OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coelorinchus obscuratus

Coelorinchus obscuratus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Referències

* ↑ McMillan, P. & Iwamoto, T. 2009. Two New Species of Coelorinchus (Teleostei, Gadiformes, Macrouridae) from the Tasman Sea. Proceedings of the California Academy of Sciences, 4, 60 (4): 39-51.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Estació de Montlluís - la Cabanassa

Línia de Cerdanya ("Tren Groc") :
Montlluís - la Cabanassa (oficialment en francès Mont-Louis - La Cabanasse) és una estació de ferrocarril de la línia de tren groc situada a la comuna de la Cabanassa, molt a prop de la vila de Montlluís, totes dues de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És al nord del poble de la Cabanassa, al carrer de Moffre, situat a l'altre costat de la via del ferrocarril respecte de la resta del poble.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| : Transport express régional |||||
| Vilafranca de Conflent - Vernet - Fullà | Planès | Tren groc | Bolquera - Eina | La Tor de Querol - Enveig |

## Galeria d'imatges

* L'estació, en la inauguració
* L'estació, el 2009

## Referències

* ↑ «Montlluís-La Cabanassa». Tren groc. [Consulta: 17 octubre 2021].
* ↑ L'Estació de Montlluís - la Cabanassa en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «22 - La Cabanassa i 89 - Montlluís». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «La Cabanassa i Montlluís». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Descripció i fotografies
# Giuseppe Perletto

Giuseppe Perletto (Dolcedo, Imperia, Ligúria, 2 de maig de 1948) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1972 i 1979. Els seus majors èxits esportius els aconseguí al Giro d'Itàlia, on guanyà tres etapes en les seves vuit participacions i que finalitzà en cinquena posició el 1975. A la Volta a Espanya de 1977 també guanyà una etapa.

## Palmarès

* 1970
** Vencedor d'una etapa del Tour of Britain
* 1972
** 1r a la Milà-Tortona
* 1974
** 1r a l'A través Lausana
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1975
** 1r al Giro della Provincia di Reggio Calabria
* 1976
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Catalana
* 1977
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1978
** 1r al Giro de Toscana
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1975. 7è de la classificació general
* 1977. 25è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1972. 22è de la classificació general
* 1973. 55è de la classificació general
* 1974. 19è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1975. 5è de la classificació general
* 1976. 20è de la classificació general
* 1977. 18è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1978. 20è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1979. 30è de la classificació general

## Referències

* ↑ «PERLETTO Giuseppe». [Consulta: 2 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Giuseppe PERLETTO» (en italià). [Consulta: 2 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Giuseppe Perletto a sitiodeciclismo.net
# Devario gibber

Devario gibber és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Mekong al seu pas per Laos.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2000. Diagnosis of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. 5(1):37-82.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, F.F., 2001. Phylogeny and species diversity of the South and Southeast Asian cyprinid genus Danio Hamilton (Teleostei, Cyprinidae). Department of Zoology, Stockholm University and Department of Vertebrate Zoology, Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cañones del parque San Pedro de los Arcos (Oviedo)

L'escultura urbana coneguda pel nom Cañones del parque San Pedro de los Arcos, ubicada en una xicoteta zona verda, a l'esquena de l'església de San Pedro de los Arcos, obra de Luis Bellido de principis del segle xx, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
Els canons estan fets de bronze, fosos en Sevilla, durant el regnat de Felip V, al segle xviii.

## Referències

* 1 2 iluzziona.com. «Cañones». [Consulta: 4 desembre 2018].
* 1 2 «Escultura pública en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 4 desembre 2018].
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.
# Dinofelis

Dinofelis ("gat terrible") és un gènere de gat de dent de sabre de la tribu dels metailurinis. Foren comuns a Europa, Àsia, Àfrica i Nord-amèrica com a mínim entre fa 5 i fa 1,2 milions d'anys (Pliocè inferior a Plistocè inferior. Fòssils molt similars a Dinofelis de Lothagam es remunten al Miocè superior, fa uns 8 milions d'anys.

