OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cristina Marsillach del Río

Cristina Marsillach del Río (Madrid, 30 de setembre de 1963) és una actriu espanyola.

## Biografia

Marsillach va néixer en Madrid, en el si d'una família d'actors, filla d'Adolfo Marsillach i de Teresa del Río, qui va ser Miss Espanya el 1960. La seva germana, Blanca Marsillach, també és actriu.
Va debutar als tretze anys en la sèrie de televisió La señora García se confiesa. Va prosseguir la seva carrera amb aparicions a El poderoso influjo de la luna, Crimen en la familia, El mar y el tiempo i Les últimes tardes amb Teresa. També va aprèixer a programes de televisió com Segunda enseñanza i Las pícaras. El seu reconeixement internacional va arribar amb els seus papers protagonistes en les pel·lícules Sempre ens diem adéu (1986), en la qual va actuar al costat de Tom Hanks, i Opera, del cineasta italià Dario Argento.

## Filmografia
### Cinema i televisió

* 2021 - Simple Like Silver
* 1994 - Schwarz greift ein
* 1992 - Un posto freddo in fondo al cuore
* 1991 - Barocco
* 1991 - L'amour maudit de Leisenbohg
* 1991 - Donne armate
* 1990 - Le gorille
* 1989 - El mar y el tiempo
* 1989 - Marrakech Express
* 1989 - Quattro storie di donne
* 1989 - 'O re
* 1988 - I giorni del commissario Ambrosio
* 1988 - I ragazzi di via Panisperna
* 1988 - Treno di panna
* 1987 - Tenerezza
* 1987 - Opera
* 1986 - Sempre ens diem adéu
* 1986 - Segunda enseñanza
* 1985 - La gabbia
* 1985 - Crimen en familia
* 1984 - Todo va mal
* 1984 - Últimas tardes con Teresa
* 1983 - 1919, crónica del alba
* 1983 - Las pícaras
* 1982 - Estoy en crisis
* 1982 - Adolescencia
* 1981 - El poderoso influjo de la luna
* 1976 - La señora García se confiesa

## Referències

* ↑ «'Me gustan más los espacios pequeños, te obligan a tener más disciplina'». [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «El emotivo homenaje a Adolfo Marsillach que reunió a las cuatro mujeres de su vida», 27-02-2017. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «'Últimas tardes con Teresa', el empeño del extremeño Julián Mateos, pierde a su particular 'Pijoaparte'». [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «Segunda enseñanza: Tus programas favoritos de TVE, en RTVE Play» (en castellà). [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «"Terror en la ópera": El Giallo se viste de gala» (en castellà), 16-05-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Fear, David. «Every Tom Hanks Movie, Ranked Worst to Best» (en anglès americà), 08-05-2020. [Consulta: 27 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa de Cristina Marsillach del Río a ElDoblaje.
* Arxiu fotogràfic de Cristina Marsillach al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià
# Compte enrere (pel·lícula de 2019)

Compte enrere (títol original en anglès, Countdown) és una pel·lícula de terror sobrenatural estatunidenca del 2019 dirigida i escrita per Justin Dec, i protagonitzada per Elizabeth Lail, Jordan Calloway, Talitha Bateman, Tichina Arnold, P.J. Byrne, Peter Facinelli, Anne Winters i Tom Segura. La trama segueix un grup de persones que descobreixen una aplicació mòbil que indica correctament als seus usuaris quan es moriran. S'ha doblat al català.
Compte enrere es va estrenar als Estats Units el 25 d'octubre de 2019. Va rebre crítiques negatives, però va recaptar 48 milions de dòlars a tot el món per un pressupost de 6,5 milions, cosa que la va convertir en un èxit comercial.

## Referències

* ↑ N'Duka, Amanda. «Elizabeth Lail To Lead 'Countdown' Horror Pic From STXfilms». Deadline Hollywood, 15-03-2019. [Consulta: 19 octubre 2019].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «Peter Facinelli, Jordan Calloway, P.J. Byrne, Talitha Bateman & More Join STX Horror Pic 'Countdown'». Deadline Hollywood, 15-04-2019. [Consulta: 19 octubre 2019].
* ↑ «Programació de TV3». CCMA, 02-11-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ Miska, Brad. «New 'Countdown' Poster Hits Zero and Dies». Bloody Disgusting, 10-10-2019. [Consulta: 19 octubre 2019].
# Cantó de Senta Severa

El cantó de Senta Severa és un cantó francès del departament de l'Indre, situat al districte de La Châtre. Té 10 municipis i el cap és Senta Severa.

