per a altres significats, vegeu «Krasnoarmeiski».
Krasnoarmeiski - Красноармейский (rus) és un possiólok, un poble, del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a 29 km al nord-oest de Novopokróvskaia i a 162 km al nord-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Nezamaievski.
# La Masia Blanca (Vilaür)

La Masia Blanca és una masia del municipi de Vilaür (Alt Empordà) situada al nord-oest del nucli urbà de la població de Vilaür. S'hi arriba per la carretera GI-622 en direcció a Bàscara, agafant un trencall a mà dreta a pocs metres de distància de l'inici del poble. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta irregular formada per diversos cossos adossats, envoltats per una zona enjardinada delimitada amb una tanca. El cos central de la construcció consta de dos cossos adossats en perpendicular, amb les cobertes de teula de dues vessants. L'edifici principal, distribuït en planta baixa i dos pisos, presenta una terrassa adossada davant la façana sud, a la que s'accedeix a través d'unes escales exteriors rectilínies amb barana d'obra. Al pis hi ha una galeria de quatre finestrals de mig punt, amb els brancals bastits amb maons i els arcs de pedra desbastada. Les obertures presenten baranes d'obra individuals. La resta d'obertures de la construcció són rectangulars.
El cos adossat a ponent ha estat força transformat i també té una terrassa adossada davant la façana de migdia. El pis superior ha estat completament restituït, mentre que el primer i la planta baixa conserven paraments bastits en pedra. El conjunt es completa amb dos cossos adossats a llevant, més un altre sector a tramuntana de l'edificació principal, la qual està arrebossada i emblanquinada.

## Història

Les primeres referències documentals d'aquesta masia apareixen ja en època medieval, i posteriorment els seus habitants figuren en el cens de Floridablanca de 1787, encara que l'edifici actual és relativament recent, probablement del segle xix. Probablement les parts més antigues de la masia han quedat amagades sota les diferents reformes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Masia Blanca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Nombre 201

El nombre 201 (CCI) és el nombre natural que segueix el nombre 200 i precedeix el nombre 202. La seva representació binària és 11001001, la representació octal 311 i l'hexadecimal C9. La seva factorització en nombres primers és 3×67; altres factoritzacions són 1×201 = 3×67; és un nombre 2-gairebé primer: 3 X 67 = 201.

## En altres dominis

* 201 és el prefix telefònic de Nova Jersey.