OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lliura libanesa

La lliura libanesa, coneguda també com a lira libanesa (àrab: ليرة لبنانية, līra lubnāniyya, o, simplement, ليرة, līra, pl. ليرات, līrāt), és la moneda del Líban. El codi ISO 4217 és LBP i s'utilitzen les abreviacions LL i £L (en àrab ل.ل). Tradicionalment s'ha subdividit en 100 piastres (en àrab قرش, qirx, pl. قروش, qurūx), tot i que actualment, a causa del poc valor de la moneda, la fracció ja no s'utilitza.

## Història

Abans de la Primera Guerra Mundial, al Líban es feia servir la lira otomana. Arran de la caiguda de l'Imperi Otomà, la unitat monetària en ús va passar a ser la lliura egípcia el 1918. En agafar el control de Síria i del Líban, els francesos van substituir la lliura egípcia per una nova moneda per a tots dos països, la lliura síria, amb canvi fix respecte al franc francès. El 1937, el Líban va començar a encunyar la seva pròpia moneda, encara lligada al franc francès i intercanviable amb la moneda síria. El 1941, amb la derrota francesa sota l'Alemanya nazi, la moneda va passar a dependre, en termes canviaris, de la lliura esterlina arran de la invasió del Líban per part de les forces aliades. Amb l'obtenció de la independència el 1943, el Líban va arribar a un acord monetari amb França el 1948 per separar definitivament la lliura libanesa dels seus lligams amb l'inestable franc francès.

## Monedes i bitllets

Emesa pel Banc del Líban (en àrab مصرف لبنان, Maṣraf Lubnān), en circulen monedes de 50, 100, 250 i 500 lliures, i bitllets de 1.000, 5.000, 10.000, 20.000, 50.000 i 100.000 lliures.
Tant les monedes com els bitllets tenen les inscripcions en àrab i en francès, herència del passat colonial, llengua en què la lliura és anomenada livre.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 1.924,65 LBP (4 de juliol del 2006)
* 1 USD = 1.502,00 LBP (4 de juliol del 2006)

## Vegeu també

* Lliura

## Enllaços externs

* (anglès) Banc del Líban
* (anglès) Monedes i bitllets emesos pel Banc del Líban Arxivat 2008-12-26 a Wayback Machine.
# Faustina Major

Ànnia Galèria Faustina coneguda com a Faustina Major es va casar amb Antoní Pius, quan encara no era emperador. Quan el 138 el seu marit va accedir al càrrec d'emperador, va rebre el títol d'Augusta. Però no va usar gaire aquest honor, ja que va morir, l'any 141, amb 37 anys. Faustina va ser l'única filla coneguda del cònsol i prefecte Marc Anni Ver i de Rupilia Faustina.
Faustina va morir prop de Roma, potser a la finca d'Antoní Pius de Lorium, a l'Etrúria. Antoní Pius va quedar dessolat a la mort de Faustina i va fer moltes coses per honorar la seva memòria. Va demanar al Senat la seva deificació (la seva apoteosi va ser representada en una columna honorífica) i li va dedicar el Temple d'Antoní i Faustina al Fòrum Romà. El Senat va autoritzar que les seves estàtues fossin d'or i plata. Antoní també va ordenar diverses monedes amb el seu retrat, que portaven inscrit DIVA FAVSTINA ("Divina Faustina"). Les seves restes van ser enterrades al Mausoleu d'Adrià. Les monedes que porten el seu nom i efígie superen, tant en nombre com en varietat de tipus, les batudes en honor de qualsevol altre personatge reial després de mort.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology.. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 211.

## Vegeu també

* Faustina Menor
# ISO 639

ISO 639 és un conjunt d'estàndards relacionats amb la representació dels noms de llengües i famílies lingüístiques redactat per l'Organització Internacional per a l'Estandardització (ISO). També va ser el nom de l'estàndard original, aprovat el 1967 (com a ISO 639/R) i retirat el 2002. El conjunt ISO 639 consisteix en sis parts diferents.

