OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Petros Marinakis

Petros Marinakis (16 de febrer de 1968, Càndia, Grècia) és un exfutbolista grec, que jugava de migcampista.

## Trajectòria

Marinakis va començar a destacar a les files de l'OFI Creta a principis de la dècada dels 90. Després de passar per l'Iraklis cedit, el 1994 arriba al planter, del Olympiakos on romandria dues campanyes.
L'estiu de 1996 fitxa pel Sevilla FC, però a l'equip andalús no hi té sort i tan sols hi disputa 11 partits abans de retornar a l'OFI Creta. Més tard va jugar en altres equips menors del seu país, com l'Ethnikos Asteras i AO Patraikos Patra, i acabà la seva carrera el 2001 al seu equip d'origen, l'OFI Creta.

## Referències

* Fitxa tècnica (anglès)
# Teixidor de Katanga

El teixidor de Katanga (Ploceus katangae) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita pantans del sud-est de la República Democràtica del Congo, des del Parc Nacional Upemba fins al nord de Zàmbia.

## Taxonomia

Alguns autors han considerat que la població més septentrional pertany en realitat a una espècie diferent:
* Ploceus upembae (Verheyen, 1953) - teixidor d'Upemba.

## Referències

* ↑ teixidor de Katanga«Teixidor de Katanga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ teixidor d'Upemba«Teixidor de Katanga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Pakostov

Pakostov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1567.
# Rasa de Ventolra

La Rasa de Ventolra és un torrent que, en confluir per l'esquerra amb la Rasa de Pujols, dona origen a la Rasa de Sociats. Fa la major part del seu curs pel terme municipal de Navès i el tram final pel d'Olius.

## Municipis per on passa

Des del seu naixement, la Rasa de Ventolra passa successivament pels següents termes municipals.
M u n i c i p i s :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Navès | 7.585 | 84,47% |
| Per l'interior del municipi d'Olius | 1.394 | 15,53% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de Ventolra està integrada per 25 cursos fluvials que sumen una longitud total de 19.151 m.
El vessant dret de la conca consta de 15 cursos fluvials (14 subsidiaris de 1r nivell) que sumen una longitud de 6.872 m. i entre els quals cal destacar la Rasa de Cabanelles mentre que el vessant esquerre inclou 9 cursos fluvials (tots de 1r nivell de subsidiarietat) que sumen una longitud de 3.300 m.

### Distribució per termes municipals

Distribució municipal de la xarxa :
| Municipi | Longitud que hi transcorre |
| Navès | 17.727 m. |
| Olius | 1.424 m. |

## Referències

* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Segons el mapa de l'Institut Cartogràfic de Catalunya, la Rasa de Sociats es forma amb la confluència de la Rasa de Ventolra amb la Rasa de Terrers i la Rasa de Pujols seria un afluent per l'esquerra d'aquesta darrera. Per contra, a la Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya Arxivat 2010-09-22 a Wayback Machine., la configuració de la xarxa hidrogràfica de la Rasa de Sociats és la que es presenta en aquest article. Davant d'aquest dilema, s'ha optat per aquesta darrera opció a causa del fet que la Rasa de Pujols és més llarga que la Rasa de Terrers
# Quítxua lamista

El quítxua lamista (llakwash runasimi) és una varietat de quítxua parlada en la província de Lamas al departament de San Martín, i en alguns pobles a la vora del riu Huallaga. El lamista forma part de les branca Chinchay septentrional de la família de llengües quítxua, juntament amb el quítxua de Chachapoyas, el kichwa de l'Equador i l'Inga Kichwa.

## Característiques

Com el quítxua de Cajamarca i l'antic quítxua general o lingua franca del Tawantinsuyu, coneix el quítxua lamista la sonorització després d'un so nasal.
* Tanta [tanda]: «pa»
* Wanpu [wambu]: «barca»
* Shunku [ʃuŋgu]: «cor»
Igual que els altres quítxues del nord de la branca Chinchay, el lamista ha fusionat el fonema oclusiu uvular /q/ en vetllar /k/.

