OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eleccions al Parlament del Regne Unit de 1992

Les eleccions al Parlament del Regne Unit de 1992 es van celebrar l'1 de maig de 1992.
Malgrat la impopularitat del govern conservador i la pèrdua de vots del Partit Conservador, el Partit Laborista no va poder imposar-se a les eleccions, en contra del que pronosticaven les enquestes.
El Partit Conservador que mantenia el poder des de 1979, i ara dirigit ara per John Major, va aconseguir la quarta victòria electoral i mantenir els conservadors a Downing Street durant 18 anys.
Els liberaldemòcrates estancats, continuaren com a tercera força.

## Resultats

| Partit | Líder | Vot popular | % | Escons | Canvi (de 1992) |
| Partit Conservador | John Major | 14.093.007 | 41,9% | 336 | -40 |
| Partit Laborista | Neil Kinnock | 11.560.484 | 34,4% | 271 | +42 |
| Liberal demòcrates | Paddy Ashdown | 5.999.384 | 17,8% | 20 | -2 |
| Partit Nacional Escocès | Alex Salmond | 629.564 | 1,9% | 3 | |
| Partit Unionista de l'Ulster | James Molyneaux | 271.049 | 0,8% | 9 | |
| Plaid Cymru | Dafydd Wigley | 156.796 | 0,4% | 4 | +1 |
| Social Democratic and Labour Party | John Hume | 184,445 | 0,6% | 3 | -1 |
| Partit Unionista Democràtic | Ian Paisley | 103,096 | 0,3% | 3 | |
| Sinn Féin | Gerry Adams | 78.291 | 0,2% | 0 | -1 |
| Partit Unionista Popular de l'Ulster | James Kildefer | 19.305 | 0,1% | 1 | |
| Verds | Richard Lawson/Jean Lambert | 170.035 | 0,5% | - | 0 |
| Partit Nacional Britànic | John Tyndall | 7.631 | 0,1% | - | 0 |

## Referències

* ↑ Bevir, Mark «The Remaking of Labour, 1987-1997» (en anglès). Observatoire de la société britannique, 7, 2009.

## Enllaços externs

* Catàleg sobre eleccions de 1992Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Bezvódnoie

Bezvódnoie (en rus: Безводное) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 11 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Belèstica

Belèstica (en grec antic: Βελεστίχη o Βιλιστίχη) o Bilistique va ser una cortesana (hetera) d'època hel·lenística i d'origen incert.
Segons Pausànias era d'origen macedoni, Ateneu de Nàucratis diu que era d'Argos, d'una antiga casa reial grega i Plutarc la fa una esclava estrangera comprada al mercat. Va guanyar a les curses de cavalls als Jocs Olímpics de l'any 264 aC i més endavant es va convertir en amant de Ptolemeu II Filadelf amb el qual va tenir un fill, Ptolemeu de Jònia, i després va ser divinitzada amb el nom d'Afrodita Bilistica. Segons Climent d'Alexandria va ser enterrada sota el santuari de Serapis a Alexandria.

## Notes

* ↑ Βελιστίχη («Belistíkhē») a Pausànias; Βελεστίχη («Belestíkhē») a Plutarc; Βιλιστίχις («Bilistíkhis») a Climent d'Alexandria; Φιλισταίχος («Philistaikhos») a Eusebi de Cesarea

## Referències

* ↑ Diccionari Grec-Català.
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, V, 8,11
* ↑ Ateneu de Nàucratis. Deipnosophista, 13.596e
* ↑ Plutarc. Moralia, 753e.
* ↑ Pomeroy, Sarah B. Women in Hellenistic Egypt: from Alexander to Cleopatra. Detroit: Wayne State University Press, 1990, p. 18-19. ISBN 9780814322307.
* ↑ Climent d'Alexandria. Protrepticus, 4.48.2-3.
# Francesca de Castellnou