## Taxonomia

Podrien existir altres espècies sense descriure.
* Dinofelis aronoki (Àfrica Oriental) - recentment separat de D. barlowi
* Dinofelis barlowi (Àfrica Meridional)
* Dinofelis cristata (Xina) - inclou D. abeli
* Dinofelis darti (Àfrica Meridional)
* Dinofelis diastemata (Europa)
* Dinofelis paleoonca (Nord-amèrica)
* Dinofelis petteri (Àfrica Oriental)
* Dinofelis piveteaui (Àfrica Meridional)
* Dinofelis sp. "Langebaanweg"
* Dinofelis sp. "Lothagam"

## Referències

* ↑ Werdelin & Lewis 2001, .

## Bibliografia

* Haines, Tom & Chambers, Paul (2006), The Complete Guide to Prehistoric Life, Canadà: Firefly Books, p. 181
* Turner, Alan (1997), The Big Cats and their fossil relatives, Nova York: Columbia University Press, ISBN 0231102283
* Werdelin, Lars & Lewis, Margaret E. (2001), "A revision of the genus Dinofelis (Mammalia, Felidae)", Zool. J. Linn. Soc. 132 (2): 147–258, DOI 10.1006/zjls.2000.0260
# István Timár

István Timár (Budapest, 7 de gener de 1940 - Budapest, 4 de desembre de 1994) fou un piragüista hongarès que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va disputar dues proves del programa de piragüisme. Junt a Csaba Giczy guanyà la medalla de plata en la prova del K-2 1.000 metres, mentre que junt a Csaba Giczi, Imre Szöllősi i István Csizmadia guanyà la medalla de bronze en el K-4 1.000 metres.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or, una de plata i una de bronze al Campionat del Món en aigües tranquil·les i una d'or i dues de bronze al Campionat d'Europa.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – István Timár». [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 29 agost 2022].
# Eth Cunh

Eth Cunh (francès Le Cuing) és un municipi occità de Comenge, a Gascunya, en el departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Devario horai

Devario horai és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ Heckel J. J. 1843. Ichthyologie [von Syrien]. A: J. von Russegger. Reisen in Europa, Asien und Africa, mit besonderer Rücksicht auf die naturwissenschaftlichen Verhältnisse der betreffenden Länder unternommen in den Jahren 1835 bis 1841, etc. Stuttgart. Ichthyol. von Syrien v. 1 (pt 2). 990-1099.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, F.F., 2001. Phylogeny and species diversity of the South and Southeast Asian cyprinid genus Danio Hamilton (Teleostei, Cyprinidae). Department of Zoology, Stockholm University and Department of Vertebrate Zoology, Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Castell del Buonconsiglio

El Castell del Buonconsiglio (en italià: Castello del Buonconsiglio) també conegut com el Castell de Trento és un castell situat en el centre de la ciutat italiana de Trento, al Trentino - Alto Adige. Actualment està reconvertit com a museu històric.

## Història

Va ser la residència dels prínceps-bisbes. Té un nucli originari del segle xiii i unida a ell es troba la Torre Grand. Va ser recondicionat el 1475 amb formes gòtiques venecianes. També es troben les cel·les de soldats que van lluitar per Itàlia en la Primera guerra mundial i van ser afusellats al fossat del castell. Destaquen en la torre de l'àguila els frescs titulats Dotze Mesos d'estil gòtic internacional del segle xv.
Segons la llegenda, estava connectat per un túnel secret amb la catedral de la ciutat, que permetia als prínceps-bisbes moure's entre ells sense veure's.
L'any 2015 es van concedir per primera vegada els drets per filmar a l'interior del castell, per al videoclip de Sebastiano Serafini pel seu senzill "Akane".

## Museu

Actualment és un museu que compta amb material arqueològic, artístic -pintures, monedes, còdexs, estàtues, objectes sagrats-, i etnològics.
Destaca sobre manera els frescs en la paret anomenats Cicle dei Mesi, cadascun d'ells dedicats a un mes de l'any -encara que falta el del mes de març, que es va perdre durant un incendi-.