## Parts de l'estàndard

| Estàndard | Nom (Codis per la representació de noms d'idiomes - ...) | Primera edició | Actual | No. a la llista |
| ISO 639-1 | Part 1: codi Alpha-2 | 1967 (com a ISO 639) | 2002 | 184 |
| ISO 639-2 | Part 2: codi Alpha-3 | 1998 | 1998 | >450 |
| ISO 639-3 | Part 3: codi Alpha-3 per a una cobertura comprensiva dels idiomes | 2007 | 2007 | 7704 |
| ISO 639-4 | Part 4: Guies d'implementació i principis generals per la codificació d'idiomes | 16-7-2010 | 16-7-2010 | (no és una llista) |
| ISO 639-5 | Part 5: codi Alpha-3 per a famílies lingüístiques i grups | 15-5-2008 | 15-5-2008 | 114 |
| ISO 639-6 | Part 6: representació Alpha-4 per a una cobertura comprensiva de variants d'idiomes | 17-11-2009 | 17-11-2009 | ? |

## Referències

* ↑ «ISO/R 639:1967». Iso.org, 01-03-1988. [Consulta: 5 agost 2012].
* ↑ «ISO 639:1988». Iso.org. [Consulta: 5 agost 2012].

## Enllaços externs

* ISO 639-1:2002
# Manami Nakano

Manami Nakano (中野 真奈美, 30 d'agost de 1986) és una futbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2010. Va disputar 12 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2010 | 10 | 2 |
| 2011 | 0 | 0 |
| 2012 | 1 | 0 |
| 2013 | 1 | 0 |
| Total | 12 | 2 |

## Referències

* ↑ 2010, 2012, 2013 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Manami Nakano, Fitxa a Soccerway
# Francesc Maristany Millet

Francesc Maristany Millet (el Masnou, Maresme, 4 de juliol de 1870 - c. 1940) fou un polític català, primer alcalde del Masnou de la Segona República Espanyola.
Mariner de professió. Era fill d'Agustí Maristany i Sensat, àlies Isard (el Masnou, 1845-1922), també mariner i alcalde del Masnou de 1894 a 1895, i de Crescència Millet. Era nebot del capità de vaixell Salvador Maristany i Sensat. Es presentà a les eleccions municipals de 1931 amb el partit Republicà Federal i quedà segon al districte 2. Fou elegit alcalde en la constitució de l'Ajuntament que tingué lloc el 16 d'abril de 1931.
Entre d'altres iniciatives, durant el mandat, donà suport a l'Estatut d'Autonomia de Catalunya de 1932. El 9 de novembre de 1931 dimití per problemes de salut però continuà com a regidor a petició de la resta de membres de la corporació. Fou regidor fins a febrer de 1934. L'any 1934 l'entitat La Calàndria li feu un homenatge per haver renunciat al retorn del préstec per a l'aixecament del local i per la seva contribució a l'engrandiment de l'entitat.
Es casà amb Marcel·lina Pagès Sunyol i no tingué fills.

## Referències

* 1 2 3 Toran, Rosa. Atles electoral: els consistoris del Masnou 1812-1979. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2013.
* ↑ Muray, Joan «De 785 capitans (*)... hi hagué de tot». Gent del Masnou, 354, 01-06-2017, pàg. 14-18.
* ↑ «La Exposición de carteles - Homenaje MASNOU». La Vanguardia, 08-05-1934, p. 24.
* ↑ Toran, Rosa. Història Contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2017, p. 466.
* ↑ «Esquela de Marcelina Pagés Suñol». La Vanguardia, 30-06-1944, p. 8.
# Lake Murray of Richland

Lake Murray of Richland és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 3.526 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Murray of Richland tenia 3.526 habitants, 1.251 habitatges i 982 famílies. La densitat de població era de 236,8 habitants/km².
Dels 1.251 habitatges en un 31,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,1% hi vivien parelles casades, en un 4,2% dones solteres, i en un 21,5% no eren unitats familiars. En el 19,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,2% tenia menys de 18 anys, un 3,3% entre 18 i 24, un 21,8% entre 25 i 44, un 31% de 45 a 60 i un 24,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 73.875 $ i la renda mediana per família de 90.753 $. Els homes tenien una renda mediana de 66.838 $ mentre que les dones 36.406 $. La renda per capita de la població era de 35.083 $. Entorn del 0,8% de les famílies i l'1,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Murray of Richland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Murray of Richland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Futbol'ny Klub Bobruisk

El Futbol'ny Klub Bobruisk fou un club de futbol belarús de la ciutat de Bobruisk.

