OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Baronia d'Anglesola

La baronia d'Anglesola fou un feu creat pel comte Ramon Berenguer I de Barcelona quan conquerí i fortificà el castell de Tàrrega (vers el 1056). L'extensió inicial anava d'Anglesola a Sidamon, a l'oest, fins a Torregrossa, encara sota domini musulmà, al migdia, i al nord limitava amb la serra d'Almenara (tot limitant amb el comtat d'Urgell)).
EL 1079 la baronia fou atorgada Berenguer Gombau, pels comtes Ramon Berenguer II i Berenguer Ramon II, el qual n'emprengué la colonització i el repoblament.
El llinatge Anglesola es feu important i preponderant, tot estenent les seves possessions per tot l'Urgell al migdia de l'Ondara i fins i tot aconseguiren possessions dins de la ciutat de Lleida i a la comarca del Segrià. al segle xii, les possessions dels Anglesola eren molt extenses a part de les terres de l'Urgell tenien possessions a la Segarra, Balaguer. Al Segrià tenien el castell de Milà, Ladivinyes, Os i Terracèn, Montmagastre i Corbins i en l'altra banda del riu Segre, Alcoletge, Palau d'Anglesola, Sidamon, Mollerussa, Miralcamp i Utxafava, a part d'altres drets a Gerp, Térmens, Altarèn, Ventosa i Juneda.
La família va acabar generant tres estirps principals: els Anglesola (a Miralcamp i Mollerussa), els Bellpuig (presents a Butsènit i Utxafava) i els Vallbona.
El llinatge Anglesola s'estiguí vers el 1417, passant els dominis d'Anglesola a una branca menor dels Erill (descendents d'Elionor de Montcada, filla de Constança d'Anglesola), que s'extingí el 1475, i després a la branca principal d'aquest mateix llinatge. Aquesta successió fou impugnada pels vescomtes de Rocabertí, descendents d'una altra filla de Constança, anomenada Beatriu de Montcada. Una sentència de l'audiència de Barcelona del 1561 els donà la raó, però el plet continuà fins que una altra sentència del 1633 confirmà els Rocabertí, comtes de Peralada, la baronia d'Anglesola. deu anys més tard, 1645, la baronia fou elevada a marquesat (marquesat d'Anglesola).

## Referències

* 1 2 «Baronia d'Anglesola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 46
# Savak

La Savak (en persa: ساواک, abreviatura de سازمان اطلاعات و امنیت کشور Sazeman-e Ettela'at va Amniyat-e Keshvar, Organització de Seguretat i Intel·ligència Nacional) fou el servei d'intel·ligència i seguretat interior de l'Iran des del 1957 al 1979. Ha estat descrita com la "institució més odiada i temuda" del règim iranià anterior a la Revolució islàmica, associada amb la CIA per practicar la tortura i execució de molts opositors al règimen del Xa. En el moment de més desenvolupament, la Savak tenia 4.000 agents en plantilla.

## Referències

* ↑ SAVAK: "Like the CIA" Arxivat 2012-08-14 a Wayback Machine., Time Magazine Website. Monday, Feb. 19, 1979
* ↑ intelligence (international relations) :: Iran. (2008). In Encyclopædia Britannica. Retrieved July 26, 2008,

## Enllaços externs

* Ministry of Intelligence and Security VEVAK - Iran Intelligence Agencies
# Slověnice

Slověnice és una localitat del districte de Benešov a la regió de Bohèmia Central, República Txeca, amb una població estimada a principis de 2018 de 37 habitants.
Està situada al sud-est de la regió i de Praga, a la conca hidrogràfica del riu Sàzava —un afluent dret del riu Vltava—, i prop de la frontera amb les regions de Vysočina i Plzeň.