## Vegeu també

* Catedral de Trento
* Concili de Trento

## Referències

* ↑ Neri, Mauro. «Passaggi segreti». A: Mille leggende del Trentino. Secondo volume: valle dell'Adige e Trentino meridionale. Trento: Panorama, octubre 1996, p. 53–54.
* ↑ «セヴァ、新Mvはヨーロッパの古城で和風歌詞を高く甘い声で歌う！», 30-10-2015.
* ↑ «Akane e laï¿½ï¿½isola del Buonconsiglio : Il nuovo video di Sebastiano SerafiniAï¿½diretto da Matteo Scotton».
* ↑ «Akane e l'Isola del Buonconsiglio: Il Nuovo Video di Sebastiano Serafini».
* ↑ «News ed Eventi».
* ↑ «Castello Del Buonconsiglio».
# Desigualtat de Jackson

En la teoria d'aproximació, la desigualtat de Jackson és una desigualtat que limita el valor de la millor aproximació de la funció per polinomis algebraics o polinomis trigonomètrics en termes del mòdul de continuïtat o mòdul de suavitat de la funció o de les seves derivades. En termes informals, com més suau és la funció, millor es pot aproximar amb polinomis.

## Declaració: polinomis trigonomètrics

Per als polinomis trigonomètrics, el següent va ser demostrat per Dunham Jackson:
* Teorema 1: Si $f:[0,2\pi ]\to \mathbb {C}$ és una $r$ vegades diferenciable la funció periòdica tal que
$|f^{(r)}(x)|\leq 1,\quad 0\leq x\leq 2\pi ,$
llavors, per a cada enter positiur $n$, existeix un polinomi trigonomètric $T_{n-1}$ de grau $n-1$, com a màxim, de tal manera que
$|f(x)-T_{n-1}(x)|\leq {\frac {C(r)}{n^{r}}},\quad 0\leq x\leq 2\pi ,$
on $C(r)$ depèn només de $r$.
El teorema Akhiezer-Krein-Favard dona el fort valor de $C(r)$ (anomenada la constant d'Akhiezer–Krein–Favard):
    $C(r)={\frac {4}{\pi }}\sum _{k=0}^{\infty }{\frac {(-1)^{k(r+1)}}{(2k+1)^{r+1}}}~.$
Jackson també va demostrar la següent generalització del teorema 1:
* Teorema 2: Denoteu per $\omega (\delta ,f^{(r)})$ el mòdul de continuïtat de la $r$-derivada de $f$ amb un interval $\delta$. Aleshores es pot trobar un polinomi trigonomètric $T_{n}$ de grau $\leq n$ de tal manera que
$|f(x)-T_{n}(x)|\leq {\frac {C_{1}(r)\omega (1/n,f^{(r)})}{n^{r}}},\quad 0\leq x\leq 2\pi .$
Un resultat encara més general de quatre autors es pot formular com el següent teorema de Jackson.
* Teorema 3: Per a cada nombre natural $n$, si $f$ és una funció contínua $2\pi$-periòdica, llavors existeix un polinomi trigonomètric $T_{n}$ de grau $\leq n$ de tal manera que
$|f(x)-T_{n}(x)|\leq c(k)\omega _{k}\left({\frac {1}{n}},f\right),\quad x\in [0,2\pi ],$
on la constnat $c(k)$ depend de $k\in \mathbb {N}$,i $\omega _{k}$ és el mòdul de suavitat d'ordre $k$.
Per a $k=1$, aquest resultat va ser demostrat per Dunham Jackson. Antoni Zygmund va demostrar la desigualtat en el cas quan $k=2,\omega _{2}(t,f)\leq ct,t>0$ en 1945. Naum Akhiezer va demostrar la desigualtat en el cas quan $k=2$ en 1956. Per a $k>2$, el resultat va ser demostrat per Sergey Stechkin en 1967.

## Altres observacions

Les generalitzacions i les extensions s'anomenen teoremes de tipus Jackson. Una conversió amb la desigualtat de Jackson és donada pel teorema de Bernstein. Vegeu també la teoria constructiva de la funció.

## Referències

* ↑ Achieser, N.I.. Theory of Approximation. Nova York: Frederick Ungar Publishing Co, 1956.