## Municipis

* Feusines
* Lignerolles
* Pérassay
* Pouligny-Notre-Dame
* Pouligny-Saint-Martin
* Senta Severa
* Sazeray
* Urciers
* Vigoulant
* Vijon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Bigaud | radical |
| 1949-1979 | Pierre Nauron | Divers gauche |
| 1979-1992 | Gaston Renaud | PS |
| 1992-2011 | Paul Pleuchot | UDF, després Divers droite |
| 2011- | François Daugeron | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 4.724 | 5.209 | 4.629 | 4.160 | 3.716 | 3.542 | 3.455 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Camp Gran

«Camp Gran» té aquests significats:
* Camp Gran d'Esplugues, camps de conreu al municipi de Castellcir, a la comarca del Moianès
* Camp Gran de la Casa Nova del Verdeguer, camps de conreu al municipi de Castellcir, a la comarca del Moianès
* El Camp Gran (l'Estany), camps de conreu al municipi de l'Estany, a la comarca del Moianès
* Es Camp Gran, indret de Santa Maria del Camí (municipi de Mallorca)
* Jaciment arqueològic de Camp Gran, jaciment arqueològic al municipi de Vilafranca del Penedès, a la comarca de l'Alt Penedès
* Pla del Camp Gran, plana agrícola al municipi de Bigues i Riells, al Vallès Oriental
* Turó del Camp Gran, muntanya al municipi de Bigues i Riells, a la comarca del Vallès Oriental
# Ca l'Esquerrer

Ca l'Esquerrer és una masia de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una masia amb teulada a tres vessants, dues plantes i golfes. La porta principal té un arc de mig punt rebaixat adovellat, i una finestra a banda i banda. Al primer pis hi ha tres balcons amb molt poc voladís i les obertures tenen una llinda d'un sol bloc de pedra. a les golfes hi ha una finestra d'arc rebaixat, feta amb maó, al centre i una finestra quadrangular a banda i banda. Sobre el balcó central hi ha un escut i la data "1572". Sobre la porta es llegeix la data de reforma de l'edifici: "1796".
En una façana lateral hi ha una finestra de pedra amb dos arquets conopials molt treballats i quatre caps humans.
El nivell del terra de la masia se situa per sota del de l'exterior perquè les successives inundacions del riu l'han fet pujar.

## Història

Ca l'Esquerrer va ser edificat el 1572 i es va reformar el 1796. Els Esquerrer eren una de les famílies que tenien el poder del Consell local, a la dècada de 1570-79.
Segons el fogatge de 1553 -el més proper-, l'Hospitalet tenia unes 450 ànimes, un terç a les masies i la resta al nucli urbà.
Pere Esquerrer era jurat quan el 1577 es va construir l'església i també el 1579 quan es va instituir el trentè. També hi havia un Esquerrer quan es va emprendre, el 1620, la construcció d'un nou i més fort terraplè per defensar la Marina de les inundacions de la ciutat, fins a la seva extinció com a família ben entrat el segle xvii.

## Referències

* «Ca l'Esquerrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 abril 2012].
# Creu de terme de Sant Llorenç Savall

La Creu de terme de Sant Llorenç Savall o Creu del Calvari és una creu de terme del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

La creu del Calvari, o de l'era del "Co", està realitzada amb pedra. Formen la base tres blocs de pedra; sobre aquesta base un plint de base octogonal suporta la columna de forma prismàtica (amb vuit cares). D'allà arrenca un petit prisma octogonal, a manera de capitell, esculpit en totes les seves cares amb imatges de Sants (Sant Jordi, Sant Jaume, etc.), aquests estan representats dempeus i sota arcuacions i separats els uns dels altres mitjançant columnes. Sobre aquest hi ha la creu de pedra, de petites dimensions.

