OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Uranofana

La uranofana, o uranòtil, és un mineral que pertany al grup dels silicats (nesosilicats). És dimorf de la uranofana-β. Amb la uranofana-β, la boltwoodita i natroboltwoodita forma part del grup de la uranofana. Fins al mes de setembre de 2022 s'anomenava uranofana-α, canviant el nom a l'actual degut a les noves directrius aprovades per la CNMNC per a la nomenclatura de polimorfs i polisomes.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la uranofana pertany a «09.AK: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), uranil nesosilicats i polisilicats» juntament amb els següents minerals: soddyita, cuprosklodowskita, oursinita, sklodowskita, boltwoodita, kasolita, natroboltwoodita, uranofana-β, swamboïta, haiweeïta, metahaiweeïta, ranquilita, weeksita, coutinhoïta, ursilita, magnioursilita, calcioursilita i uranosilita.
Als territoris de parla catalana tan sols ha estat descrita a la mina Eureka (La Torre de Cabdella, Pallars Jussà).

## Referències

* ↑ «Uranophane». Mindat. [Consulta: 8 setembre 2013].
* ↑ Handbook of Mineralogy
* ↑ «Uranophane Group». Mindat. [Consulta: 8 setembre 2013].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «Newsletter 69». Mineralogical Magazine, 01-10-2022, pàg. 1–5. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2022.115 [Consulta: 22 octubre 2022].
* ↑ Castillo-Oliver, Montgarri; Melgarejo, Joan Carles; Torró, Lisard; Villanova-de-Benavent, Cristina; Campeny, Marc; Díaz-Acha, Yael; Amores-Casals, Sandra; Xu, Jingyao; Proenza, Joaquin; Tauler, Esperança «Sandstone-Hosted Uranium Deposits as a Possible Source for Critical Elements: The Eureka Mine Case, Castell-Estaó, Catalonia». Minerals, 10, 1, 01-01-2020, pàg. 34. DOI: https://doi.org/10.3390/min10010034 [Consulta: 6 febrer 2024].
# Rosa María García González

Rosa María García González (Alcoi, 22 de gener de 1964) és una empresària i política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la IX legislatura.
Ha treballat com a directora i locutora de ràdio i com a empresària. És coordinadora de Ciutadans - Partit de la Ciutadania a Alcoi des que es va fundar aquest partit al País Valencià. Membre de la junta directiva de l'executiva provincial d'Alacant. Fou la número dos de la llista del partit per l'ajuntament d'Alcoi a les eleccions municipals espanyoles de 2015,$^$ però renuncià quan fou escollida diputada a les $^[$eleccions a les Corts Valencianes de 2015. Forma part de la Comissió d'Indústria i Comerç, Turisme i Noves Tecnologies a més de la Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de les Corts Valencianes.És a més Presidenta de la Comissió especial de recerca sobre els aspectes de la gestió general de les institucions firals de la Comunitat Valenciana.

## Referències

* ↑ Diputados autonómicos electos - Circunscripción de Alicante Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., Ls Provincias, 25 de maig de 2015
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 16 setembre 2015].
# Salt de la Tosca

El Salt de la Tosca és un salt d'aigua del terme municipal de Castellcir, dins del territori de l'enclavament de la Vall de Marfà, a la comarca del Moianès. És a l'extrem nord-oest de la Vall de Marfà, en el costat nord-oest del Molí de Brotons, a la mateixa Riera de Marfà.

## Vegeu també

* Gorg Anguiler
# Pericoma zumbadoi

Pericoma zumbadoi és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Centreamèrica: Costa Rica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Colecciones Biológicas Mesoamericanas (castellà)
* ↑ Global Species (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
# Sit cuallarg de la pampa

El sit cuallarg de la pampa (Embernagra platensis) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones empantanegades, herba i arbustos baixos de Bolívia, oest i est de Paraguai, nord de l'Argentina, sud-est del Brasil i Uruguai.

