OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zembra

Zembra o El Jamour El Kebir (àrab: الجامور الكبير, al-Jāmūr al-Kabīr) és una illa de la costa nord-nord-est de Tunísia, governació de Nabeul, a uns 12 del Cap Ras el Ahmar i de la ciutat de Sidi Daoud. L'illa se situada al golf de Tunis, a la seva part occidental, propera a la península de Cap Bon. Té propera l'illa Zembretta. Conjuntament amb aquesta darrera illa el grup és conegut localment com a Jamour o Djamour.
La seva màxima altura és de 432 metres a la part occidental, amb uns penys-segats verticals a molts llocs d'entre 200 i 400 metres, essent accessible només a la costa sud on ja antigament hi va haver un port. A la part oriental l'altura màxima és de 187 metres. La superfícies és de 5 km².
El març de 1977 fou declarada (junt amb Zembretta) reserva de la biosfera i Parc Nacional i els militars tunisians hi van establir una base el 1979. La reserva es caracteritza per l'ecosistema mediterrani, i té nombroses espècies d'animals marins a punt d'extingir-se en altres llocs; destaquen les colònies de Calonectris diomedea. També és una colònia important per ocells, entre ells la gabina d'Andouls i el falcó pelegrí.A terra hi viuen les cabres de Còrsega i els conills de Gabena.
L'illa fou ocupada per fenicis, púnics i romans i resten algunes tombes d'aquestos períodes. Sota els romans Zembra i Zembretta foren conegudes com a illes Aegimures (Aegimuri). El púnics hi van introduir conills (com a reserva de menjar en cas d'atac romà) que han format una raça especifica (Conill de Gabena).
Poblada per pescadors, fou una estació de peregrins, i el 1960 s'hi va construir un hotel i cada any 200 turistes visitaven l'illa, com a centre de submarinisme des del 1963 i un port per iots, però després del 1977 aquesta activitat es va aturar i les visites turístiques foren impossibles després del 1979 en establir-se la base militar. Un servei de barques uneix l'illa amb Sidi Daoud de forma irregular.

## Referències

* ↑ «Zembra and Zembretta Iles | DOPA Explorer». dopa-explorer.jrc.ec.europa.eu. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ Domina, Gianniantonio; Wahbi, Jaouadi. Suivi Botanique de l’Archipel de Zembra. Agence de Protection et d'Aménagement du Littoral, 2013.
* ↑ «Archipel de Zembra». datazone.birdlife.org. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ Hardy, Chris; Vigne, Jean-Denis; Casane, Didier; Dennebouy, Nicole; Mounolou, Jean-Claude «Origin of European rabbit (Oryctolagus cuniculus) in a Mediterranean island: Zooarchaeology and ancient DNA examination» (en anglès). Journal of Evolutionary Biology, 7, 2, 01-03-1994, pàg. 217–226. DOI: 10.1046/j.1420-9101.1994.7020217.x. ISSN: 1010-061X.
* ↑ Monnerot, M.; Vigne, JD; Biju-Duval, C.; Casane, D.; Callou, C. «Rabbit and man: genetic and historic approach». Genetics Selection Evolution, 26, 1, 15-07-1994, pàg. S167. DOI: 10.1186/1297-9686-26-S1-S167. ISSN: 1297-9686.
# Primer Orde

El Primer Orde (First Order) o simplement l'Orde, és una organització fictícia de caràcter polític i militar que apareix en l'univers de Star Wars, fundada el base a les restes de l'Imperi Galàctic i liderada pel líder suprem Snoke amb l'objectiu de conquerir la Galàxia, destruir a tots els seus oponents els quals són la Nova República i La Resistència, i acabar amb l'últim dels jedi, Luke Skywalker.
El Primer Orde apareix per primera vegada en la pel·lícula El despertar de la força sent la principal antagonista d'aquesta. Segons el director i guionista de la pel·lícula, J.J. Abrams, aquesta organització està inspirada en l'ODESSA, una xarxa de col·laboració secreta desenvolupada per grups nazis per a ajudar a escapar a membres de la SS des d'Alemanya cap a països de Sud-amèrica, especialment l'Argentina.