## Història

El club va néixer a les darreries de la dècada de 1980 amb el nom FK Traktor Bobruisk. Durant l'època soviètica disputà el campionat de l'RSS de Belarús. Entre 1992 i 1995 jugà a la lliga belarussa de futbol. A les acaballes de 1992 adoptà la denominació FK Fandok Bobruisk i el 1995 FK Bobruisk. En finalitzar la temporada 1995, en la qual acabà darrer classificat amb només dos punts en 15 partits, el club es va desfer. Fou finalista de la Copa la temporada 1993-94.

## FK Bobruisk a Europa

* Q = Qualificació
| Temporada | Competició | Ronda | Country | Team | Resultat |
| 1994-95 | Recopa d'Europa de futbol | Q | | SK Tirana | 4-1, 0-3 |

## Referències

* ↑ «Belarus 1995 (intermediate fall season)» (en anglès). RSSSF [Consulta: 10 novembre 2013].
# Luigi Casola

Luigi Casola (Busto Arsizio, Llombardia, 11 de juliol de 1921 – Certosa di Pavia, 6 d'abril de 2009) va ser un ciclista italià, que fou professional entre el 1946 i el 1961. Bon velocista, les seves principals victòries foren el Giro del Veneto del 1945 i el 1950, la Coppa Agostoni del 1946, quatre etapes al Giro d'Itàlia, la Coppa Placci del 1948, la Milà-Torí del 1949 i la Coppa Bernocchi del 1951.
A banda del ciclisme en carretera també va practicar el ciclisme en pista, especialment curses de Sis Dies. El 1960 es traslladà a Mèxic, on es feu càrrec de la direcció del velòdrom de la seva capital, on Ole Ritter i Eddy Merckx van conquerir el rècord de l'hora. El 2003 va tornar a Itàlia, on va morir, el 2009.

## Palmarès

* 1945
** 1r al Giro del Veneto
* 1946
** 1r al Piccolo Giro di Lombardia
** 1r a la Coppa Agostoni
** 1r a la Coppa San Geo
* 1948
** 1r al Giro di Campania
** 1r a la Coppa Placci
** Vencedor de 2 etapes al Giro d'Itàlia
* 1949
** 1r a la Milà-Torí
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1950
** 1r a Bordighera
** 1r al Giro del Veneto
* 1951
** 1r a la Coppa Bernocchi
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1946. Abandona
* 1947. 34è de la classificació general
* 1948. Abandona. Vencedor de 2 etapes
* 1949. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1950. 70è de la classificació general
* 1951. 52è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1952. 65è de la classificació general
* 1953. Abandona

## Referències

* ↑ «CASOLA Luigi». [Consulta: 18 novembre 2022].
* 1 2 3 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Luigi CASOLA» (en italià). [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ Vázquez, Xosé Manoel Gómez. «PEÑA CICLISTA CHAMORRIANA.: LUIGI CASOLA», xoves, 13 febreiro 2014. [Consulta: 18 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Luigi Casola a sitodelciclismo.net
# Joaquim Larroya i Solano

Joaquim «Quimet» Larroya i Solano (Lleida, 6 d'octubre de 1937 - 14 d'abril de 2021) va ser un piragüista català. Va dominar les competicions estatals de piragüisme en aigües tranquil·les durant els anys 1960 defensant els colors del Sícoris Club i va ser el primer lleidatà que va competir en uns Jocs Olímpics d'estiu. El 1974 rebé la placa al mèrit piragüístic.