## Referències

* ↑ «Sit cuallarg de la pampa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Ussassai

Ussassai (en sard, Ussassa) és un municipi italià, dins de la Província de Nuoro. L'any 2007 tenia 763 habitants. Es troba a la regió de Barbagia di Seùlo. Limita amb els municipis de Gairo, Osini, Seui i Ulassai.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Gian Basilio Deplano | Llista Cívica |
# Piotr Semenenko

Piotr Semenenko (16 de juny de 1814, Dzięciołowo, Polònia - † 18 de novembre de 1886, París, França) fou un prelat catòlic polonès, un dels membres del grup de fundadors de la Congregació de la Resurrecció i cofundador de les Germanes de la Resurrecció de Nostre Senyor Jesucrist.

## Biografia

Piotr Semenenko va néixer al si d'una família burgesa. El seu pare era d'origen catòlic i la seva mare calvinista. Els seus primers estudis els va fer a Białystok i l'ensenyament superior a la Universitat de Vílnius. Malgrat ser jove, va participar en la revolta polonesa del 1830 durant la revolució de 1830 contra el domini rus de Polònia. Després de fracassar la revolta, va haver de refugiar-se al Regne de Prússia.
Semenenko es va traslladar el 1831 a París, on s'uneix a una comunitat d'emigrants polonesos. El 1832 va entrar a formar part del partit polític Societat Democràtica Polonesa (Towarzystwo Demokratyczne Polskie), fundada a París per Tadeusz Krepowiecki. Va escriure diversos articles a revistes d'emigració polonesa i a La Tribune de París. En aquesta època va començar un interès per estudiar teologia, raó per la qual va conèixer Bogdan Jański, amb qui més endavant va fundar la Congregació de la Resurrecció per a l'atenció pastoral dels emigrants polonesos a París. El 1840 el grup de fundadors va viatjar a Roma per estudiar filosofia i teologia al Collegio Romano. El 1841 fou ordenat sacerdot.
Després de diversos anys de treballs pastorals a favor dels emigrants polonesos, Semenenko va decidir impulsar la branca femenina, i així és com el 1882 va fer néixer, juntament amb Celina Chludzińska Borzęcka, les Germanes de la Resurrecció de Nostre Senyor Jesucrist per a l'ensenyament dels fills dels emigrants. Va morir a París el 18 de novembre de 1886.

## Culte

El procés informatiu per a la causa de beatificació i canonització de Piotr Semenenko fou introduït a l'arxidiòcesi de París el 20 de gener de 1955. La causa encara està en curs, per la qual cosa l'Església Catòlica li concedeix el títol de servent de Déu.

## Referències

* 1 2 Mrówczyński, 1983, col. 1827-1828..
* 1 2 Bilenky, 2012, p. 153-157.
* ↑ Mrówczyński, 1983, col. 1824-1827.
* ↑ «1886» (en anglès). Hagiography circle. [Consulta: 22 abril 2019].
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - Individual femení

La competició individual femenina va ser una de les quatre proves del programa de patinatge artístic disputades durant els Jocs Olímpics de Londres de 1908. La prova es va disputar el 28 i 29 d'octubre de 1908 al Prince's Skating Club de Knightsbridge i hi van prendre part 5 patinadores de 3 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Madge Syers (GBR) | Elsa Rendschmidt (GER) | Dorothy Greenhough-Smith (GBR) |

## Resultats

| Pos. | Patinador | Nació | Posicions | Punts Ordinals | Punts Totals |
| 1 | Madge Syers | Regne Unit | 5 cops 1a | 5,0 | 1.262,5 |
| 2 | Elsa Rendschmidt | Alemanya | 4 cops 2a | 11,0 | 1.055,0 |
| 3 | Dorothy Greenhough-Smith | Regne Unit | 4 cops 3a | 15,0 | 960,5 |
| 4 | Elna Montgomery | Suècia | 4 cops 4a | 21,0 | 851,5 |
| 5 | Gwendolyn Lycett | Regne Unit | 5 cops 5a | 23,0 | 820,0 |

## Jutges

Àrbitre:
* Herbert G. Fowler
Jutges:
* Harry D. Faith
* Edvard Hörle
* Gustav Hügel
* Georg Sanders
* Hermann Wendt

## Referències

* Cook, Theodore Andrea. The Fourth Olympiad, Being the Official Report. Londres: British Olympic Association, 1908.
* De Wael, Herman. «Athletics 1908». Herman's Full Olympians, 2001. Arxivat de l'original el 27 de setembre 2006. [Consulta: 15 juliol 2006].
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2009. [Consulta: 15 juliol 2006].
# Tsepinita-Sr

La tsepinita-Sr és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la vuoriyarvita.