## Notes i referències

* ↑ Lamas Quechua a Ethnologue

## Bibliografia

* Marinerell Park, Nancy Weber, Víctor Cenepo S. (1975): Diccionario Quechua de San Martín - Castellano y vice versa. Ministerio de educación del Perú
* Taylor, Gerald (2006): Diccionario Quechua Chachapoyas - Lamas (- Castellano)

## Enllaços externs

* Fonts sobre el Quíycua San Martín SIL
# Roc del Quir

El Roc del Quir és una muntanya de 1.734 metres que es troba al municipi de Meranges, a la comarca de la Cerdanya.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Paul Genevay

Paul Genevay (La Côte-Saint-André, 21 de gener de 1939 - Bourgoin-Jallieu, 11 de març de 2022) va ser un atleta francès, especialista en curses de velocitat, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on disputà dues proves del programa d'atletisme. En ambdues, els 200 metres i 4×100 metres quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, tornà a disputar dues proves del programa d'atletisme. En aquesta ocasió guanyà la medalla de bronze en els 4×100 metres, formant equip amb Jocelyn Delecour, Bernard Laidebeur i Claude Piquemal, mentre en els 200 metres quedà eliminat en semifinals.
En el seu palmarès també destaquen cinc medalles als Jocs del Mediterrani, dues d'or i dues de plata el 1959 i una de plata el 1963; així com un campionat nacional. El 1964 va formar part de l'equip que va establir un rècord d'Europa en els 4x100 metres.

## Millors marques

* 100 metres. 10.3" (1966)
* 200 metres. 20.9" (1959)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Paul Genevay». [Consulta: 30 novembre 2021].
* ↑ «Mediterranean Games». [Consulta: 30 novembre 2021].
* ↑ «Championnats de France». [Consulta: 8 novembre 2018].
* 1 2 «Track and Field Statistics». [Consulta: 30 novembre 2021].
# Tanna viridis

Tanna viridis és una espècie d'hemípter auquenorrinc de la família dels cicàdids.

## Referències

* ↑ «TaiBNET». [Consulta: 13 agost 2012].
# Paks

Paks és una ciutat del comtat de Tolna, a Hongria. Es troba a la riba del riu Danubi.
A Paks hi ha l'única central nuclear de tota Hongria. Aquesta central produeix al voltant del 40% de l'electricitat del país.
El Paksi ES és un club de futbol de Paks que juga a l'NB1, la primera divisió hongaresa.

## Fills il·lustres

* Alexander Reichardt (1825-1885) cantant (tenor).

## Ciutats agermanades

* Reichertshofen, Alemanya
* Gubin, Polònia
* Galanta, Eslovàquia
* Târgu Secuiesc, Romania
* Loviisa, Finlàndia

## Enllaços externs

* Paks - Lloc web oficial
# Ratpenat llengut de Miller

El ratpenat llengut de Miller (Glossophaga longirostris) és una espècie de ratpenat del nord de Sud-amèrica i les Illes de Sobrevent. Es troba al nord del Brasil, Veneçuela, Colòmbia, Guyana, Trinitat i Tobago, Grenada, les Antilles Neerlandeses i les Illes Verges Nord-americanes.

## Subespècies

* G. l. campestris
* G. l. elongata
* G. l. longirostris
* G. l. major
* G. l. maricelae
* G. l. reclusa
* G. l. rostrata

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Rasa de Cererols

La Rasa de Cererols és un torrent afluent per l'esquerra de la Riera de Vallmanya, al Solsonès.

## Municipis per on passa

El curs de la Rasa de Cererols transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinós.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de Cererols està constituïda per 38 cursos fluvials que sumen una longitud total de 18.047 m.

### Distribució municipal

El conjunt de la seva xarxa hidrogràfica transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinós.

### Mapa esquemàtic
## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa de la Rasa de Cererols full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Robert Cahen

Robert Cahen (Valença, 1945) és un artista francès.

## Biografia

Després dels estudis de composició en música concreta al Service de la Recherche Musicale de l'ORTF (amb, entre altres Michel Chion), titulat del Conservatori Nacional Superior de Música de París (classe de Pierre Schaeffer) el 1971, esdevé compositor del Groupe de Recherches Musicales de l'ORTF i continua experimentant i creant en l'àmbit del so però també de la imatge. Des de 1970, s'orienta cap el vídeo, on aplica les experimentacions tècniques i lingüístiques de la música concreta.
Les creacions de Robert Cahen són reconeixibles per com utilitza la càmera lenta, per la manera en què explora el so en relació amb la imatge per tal de construir el seu univers poètic. Multiplica els efectes de desplaçament, d'alteració del moviment, de retracció i dilatació del temps -procediments que li permeten d'explorar la metàfora de passatge, la memòria d'imatges que apareixen i desapareixen, d'interrogar el temps que passa.