## Biografia

Va participar en varis campionats d'Europa, el primer dels qual el 1957. El 1958 es va proclamar campió d'Espanya de 1.000 i 10.000 metres en K-1, repetint i guanyant d'altres proves en edicions posteriors, i l'any 1965 també va guanyar el Campionat d'Espanya de cros piragüístic. El seu cim com a palista va arribar als Jocs Olímpics d'estiu de 1960 a Roma on va disputar les proves de 1.000 metres a K-1 i K-2 arribant a les semifinals de les dues especialitats.
Larroya també es va classificar per als Jocs Olímpics de Tòquio 1964 i de Mèxic 1968 però no va poder competir-hi: en el primer cas perquè era l'únic que havia fet marca i la Federació Espanyola va decidí que no hi viatgés i, per a Mèxic, l'alcalde franquista Casimiro Sangenís no va donar-li permís perquè era funcionari municipal amb l'excusa que «als seus companys no els agradaria». Decebut es retirà als 31 anys. Va disputar diverses edicions del Descens Internacional del Sella, mantenint-se en actiu fins complerts els 70 anys.
Va morir als 83 anys d'edat víctima d'un càncer que li havia estat diagnosticat a l'agost.

## Referències

* ↑ «Mor Quim Larroya, el primer lleidatà olímpic». NacióLleida. [Consulta: 16 abril 2021].
* ↑ «Joaquim Larroya i Solano». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Madrona, Xavier. «Adeu a un pioner». Segre, 15-04-2021. [Consulta: 16 abril 2021].
* ↑ Escuer, Albert «Muera Quimet Larroya, el primer olímpico leridano». La Manyana, 15-04-2021, pàg. 32.
# Hércules de Miranda

Hércules de Miranda, conegut com a Hércules, (2 de juliol de 1912 - 3 de setembre de 1982) fou un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va formar part de l'equip brasiler a la Copa del Món de 1938.

## Palmarès

Fluminense
* Campeonato Carioca: 1936, 1937, 1938, 1940, 1941

## Referències

* ↑ «Hércules (ex-ponta do Fluminense e Corinthians)» (en portuguès). Milton Neves, 05-01-2009. Arxivat de l'original el 2 d’octubre 2011. [Consulta: 27 març 2009].
* ↑ «Hércules» (en portuguès). Flumania. Arxivat de l'original el 2009-03-26. [Consulta: 27 març 2009].
* ↑ Napoleão, Antônio Carlos; Assaf, Roberto. Seleção Brasileira 1914–2006. São Paulo: Mauad X, 2006, p. 262. ISBN 85-7478-186-X.
* ↑ «Hércules» (en portuguès). Folha Online. [Consulta: 27 març 2009].
# Mas d'en Bosc (Sant Pere de Ribes)

El Mas d'en Bosc és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada a migdia del nucli de Ribes, entre l'autopista del Garraf i la riera de Ribes. És un edifici aïllat de planta rectangular i dues crugies. Consta de planta baixa i pis i té la coberta a dues vessants desiguals amb el carener paral·lel a la façana. S'hi accedeix per un portal amb llinda de fusta que es troba descentrat en el frontis. Al seu costat hi ha una finestra d'arc pla arrebossat, mentre que les dues del pis són amb llinda de fusta. A la façana de garbí hi ha adossat un cos de la mateixa alçada i coberta que el principal. Té poques obertures, totes elles d'arc pla arrebossat. A l'altra façana lateral, orientada a gregal, hi ha adossat un cos petit d'un sol nivell d'alçat, que probablement s'emprava com a corral. L'acabat exterior és arrebossat i pintat de color blanc al frontis, i de restes d'arrebossat terrós a la resta. A pocs metres a tramuntana hi ha un cos agrícola annex que presenta dos portals, un d'arc rebaixat arrebossat i l'altre amb llinda de fusta i brancals ceràmics. Davant la façana principal hi ha un pou antic i un safareig.

## Història

Al cadastre de l'any 1764 hi figura Francisco Bruguera, de Can Bruguera, com a propietari del Mas d'en Bosc. Més endavant, tal com consta en el llibre d'Apeo de l'any 1847, pertanyia a Melchor Bruguera.

## Referències

* 1 2 «Mas d'en Bosc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 Mas d'en Bosc, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Francesc Llot i Ribera

Francesc Llot i Ribera (Rosselló, segle xvii) va ser un escriptor del Rosselló molt vinculat a Rigardà, un municipi del Conflent.