## Característiques

La tsepinita-Sr és un silicat de fórmula química Sr(Ti,Nb)₂(Si₄O₁₂)(OH,O)₂·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2004. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, pertany a «09.CE - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 4 [Si₄O₁₂]$^8$- (vierer-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: papagoïta, verplanckita, baotita, nagashimalita, taramel·lita, titantaramel·lita, barioortojoaquinita, byelorussita-(Ce), joaquinita-(Ce), ortojoaquinita-(Ce), estronciojoaquinita, estroncioortojoaquinita, ortojoaquinita-(La), labuntsovita-Mn, nenadkevichita, lemmleinita-K, korobitsynita, kuzmenkoïta-Mn, vuoriyarvita-K, tsepinita-Na, karupmøllerita-Ca, labuntsovita-Mg, labuntsovita-Fe, lemmleinita-Ba, gjerdingenita-Fe, neskevaaraïta-Fe, tsepinita-K, paratsepinita-Ba, tsepinita-Ca, alsakharovita-Zn, gjerdingenita-Mn, lepkhenelmita-Zn, paratsepinita-Na, paralabuntsovita-Mg, gjerdingenita-Ca, gjerdingenita-Na, gutkovaïta-Mn, kuzmenkoïta-Zn, organovaïta-Mn, organovaïta-Zn, parakuzmenkoïta-Fe, burovaïta-Ca, komarovita i natrokomarovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les pegmatites del mont Eveslogtxorr, al massís de Khibini (óblast de Múrmansk, Rússia). També ha estat descrita al proper mont Jibinpakhktxorr, també al massís de Khibini, i al també proper mont Lepkhe-Nel'm, aquest però al districte de Lovozero (óblast de Múrmansk). Aquests indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Tsepinite-Sr» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 gener 2020].
# Perxa (pilota)

La perxa és una modalitat de la pilota valenciana d'estil directe, sense una meitat del camp preestablerta, sinó que aquesta s'ha de marcar primer i guanyar després.

## Difusió

La "perxa" és fonamentalment jugada a les comarques de la Marina Alta i Baixa, i l'Alcoià, però degué tenir una major difusió pel fet de conéixer-se tant al nord del País Valencià com a Les Alcubles (els Serrans), on és anomenada com a palico.

## Història

La "perxa" és una evolució del joc a ratlles per antonomàsia, les Llargues. Més tard, però, ha esdevingut un precedent de la Galotxa.

## Regles

Tant la pilota com les regles de la "perxa" són les mateixes que a les llargues, amb l'especifitat de la treta.

### La treta

En la "perxa", la treta no la fa el jugador anomenat "banca" des de la seua "ratlla de quinze", sinó que un jugador que rep el nom de feridor, el qual, per a començar el "quinze", ha de llençar la pilota des d'una zona delimitada per sobre d'una corda que creua longitunidalment el carrer (a una altura d'entre 2,4 i 3m) perquè caiga sobre un dau, un rectangle de vora 1,5m d'ample per 3 de llarg en la cantonada esquerra darrere del "quinze del rest".
És, doncs, una mena de traure molt semblant a la Galotxa i a l'Escala i corda, de les quals n'és precursora.

## Competicions

* Lliga a Perxa

## Enllaços externs

* Comité de Perxa, dins de les Llargues Arxivat 2010-06-07 a Wayback Machine.
Viccionari
# Sinagoga Cymbalista

La Sinagoga Cymbalista i Centre de l'Herència Jueva (en hebreu: בית הכנסת והמרכז למורשת היהדות ע"ש צימבליסטה) és la sinagoga principal de la Universitat de Tel-Aviv, i un centre cultural per la protecció de l'herència jueva, està situada en la ciutat de Tel-Aviv. La sinagoga deu el seu nom als suïssos Paulette i Norbert Cymbalista, que van encarregar el disseny de la sinagoga a l'arquitecte suís Mario Botta, que la va dissenyar en 1996.