## Referències

* ↑ Citypopulation.de Estadístiques del districte de Benešov. Consultat el 2 d'agost de 2018.
# Vic Woodley

Victor Robert Woodley (26 de febrer de 1910 - 23 d'octubre de 1978) fou un futbolista anglès de la dècada de 1930.
Fou internacional amb la selecció d'Anglaterra durant els anys trenta. Defensà els colors del Chelsea FC durant la major part de la seva carrera. També jugà al Derby County FC.

## Referències

* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ Vic Woodley a National-Football-Teams.com (anglès)
# Trogon de pit taronja

El trogon de pit taronja (Harpactes oreskios) és una espècie d'ocell de la família dels trogònids (Trogonidae) que habita la selva humida del sud-oest de la Xina, Myanmar, Tailàndia, Indoxina, Sumatra (amb la propera Nias), Java i nord-oest de Borneo. a
# 363 aC

El 363 aC va ser un any del calendari romà prejulià. En aquell temps, era conegut com a any del consolat d'Aventinensis i Mamercí (o, més rarament, any 391 ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «363 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Àsia Menor

* Ariobarzanes II del Pont pren possessió de la satrapia del Pont a la mort del seu pare Mitridates I. Va sotmetre les tribus de l'interior del país i es pot considerar el fundador del Regne del Pont quan es va independitzar de l'Imperi Persa.

### Antiga Grècia

* El partit oligàrquic de Tegea, a Arcàdia assumeix el poder i signa un tractat de pau amb Elis ratificat pel governador tebà de Tegea, però després, pressionat pels demòcrates, el governador fa arrestar a molts dirigents oligàrquics de Tegea i trenca el tractat. Mantinea va protestar i finalment els tebans van alliberar als detinguts. Mantinea, però, va exigir l'aplicació de la pena de mort pel governador que les havia ordenat. Epaminondes el defensa, i només el censura per l'alliberament dels oligarques, i no per l'empresonament.
* Epaminondes visita Bizanci amb la flota atenenca, i aconsegueix que diverses ciutats es declarin a favor seu.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Gneu Genuci Aventinensis i Luci Emilià Mamercí.
* El consolat d'aquell any està marcat pels rituals religiosos que el senat estableix per erradicar una pesta. Luci Manli Capitolí Imperiós és nomenat dictador clavi figendi causa, un ritus expiatori per propiciar els déus, que consistia en clavar un clau al temple de Júpiter Capitolí.
* Els cònsols promulguen la llei Genutia Aemilia que estableix que s'havia de fixar cada any un clau de bronze al Capitoli, conegut com a Clavus annalis (clau anyal).

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XVI. 90
* ↑ Xenofont. Hel·lèniques, VII, 4
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XV, 79
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VII. 3
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XVI, 2
* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 63 [Consulta: 11 abril 2022].
# Santi Nicita

Santi Nicita (Furci Siculo, 4 d'agost de 1929 - Siracusa, 4 de gener de 2014) fou un polític sicilià. Llicenciat en ciències agràries i funcionaris regionals, fou assessor i regidor de l'ajuntament de Siracusa. A les eleccions regionals de Sicília de 1971, 1976 i 1981 fou elegit diputat a l'Assemblea Regional Siciliana per la Democràcia Cristiana Italiana, en les que fou nomenat assessor de desenvolupament econòmic i assessor de la presidència regional fins al 1979, assessor de finances fins a 1982 i finalment president regional de 19 d'octubre de 1983 fins a 21 de març de 1984, quan fou obligat a dimitir a causa de l'escàndol de la petroliera ISABA, pel que fou processat i condemnat en primera instància, encara que finalment fou absolt.
Entre les principals activitats legislatives regionals, fou el promotor un projecte de llei conegut com la Llei Especial per a l'Illa d'Ortigia. A les eleccions regionals de 1986 no fou reescollit, i cap al 1990 fou un dels primers a adherir-se a l'ala esquerra de la DCI. Fou escollit a les eleccions regionals de Sicília de 1991 com a independent dins els llistes del Partit Socialista Democràtic Italià, però renuncià el 1994 per a tornar a la DC. No es presentà a la reelecció el 1996. De 2000 a 2005 fou president de l'ASI a Siracusa.
Després de la dissolució de la DCI, Nicita es va a unir a una sèrie de moviments inspirats en la democràcia cristiana (Cristians Socials, Renovament Italià, Nova DC, Popolari-UDEUR), per després adherir-se al Partit Democràtic. A les eleccions legislatives italianes de 2006 fou candidat de Popolari-UDEUR a la Cambra dels Diputats per Sicília, però només va obtenir l'1,4% dels vots i no fou escollit. Posteriorment fou nomenat cap del PD a la província de Siracusa.
# Berdeniella schumpkanica