## Obra

El 1970 començà a realitzar curtmetratges cinematogràfics i a endinsar-se progressivament en el mitjà aleshores ben nou del vídeo, amb un utillatge electrònic que li permetia d'organitzar i processar les imatges d'una manera semblant al que havia après a fer amb els objectes sonors i els procediments electroacústics. La relació amb el medi televisiu es prolongaria força temps, i bona part de la producció de Cahen té aquest origen i aquesta implicació.
D'ençà que, a la meitat dels vuitanta, l'obra de Cahen va començar a tenir repercussió internacional, la seva agenda s'ha omplert de desplaçaments. El viatge ha esdevingut un motiu recurrent, l'assumpte mateix de moltes de les seves peces, i gairebé un gènere adoptat com a propi. En superposició, en tot cas, amb les nocions de passatge, paisatge, retrat, temps en suspens.
Són viatges d'anada i tornada, també figuradament, que abasten tots els extrems de l'esfera terràqüia. No tant com a representacions iconogràfiques, com per anar més enllà de les aparences i explorar els llindars de les imatges, els sons i els silencis del món, i de tothom que l'habita i hi transita. Com una invitació al viatge que, prenent unes paraules seves, també ho seria per “les emocions profundes, belles però terribles, que fonamenten l'existència”.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «‘Voyage’ de Robert Cahen arriba a La Virreina Centre de la Imatge | Premsa Institut de Cultura de Barcelona - ICUB». [Consulta: 26 maig 2017].
# Pere d'Avinyó i Mateu

Pere d'Avinyó i Mateu (Peralada, segles XVII - XVIII) va assistir com a representant del braç militar a les Corts Catalanes de 1701 i de 1706. Era fill de Pere d'Avinyó, de Vilatenim i net patern de Joan d'Avinyó i besnet de Pere d'Avinyó. Es va casar amb Margarida Mach.

## Referències

* ↑ Francisco José Morales Roca: Próceres habilitados en las Cortes del Principado de Cataluña siglo XVII (1599-1713), vol. 2, pàg.144. Madrid, Hidalguía, 1983.
# Paul Gavault

Paul Gavault o Paul Armand Marcel Gavault (París, 1 de setembre de 1866 - París, 25 de desembre de 1951) fou un dramaturg i guionista de cinema francès.
Gavault va debutar com a autor de teatre a la dècada de 1890, sobretot en col·laboració amb Victor de Cottens, Georges Berr i P.-L. Flers.
Va treballar també com a guionista de cinema per a la productora Le Film d'Art, de la qual va ser director entre 1909 i 1911.
Fou nomenat director del théâtre de l'Odéon entre 1914 i 1921.
Paul Gavault morí l'any 1951 al seu domicili del carrer Lyautey de París. És soterrat al cementiri de Garait (Cruesa, Nova Aquitània)

## Referències

* https://onlinebooks.library.upenn.edu/webbin/book/lookupname?key=Gavault%2C%20Paul%2C%201867%2D1951
* https://www.filmaffinity.com/us/name.php?name-id=537354388
* https://www.babelio.com/auteur/Paul-Gavault/278434
* https://www.indigo.ca/en-ca/le-theatre-anecdotique%3B-petites-histoires-de-theatre-avec-une-pref.-de-paul-gavault-1/9780353706187.html
* https://catalogue.nla.gov.au/catalog/2967162
# Pakxéievo

Pakxéievo (en rus: Пакшеево) és un poble de l'óblast de Leningrad, a Rússia, pertany al districte rural de Boksitogorski. El 2017 tenia 9 habitants.
# Saint-Sulpice (Ain)

Saint-Sulpice és un municipi francès, situat al departament de l'Ain i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. El 2017 tenia 257 habitants.
# Quòdlibet

Un quòdlibet (del llatí quod, ‘que’, i libet, ‘agrada’, ‘plau’, és a dir ‘el que et plau’) és una composició musical que combina diferents melodies o fragments musicals (normalment temes populars) que s'executen junts com a broma o diversió, ja sigui successivament o bé simultàniament en un entramat contrapuntístic.