## Història

Aquesta creu de terme en un principi havia quedat inscrita en l'interior del jardí dels habitatges que s'havien construït a finals del segle xx. Uns anys després, la creu es va traslladar uns metres, quedant fora del jardí, i es va col·locar al seu lloc la petita creu de pedra.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de Sant Llorenç Savall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
# Diagrama d'objectes

Un diagrama d'objectes en el Llenguatge Unificat de Modelatge (UML), és un diagrama que mostra una vista completa o parcial de l'estructura d'un modelatge en un moment específic.

## Descripció

El diagrama d'objectes consisteix en la mostra de les instàncies creades i els vincles existents entre ells en un moment donat. És per això que el diagrama d'objectes s'utilitza un cop el sistema està actiu. Els diagrames d'objectes i diagrames de classes estan estretament relacionats i l'ús de la notació gairebé és idèntica. El diagrama d'objectes és la representació dinàmica del diagrama de classes. Els diagrames d'objectes són més concrets que els diagrames de classes. Sovint s'utilitzen per proporcionar exemples o actuar com a casos de prova per als diagrames de classes. Normalment es mostren els atributs d'interès de la instància en un diagrama d'objectes.

## Conceptes del diagrama d'objectes
### Especificacions d'una instància

Les instàncies es representen dintre d'un rectangle amb el seu nom subratllat i a vegades el valor d'un o diversos dels seus atributs.
El nom d'una instància es representa de la següent forma:
* nomInstancia : nomClasse
El valor de l'atribut es representa de la següent forma:
* nomAtribut = valorAtribut
Els atributs de la instància, en cas de tenir-ne, es posaran separats per una línia continua a sota del nom de la instància, dins del mateix rectangle.
Les relacions entre instàncies es representen mitjançant línies contínues, que s'anomenen link. Altres connexions del UML com l'agregació o la composició també poden aparèixer en un diagrama d'objectes.

### Exemple de diagrama d'objectes

A diferència d'un diagrama de classes, el diagrama d'objectes només mostra instàncies.
Els diagrames d'objectes són molt útils per explicar relacions que en un diagrama de classe poden semblar complicades, com en el cas d'una relació reflexiva.
Aquest petit diagrama de classe, mostra com un departament universitari pot contenir molts altres departaments.
El diagrama d'objectes següent, instància el diagrama de classes i el substitueix per un exemple concret.

## Diagrama d'objectes Vs Diagrama de classes

| Diagrama de classes | Diagrama d'objectes |
| Té 3 apartats: Nom, Atributs, Mètodes | Té 2 apartats: Nom i atributs |
| En els atributs es defineixen les seves propietats | Només es defineixen els valors de cada atribut per la instància que s'està modelant |
| Només es posa el nom de a classe | Es pot posar el nom de l'objecte ":" i el de la classe subratllats, o únicament ":" i el nom de la classe |
| Es llisten les operacions | Les operacions no estan incloses en l'objecte ja que son idèntiques per a cada objecte de la mateixa classe |
| Les classes es connecten amb una associació amb nom, multiplicitat, rols | Els objectes es connecten amb un link que tenen un nom i no tenen multiplicitat |

## Referències

* ↑ «Especificacion de una instància» (en castellà). Arxivat de l'original el 2014-11-07. [Consulta: 28 octubre 2014].
* ↑ «Creating object model diagrams» (en anglès).
* ↑ «Diagrama de objetos» (en castellà).

## Vegeu també

* Diagrama de seqüència
* Diagrama d'activitats
* Diagrama de casos d'ús
# Corriol bectort

El corriol bectort (Anarhynchus frontalis) és un ocell limícola de la família dels caràdrids (Charadriidae) que habita rius del nord de l'Illa del Sud de Nova Zelanda. És l'única espècie del gènere Anarhynchus.

## Referències

* ↑ «Corriol bectort». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 24 març 2024].
# Cantó de Senta Crotz

El cantó de Senta Crotz de Volvèstre és un cantó francès del departament de l'Arieja, a la regió d'Occitània. Està enquadrat al districte de Sent Gironç, té 12 municipis i el cap cantonal és Senta Crotz de Volvèstre.