Berdeniella schumpkanica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba al Caucas rus.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Sonia Pulido

Sonia Pulido (Barcelona, 1973) és una artista catalana. Llicenciada en Belles Arts, en l'especialitat de gravat i estampació. També es dedica a l'ensenyament artístic com a docent a Escola d'Art de Sant Cugat i a l'escola de disseny EINA.
Sonia Pulido parteix d'uns referents tradicionals per fer unes vinyetes que tenen a veure més amb la il·lustració que amb el llenguatge pur del còmic. S'alimenta d'imatges dels anys cinquanta, tot i que la caracterització del seu estil deriva al collage i les il·lustracions amb colors plans. Ha treballat com a il·lustradora per a diverses publicacions com El País Semanal, Stripburger, El País de les temptacions, Tretzevents, Editorial Planeta, Rockdelux, Cinemanía, Mujer21, Esquitx, NSLM. Les seves nombroses exposicions individuals i col·lectives han pogut ser vistes a Espanya, Mèxic, Bolívia i Islàndia.
És autora del cartell de les Festes de la Mercè 2018.

## Publicacions

* Puede que esta vez (Sinsentido) 2006, guió Xavi Doménech
* Cromos de luxe (Sinsentido) 2007
* Duelo de caracoles (Sinsentido) 2011, guió Pere Joan.

## Premis i reconeixements

* 2020: Premi Nacional d'Il·lustració del Ministeri de Cultura d'Espanya.
* 2002: Premi d'il·lustració "Injuve"
* 1999: Biennal d'Eivissa "Ibizagrafic 99"
* 1998: V certamen nacional de gravat
* 1997: VIII Biennal of Young Artists,

## Referències

* ↑ «Sonia Pulido». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ Sonia Pulido, El País, 7 gener de 2008, Reportatge 'Talentos' de Roberta Bosco.
* ↑ Barcelona, Ayuntamiento de. «Una Mercè de mujeres: pregón de Leticia Dolera y cartel de Sònia Pulido | Info Barcelona | Ayuntamiento de Barcelona» (en castellà). [Consulta: 14 juliol 2018].
* ↑ «Sonia Pulido, Premio Nacional de Ilustración 2020». [Consulta: 8 octubre 2020].
# Vlad Chiricheș

Vlad Iulian Chiricheş (Bacău, 14 de novembre de 1989) és un jugador de futbol romanès que juga com a defensa central amb el club italià US Cremonese i amb la selecció romanesa.

## Referències

* ↑ «Premier League Player Profile Vlad Chiriches». Barclays Premier League, 2015. Arxivat de l'original el 25 de març 2015. [Consulta: 19 gener 2015].
# A tiro de piedra

A tiro de piedra és un film dirigit per Sebastián Hiriart. Es va estrenar el 18 de desembre de 2010 al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià a Sant Sebastià. El mateix any va participar també al Festival Internacional de Cinema de Morelia. Segons el director, l'argument es va inspirar en el conte "L'home que va somniar" de Les mil i una nits.

## Sinopsi

Jacinto Medina, jove de 21 anys d'edat, aquesta avorrit de la seva vida com a pastor en el nord de Mèxic, San Luís Potosí. Un dia troba un clauer al terre i el veu com un senyal al mateix temps que, guiant-se pels seus somnis, emprendrà un viatge que el farà recórrer milers de quilòmetres, cap als Estats Units, sofrint els avatars que qualsevol immigrant il·legal, només que el seu objectiu no és aconseguir treball en sòl americà.