Francesca de Castellnou (ca. 1280 – 1335) va ser baronessa de Santa Coloma de Queralt i senyora de Ceret, esposa de Pere de Queralt i d’Anglesola.
No hi ha consens sobre els progenitors de Francesca. Segons Pere Ponsich, va ser filla de Jaspert V de Castellnou i Galceranda de Narbona; en canvi, Armand de Fluvià considera que els seus pares foren el mateix Jaspert i Alamanda de Rocabertí i Desfar.
Promesa amb Pere de Fonollet, va cancel·lar el matrimoni pel suport de la família del nuvi, els vescomtes d'Illa, a Jaume II de Mallorca, en l'enfrontament que aquest mantenia amb Pere el Gran. Vers 1302 es casa amb Pere de Queralt i d'Anglesola, aportant 10.000 sous com a dot.
El 1323, en morir Pere a la guerra de Sardenya, Jaume II l'indemnitza amb 2.000 morabatins, així com la jurisdicció de Sant Gallard al seu fill Guillem.
Durant els anys que exerceix com a usufructuària de la baronia, es viu una gran febre religiosa. Així, es funda l’hospital i la confraria de la Santa Creu (1327), s'inicien les obres per convertir l'església romànica en un monument gòtic (1331), i els mercedaris adquireixen definitivament Santa Maria de Bell-lloc (1335).
El 1327 confirma importants privilegis a la comunitat jueva de Santa Coloma en aspectes polítics, econòmics, religiosos i judicials.

## Referències

* ↑ Fuguet, Joan; Plaza, Carme «El linaje catalán Queralt-Timor y su relación con la Orden del Temple (siglos XII-XIV)». Medievalista, n. 30, 2021, pàg. 147.
* ↑ Martell, Jaume «Francesca de Queralt de Castellnou, de Ceret». Cartulari de la Catalunya comtal, n. 34, 01-06-2016, pàg. 54.
* ↑ Costa, Maria Mercè ««La família de Queralt i Santes Creus»». I Col·loqui del Monaquisme Català, v. 1, 1967, pàg. 106.
* ↑ Segura, Joan. Costums de Catalunya. Guillem Carreras (ed). Santa Coloma de Queralt: Associació Cultural Baixa Segarra, 2021, p. 84. ISBN 978-84-941520-5-4.
* ↑ Segura, Joan. Historia de la villa de Santa Coloma de Queralt (en castellà). Barcelona: Imprenta Vicente Magriñà, 1879, p. 95.
* ↑ Segura, 2021, p. 155 i següents.
# Consejo Nacional de Investigaciones Científicas y Técnicas (Argentina)

El Consejo Nacional de Investigaciones Científicas y Técnicas (CONICET) és una agència del govern argentí, dependent del Ministeri de Ciència, Tecnologia i Innovació, i el principal organisme dedicat a la promoció de la ciència i la tecnologia a l'Argentina, des del qual es dirigeix i coordina la major part de la investigació científica i tècnica realitzada a les universitats i instituts. El CONICET s'encarrega de promoure i realitzar investigacions en ciències naturals, mèdiques i socials, així com en enginyeria i tecnologia.
El 'Consejo Nacional de Investigaciones Científicas y Técnicas' es va establir com a tal el 5 de febrer de 1958 per decret del govern argentí. El seu primer director va ser el Premi Nobel Bernardo A. Houssay.
Governat per un consell independent del govern federal, finança la investigació científica de tres maneres bàsiques. En primer lloc, atorga subvencions per al treball col·lectiu a equips de recerca de científics reconeguts de totes les disciplines, incloses les ciències socials i les humanitats. En segon lloc, compta amb una nòmina d'uns 6.500 investigadors i 2.500 tècnics que treballen com a empleats en diferents categories, des d'investigador asistente fins a investigador principal. En tercer lloc, concedeix beques per a estudis de doctorat i postdoctorat a 8.500 joves investigadors d'Argentina i d'altres països.
El 2022, el CONICET va ser classificada com la millor institució de recerca governamental d'Amèrica Llatina pel rànquing d'institucions de Scimago, i la segona entre totes les institucions de recerca de la regió després de la Universitat de São Paulo. A nivell mundial, el CONICET ocupa la posició 141 entre les 8084 institucions de recerca més prestigioses del món (incloses universitats, institucions de recerca governamentals i privades, consells de recerca, etc.).