## Enllaços externs

* Korneichuk, N.P.; Motornyi, V.P. (2001) [1994], "Jackson inequality", in Hazewinkel, Michiel, Encyclopedia of Mathematics, Springer Science+Business Media B.V. / Kluwer Academic Publishers, ISBN 978-1-55608-010-4
* Weisstein, Eric W., «Jackson's Theorem» a MathWorld (en anglès).
# Istómino

Istómino (en rus: Истомино) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.648 habitants, pertany al districte d'Aksai.

## Referències

* ↑ Паспорт муниципального образования «Мишкинское сельское поселение» Аксайского муниципального района
# Dositeu de Constantinoble

Dositeu de Jerusalem (en grec medieval Δοσίθεος) va ser patriarca de Constantinoble dues vegades, una durant 9 dies el mes de febrer de l'any 1189 i l'altra del setembre/octubre de 1189 fins que va ser restaurat com a patriarca de Jerusalem al setembre de 1191, quan va dimitir de patriarca de Constantinoble.
Anteriorment havia estat Patriarca grec ortodox de Jerusalem (1187–1189). Era un amic íntim de l'emperador Isaac II Àngel.

## Referències

* ↑ Grumel, Venance «La chronologie des patriarches de Constantinople de 1111 à 1206». Études Byzantines, 1, 1943, pàg. 263.
# Castell del Castell de Vilamalefa

El castell de la vila de Castell de Vilamalefa és una antiga fortalesa d'origen musulmà que s'ubica al més alt del promontori sobre el qual s'alça aquesta localitat de la comarca valenciana de l'Alt Millars.
El castell, a partir del qual es va construir el poble al seu voltant, dominava la vall que forma el riu de Vilafermosa, un afluent dretà del riu Millars.
Actualment, només en queden restes prou deteriorades, sobretot a l'antiga capella de Santa Llúcia, la qual també hi va fer les funcions de primitiva parròquia del lloc. El castell té la categoria de Bé d'Interés Cultural.

## Referències

* ↑ URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2328.
* ↑ «Castell del Castell de Vilamalefa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fitxa de BIC a la Generalitat valenciana
# Docklands Stadium

El Docklands Stadium és un estadi multiusos que es troba a la ciutat de Melbourne, Austràlia. Va ser construït el 2000 amb una capacitat per 56.000 persones, i es fa servir per a partits de futbol australià, futbol i rugbi.
Allí juguen els equips Carlton, Essendon, North Melbourne, St Kilda, Western Bulldogs de l'Australian Football League. També és la seu del Melbourne Victory FC de l'A-League de futbol i Melbourne Renegades de Big Bash Cricket. Per la seva banda, el Melbourne Storm de la National Rugby League va utilitzar l'estadi en la temporada 2001.
En la Copa Mundial de Rugbi de 2003 es van jugar set partits a Docklands, entre ells Austràlia-Irlanda per la fase de grups i Nova Zelanda-Sud-àfrica i França-Irlanda per quarts de final. En els Jocs de la Mancomunitat de 2006 es van realitzar allí els partits de rugbi a 7. L'State of Origin de rugbi a 13 ha tingut tres partits a Docklands el 2006, 2009 i 2012.
D'altra banda, a Docklands s'han realitzat concerts musicals d'AC/DC, Eminem, O2, Bon Jovi, Coldplay, Robbie Williams, Taylor Swift, Pearl Jam, Bruce Springsteen, KISS i Green Day.
L'estadi ha tingut tres noms comercials: Colonial Stadium en la seva inauguració el 2000, Telstar Dome el 2002 i Etihad Stadium des de 2009.

## Referències

* http://www.telstradome.com.au/history Arxivat 2009-05-24 a Wayback Machine.
* http://www.telstradome.com.au/news-display/ETIHAD-New-Naming-Rights-Partner/146 Arxivat 2009-06-10 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'Estadi Docklands Arxivat 2014-07-03 a Wayback Machine.
# Ivy Mike

Ivy Mike (31 d'octubre del 1952) fou la primera bomba d'hidrogen (bomba termonuclear de fusió nuclear).