## Producció

La filmació d'aquesta pel·lícula va comptar amb locaciones en diferents estats de la república mexicana, entre els quals es troben San Luís Potosí, Coahuila, Chihuahua i Sonora. Als Estats Units, les locaciones van estar a Arizona, Califòrnia i Oregon.

## Repartiment

* Gabino Rodríguez - Jacinto Medina
* Montserrat Ángeles
* Randy Watkins
* Rogelio Medina
* Alejandra España
* Julián Silva

## Premis

Al Festival de Cinema de Gramado de 2011 va guanyar els premis al millor director, millor guionista i millor actor. I al Festival Internacional de Cinema de Kerala va guanyar el Golden Crow Pheasant Award al millor director debutant.

## Referències

* ↑ «A tiro de piedra». [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ A tiro de piedra al web del Festival de Morelia
* ↑ A tiro de piedra al bloc d'Ernesto Díaz Martínez
* 1 2 «A tiro de piedra». Expediente de Cineteca Nacional, A-06007, [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ A tiro de piedra a Cinema22
* ↑ 'A tiro de piedra' y 'Jean Gentil', ganadoras en Festival de Gramado, elseptimoarte.net, 18 d'agost de 2011
* ↑ 16th International film Festival of Kerala (9- 16 TH DECEMBER 2011), al bloc del festival

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a Vimeo
# Seana

Seana és un poble que fou declarat entitat municipal descentralitzada el 23 de setembre de 2005 i que pertany al municipi de Bellpuig a la comarca de l'Urgell. La major part de la població es dedica a la ramaderia i a l'agricultura: especialment el cultiu de fruita (poma, pera i préssec), cereals (panís i blat) i farratges (alfals). El 2019 tenia 156 habitants.
El nucli surt esmentat ja en el document de formació de la baronia de Bellpuig l'any 1139. La seva antiga església, dedicada a Sant Miquel Arcàngel, documentada ja el 1399, era del deganat de Tàrrega i a mitjan segle xv fou destruïda, així com el seu castell, del qual no n'ha quedat rastre. El 1280 fou reconstruïda per Guerau de Pujadas, arxiduc de Bellcaire i gran amant de l'arquitectura gòtica, que alça en la mateixa planta de l'antic castell el que es coneix com a "l'esglesieta de baix", en referència al seu desnivell degut a la llenca del riu que la voreja.
L'església fou erigida canònicament com a parròquia el 1955 tot i que el temple actual és de 1960. Els plànols de l'església actual foren dissenyats per l'arquitecte Josep Ballarín i dins en destaquen les pintures del presbiteri, baixo-relleus en taula de la Mare de Déu i de Sant Miquel, fetes per Mn. Pere Inarja el 1965 i també un quadre de Joan Oller que va donar a la parròquia pels seus vincles familiars amb Seana i que representa el davallament de Jesús de la Creu.
Seana compta amb un escut de nova creació (2011) representat amb una espasa flamejada que és l'atribut de l'Arcàngel Sant Miquel, patró del poble, i els besants d'or amb les faixes viperades de sable que són les armes dels Anglesola, llinatge vinculat a Seana a través de la baronia de Bellpuig.
La Festa Major de Sant Miquel se celebra vers el dia 29 de setembre.
Seana es troba a:
* 41,5 km de Lleida per l'autovia A-2
* 5,5 km de Bellpuig per la carretera local LV-3341
* 4,5 km de Tornabous per la carretera local LV-3341
* 9,0 km d'Anglesola per la carretera LV-3341 i C-53
* 2,7 km d'Ivars d'Urgell
* 0,3 km de Barbens