## Descripció

El Primer Orde és una junta militar inspirada per l'imperi galàctic. L'organització és liderada per una figura, que va assumir el títol de Líder Suprem, anomenada Snoke; aproximadament trenta anys després de la batalla d'Endor.
Igual que la seva predecessora, el Primer Orde empra l'ús de soldats d'assalt, incloent variants com flametroopers i snowtroopers, amb aquest últim utilitzant Snowspeeders del Primer Orde. També utilitzava artilleria pesada Stormtroopers i Stormtroopers de control, dels quals la capitana Phasma era la líder. El Primer Orde també utilitza caces TIE fighter, així com una variant de les forces especials i un tipus de Destructor Estel·lar. La seva base principal d'operacions era coneguda com la Base Starkiller, un planeta de gel convertit en una base espacial. La base albergava una superarma capaç de destruir completament sistemes estel·lars d'un sol tret. El General Hux estava al comandament de la base.
Igual que el vell Imperi Galàctic, el Primer Orde emprava els serveis de subjectes sensibles a la Força. El líder Suprem Snoke era conegut per ser una figura poderosa en l'indret fosc de la Força.Kylo Ren, que treballava sota les seves ordres, és membre dels Cavallers de Ren, un grup d'usuaris de la Força.
# Puerto Villamil

Puerto Villamil és una vila i port situada a la costa sud-est de l'Illa Isabela, a les Illes Galàpagos, Equador. De les 2.200 persones que viuen a Isabela, la majoria resideix a Puerto Villamil. La vila la fundà l'any 1897 Antonio Gil.
Tradicionalment els residents de Puerto Villamil s'han guanyat la vida a través de l'agricultura o la pesca. El govern ha pres mesures per diversificar les activitats més enllà de la pesca, com per exemple promovent-hi el turisme.
A l'oest de Puerto Villamil hi ha les ruïnes d'una colònia penal que funcionà fins al 1959 i el Muro de las Lágrimas construït per presoners.
* Carrer principal
* Mercat municipal
* Església del Crist Salvador
* Església del Crist Salvador
* Centre de salut
* Bassa dels flamencs

## Referències

* ↑ https://www.ecostravel.com/ecuador/ciudades-destinos/puerto-villamil-isabela.php Arxivat 2018-10-21 a Wayback Machine.
* ↑ Galo Martín Aparicio: Lo Esencial de Ecuador y las Islas Galápagos, p. 207. Madrid 2018

## Enllaços externs

* Galàpagos, Equador
* Parc de Galàpagos Arxivat 2002-06-13 a Wayback Machine.
# Reacció d'Ivanov

La reacció d'Ivanov és una reacció química dels dianions (endiolats) dels Ar de l'àcid acètic (reactius d'Ivanov) amb electròfils, principalment compostos de carbonils o isocianats. La reacció va ser nomenada en honor del químic orgànic búlgar Dimitar Ivanov Popov (1894–1975), qui la va descobrir el 1931.
Els reactius d'Ivanov reaccionen amb molts electròfils, com ara aldehids, isocianats, cetones i haloalcans.
El producte no sol entrar en descarboxilació espontàniament, però és possible amb alguns reactius. La reacció d'Ivanov es coneix a procedir a través del model de l'estat de transició de Zimmerman-Traxler.

## Referències

* ↑ Ivanov, 1931, p. 19, 375.
* ↑ Ivanov, 1932, p. 1321, 1325, 1331.
* ↑ Blagoev, 1970, p. 615–627.
* ↑ Ivanov, 1975, p. 83–98.
* ↑ Hauser, 1960, p. 38.
* ↑ Toullec, 1985, p. 2563.
* ↑ Zimmerman, 1957, p. 1920–1923.