## Referències

* ↑ «Argentina, Consejo Nacional de Investigaciones Científicas y Tecnológicas (CONICET)». International Science Council (ISC). [Consulta: 29 novembre 2023].
* ↑ «La estela luminosa de un Nobel argentino». Revista La Universidad. Universidad Nacional de San Juan, Vol. V, Núm. 33, 01-04-2008 [Consulta: 29 novembre 2023].
* ↑ «El CONICET subió 54 posiciones y se ubica en el puesto 141 a nivel global entre más de 8.000 instituciones académicas, científicas y gubernamentales dedicadas a la investigación». CONICET. [Consulta: 29 novembre 2023].
# Ceocròbol

Un ceocròbol és un ésser mitològic propi de la mitologia catalana, una mena de follet que cavalca en grup damunt de grans ocells coberts d'herba tendra, de la qual s'alimenta.

## Referències

* ↑ Casanova Coll, Joan; Creus Saumell, Joan. «Ceocròbols». A: Més ràpids que el llamp, més vius que el foc. Petits éssers fantàstics en l'àmbit lingüístic català. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000, p. 277. ISBN 8484151824.
# Can Banús (Rupit i Pruit)

Can Banús és una casa de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres assentada sobre el desnivell de la roca i enclavada al cingle del castell. Consta de tres trams. El carener és paral·lel a la façana, orientada a migdia. Consta de planta baixa i dos pisos. Presenta un portal rectangular, una finestra i un altre portal rectangular unit a una finestra i formant una sola obertura amb una llinda comú. Els nivells dels pisos, segons la distribució de les finestres, semblen seguir el desnivell del carrer. Al segon pis hi ha una petita finestra amb la data 169, i al segon tram hi ha un balcó de fusta que s'abriga sota un ampli voladís.
Construïda amb pedra i els elements de ressalt de pedra picada.

## Història

La importància de les cases d'aquest carrer rau sobretot en la bellesa arquitectònica i la unitat dels edificis que la integren, tots ells construïts als segles xvii i xviii i que han estat restaurats recentment amb molta fidelitat.
L'establiment de cavallers al Castell de Rupit als segles xii i xiii donaren un caire aristocràtic a la població, al segle xiv la demografia baixa considerablement. Al fogatge del segle xvi ja s'observa una certa recuperació i a partir del segle xvii comença a ser nucli important de població, ja que durant la guerra dels Segadors, al 1654, s'hi establiren molts francesos.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Banús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Atle Kvålsvoll

Atle Kvålsvoll (Trondheim, 10 d'abril de 1962) és un ciclista noruec, que fou professional entre el 1988 i el 1994. Actualment és director esportiu a l'equip Sparebanken Sør.

## Palmarès en pista

* 1985
** Campió de Noruega en persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 1985
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Noruega
* 1989
** 1r de la Volta a Suècia i vencedor d'una etapa
* 1990
** 1r del Tour de Valclusa
* 1991
** 1r del Trofeu dels Escaladors
** Vencedor d'una etapa del Tour DuPont
* 1992
** Vencedor d'una etapa del Tour DuPont

### Resultats al Tour de França

* 1988. No surt (16a etapa)
* 1989. 46è de la classificació general
* 1990. 26è de la classificació general
* 1991. No surt (18a etapa)
* 1992. 49è de la classificació general
* 1994. 79è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1991. 79è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ Mikkelsen, Solveig «Markerte 10 år med vellykket treningsopplegg for ansatte» (en noruec). Universitetsavisa.no, 14-02-2022 [Consulta: 6 març 2022]. «Tidligere proffsyklist Atle Kvålsvoll holder oppsyn med loggføringa i appen Avantas aktiv og legger hver fjerde måned fram statistikk over hvordan de ulike lagene gjør det.»
* ↑ Hjellen, Bjørnar; Bårtvedt, Hans Henrik «Bugge kritiserer sitt gamle lag etter sparkingen» (en noruec). NRK, 06-04-2016 [Consulta: 6 març 2022]. «Atle Kvålsvoll, sportssjef i Team Sparebanken Sør, sier han har stor medfølelse for Bugge, men mener det var nødvendig å si opp kontrakten.»