## Vegeu també

* Pins de Seana

## Referències

* ↑ «Seana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entitat Municipal Descentralitzada de Seana». municat.gencat.cat. [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ «250501 Bellpuig». Idescat. [Consulta: 28 agost 2020].
# Berdeniella sievecki

Berdeniella sievecki és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids present als territoris de l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Sebastián de Horozco

Sebastián de Horozco (Toledo, 1510-1580) fou un paremiòleg, historiador, poeta i dramaturg espanyol del Segle d'Or.
Jurisconsult, va ser pare del famós Sebastián de Covarrubias, autor del Tesoro de la lengua castellana o española i de Juan d'Horozco, autor d'uns coneguts Emblemes morals.
L'erudit Julio Cejador i Frauca li va atribuir el 1914 l'autoria del Lazarillo de Tormes en la seva edició de l'obra, tesi que va reprendre després Francisco Márquez Villanueva.
Va escriure unes Relaciones y noticias toledanas, d'importància i interès històric, on es contenen dades sobre els actes de fe realitzats a la ciutat, que van ser publicades pòstumament el segle XX pel Comte de Cedillo (1905).
És poeta a la manera antiga castellana, d'escàs valor literari, però estimable per l'abundància d'elements populars que esmalta les seves obres. El seu Cançoner va ser editat el 1874 per José María Asensio per a la Societat de Bibliòfils Andalusos, i conté algunes obres dramàtiques, com la Representació de la paràbola de Sant Mateu als vint capítols del seu sagrat evangeli, que es va representar a Toledo el 1548, la Representació de la Història evangèlica del capítol Nono de Sant Joan, en la qual figura un mosso anomenat Lazarillo, la Representació de la famosa història de Ruth, Col·loqui de la Mort, amb totes les edats i estats i l' Entremès que va fer l'autor a prec d'una monja parenta seva ....
És important la seva col·lecció de 3.145 refranys glossats o comentats a una dècima, titulada Teatre universal de proverbis, adagis o comunament anomenats refranys... que més es fan servir en la nostra Espanya, impresa per Emilio Cotarelo entre 1515 i 1516.

## Bibliografia

* Relacions històriques toledanes , Toledo, Institut Provincial d'Investigacions i Estudis Toledans, 1981.
* Teatre universal de proverbis , edició, pròleg, índex, glossari de José Luis Alonso Hernández, Groningen, Universitat; Salamanca: Universitat, 1986.
* Representacions , edició, introducció i notes de Fernando González Ollé, Madrid, Castalia, 1979.
# Sonia Priego Bárbara

Sonia Priego Bárbara, nom d'artista La Húngara (Écija (Sevilla), 21 de gener de 1980) és una cantant espanyola.
Després de viure sempre a Écija i de muntar la seva pròpia acadèmia de ball flamenc, Priego va acabar una nit d'abril cantant en un karaoke de Sevilla on la va veure El Kaly, un dels artistes que porta Francisco Carmona, i és aquest qui li va posar en contacte amb ell, i es queda enamorat de la seva veu. Decideixen preparar una maqueta i enviar-la a diferents productors fins que JJ Record's decideix apostar per ella. El seu nom artístic va sorgir perquè Francisco Carmona va sentir que una alumna seva li va dir Húngara, i en escoltar-lo es va quedar sorprès i així es va quedar La Húngara.

## Discografia

* A Camarón (2001)
* Es Un Bandolero (2003)
* Corazón Flamenco (2004)
* Queriendote (2005)
* Dibujando Esperanzas (2006)
* Mi mejor navidad (2006)
* Ahora me toca a mi (2007)
* Morir en tu veneno (2008)
* Mi sueño (Sony Music, 2009)
* Debajo del olivo (2010)
* Guerrera (2010)
* Vivo cantando (2011)
* Déjame volar
* Fiesta por bulerías (2011)
* Sus grandes éxitos: Todo tiene su fin (2012)
* Te como tu cara (Adriatico Records, 2015)