## Biografia

Era batxiller en arts i doctor en dret a Perpinyà quan, el 1649, compongué el Llibre de la primera missa i de la fundació de la confraria del Roser. Aquesta obra manuscrita descrita per l'abbé Torreilles mostra aspectes de la vida i els costums de Rigardà; és una obra de gran interès per a l'estudi de la vida quotidiana d'una població nord-catalana en el segle xvii. Posteriorment, el 1651, "Francesc Llot, clergue d'Elna" dotà amb 200 lliures de Perpinyà un personat a convertir en almoines de misses per fer a l'església de Sant Joan de Perpinyà.

## Obres

Llibre en lo qual se tracta com y de quina manera se digué y celebrà la primera missa en la yglésia nova del lloch de Rigardà, ans que ella fos de tot acabada, y los varies successos que succeiran per alcansar-lo. Y també la fondatió de la confraria de Maria Sactíssima del Roser en la dita yglésia nova del dit lloch de Rigardà (Rigardà, 4 setembre 1649).

## Notes

* ↑ Torreilles la cità en un article a La Croix des Pyrénées-Orientales a l'agost-setembre del 1896.
* ↑ "pintura excepcional" segons l'Enciclopèdia Catalana
* ↑ Tal com consta a un document conservat a l'arxiu diocesà de Girona. Encara que al Llibre de la primera missa... l'autor consta com a "magnífic Francesc Llot y Ribera, bacchiler en arts y doctor en lleis de la fidelíssima vila de Perpinyà...", seria aventurat identificar-lo sense més documentació amb un "magnífic Francesc Llot, de Ciutadella", probablement jurista, de qui se n'inventaria l'heretat el 30 d'octubre de 1659 (esmentat al llibre de Miquel Àngel Casasnovas Camps Biblioteques, llibres i lectors: la cultura a Menorca entre la contrareforma ... Barcelona: Abadia de Montserrat p. 319-320 ISBN 84-8415-254-5).

## Referències

* ↑ «Francesc Llot i Ribera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

### Bibliografia

* Une paroisse au XVII siècle (Moeurs religieuses de vilage), article a Bulletin de la Société agricole, scientifique & littéraire des Pyrénées-Orientales 40 (1899) p. 259-307
* Pep Vila Bibliografia de la llengua i la literatura catalanes al Rosselló. I La llengua p. 267-370 «Enllaç».
# Kevin MacLeod

Kevin MacLeod (Green Bay, Wisconsin) és un compositor americà de bandes sonores, conegut per les seves obres en pel·lícules així com la seva distribució lliure a través de la seva pàgina web, Incompetech. MacLeod ha arribat a compondre més d'un miler peces de lliure distribució per ser descarragables. La seva música és utilitzada per creadors de continguts en línia com, per exemple, al YouTube, i està acreditat com a compositor en més d'un miler de pel·lícules a IMDb.
L'aparició de mitjans descarregables ha donat lloc a nous mètodes de concessió de llicències i la distribució d'obres creatives. En la música, això ha donat lloc a noves formes de distribució i les empreses. MacLeod acredita l'àmplia distribució de la seva música, i la seva popularitat en les pel·lícules, els vídeos de YouTube, i els jocs de vídeo, al seu ús de Creative Commons la concessió de llicències. MacLeod distruibuís la seva música a Creative Commons Attribution License (CC BY). D'acord amb el lloc web de Creative Commons, "Aquesta llicència permet a altres distribuir, barrejar, ajustar i construir amb base en el seu treball, fins i tot amb finalitats comercials, sempre que es doni crèdit per a la creació original." MacLeod també ven una llicència de "no atribució" a aquells qui requereixin diferents termes de distribució que els de la llicència de Creative Commons.

## Referències

* ↑ Incompetech.com Music List
* ↑ Free Music Archive: Kevin MacLeod
* ↑ "Meet Kevin MacLeod: He Makes Free Music for Your Videos", YouTube Creator's Corner Blog, February 4th 2010
* ↑ Composer credits on IMDB
* ↑ Creative Commons Case Studies: Kevin MacLeod, creativecommons.org, 11 September 2011
* 1 2 Incompetech Royalty-Free Music Licenses
* ↑ Creative Commons Licenses

## Enllaços externs

* Lloc web de Incompetech
# Futbol'ny Klub BATE Borisov

El Futbol'ny Klub BATE Borisov (pronunciat bʌtə') (en belarús ФК БАТЭ Барысаў) (en rus ФК БАТЭ Борисов) és un club belarús de futbol de la ciutat de Borisov.