## Bibliografia

* Blagoev, B.; Ivanov, D. Synthesis 1970 (revista)
* Ivanov, D.; Spassoff, A. Bull. Soc. Chim. France 1931', 49
* Ivanov, D. et al. Bull. Soc. Chim. France 1932, 51
* Ivanov, D. Synthesis 1975, (revista)
* Hauser, C. R; Dunnavant, W. R «α,β-Diphenylpropionic acid» (en anglès). Organic Syntheses, 40, 1960.
* Toullec, J.; Mladenova, M.; Gaudemar-Bardone, F.; Blagoev, B. J. Org. Chem. 1985, 50
* Zimmerman, H. E; Traxler, M. D. «The Stereochemistry of the Ivanov and Reformatsky Reactions» (en anglès). Journal of the American Chemical Society, 79(8), 1957. DOI: 10.1021/ja01565a041.
# Tatia aulopygia

Tatia aulopygia és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,9 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Madeira a la conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Saluda

Saluda és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 575 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Saluda tenia 575 habitants, 265 habitatges i 170 famílies. La densitat de població era de 142,3 habitants per km².
Dels 265 habitatges en un 20,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 35,5% no eren unitats familiars. En el 31,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,6% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 34,1% de 45 a 60 i un 20,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.063 $ i la renda mediana per família de 47.188 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.917 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 25.149$. Entorn del 3,8% de les famílies i el 4,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Saluda». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Saluda». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Xúmkovo

Xúmkovo (en rus: Шумково) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 12 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-08-31. [Consulta: 10 setembre 2014].
# Principi de precaució

El principi de precaució es basa en el fet que si les conseqüències d'una acció són desconegudes, però es jutgen amb potencial de tenir conseqüències negatives importants o irreversibles, llavors s'ha d'evitar aquesta acció fins a adquirir els coneixements científics necessaris perquè aquestes conseqüències importants o irreversibles no es produeixin.
Sovint s'aplica, o es proposa d'aplicar, a algunes noves substàncies o tecnologies respecte al seu possible impacte sobre la salut humana o el medi ambient.
# Primera carta als Corintis

* Epístoles Paulines
* · 1 Tessalonicencs (52)
* · 2 Tessalonicencs* (~53?)
* · 1 Corintis (56)
* · Romans (56)
* · Filipencs (56-57)
* · 2 Corintis (57-58)
* · Gàlates (57-58)
* · Colossencs (~60?)
* · Filemó (60-61)
* · Efesis* (60-62?)
* · 1 Timoteu* (~60-70?)
* · 2 Timoteu* (~60-70?)
* · Titus* (~65-70?)
* * Autoria dubtosa
La Primera carta als Corintis és un dels llibres del Nou Testament de la Bíblia cristiana. Es tracta d'una carta de Pau de Tars i Sòstenes als cristians de la ciutat grega de Corint.
Hi ha consens entre els experts bíblics a confirmar que l'autor de l'epístola és el mateix Pau. La carta és citada per les fonts més antigues, i és inclosa en tots els cànons incloent-hi el de Marció. La carta va ser escrita des d'Efes (16:8), on tal com expliquen els Fets dels Apòstols Pau hauria viscut tres anys després de fundar l'església de Corint (18:10-17), entre els anys 53 i 57.

## Objectiu

Pau hauria escrit la carta per corregir certes interpretacions de l'Església coríntia que ell considerava incorrectes. Després de rebre informes de diverses fonts, va escriure l'epístola als Corintis animant-los a mantenir uniformitat en les creences («aneu tots d'acord en el vostre parlar i que no hi hagi divisions entre vosaltres», 1:10). En general, sembla que la comunitat de Corint estava bastant dividida i Pau dona consells sobre com solucionar disputes. També tracta sobre la puresa sexual, el matrimoni, el celibat apostòlic i el paper de la dona. Conté la frase infamosa «Com a totes les esglésies dels sants, que les dones callin a les assemblees; no els és permès de parlar-hi, sinó que siguin submises, com ho diu fins i tot la Llei.» A la part final fa una exposició de la doctrina de la resurrecció i en destaca la importància al si de la fe cristiana.