## Referències

* ↑ Ramón Freire, Sonia Priego y el Écija Balompié, recibirán los Premios de Écija del Día de Andalucía 2014 (en castellà). Ciber Ecija.
* ↑ Muñoz, José Antonio «La Húngara “Enamorarse sí, pero convertirse en una sumisa, nunca”» (en castellà). Sevilla Magazine, 16-06-2015 [Consulta: 4 juny 2016].
* ↑ Serena, Nuria. «Café Olé estrena el miércoles ¡Lo nuevo de La Húngara!» (en castellà). Radio Olé, 03-04-2015. [Consulta: 4 juny 2016].
# Washington (Oklahoma)

Washington és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 520 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Washington tenia 520 habitants, 186 habitatges, i 146 famílies. La densitat de població era de 194,9 habitants per km².
Dels 186 habitatges en un 42,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,1% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 21% no eren unitats familiars. En el 18,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,7% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 17,5% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.875 $ i la renda mediana per família de 36.806 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.429 $ mentre que les dones 20.089 $. La renda per capita de la població era de 14.309 $. Entorn del 13,1% de les famílies i el 17,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Washington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Washington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# A su servicio

A su servicio és una sèrie de televisió de TVE rodada el 1992 i estrenada el 1994 i formada per 13 episodis independents dirigits per Alfonso Ungría i Fernando Méndez-Leite Serrano entre d'altres amb actors com Fernando Fernán-Gómez, Charo López, María Asquerino i Emma Penella.

## Argument

El nexe argumental dels diferents episodis eren els oficis relacionats amb el servei a la llar i les relacions entre servent i amo.

## Llista d'episodis

* Ciudadano de Bizancio (3 de novembre de 1994)
* El fiel guardián (10 de novembre de 1994)
* Madrecita del alma querida (gener de 1995)
* La venganza de Cenicienta (31 de gener de 1995)
* La restauradora (21 de febrer de 1995)
* El jardín del Edén
* Estrella en declive
* La doncella

## Referències

* ↑ Televisión Española rueda la serie dramática de 13 episodios 'A su servicio', El País, 3 d'agost de 1992
* ↑ A su servicio / TVE-1 (23.30), El País, 3 de novembre de 1994
# Selenojalpaïta

La selenojalpaïta és un mineral de la classe dels sulfurs.

## Característiques

La selenojalpaïta és un selenur de fórmula química Ag₃CuSe₂. Va ser aprovat per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2004. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Típicament forma intercreixements amb eucairita i berzelianita, en agregats de diversos centenars de micres. També se'n troba en forma de grans anèdrics a subèdrics de fins a 200 micres. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la selenojalpaïta pertany a «02.BA: sulfurs metàl·lics amb proporció M:S > 1:1 (principalment 2:1) amb coure, argent i/o or», juntament amb els minerals següents: calcocita, djurleïta, geerita, roxbyita, anilita, digenita, bornita, bellidoïta, berzelianita, athabascaïta, umangita, rickardita, weissita, acantita, mckinstryita, stromeyerita, jalpaïta, eucairita, aguilarita, naumannita, cervel·leïta, hessita, chenguodaïta, henryita, stützita, argirodita, canfieldita, putzita, fischesserita, penzhinita, petrovskaïta, petzita, uytenbogaardtita, bezsmertnovita, bilibinskita i bogdanovita.

## Formació i jaciments

Es troba en filons de calcita hidrotermal mineralitzada. Sol trobar-se associada a altres minerals com: eucairita, calcopirita, berzelianita, altaïta, coure, covel·lita, umangita, athabascaïta, klockmannita, ferroselita, schesserita, crookesita, bukovita, clausthalita o aliatges de plata i or, entre altres minerals. La seva localitat tipus es troba a la mina Skrikerum, a Valdemarsvik (Östergötland, Suècia), sent l'únic indret on se n'ha trobat.

## Referències

* ↑ «Selenojalpaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 febrer 2016].
* 1 2 «Selenojalpaite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 7 febrer 2016].