## La sinagoga

La sinagoga va ser construïda en 1998. Des de la part exterior, la mateixa s'assembla a dos tubs fets amb maons portats d'Àsia. Els dos tubs creixen des de les seves bases de forma quadrada, les quals formen les sales comunes. L'edifici té dues sales separades en l'entrada, i això crea una bipolaritat entre la sala per a resos, que mira cap a l'Est i el Bet Midraix, que mira cap a l'Oest. El Hekhal està envoltat per un anell d'alabastre, el qual omple de llum la sala de resos, creant una imatge de santedat inspirada per la llum al voltant del Hekhal. Damunt de la sinagoga existeix alguna cosa semblant a una houppa, que deixa entrar la llum des del sostre, a més de la inscripció amb un versicle de la Torà, que diu: "שויתי יהוה לנגדי תמיד" en català: "Jo posaré a Déu sempre abans que jo" de Salms 16:8. Aquesta sinagoga va ser dissenyada i construïda quan molts arquitectes famosos estaven dissenyant edificis importants a Israel.

## Referències

* ↑ Layla Dawson, Defining Jewish identity, Architectural Review, June 2005.
* ↑ «Psalms Chapter 16». Arxivat de l'original el 2012-06-30. [Consulta: 1r agost 2017].
* ↑ Esther Hecht, Building Israel, Hadassah Magazine, December 2004 Vol. 86 No.4
# Ussakli

Ussakli (en rus: Усаклы) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 217 habitants. Pertany al districte d'Arkhànguelskoie.

## Referències

* ↑ Единый электронный справочник муниципальных районов Республики Башкортостан — приложение в формате Excel Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine..
# Operador bilineal

En matemàtiques, un operador bilineal és una multiplicació "generalitzada" que compleix amb la propietat distributiva.

## Definició

Donats 3 espais vectorials V, W i X sobre el mateix cos F, un operador bilineal és una funció
    $B\colon V\times W\to X$
tal que per a tot w a W (fixa), l'assignació
    $V\mapsto B(v,w)$
és un operador lineal de V a X, i per a tot v a V (fixa), l'assignació
    $W\mapsto B(v,w)$
és un operador lineal de W a X.

## Propietats

* $B(x,y)=0,{\mbox{ si }}x=0{\mbox{ o }}y=0\,$, sent 0 el vector nul.

## Vegeu també

* Forma bilineal
* Producte tensorial
# Tsepinita-Ca

La tsepinita-Ca és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la vuoriyarvita

## Característiques

La tsepinita-Ca és un silicat de fórmula química Ca(Ti,Nb)₂(Si₄O₁₂)(OH,O)₂·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2002. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, pertany a «09.CE - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 4 [Si₄O₁₂]$^8$- (vierer-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: papagoïta, verplanckita, baotita, nagashimalita, taramel·lita, titantaramel·lita, barioortojoaquinita, byelorussita-(Ce), joaquinita-(Ce), ortojoaquinita-(Ce), estronciojoaquinita, estroncioortojoaquinita, ortojoaquinita-(La), labuntsovita-Mn, nenadkevichita, lemmleinita-K, korobitsynita, kuzmenkoïta-Mn, vuoriyarvita-K, tsepinita-Na, karupmøllerita-Ca, labuntsovita-Mg, labuntsovita-Fe, lemmleinita-Ba, gjerdingenita-Fe, neskevaaraïta-Fe, tsepinita-K, paratsepinita-Ba, alsakharovita-Zn, gjerdingenita-Mn, lepkhenelmita-Zn, tsepinita-Sr, paratsepinita-Na, paralabuntsovita-Mg, gjerdingenita-Ca, gjerdingenita-Na, gutkovaïta-Mn, kuzmenkoïta-Zn, organovaïta-Mn, organovaïta-Zn, parakuzmenkoïta-Fe, burovaïta-Ca, komarovita i natrokomarovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Lovtxorrite, situada a la vall Hackman del mont Iukspor, al massís de Khibini (óblast de Múrmansk, Rússia). També ha estat descrita en un altre indret del proper massís de Khibini, el mont Eveslogtxorr. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Tsepinite-Ca» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 gener 2020].
# Saint-Connan