## Municipis

* Bagert
* Barjac
* Vedelha
* Ceridòus
* Contrasi
* Havars
* La Sèrra
* Mauvesin de Senta Crotz
* Merigon
* Montardit
* Senta Crotz de Volvèstre
* Tortosa

## Vegeu també

* Cantons de l'Arieja
# Camp Hill (Pennsilvània)

Camp Hill és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2007 tenia 7.398 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Camp Hill tenia 7.636 habitants, 3.387 habitatges, i 2.157 famílies. La densitat de població era de 1.371,3 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 3.387 habitatges en un 25,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 36,3% no eren unitats familiars. En el 32,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 22,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.774 $ i la renda mediana per família de 61.578 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.625 $ mentre que les dones 32.357 $. La renda per capita de la població era de 28.256 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Camp Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Camp Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ca l'Espígol (Amer)

Ca l'Espígol és una casa d'Amer (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici cantoner de tres plantes i coberta de doble vessant a façana. Al costat nord, tocant al carrer Mossèn Cinto Verdaguer, hi ha un adossat de dos plantes amb coberta d'un vessant a lateral. Aquesta ampliació conté restes del que fou un forn exterior de planta semicircular. La casa, de tres crugies més l'adossada, és arrebossada i pintada de color blanc, a excepció de les cadenes cantoneres i dels marcs de les obertures, que són de pedra calcària.
La planta baixa consta d'un sòcol de mig metre de pedra pissarrenca i d'una finestra i dos portals, emmarcats de pedra calcària. Els portals, fet amb grans blocs als brancals, tenen forma d'arc carpanell rebaixat i la finestra conté una reixa de ferro d'estructura reticular.
El primer pis conté tres finestres amb balcó i una finestra petita del sector adossat. Els balcons són de decoració senzilla i les finestres estan emmarcades de pedra i tenen les llindes monolítiques.
Al segon pis també hi ha tres balcons similars, encara que amb l'obertura més petita. El ràfec de la cornisa és de combinació de quatre fileres. Hi ha una filera de rajola plana, una altra de rajola intercalada, una de teula i una altra de rajola plana, abans de la canalera metàl·lica i el sostre de teula àrab.

## Història

Casa d'origen medieval reformada al llarg dels segles, sobretot a principis del segle xx.
Com la resta de cases situades a aquest costat de la Plaça del Monestir, té un gran pati a la part posterior, que dona al Passeig del Firal.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Ca l'Espígol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Cultura de les coves

La cultura de les coves, sorgida de les influències orientals, es va desenvolupar a la costa mediterrània i es va estendre progressivament de la costa cap a l'interior. En l'àmbit geogràfic on avui situem Catalunya, va durar del 4000 aC al 3000 aC.
Tenia un caràcter netament neolític (del neolític inicial), i de les influències orientals va adoptar també les característiques pròpies de les cultures megalítiques, quan ja s'havia estès pels indrets que ara coneixem per Castella, Aragó, Andalusia i Extremadura, i fins i tot a zones del Cantàbric.
Característic d'aquesta cultura són les coves amb molt poc de material lític i quasi sense sílex, del qual només consten llesques i fulles de ganivets, i es troba en canvi molta ceràmica decorada amb relleus, al nord, i ceràmica decorada amb incisions al sud, on més tard, pel contacte amb orientals, donarà origen a la cultura del vas campaniforme.
La cultura de les coves fou estenent la seva influència per la península Ibèrica i fou el punt de sortida de les cultures megalítiques. Al sud de l'Ebre, aquesta cultura es va desenvolupar àmpliament, però al nord d'aquest riu, entre el Segre i la costa i entre els Pirineus i l'actual comarca catalana del Camp (situada aproximadament en un cercle d'uns 25 quilòmetres a l'entorn de Tarragona) va imposar-se l'anomenada cultura dels sepulcres de fossa, i més al sud (al sud del cap de Palos, es va establir una cultura fundada per emigrants orientals anomenada cultura almerienca).
Això va deixar la cultura de les coves reduïda al centre, abraçant quasi tota la península Ibèrica menys les zones de Cantabria, Astúries, Galícia, la part occidental de Castella la Vella, Portugal i Catalunya.