## Història

Fou detonada a les 7:15 (hora local) de l'1 de novembre del 1952, o les 19:15 del 31 d'octubre (hora mundial). Produí 10,4 megatones, una força aproximadament 650 vegades més gran que la de les armes desenvolupades per Robert Oppenheimer durant la Segona Guerra Mundial.
Formà part, juntament amb la prova nuclear d'Ivy King (de 0,5 Mt), de l'Operació Ivy.
El disseny de la bomba (disseny Teller-Ulam) fou el primer disseny d'una bomba termonuclear o d'hidrogen. Per la complexitat del seu disseny i per ser la primera, tingué una cabina especial en la qual s'ubicava el dispositiu i la maquinària necessària per fer-la funcionar amb èxit. El dispositiu fou dissenyat pel físic Richard Garwin.
A més a més, fou el primer dispositiu termonuclear dut a terme a plena escala (Full-scale Thermonuclear Device en anglès). Fou detonat a Enewetak, un atol de les Illes Marshall.
Generà una bola de foc de 5 km de diàmetre i un núvol de bolet d'uns 17 km d'alçada en menys de 90 segons des de la seva detonació. Deixà un cràter d'explosió d'1,9 km de diàmetre i 50 m de profunditat on estava l'illa d'Elugelab (part de l'atol d'Enewetak), que desaparegué completament.

## Galeria

* Una altra imatge de la bola de foc de Mike, vista des d'un vaixell
* Núvol de bolet de Mike
* Núvol de bolet de Mike
# Coixinet dels artells

El coixinet dels artells o coixinet fibrós de Garrod o helodèrmia (que significa semblant a la pell dels helodermàtids pel qual rep el nom) o tilositat de les articulacions, són creixements fibrosos, queratòtics i circumscrits sobre la part dorsal de les articulacions interfalàngiques. Es descriuen com un engrossiment fibrós ben definit, rodó, semblant a una placa, que pot desenvolupar-se a qualsevol edat i créixer fins a tenir entre 10 i 15 mm de diàmetre en el transcurs d'unes poques setmanes o mesos, i després desaparèixer amb el temps.
Els coixinets dels artells de vegades s'associen amb la contractura de Dupuytren i la camptodactilia,$^{:595}$   i histològicament, les lesions són fibromes.$^{:595}$ Els coixinets dels artells generalment no responen al tractament, inclosos els glucocorticoides, reapareixen després de la cirurgia; tanmateix, hi ha hagut una certa efectivitat amb el fluorouracil intralesional.

## Referències

* ↑ Consulta a Termcat
* ↑ Mackey, SL; Cobb, MW «Knuckle pads.». Cutis, vol. 54, 3, 1994, pàg. 159–160. PMID: 7813233.
* 1 2 3 James, WD; Berger, TG; Elston, DM. Andrews' Diseases of the Skin: Clinical Dermatology. 11th. Saunders, 2005, p. 595. ISBN 0-7216-2921-0.
* ↑ Mikkelsen, Otto «Knuckle Pads in Dupuytren's Disease». Journal of Hand Surgery, vol. 9, 3, October 1, 1977, pàg. 301–305. DOI: 10.1016/S0072-968X(77)80121-6. PMID: 608634.
* ↑ Meinecke, R; Lagier, R «Pathology of "knuckle pads"». Virchows Archiv, vol. 365, 3, 01-09-1975, pàg. 185–191. DOI: 10.1007/BF00434037. PMID: 804749.
* ↑ Weiss, E; Amini, S «A Novel Treatment for Knuckle Pads With Intralesional Fluorouracil». Arch Dermatol, vol. 143, 11, 2007, pàg. 1447–1462. DOI: 10.1001/archderm.143.11.1458. PMID: 18025384.
# Eàntides

Eàntides (grec antic: Αἰαντίδης; llatí: Aeantides) va ser un poeta i dramaturg grec d'Alexandria.
Va ser un dels poetes tràgics del període hel·lenístic alexandrí, considerat un dels set que van formar l'anomenada plèiade tràgica. Va viure en temps del rei Ptolemeu II Filadelf (284-246 aC), és a dir a la primera meitat del segle III aC.

## Referències

* ↑ 2.Aeantides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 23