Saint-Connan (en bretó Sant-Konan) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 317 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 530 | 469 | 400 | 400 | 331 | 317 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Yves Philippe | |
# Perxe de Belart

Perxe de Belart és un perxe (porxo) de la Fatarella inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Fins farà uns 150 anys el casc vell era una vila closa. Avui quasi totes les portes d'aquesta han desaparegut. Aquest porxo estava a l'interior del recinte tancat, amb habitatge per sobre. Està configurat per un parell d'arcs apuntats de pedra que serveixen per suportar bigues de fusta mitjançant mènsules de pedra, que al mateix temps reben les altres bigues que conformen el forjat. Al mig hi ha una altra biga creuada com a reforç.
A l'interior hi ha les restes d'una porta de mig punt dovellada, avui cegada

## Història

L'any 1570 la vila era closa, amb tres portals: el de Can Mossenye (c/Font), Ca la Giralda (c/Prades) i Can Cabús (c/Sant Andreu), tots perduts actualment.
Posteriorment n'aparegueren altres dos: Can Bó (c/ Sant Joan) i Ca la Monja (c/ Vall d'Estudi), que encara resten, el segon utilitzat com a pallissa.
Els citats eren portes al perímetre exterior de la vila, els interiors s'han conservat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Perxe de Belart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Sinagoga Galitska

La Sinagoga Galitska (en ucraïnès: Га́лицька синаго́га) és una sinagoga que es troba en la ciutat de Kíiv, la capital d'Ucraïna. La sinagoga va ser construïda en 1909 amb un estil mudèjar. La façana és neoromanticista, amb elements neobizantins. L'edifici va ser devastat durant la Segona Guerra Mundial pels nazis. Durant els següents cinquanta anys es va fer servir com un magatzem de municions. Va ser renovada en 2001 i actualment està en funcionament.
# Pastinachus gracilicaudus

Pastinachus gracilicaudus és una de les 5 espècies de rajada reconegudes dins del gènere Pastinachus de la família dels dasiàtids.
# Tseraskaya (cràter)

Tseraskaya és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 30,3 km de diàmetre. Porta el nom de Lidiya Tseraskaya (1855-1931), astrònoma russa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Tseraskaya». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Resistència Catalana

Resistència Catalana fou una organització armada independentista de Catalunya Nord, que va actuar entre els anys 1984-1986, i la major part dels objectius dels seus atacs amb explosius foren interessos urbanístics francesos a Catalunya Nord.

## Bibliografia

* Bassa, David, Benitez, Carles, Castellanos, Carles i Soler, Raimón L'independentisme català 1979-94
# Sant Pere de Castell

L'església de Sant Pere de Castell o Sant Pere de Castellestaó és un temple catòlic ubicat a la localitat de Castell-estaó, a la Vall Fosca, dins del terme municipal de la Torre de Cabdella, a la comarca del Pallars Jussà. De factura romànica, la seua ubicació primigènia va estar als afores del poble, a l'indret conegut com les Roques del Pago o de sant Pere Vell, des d'on fou traslladada a on és avui dia.

## Arquitectura
### Estructura general

L'Església compta amb una única nau de planta rectangular a la qual s'accedeix a través d'una porta emmarcada per un arc de mig punt i que mira a l'est. Aquesta orientació no es correspon amb la distribució característica dels temples romànics, ja que el desaparegut absis degué estar ubicat on ara trobem l'entrada.
Amb tot, a la façana meridional s'hi conserva una porta tapiada, la qual possiblement constituí l'accés primigeni a l'edifici. En l'actualitat recau a l'interior del cementiri del poble.
A la banda nord hi ha una torre campanar de reduïdes dimensions i coberta de doble vessant, amb una sola campana, i al que s'accedeix per l'exterior.

### Interior
#### Altar major

L'altar major és format per un peu de guix recolzat a la paret sobre el qual s'hi situa una petita imatge de sant Pere. Una ornamentació també de guix remata el conjunt amb una creu. A una banda del Sant hi penja un Crist crucificat de factura moderna, mentre que a l'altra s'hi recolza una Creu processional del mateix estil. Als cantons de l'altar major, damunt d'un peu, estan les imatges del Cor de Jesús i de la Puríssima Concepció.