## Història

El club va ser fundat l'any 1973 i refundat el 1996. BATE és el patrocinador del club i és l'acrònim de Борисовский завод автотракторного электрооборудования / Borisovski zavod AvtoTraktornogo Elektrooborudovaniya, en català: Equipament electrònic per a automòbil i tractor de Borisov.
L'any 2008 es convertí en el primer club belarús en arribar a la fase de grups de la Lliga de Campions de la UEFA, després de superar els clubs Valur (3-0), RSC Anderlecht (4-3) i Levski Sofia (2-1).

## Futbolistes destacats

* Alexander Hleb
* Vitali Kutuzov
* Yuri Zhevnov
* Egor Filipenko

## Palmarès

* Lliga belarussa de futbol (15):
** 1999, 2002, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018
* Copa belarussa de futbol (3):
** 2006, 2010, 2015
* Campionat de l'RSS de Belarús (3):
** 1974, 1976, 1979

## Referències

* ↑ «BATE make history for Belarus» (en anglès). UEFA, 27-08-2008 [Consulta: 28 agost 2008].
* ↑ uefa.com

## Enllaços externs

* Futbol'ny Klub BATE Borisov - Lloc web oficial
# Lutzenberg

Lutzenberg és un municipi del cantó d'Appenzell Ausser-Rhoden (Suïssa).

## Enllaços externs

* Web oficial
* Lutzenberg en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
# Familiarum Naturalium Regni Vegetabilis Monographicae

Familiarum Naturalium Regni Vegetabilis Monographicae, (abreujat Fam. Nat. Syn. Monogr.), és un llibre amb descripcions botàniques que va ser escrit pel botànic alemany, que va treballar a Weimar Max Joseph Roemer i publicat en 4 parts l'any 1846, amb el nom de Familiarum Naturalium Regni Vegetabilis Synopses Monographicae seu Enumeratio Omnium Plantarum hucusque Detectarum Secundum Ordines Naturales, Genera et Sepcies Digestarum, Additas Diagnosibus, Synonymis, Novarumque vel Minus Cognitarum Descriptionibus Curante M. J. Roemer. Fasc. i [-iv]... Vimarieae [Weimar].

## Parts

* 14 Sep-15 Oct 1846
* Dec 1846
* Apr 1847
* May-Oct 1847

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* en IPNI
# Jacopo Bassano

Jacopo Bassano (també conegut com a Giacomo da Ponte, 1515 - 13 de febrer de 1592) va ser un pintor manierista italià, nascut i mort a Bassano del Grappa, prop de Venècia, lloc del que va prendre el seu nom.
El seu pare Francesco Bassano el Vell va ser un "artista aldeà" i Jacopo va adoptar una mica del seu estil quan va introduir en les seves pintures religioses detalls realistes, incloent animals, granges i paisatges fins a l'extrem que els seus quadres poden semblar més composicions de gènere que quadres religiosos.
La introducció d'aquests elements que omplen les composicions van tenir després gran importància en els orígens del naturalisme Barroc. Havent treballat a Venècia i altres ciutats italianes, va establir un taller en Bassano amb els seus quatre fills: Francesco el Jove (1549–1592), Gerolamo (1566–1621), Giovanni Battista (1553–1613), i Leandro (1557–1622). Van compartir el seu estil, i alguns treballs són difícils d'atribuir amb precisió.
Va aprendre d'altres artistes de l'època, encara que les seves relacions amb els seus col·legues van ser bastant variades, ja que a Tiziano, per exemple, el va retratar com cambista en Purificació del Temple. Altres treballs particularment notables van ser El retorn a Canaan de Jacob, Acteó i les nimfes, L'últim sopar i Anunciació als pastors.

## Referències

* ↑ «Jacopo Bassano». J. Paul Getty Museum. [Consulta: 15 abril 2017].
# Iaman

Iaman (en rus: Ямань) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2013 tenia 210 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960