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Enrique Marzo Balaguer

Enrique Marzo Balaguer (Madrid, 23 de novembre de 1875 - Madrid, 1947) fou un militar i polític espanyol.

## Biografia

Va ingressar en l'Acadèmia General Militar el 28 d'agost de 1883 i el 1886 es graduà com a alferes d'infanteria. El 1886 assolí el grau de tinent, el 1896 el de capità, el 1899 el de comandant, el 1910 el de tinent coronel i el setembre de 1913 el de coronel. Com a capità va participar en la guerra de Cuba i de 1912 a 1914 va lluitar al Marroc. El juny de 1914 fou nomenat director de l'Acadèmia d'Infanteria. El 5 de gener de 1918 fou condecorat amb la creu de tercera classe del Mèrit Militar.
Ascendeix a general de brigada en 1918 i a tinent general en 1926. Exercia el càrrec de Capità General de Balears quan va ser nomenat el 30 de gener de ministre de la Governació càrrec que va exercir només fins al 25 de novembre del mateix any.

## Referències

* ↑ Esquela al diari ABC
* ↑ «Coronel Enrique Marzo». Arxivat de l'original el 2012-05-01. [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ Leandro Alvarez Rey. Bajo el fuero militar: la dictadura de Primo de Rivera en sus documentos. Universitat de Sevilla, 2006, p.214.
# Batalla de Starobilsk

La batalla de Starobilsk és un enfrontament militar iniciat el 25 de febrer de 2022, durant la invasió russa d'Ucraïna de 2022.

## Història

Starobilsk és una ciutat a prop de Luhansk a l'oblast de Luhansk, Ucraïna. Serveix com a centre administratiu de Starobilsk Raion. El riu Aidar discorre a l'oest del nucli urbà, creant un obstacle natural.
Hi van haver enfrontaments inicials a prop de Starobilsk des del 24 de febrer de 2022. El 25 de febrer de 2022, les Forces Armades d'Ucraïna van afirmar haver destruït una columna de soldats russos que s'havien preparat per travessar el riu Aidar.
La ciutat ha estat molt danyada pels bombardejos d'artilleria russa.

## Referències

* ↑ «Ukrainian soldiers give worthy rebuff to Russia on outskirts of Starobilsk (Luhansk region) – JFO» (en anglès). Interfax-Ukraine. Arxivat de l'original el 25 febrer 2022. [Consulta: 25 febrer 2022].
* ↑ «Війна в Україні: біля Старобільська українські військові розбили колону ворожої техніки | Новини на Gazeta.ua». gazeta.ua, 25-02-2022. Arxivat de l'original el 25 febrer 2022. [Consulta: 25 febrer 2022].
* ↑ SERVICE, STATE EMERGENCY. «A view shows destroyed buildings after shelling in the town of Starobilsk in the Luhansk region» (en anglès). Denver Gazette. Arxivat de l'original el 2022-02-28. [Consulta: 26 febrer 2022].
# Belém

Belém és un municipi del Brasil, capital de l'Estat de Pará. És la segona ciutat més populosa de la Regió Nord de Brasil i la major regió metropolitana de l'Amazònia. Té 1,4 milions d'habitants i 2.043.537 en el Grande Belém. És coneguda com la Metròpoli de l'Amazones i popularment coneguda com la Cidade das Mangueiras (la ciutat de las arbres de mango) per la quantitat d'arbres de mango que hi ha pels carrers.

## Geografia

Belém està situada 1° 27′ sud, 48° 29′ longitud oest. A partir de 2004, la població era aproximadament d'1.421.000, la qual cosa fa de Belém la 10a major ciutat de Brasil. La regió metropolitana té una població d'aproximadament 2.100.000, la qual cosa la fa la desena regió metropolitana més gran de Brasil. El sud del canal de desembocadura del riu Amazones es troba just al nord de la ciutat, igual que l'illa de Marajó.