#### Coberta

La coberta del temple és de teula a dues aigües sobre una estructura de fusta. A la part interior, una volta de guix oculta la referida disposició.

#### Cor

Per damunt de l'accés a l'Església, hi ha un cor elevat al qual s'accedeix per una escala interior.

### Cementiri

Al costat meridional de l'Església s'ubica el cementeri de Castell, al qual s'accedeix per l'exterior del temple, des de la plaça del poble.

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Referències

* ↑ «Castell-estaó». Vall Fosca. [Consulta: 17 agost 2016].
* 1 2 «ESGLÉSIA DE SANT PERE DE CASTELL - CASTELLESTAÓ». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 agost 2016].
* 1 2 3 Sentenac, Marc. «Memòria valorada: Rehabilitació de l'església de Sant Pere de Castell-estaó». Ajuntament de la Torre de Capdella, 2009. Arxivat de l'original el 2016-08-22. [Consulta: 17 agost 2016].
# Sinagoga Dr. Max Nordau

La Sinagoga Dr. Max Nordau, també anomenada comunitat hebrea Dor Jadash, es troba en el cor del barri de Villa Crespo, en la ciutat autònoma de Buenos Aires.

## Història

Tot i que la sinagoga va ser inaugurada en 1955, la seva història va començar en 1912, quan un grup d'immigrants procedents de diversos països d'Europa Oriental, entre ells hi havia; lituans, russos, i polonesos, van fundar un centre cultural, prop del indret on es troba actualment la sinagoga Doctor Max Nordau.
En 1923, la sinagoga es va traslladar a la seva ubicació actual, al carrer Murillo número 665, allà hi havia un héder amb 20 estudiants i un mestre. Aquell mateix any, la congregació va canviar el seu nom per anomenar-se: associació hebrea "Doctor Max Nordau", en honor al líder sionista i continuador de la missió de Theodor Herzl.
En 1985, la congregació va anomenar-se comunitat hebrea Dor Jadash (en català: "nova generació"). Els ritus es van modernitzar, Dor Jadash és una congregació conservadora.

## Referències

* ↑ «www.masortiolami.org/». Arxivat de l'original el 2018-01-29. [Consulta: 28 gener 2018].
* ↑ www.itongadol.com/
# Vilanova d'Isanta (Lladurs)

Vilanova d'Isanta és una masia del municipi de Lladurs a la comarca catalana del Solsonès, inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Està situada a la solana de la serra de Vila-seca, a llevant del cap del Pla de Riard, a tocar de l'església de Sant Miquel de Vilanova dels Torrents. S'hi accedeix des de la carretera LV-4241-b (de Solsona a Sant Llorenç). Al punt quilomètric 12,8 surt la pista que hi mena en 1,9 km. El trencall està ben senyalitzat.

## Descripció

Masia de planta rectangular, orientada nord-sud, amb teulada a doble vessant. Va ser construïda en tres fases. La part més primitiva és la cara oest, on hi ha una paret amb parament d'opus spicatum, combinat amb fileres de petites lloses. La porta d'entrada es troba a la cara sud i és d'arc de mig punt adovellada. A la cara est, hi ha una gran arcada d'arc de mig punt que dona pas a la façana principal. Posteriorment es va afegir un nou pis a la casa, sobrealçant la teulada.
El parament és de pedres irregulars, excepte la paret de la cara oest i les cantonades que són amb pedra picada i tallada.

## Història

Les primeres notícies que tenim de la masia de Vilanova són del segle XI-XII, com ho demostra també la paret d'opus spicatum que trobem al darrere de la casa. Aquesta va ser feta en tres etapes diferents i es va anar engrandint. La darrera va ser al segle xviii, que és quan es va fer l'arcada que dona pas a la porta d'entrada, en la façana principal.

## Referències

* 1 2 3 «Vilanova d'Isanta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juny 2015].

## Enllaços externs

* Vilanova d'Isanta, fitxa del catàleg de l'Ajuntament