## Referències

* ↑ de Tars, Pau. «Normes pràctiques per a l'ús dels dos carismes 1.Co 14,33». A: Déu. Primera carta als Corintis. Traducció: Monjes de Montserrat, any 54.
* ↑ «Primera carta als Corintis». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Primera carta als Corintis Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., versió de la Bíblia Catalana Interconfessional
# Agullanes

Al segle xvi rebien el nom d'agullanes els membres del bàndol que donava suport a la família gironina Agullana, en la guerra que van mantenir durant 25 anys amb el bàndol dels sarrieres a la ciutat de Girona i el seu entorn així com a les comarques empordaneses.
L'enfrontament es va declarar el 1507 amb el deseiximent de Miquel de Cartellà, senyor de la torre de Cartellà a Maçanet de la Selva, contra els seus parents: la família Camós, amb els quals ja feia temps que es disputaven unes terres violentament. Les famílies emparentades amb les dues nissagues els donaren llur suport activament i el conflicte passà a engruixir el fenomen del bandolerisme català. El punt culminant fou el 1512 quan Miquel Sarriera i de Margarit, que llavors era batlle general de Catalunya, va assassinar Baldiri Agullana i Francesc Gilabert a Barcelona. El 1529 es pactaren treves temporals però la pau real no va arribar fins al 1575 que tingué lloc un casament entre les principals famílies valedores: els Agullana i els Sarriera.
Els bàndol dels agullanes, partidaris dels Camós, estava format per: la família Agullana (senyors del castell de Cartellà a Sant Gregori), la família Xammar (senyors de Medinyà) i Francesc Gilabert de Cruïlles (baró de Llagostera i enemic declarat dels Cartellà).

## Referències

* 1 2 3 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 15
# Sidi Ali Ben Aoun

Sidi Ali Ben Aoun (àrab: سيدي علي بن عون, Sīdī ʿAlī ibn ʿŪn) és una ciutat de Tunísia a la governació de Sidi Bouzid, situada uns 50 km al sud-oest de la ciutat de Sidi Bouzid. Està creuada a la part nord per un rierol estacional i es troba al peu del Djebel Sidi Ali ben Oun, que és a l'extrem oest-sud-oest de la ciutat. Té uns 400 habitants i és capçalera d'una delegació amb una població de 25.110 habitants al cens del 2004.

## Economia

La seva economia és eminentment agrícola amb oliveres i cultius estacionals, i una mica de ramaderia.

## Administració

Com a delegació o mutamadiyya, duu el codi geogràfic 43 56 (ISO 3166-2:TN-12) i està dividida en set sectors o imades:
* Sidi Ali Ben Aoun (43 56 51)
* Errabta (43 56 52)
* Essahla (43 56 53)
* El Ouaara (43 56 54)
* Ouled Brahim (43 56 55)
* El Mansoura Est (43 56 56)
* El Mansoura Ouest (43 56 57)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 43 15).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 107-111. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 157. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Tetraka cuafalcat

El tetraka cuafalcat (Hartertula flavoviridis) és una espècie d'ocell de la família dels bernièrids (Bernièrids) i única espècie del gènere Hartertula (Stresemann, 1925).

## Hàbitat i distribució

Habita bosc i sotabosc a l'est de Madagascar.

## Referències

* ↑ «Tetraka cuafalcat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# ZKS Stal Stalowa Wola

El Zakładowy Klub Sportowy Stal Stalowa Wola és un club de futbol polonès de la ciutat de Stalowa Wola.

## Història

El club va ser fundat el 1938 sota l'impuls de les indústries metal·lúrgiques poloneses. Evolució del nom:
* 1938: KS [Klub Sportowy] Stalowa Wola
* 1944: ZKS [Związkowy Klub Sportowy] Stalowa Wola
* 1947: ZKSM [Związkowy Kub Sportowy Metalowców] Metal Stalowa Wola
* 1949: ZKS [Związkowy Klub Sportowy] Stal Stalowa Wola
* 1952: KS [Koło Sportowe] Stal Stalowa Wola
* 1957: Międzyzakładowy KS Stal Stalowa Wola
* 1958: ZKS [Zakładowy Klub Sportowy] Stal Stalowa Wola
* 2010: Stal Stalowa Wola Piłkarska Spółka Akcyjna

## Referències

* ↑ (polonès) Història del club a stal1938.pl
* ↑ «Stal Stalowa Wola». 90minut.pl. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* (polonès) Web oficial
* (anglès) Stal Stalowa Wola resultats
# Puerto de Béjar

Puerto de Béjar és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
# Agulla imperdible

Una agulla imperdible (o simplement imperdible) és un estri que conté una secció en forma de ganxo per a guardar-hi la seva punta, d'aquesta manera s'evita que s'obri i deixi de complir la seva funció i també es prevenen ferides accidentals en usar-lo en la roba. Feta del metall rígid però flexible, s'obre pressionant-ne costats paral·lels cap a dins. És segura perquè l'extremitat aguda de l'agulla resta protegida quan està tancada. S'utilitza per a subjectar la roba i altres tipus de tèxtils que no tenen cap dispositiu especial d'unió com ara botons o cremalleres. També s'usa per a realitzar una reparació provisional en cas d'algunes imperfeccions de la roba. L'imperdible punxa i passa a través de la superfície del material amb el seu extrem agut. Llavors, s'uneix i s'insereix en l'altre extrem blindat que manté l'objecte al seu lloc. Generalment està feta d'acer. L'agulla imperdible és forta, segura i molt duradora. Són molt comunes i barates n'hi ha de moltes mides i es fabriquen també en variants plàstiques. S'usa tant com complement de vestimenta com d'arracada.
També es coneix com a agulla de seguretat o agulla tancadora, agulla de travar/travadora, agulla engafetadora, agulla de dida, agulla d'arquet, agulla travessera, agulla passsadora o gafa.
Les fíbules, d'origen micènic, complien una comesa semblant al de les agulles imperdibles modernes. L'agulla imperdible va ser reinventada el juliol de 1849 per Walter Hunt, qui va vendre la patent per 400 dòlars.

## Referències

* ↑ Ridgeway, William. The Early Age of Greece (en anglès). The University Press, 1901, p.561.
* ↑ Klooster, John W. Icons of invention: the makers of the modern world from Gutenberg to Gates (en anglès). ABC-Clio, 2009, p.174.
# Si venós dural

Els sins venosos durals (també anomenats sins durals, sins venosos cerebrals, sins cerebrals, sins venosos cranials o sins cranials) són canals venosos que es troben entre les capes endòsties i meninges de la duramàter en l'encèfal. Reben sang de les venes cerebrals, reben líquid cefalorraquidi (LCR) de l'espai subaracnoidal mitjançant vellositats aracnoidals i es buiden principalment a la vena jugular interna.

## Sins venosos

| Nom | | | Drena a |
| Anterior | Anterior | |
| Si esfenoparietal | 2 | 5 | Si cavernós |
| Si cavernós | 2 | 6 | Sins petrosos superiors i inferiors |
| Línia mitja | Línia mitja | |
| Si sagital superior | 1 | 1 | Normalment es converteix en si transvers dret o confluència de sins |
| Si sagital inferior | 1 | 2 | Si recte |
| Si recte | 1 | 3 | Normalment es converteix en si transvers esquerre o confluència de sins |
| Posterior | Posterior | |
| Si occipital | 2 | 10 | Confluència de sins |
| Confluència de sins | 1 | 11 | Sins transversos dret i esquerre |
| Lateral | Lateral | |
| Si petrós superior | 2 | 8 | Si transvers |
| Si transvers | 2 | 4 | Si sigmoide |
| Si petrós inferior | 2 | 7 | Vena jugular interna |
| Si sigmoide | 2 | 9 | Vena jugular interna |
* ↑ Nombre de sinus
* ↑ Correspondència amb la imatge de la dreta

## Referències

* ↑ Dural vol dir relatiu a la duramàter
* ↑ Kiernan, John A. Barr's The Human Nervous System: An Anatomical Viewpoint. Lippincott Williams & Wilkins, 2005, p. 428–230. ISBN 0-7817-5154-3. Arxivat 2011-05-14 a Wayback Machine.
* 1 2 Gaillard, Frank. «Dural venous sinuses | Radiology Reference Article | Radiopaedia.org».
# Raspes de Cell Negre

Les Raspes de Cell Negre és un fons de vall del terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà, en el territori de l'antic terme de Benés.
Estan situades al capdamunt de la Valiri, del qual n'és la capçalera. Forma un circ que és el vessant meridional de la Serra des Tres Pessons i del Tossal Llarg.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Saša Ćirić

Saša Ćirić (Kumanovo, 11 de gener del 1968) és un exfutbolista professional macedoni.

## Carrera

La carrera del jugador macedoni nascut a Kumanovo (llavors Iugoslàvia) es va iniciar al Sloga Skopje. Durant diversos anys va anar canviant d'equip, militant al Pelister Bitola, al CSKA Sofia i al Vardar Skopje, abans de fer el salt al futbol alemany, de la mà del FC Nürnberg.
En el futbol alemany, a més a més del Nüremberg, Ciric també va jugar al Tennis Borussia Berlin, al Eintracht Frankfurt i, finalment, al Offenbacher Kickers.
A més a més, va defensar la samarreta de la selecció de futbol de Macedònia del Nord entre 1995 i el 2004, marcant 8 gols.
# Yahresa

Yahresa era una ciutat segurament situada a la Terra Alta Hitita.
En temps de Mursilis II es va sublevar contra els hitites, i a més no li havia enviat ni els tributs ni el contingent de tropes que li pertocava. També havia atacat algunes ciutats properes. El rei Mursilis la va atacar de nit i per sorpresa i la va incendiar, al novè any del seu regnat. Des d'allà el rei va marxar cap a Piggainaresa, ocupada pels kashka, i la va ocupar.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 124. ISBN 8446022532.
# Puerto Vallarta

Puerto Vallarta és una ciutat localitzada a l'estat de Jalisco, Mèxic, a 20° 62′ Nord i 105° 23′ Oest, a la costa de la Badia de Banderes, de l'oceà Pacífic. És un important centre de turisme i alhora el tercer port comercial més important de Mèxic i la segona ciutat en importància econòmica per a l'estat de Jalisco. El 2003, Puerto Vallarta tenia una població estimada de 200.000 habitants, i el mateix any, 5 milions de turistes van visitar la ciutat.
Les activitats turístiques inclouen llocs per a nadar amb dofins, esports extrems, llocs per a observar balenes i diversos museus. A diferència de Cancun, Puerto Vallarta és una ciutat antiga, i el centre històric conté nombrosos carrers amb arquitectura típica mexicana. El 1999 Puerto Vallarta va ser la sisena destinació turística més visitada del món pels ciutadans nord-americans, d'acord amb l'Associació d'Agències de Viatges dels Estats Units (ASTA).

## Referències

* ↑ Chavoya Gama, Jorge Ignacio. Puerto Vallarta en la modernidad: una visión urbanística desde diferentes disciplinas (en castellà). Editorial Universitaria - Libros UDG, 2014-01-07. ISBN 978-607-450-863-5.
* ↑ Munguía Fregoso, Carlos. Panorama histórico de Puerto Vallarta y de la Bahía de Banderas (en castellà). Secretaría de Cultura, Jalisco, 2003. ISBN 978-970-624-361-4.
* ↑ Jimenez Gonzalez, Victor Manuel. Guadalajara, Puerto Vallarta y Jalisco (México): Guía de Viaje del Estado de Jalisco (en castellà). Solaris Comunicación, 2014-01-07.

## Enllaços externs

* Informació de Turisme, en castellà Arxivat 2017-12-07 a Wayback Machine.
* Fotografies de la Ciutat – Terra Galleria
* Ajuntament de Puerto Vallarta