## Referències

Alimen, Maria-Henriette; Marie-Joseph, Steve. Prehistoria (en castellà). Mexico DF, Madrid i Buenos Aires: Siglo XXI, 1970 (Historia universal, volum 1). ISBN 84-323-0034-9.

## Enllaços externs

* «El neolítico». Arxivat de l'original el 2009-10-25. [Consulta: 22 juny 2009].
# Clausòfids

Clausophyidae és una família de cnidaris pertanyent a l'ordre Siphonophorae.
Gèneres:
* Chuniphyes Lens & van Riemsdijk, 1908
* Clausophyes Lens & van Riemsdijk, 1908
* Crystallophyes Moser, 1925
* Heteropyramis Moser, 1925
* Kephyes Keferstein & Ehlers, 1860
* Kephyes Pugh, 2006

## Referències

* 1 2 «Clausophyidae» (en anglès). GBIF.
# Desert de Mojave

El Desert de Mojave (que es pronuncia /məˈhɑːvi/), o Desert de Mohave conegut com a Mojave Desert en anglès i Hayikwiir Mat'aar en llengua mohave, i conegut localment com l'Alt Desert, ocupa una porció gran del sud de Califòrnia i petites porcions del sud-oest de Utah, el sud de Nevada i el nord-oest d'Arizona, als Estats Units. El seu nom fa referència a les tribus mohave que hi habitaven.
Les fronteres del Desert del Mojave són definides per la presència dels arbres de Josuè (Joshua Tree), una espècie indicadora del desert. Les fronteres topogràfiques són les serralades de Tehachapi, San Gabriel i San Bernardino. Les fronteres muntanyoses són emmarcades per les dues falles més grans de Califòrnia, la falla de San Andrés i la falla de Garlock. La Gran Conca és al nord del Desert, i el Desert de Sonora al sud.

## Clima

El desert de Mojave rep menys de 250 litres de pluja l'any i la seva altitud generalment es troba entre els 1.000 i els 2.000 m. Dins del desert de Mojave hi ha però el Parc Nacional de la Vall de la Mort (Death Valley National Park) que és el punt més baix i més càlid de Nord-amèrica on la temperatura normalment supera els 50 °C a partir de finals de juliol i a principi d'agost. Malgrat la seva aridesa a Mojave (i particularment a la vall Antelope) dins del seu sud-oest és un centre de producció d'alfals irrigat amb aigua del subsòl i des del segle xx amb aigua portada per l'aqüeducte de Califòrnia.
A l'hivern les temperatures baixen fins –7 °C a les valls i per sota de –18 °C als altiplans. Les tempestes provenen del nord-oest del Pacífic i poden portar pluja o neu encara que la situació habitual és que l'ombra pluviomètrica de la Sierra Nevada i altres muntanyes com les Springs facin que només hi hagi nuvolositat i vent. A l'hivern la temperatura pot arribar a 27 °C durant llargs períodes.
A la primavera les pluges s'estenen més i són més freqüents després d'abril. Cap a principi de juny és difícil que impactin les pluges del Pacífic i cap a mitjans de maig les temperatures es troben per sobre dels 32 °C i amb freqüència per sobre de 38 °C.
A l'estiu el temps està dominat per la calor que pot superar els 50 °C i la presència del Monsó nord-americà. les condicions de baixa humitat, alta temperatura i baixa pressió dibuixen una baixa pressió des del Golf de Mèxic i creen tempestes al sud-oest del desert de mitjans de juny a principi de setembre. Però Mojave no rep tanta pluja com el desert de Sonora.
La tardor és en general plàcida, amb un o dos sistemes de tempestes del Pacífic. Octubre és un dels mesos més sec i assolellat i les temperatures es mouen entre 21 i 32 °C a les valls
El vent és molt significatiu al desert de Mojave.
L'altitud és un factor important el punt més alt de Mojave és a 3.633 m, en canvi Badwater a la Vall de la Mort està a 86 m per sota del nivell del mar.

## Referències

* ↑ «Bryophytes From the Northern Mojave Desert». Bryophytes of Nevada On-line. Arxivat de l'original el 2003-06-12. [Consulta: 26 abril 2010].