### Vegetació

La selva amazònica representa més de la meitat de les selves tropicals del planeta que queden i comprèn la major i més rica en espècies del tracte de selva tropical al món. Els boscos tropicals són les més riques en espècies bioma, i els boscos tropicals d'Amèrica són els boscos humits més rics en espècies, més que Àfrica i Àsia. Els boscos tropicals amazònicos té una incomparable diversitat biològica, més d'1/3 de totes les espècies del món viuen a la Regió Amazònica.

## Referències

* ↑ Turner, I.M. 2001. The ecology of trees in the tropical rain forest. Cambridge University Press, Cambridge. ISBN 0-521-80183-4
* ↑ Amazon Rainforest, Amazon Plants, Amazon River Animals (anglès)

## Vegeu també

* Terra Alta (Brasil)
# Francesca d'Orleans (princesa de Grècia)

Francesca d'Orleans, princesa de Grècia (París 1902 - 1953). Princesa de sang de França amb el tractament d'altesa reial de la Casa dels Orleans que esdevingué princesa de Grècia en una estranya unió entre una casa catòlica, els Orleans, i una casa ortodoxa, els Grècia.
Nascuda a París el dia de Nadal de l'any 1902, essent filla del príncep Joan d'Orleans i de la princesa Isabel d'Orleans. Francesca era neta per via paterna del príncep Robert d'Orleans i de la princesa Francesca d'Orleans mentre que per via materna ho era del príncep Felip d'Orleans i de la princesa Maria Isabel d'Orleans.
Anomenada Fatty en família es casà amb el príncep Cristòfor de Grècia l'any 1929 a la capella palatina de Palerm a Sicília. Cristòfor era fill del rei Jordi I de Grècia i de la gran duquessa Olga de Rússia. La parella tingué un únic fill:
Cristòfor havia estat casat anteriorment amb la multimillonària nord-americana Nancy B. Leeds, posseïdora d'una de les principals fortunes de l'època basades en el ferrocarril i el ferro.
Cristòfor morí l'any 1941 a Atenes i ella s'instal·là a una propietat de la seva família al nord del Marroc, a la ciutat de Larache. L'any 1953 morí a París des d'aquell moment, el príncep Miquel, es traslladà a viure a Atenes on visqué a Tatoi amb els reis Pau I de Grècia i Frederica de Hannover.
# Consejo Nacional de la Infancia Evacuada (CNIE)

El Consell Nacional de la Infància Evacuada (CNIE) va ser un òrgan creat pel Ministeri d'Instrucció Pública i Belles Arts l'estiu de 1937. Aquest òrgan tenia per objectiu la creació i gestió de colònies infantils tan en territori republicà com a l'estranger on es poguessin refugiar els infants afectats per la guerra civil.

## Organització i funcions

Segons publica la Gaceta de la República en que s'ordena la seva creació el Consell Nacional de la infància evacuada tenia com a funció «cuanto se regiera a la organización, dirección, régimen pedagógico y sostenimiento de las residencias para los ninos evacuados, tanto en España como en otros paises, así como la inspección de las Instituciones de este tipo, realitzada por entidades particulares y oficiales».
Des de la seva creació l'agost de 1937 fins l'abril de 1938, mentre el ministeri estava en mans de Jesús Hernández, el Consell Nacional de la infància Evacuada va estar dirigit pel director de primer ensenyament César García Lombardia, posteriorment i coincidint amb el nomenament de Segundo Blanco Ministre d'Instrucció Pública i Sanitat el càrrec va ser exercit per la pedagoga i mestra Esther Antich i Sariol.
Al llarg dels vora 18 mesos de funcionament el consell va estar organitzat en diverses seccions o conselleries que s'ocupaven de la propaganda, els abastiments, la sanitat, l'economia de les colònies, les residències, el personal pedagògic o les relacions exteriors de l'òrgan. Entre els consellers del CNIE podem destacar Maria Zambrano —que va ocupar la conselleria de propaganda entre octubre de 1937 i gener de 1938, Regina Lago, consellera de personal i orientació pedagògica des de la creació de l'òrgan fins a gener de 1938; Angústias Díaz Usón, Josepa Bastard, Edelmiro Borrás o Coloma Feliubadaló. També hi van col·laborar Joan Comas Camps i Eleuterio Quintanilla, qui va exercir de vicepresident del consell durant diversos mesos.

## Referències

* 1 2 Gaceta de la República, 240, 28-08-1937, pàg. 827.
* ↑ Gaceta de la República, 100, 10-04-1938, pàg. 200.
* ↑ Gaceta de la República, 309, 14-10-1937, pàg. 160.

## Bibliografia

* Crego, Rosalía. "Las colonias escolares durante la Guerra Civil (1936-1939)". Espacio, Tiempo y Forma, Serie V, Hª Contemporánea, n.º 2, 1989, pàgs. 299-328.
# Ceolwulf

Ceolwulf és el nom dels següents personatges:
* Ceolwulf I de Mèrcia, rei de Mèrcia, Ànglia de l'Est i Kent (821 -823)
* Ceolwulf II de Mèrcia (?-879), darrer rei independent de Mèrcia
* Ceolwulf de Northúmbria, rei de Northúmbria (729-37), llevat d'un breu període en què va ser deposat 731 o 732
* Ceolwulf de Wessex (?-~611), rei de Wessex
# Can Dimoni

Can Dimoni és una casa d'Amer (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de quatre plantes i coberta de doble vessant a façana. Consta de dues crugies i està arrebossat i pintat de color ocre groguenc a excepció dels marcs d'algunes obertures, de pedra pintada de gris blavós.
La planta baixa presenta dues portes de forma rectangular emmarcades de pedra pintada i llinda monolítica. El primer i el segon pis consten d'un balcó i una finestra cadascun, amb els marcs de pedra. El tercer pis l'ocupa un antic badiu de dues finestres de forma d'arc rebaixat i una de rectangular, més petita. Les finestres tenen l'ampit de placat de pedra i les finestres amb forma d'arc tenen una barana formada per una barra horitzontal cilíndrica a la part baixa.
El ràfec està format per dues fileres de rajola, una plana i una en forma de dent de diamant.

## Història

Aquesta casa cal situar-la a finals del segle xix, potser com a reforma d'un edifici anterior.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Dimoni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Baeopogon

Baeopogon és un dels gèneres d'ocells, de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae).

## Taxonomia

El gènere Baeopogon va ser introduït l'any 1860 per l'ornitòleg alemany Ferdinand Heine amb la honeyguide greenbul com a espècie tipus. El nom combina el grec antic baios (βαιός) que significa "petit" o "petit" amb pōgōn que significa "barba".

## Llistat d'espècies

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023), aquest gènere conté dues espècies:
* Baeopogon indicator - Bulbul indicador
* Baeopogon clamans - Bulbul cridaner

## Referències

* ↑ Heine, Ferdinand (en alemany) Journal für Ornithologie, 8, 44, 1860, pàg. 126-145 [139].
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. Londres: Christopher Helm, 2010, p. 65. ISBN 978-1-4081-2501-4.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List v13.2. Congrés Ornitològic Internacional, 2023. [Consulta: 17 setembre 2023].
# Belkovita

La belkovita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor d'Igor Vladimirovich Bel'kov (1917-1989), mineralogista soviètic, director del Centre Científic de Kola, a Rússia, qui va explorar la Península de Kola.

## Característiques

La belkovita és un silicat de fórmula química Ba₃(Nb,Ti)₆(Si₂O₇)₂O₁₂. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 6 i 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la belkovita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al massís alcalí-ultrabàsic de Vuoriyarvi, a la regió de Carèlia Septentrional, a l'óblast de Múrmansk, Rússia. També ha estat descrita al proper massís de Sebl'yavr, així com al també jaciment rus Ust'-Biraya, un jaciment de ferro i terres rares que es troba a l'óblast d'Irkutsk. Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Belkovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 gener 2019].