## Història

El quòdlibet, inicialment provinent de la música coral, va ser molt popular del segle xv al xviii, no tan sols en la música coral sinó també en la música instrumental. La nombrosa família musical dels Bach solia cantar quòdlibets en les seves reunions familiars. El mateix J.S. Bach va introduir aquest artifici a l'últim número de les variacions Goldberg. Un altre exemple és el Galimathias Musicum, un quòdlibet a 17 parts compost per W. A. Mozart quan tenia 10 anys.
Amb un caràcter més seriós podem trobar quòdlibets a les misses de Jacob Obrecht, en les quals es combina el cant pla amb tonades populars i música original.
El "Quodlibet for Small Orchestra" de Peter Schickele és un exemple més actual d'aquesta forma, i pot resultar particularment divertit per als coneixedors de la música occidental i del jazz.
Podem considerar l'ensalada, gènere molt en voga a la música hispànica del segle xvi, un quòdlibet per juxtaposició de melodies i fragments musicals. El Quodlibet BWV.524 de J.S. Bach també seria un exemple d'aquest tipus. Es tracta d'una composició vocal per a quatre veus i baix continu en la qual trobem una barreja de textos sense sentit, bromes, jocs de paraules i paròdies d'altres cançons. Es creu que va ser un regal de noces de Bach a una parella de nuvis.

## Bibliografia

* SCHOLES, Percy A.. Diccionario Oxford de la Música. Barcelona: Edhasa, 1984. ISBN 84-350-9018-3
* WOLFF, C. Johann Sebastian Bach, el músico sabio. Barcelona: Ediciones Robinbook, 2008. ISBN 978-84-96924-40-6

## Vegeu també

* Pastitx
* Ensalada

## Referències

* ↑ DCVB
* 1 2 Scholes 1984. pg 1080
* ↑ «Catàleg de les obres de J.S. Bach a uquebec.ca». Arxivat de l'original el 2011-10-12. [Consulta: 24 febrer 2011].
* ↑ «Archives compositeurs et musique classique» (en francès). [Consulta: 17 desembre 2017].
* ↑ «Pàgina personal de Peter Schickele». Arxivat de l'original el 2010-11-29. [Consulta: 24 febrer 2011].
* ↑ Wolf 2008, pag. 109

## Enllaços externs

* Referent al quodlibet BWV524 de Bach (anglès)
# Rasa de Cirera

La Rasa de Cirera és un torrent afluent per l'esquerra del Riu Fred que fa tot el seu curs pel terme municipal d'Odèn. La seva xarxa hidrogràfica, que també transcorre íntegrament pel terme d'Odèn, està constituïda per 13 cursos fluvials la longitud total dels quals suma 6.913 m. De direcció global cap al sud, neix a poc més de 100 m. al nord de la carretera L-401 del Pont d'Espia a Coll de Jou a l'alçada del km 24. El seu curs s'escola per la vall que delimiten la Serra de Cirera (a l'oest) i la Serra de la Garriga (a l'est). Tant els darrers 788 m. del seu curs com els terrenys circumdants que estan per sota de la cota dels 800 msnm, formen part del PEIN Ribera Salada

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Les coordenades del lloc on neix, segons el web la XRCC, són 42° 8′ 17.80″ N, 1° 25′ 29.52″ E﻿ / ﻿42.1382778°N,1.4248667°E﻿ / 42.1382778; 1.4248667
# Robert II de Clarmont

Robert II de Clarmont, anomenat el Jove, apareix esmentat com a vescomte a l'acta de fundació del monestir de Chanteuges el 936, en un moment en què el seu pare encara vivia. Apareix citat altre cop com a vescomte d'Alvèrnia a la donació que va fer el seu germà Esteve, bisbe de Clarmont d'Alvèrnia, al capítol de Brioude el 962.
Era fill de Robert I de Clarmont i pare de Robert III, de Guiu I i de Guillem I, que foren vescomtes d'Alvèrnia després d'ell. Fou també el germà d'Esteve (II) bisbe de Clarmont d'Alvèrnia.

## Bibliografia

* A.-G. Manry, Histoire d'Auvergne.
* Père Anselme, d'après du Bouchet, Tables de l'origine des comtes héréditaires d'Auvergne.
# Pere d'Om

Pere d'Om (Sabadell, segle xiv) fou un propietari català. Apareix documentat el 1354 com a propietari d'un molí draper a l'Horta Major de Sabadell, un dels primers molins dedicats exclusivament a la draperia, especialment al batanatge per a l'acabat de les peces. El molí de Pere d'Om havia estat propietat dels Botet, el 1339, però no se sap si aleshores ja tenia aquesta exclusivitat tèxtil.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor. «Carrer de Pere d'Om». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 5 juny 2016].
# TV Sabadell - Vallès

TV Sabadell - Vallès és una televisió catalana privada amb seu central a Sabadell, que emet al Vallès Occidental de Barcelona. És un canal local de la TDT que emet des de la Torre de Collserola dedicat a l'actualitat de Sabadell i la seva zona d'influència. Va ser fundada el 2020 i forma part del grup de televisions de Canal Taronja. Emet en alta definició les 24 hores del dia en català i està disponible a través de la televisió digital terrestre i també a Internet.

## Referències

* ↑ «Fem xarxa - La Xarxa dona la benvinguda a la TV Sabadell · Vallès» (en anglès). [Consulta: 26 novembre 2021].
* ↑ NacióSabadell. «Sabadell recupera la «televisió de la ciutat» | NacióSabadell». [Consulta: 26 novembre 2021].
* ↑ redacció. «TV Sabadell Vallès comença a emetre dilluns informatius», 05-12-2020. [Consulta: 12 novembre 2021].

## Enllaços externs

* TV Sabadell - Vallès - Lloc web oficial
# Sariegos

Sariegos és un municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 1.688 | 2.122 | 3.011 | 3.451 | 3.880 |

## Referències

* ↑ «Provincia de León (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 març 2021].
# Rebato

El Rebato és un barri i antic raval d'Abrera (Baix Llobregat), situat al nord de la vila, i envoltat actualment per la carretera C-55 (que el separa de la resta del nucli urbà), l'autovia A2 i la B-40 (el 4t cinturó).

## Etnografia

Barri amb una forta personalitat diferenciada dins del municipi, el Rebato té el seu senyal identificador en els porrons que durant els segles xix i xx van indicar els diversos establiments de restauració oberts al peu de l'antiga carretera (precedent de l'actual A2, que travessava el barri pel mig), i que eren un important referent i reclam per als excursionistes de tot Catalunya que viatjaven a Montserrat. L'últim supervivent d'aquests establiments ("Els Quatre Porrons") va tancar definitivament les portes l'any 2009.
Durant la segona meitat del segle xix i la primera del XX, Abrera i el Rebato funcionaven com dos pobles veïns, amb una certa rivalitat dins del mateix municipi. La llunyania física d'aquella època ho facilitava.
Fins a les darreries del segle xx, el Rebato ha estat celebrant la seva festa major per la diada de Sant Jaume, el 25 de juliol, i era un dels trets més significatius d'aquesta festa la construcció efímera d'una font monumental inspirada en la figura del porró, però sempre amb un disseny diferent, al mig del carrer principal del barri. Aquesta tradició festiva s'havia interromput durant alguns anys, i després s'ha reprès.
Actualment, no es troben localitzades al Rebato entitats culturals, ni esportives ni de cap altra mena, de manera que la integració del barri amb el nucli d'Abrera ha esdevingut completa. A banda de l'equipament municipal del Centre Polivalent, també hi ha un magatzem municipal on es custodien els gegants d'Abrera i les carrosses de la cavalcada de Reis.

## Història

El seu nom sembla indicar que fou el lloc d'una antiga ràbita islàmica, possiblement relacionada amb les ràtzies d'Almansor contra la ciutat de Barcelona, els anys 984 i 985. No és debades que el Rebato es troba pràcticament equidistant de Manresa, Barcelona i el Monestir de Sant Cugat, tots tres llocs destruïts en aquell episodi. Aquesta suposada ràbita no hauria perdurat en el temps i, de tota manera, de moment no s'ha trobat cap indici, ni arqueològic ni documental, que doni suport a aquesta hipòtesi.
El barri inclou un nucli antic, iniciat el 1830 al llarg de l'antic "camí ral" per famílies que ja no hi cabien al poble d'Abrera, a l'oest, i un eixample dels primers anys del segle xxi, a l'est. Aquesta ampliació del barri inclou també l'important equipament cultural anomenat "Centre Polivalent del Rebato", mentre que al nord del nucli antic s'hi situa el "Casal del Rebato", edificat el 1994 pels mateixos veïns del barri. Flanquegen el barri pel sud i pel nord dos sectors industrials iniciats els anys 1960 i que actualment es troben en discussió, ja que hi ha un fort corrent social i polític a favor de la seva requalificació urbanística. La reconversió de l'antic escorxador Purlom en barri residencial va marcar l'inici d'aquest procés.
El 2014 es va construir un monument al porró i a la vinya, a la rotonda que dona accés al barri i que és una de les entrades a la vila.
Viccionari
# Referència (desambiguació)

«Referència» té aquests significats:
Referència és una relació en la qual un objecte designa o s'enllaça amb un altre.
Referència o punt de referència també es pot referir a:
* Referència o citació, un enllaç a una font d'informació
* Una referència o carta de recomanació per a un treball, un lloc a la universitat, etc.
* Treball de referència, un diccionari, enciclopèdia, etc.
** Referència digital (també referència virtual)
* Reference.com, una font en línia de referència
Viccionari