## Enllaços externs

* Reserva Nacional de Mojave (anglès) (castellà)
# Copa moçambiquesa de futbol

La copa moçambiquesa de futbol (oficialment Taça de Moçambique) és la segona competició futbolística de Moçambic. És organitzada per la Federação Moçambicana de Futebol. La primera edició es disputà el 1978.

## Historial

Font:
| Temporada | Campió | Resultat | Finalista |
| 1978 | Maxaquene | 4-0 | Ferroviário da Beira |
| 1979 | Palmeiras de Beira | 2-2 (pen) | Têxtil Punguè |
| 1980 | Costa do Sol | 3-1 | Palmeiras de Beira |
| 1981 | Desportivo de Maputo | 1-0 | Costa do Sol |
| 1982 | Maxaquene | 1-0 | Ferroviário de Maputo |
| 1983 | Costa do Sol | 1-0 | Textáfrica |
| 1984 | Ferroviário de Maputo | 4-2 | Palmeiras de Beira |
| 1985 | not disputed | not disputed | not disputed |
| 1986 | Maxaquene | 2-0 | Estrela Vermelha |
| 1987 | Maxaquene | 3-0 | Palmeiras de Beira |
| 1988 | Costa do Sol | 1-0 | Aguia d'Ouro |
| 1989 | Ferroviário de Maputo | 2-0 | Desportivo de Maputo |
| 1990 | Matchedje Maputo | 3-1 | Maxaquene |
| 1991 | Clube de Gaza | 2-1 (pròrroga) | Maxaquene |
| 1992 | Costa do Sol | 4-1 (pròrroga) | Clube de Gaza |
| 1993 | Costa do Sol | 2-0 | Ferroviário da Beira |
| 1994 | Maxaquene | 1-0 | Ferroviário de Maputo |
| 1995 | Costa do Sol | 2-1 | Maxaquene |
| 1995-96 | Maxaquene | 2-1 | Têxtil Punguè |
| 1996-97 | Costa do Sol | 5-2 | Migração (Beira) |
| 1997-98 | Maxaquene | 1-0 | Ferroviário de Maputo |
| 1998-99 | Costa do Sol | 5-0 | Sporting Clube de Nampula |
| 1999-00 | Costa do Sol | 1-0 | Matchedje Maputo |
| 2000-01 | Maxaquene | 3-1 | Textáfrica |
| 2001-02 | Costa do Sol | 2-0 | Académica de Maputo |
| 2003 | Ferroviário de Nampula | 1-1 (pen 5-4) | Ferroviário de Maputo |
| 2004 | Ferroviário de Maputo | 5-1 | Textáfrica |
| 2005 | Ferroviário da Beira | 1-0 (pròrroga) | Costa do Sol |
| 2006 | Desportivo de Maputo | 1-0 | Têxtil Punguè |
| 2007 | Costa do Sol | 3-0 | Ferroviário de Nampula |
| 2008 | Atlético Muçulmano | 1-0 | Chingale de Tete |
| 2009 | Ferroviário de Maputo | 2-0 | Costa do Sol |
| 2010 | Maxaquene | 2-0 | Vilankulo FC |
| 2011 | Ferroviário de Maputo | 3-0 | Chingale de Tete |
| 2012 | Liga Muçulmana | 1-0 | Costa do Sol |
| 2013 | Ferroviário da Beira | 2-0 | FC Chibuto |
| 2014 | Ferroviário da Beira | 1-0 | Ferroviário de Maputo |
| 2015 | Liga Desportiva de Maputo | 2-1 | Ferroviário da Beira |
| 2016 | União Desportiva do Songo | 3-1 | Maxaquene |
| 2017 | Costa do Sol | 1-0 (pròrroga) | União Desportiva do Songo |
| 2018 | Costa do Sol | 1-1 (pròrroga; 4-2 pen) | Ferroviário da Beira |
| 2019 | União Desportiva do Songo | 2-0 | Ferroviário de Maputo |

## Referències

* ↑ «Mozambique - List of Cup Winners». RSSSF.
* ↑ Costa do Sol conquista Taça de Moçambique

## Enllaços externs

* RSSSF
# Consell General

«Consell General» té aquests significats: