OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Michaela Onyenwere

Michaela Nne Onyenwere (/ˌoʊnjənˈwɛdeɪ/; Aurora, Colorado, 10 d'agost de 1999) és una jugadora de bàsquet nigeriana-americana, que juga a l'Spar Girona i a l'equip New York Liberty de la WNBA.
A l'escola secundària, Onyenwere va ser nomenada McDonald's All-American el 2017. Després de la temporada 2017-18, Onyenwere va ser nomenada a l'equip Pac-12 All-Freshman. Va jugar a bàsquet universitari amb els Bruins de la UCLA de la Conferència Pac-12.
A la temporada 2018-19, la segona temporada d'Onyenwere, va ser nomenada a l'equip All-Pac-12 i a l'equip Media All-Pac-12, i va ocupar el segon lloc al Pac-12 per rebots ofensius per partit. Després d'aquella temporada, va guanyar una convocatòria a l'equip estatunidenc de bàsquet femení per als Jocs Panamericans del 2019.
A la temporada 2019-20, Onyenwere va ser novament nomenada per a l'equip All-Pac-12, juntament amb la seua companya d'equip Japreece Dean.

## Carrera professional

Onyenwere va ser seleccionada sisena al Draft WNBA 2021, fitxant pel New York Liberty.
En la temporada de debutant, el 2021, Onyenwere va ser nomenada Novata de l'Any de la WNBA 2021, sent considerada la principal candidata durant la major part de la temporada, guanyant tots els premis de Novata del Mes per convertir-se en la cinquena jugadora de la història de la WNBA en ser hegemònica en la categoria durant una temporada. Al llarg de la temporada, el temps de joc i la producció d'Onyenwere va disminuir, però continuava sent la jugadora debutant més productiva per cert marge. Va fer una mitjana de 8,6 punts i 2,9 rebots per partit, liderant tots els debutants en anotació i triples realitzats (37). L'última vegada que el màxim anotador novell no va fer una mitjana de xifres dobles va ser el 2005, quan Tameka Johnson va aconseguir 9,3 punts per partit per als Washington Mystics. El draft del 2021 va ser una de les classes de debutants més febles de la història recent.
El setembre del 2021 va patir una lesió. El desembre del 2021, amb la temporada regular americana finalitzada, va fitxar per l'Spar Girona.

## Referències

* 1 2 «Michaela Onyenwere - Women's Basketball Roster». UCLA Athletics. [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ Nguyen, Thuc Nhi «UCLA's Michaela Onyenwere and Japreece Dean selected All-Pac-12». Los Angeles Times, 03-03-2020 [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ Valenzuela, Sarah. «Liberty select UCLA’s Michaela Onyenwere No. 6 in 2021 Draft». nydailynews.com. [Consulta: 6 octubre 2021].
* ↑ «2021 WNBA Rookie of the Year: New York Liberty forward Michaela Onyenwere runs away with award» (en anglès). CBSSports.com. [Consulta: 6 octubre 2021].
* ↑ «Michaela Onyenwere se lesiona y retrasa su incorporación al Spar Girona». Gigantes, 28-09-2021.
* ↑ «Michaela Onyenwere, mejor rookie de la WNBA, se incorpora al Girona». Mundo Deportivo, 03-12-2021. [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ Roura, Jordi. «Michaela Onyenwere acabarà la temporada a l’Spar Girona». Diari de Girona, 11-01-2022. [Consulta: 14 gener 2022].
# Gonfaus (Lluçà)

Gonfaus és un mas a mig km a l'est de Santa Eulàlia de Puig-oriol (Lluçanès) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Mas d'origen més antic que començà a prosperar al segle xv. En el capbreu de l'any 1434 se cita Gonfaus en la llista de béns del monestir de Lluçà com a pertanyent a la batllia de Santa Eulàlia de Puig-oriol. Una concòrdia entre Francesc Gonfaus i Miquel d'Agulló, perpetu de Lluçà, sobre els aliments del monestir l'any 1574 es significativa de la importància que va adquirir aquesta família.
Arquitectònicament es tracta d'un gran casal fet als quatre vents amb cantoneres de pedra treballada. S'hi accedeix per un portal adovellat. Al davant hi ha una lliça que conserva encara l'era de batre. A la part de darrere hi ha un petit porxo on hi ha una cisterna, és la part més moderna de l'edifici (1710). D'altres edificis remarcables del conjunt són la cabana feta al 1707 i una masoveria datada al 1612.

## Referències

* 1 2 «Mas Gonfaus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# John Plant

John Plant (nascut el 1954 a New Haven, Connecticut) és un etnòleg i biòleg estatunidenc expert en la cultura dels indis de les planes.

## Carrera acadèmica

Plant va estudiar antropologia al Windham College a Putney (Vermont, EUA), on es va graduar el (1976), i biologia a la Universitat Estatal del Sud de Connecticut, New Haven (Connecticut, EUA), on es graduà el 1978. Va continuar l'estudi de biologia a l'Albert-Ludwigs-Universität de Brisgòvia (Alemanya), adquirint diploma el 1985. Posteriorment, Plant va començar una investigació sobre els contraris i pallassos dels indis de les planes. Amb la seva tesi doctoral sobre aquest tema va obtenir el doctorat el 1994 sota la supervisió del Prof. Ulrich Köhler i el Dr. Lothar Käser a l'Institut für Völkerkunde de la Universitat de Friburg (Alemanya).
Des de 1998, Plant ha estat associat de ciències del Departament de Biologia Evolutiva (Facultat de Ciències de la Vida, Centre de Zoologia) a la Universitat de Viena (Àustria) amb interessos de recerca en les abelles i la seva evolució.

## Heyoka

Els siouxs apliquen igualment el nom i concepte Heyoka als seus pallassos, així com llurs contraris. John Plant va examinar aquests dos fenòmens etnològics entre els indis de les planures, en particular, les següents tribus:
* Sioux
* xeienes
* Comanxes
* Pawnees
* Arikares
* Hidatses
* Absarokee
* Ponca.
Els contraris dels indis de les planes eren persones dedicades a un extraordinari estil de vida en el qual feien de manera consistent i contínua el contrari del que els altres feien normalment. D'aquesta manera, es van girar totes les convencions als seus oposats (Heyoka, pàg. 10). Mentre que els pallassos representaven figures cerimonials i les seves actuacions es limitaven als rituals, danses i cerimònies, els contraris practicaven dia i nit un estil de vida contrari: per tant, en un cert nivell els contraris actuaven com a antagonistes del seu propi poble.

## Publicacions

* Heyoka. Die Contraries und Clowns der Plainsindianer. Verlag für Amerikanistik, Wyk auf Föhr (Germany) 1994.
* "Crazy Dogs and Foolish Men: Sidelights on Plains Indian Culture". In: Eveline Dürr; Stefan Seitz (Editors): Religionsethnologische Beiträge zur Amerikanistik. Ethnologische Studien Bd. 31. Lit Verlag, Münster (Germany) 1997.

## Enllaços externs

* Institut für Völkerkunde
* Department Evolutionsbiologie
* John Plant: The Plains Indian Clowns, their Contraries and related Phenomena. (PDF-Datei: 965 KB)
# Gobio cynocephalus

Gobio cynocephalus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Euràsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Mendel, J., Lusk, S., Vasil'eva, E.D., Vasil'ev, V.P., Lusková, V., Ekmekci, F.G., Erk'akan, F., Ruchin, A., Košco, J., Vetešník, L., Halacka, K., Šanda, R., Pashkov, A.N. & Reshetnikov, S.I. 2008. Molecular phylogeny of the genus Gobio Cuvier, 1816 (Teleostei: Cyprinidae) and its contribution to taxonomy. Molecular Phylogenetics and Evolution, 47: 1061–1075.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
# Josep Iborra i Blanco

Josep Iborra i Blanco (Barcelona, 12 de juny de 1908 - Mèxic, 17 de setembre de 2002) fou un jugador de futbol català de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

Es formà a la Penya Alcoriza del Club Esportiu Europa, passant a continuació al FC Lleida, al Patria de Saragossa i al Centre d'Esports de Lleida. El 1932 fitxà pel CD Logroño, però el mateix any acaba a la UE Sants. El 1933 fitxà pel Girona FC, on hi romangué dues temporades. El 1935 fitxà pel FC Barcelona, juntament amb Domènec Balmanya i Pagès. Substituí a la porteria blaugrana a Joan Josep Nogués. El 1937, començada la Guerra Civil, formà part de l'equip que realitzà la gira per Amèrica, i decidí romandre a Mèxic a viure. Ingressà al Real Club España i el 1943 passà a formar part del Club Puebla. Amb aquest club guanyà l'any 1945 la Copa México. En quatre anys al Puebla jugà més de 200 partits.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Campionat de Catalunya de futbol: 1935-36
* Lliga Mediterrània de Futbol: 1936-37

### Puebla FC

* Copa México: 1945

## Referències

* ↑ «Muere Josep Iborra, portero en los años 30». Mundo Deportivo, 19-09-2002. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Desde Lerida». Mundo Deportivo, 16-09-1929. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «En Lerida». Mundo Deportivo, 25-07-1932. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «CD Logroño». Mundo Deportivo, 06-08-1932. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Los reservas del Español y del Sans que juegan esta mañana». Mundo Deportivo, 12-10-1932. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Iborra ha firmado por el Gerona». Mundo Deportivo, 07-12-1933. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «A un año vista». Mundo Deportivo, 28-10-1967. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Dato de interés». pueblafutbolclub. [Consulta: 20 gener 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFtubol
# Hermann Föttinger

Hermann Föttinger (9 de febrer de 1877 a Nuremberg - 28 d'abril de 1945 a Berlín) va ser un enginyer i inventor alemany, al llarg de la seva vida va presentar més de 100 sol·licituds de patents, però la més notable fou la invenció del convertidor de parell (per acoblament de fluids), utilitzat entre moltes altres aplicacions en les transmissions automàtiques.

## Carrera professional

De 1895 a 1899 Hermann Föttinger va estudiar enginyeria elèctrica a la Universitat Tècnica de Múnic.

### AG Vulcan Stettin

Des de 1904 va treballar com a dissenyador en cap a la drassana AG Vulcan Stettin, va ser el responsable de la introducció i proves de noves turbines de vapor, durant aquest temps va desenvolupar l'acoblament de fluids constituït per una bomba i una turbina en una unitat que per a més desenvolupament va donar lloc a la transmissió automàtica automobilística.

### Technische Hochschule de Danzig

El 1909 va obtenir un lloc a la Technische Hochschule de Danzig on va iniciar l'institut de tecnologia de dinàmica de fluids.

### Universitat Tècnica de Berlín

El 1924 va ocupar un lloc de cap de l'actual departament de física i turbines de la Universitat Tècnica de Berlín, on va romandre fins a la seva mort per fragments de granades l'abril de 1945.

## Assoliments
### Dinàmica de fluids

Föttinger va establir les bases de la dinàmica de fluids d'Euler a partir de William John Macquorn Rankine i Hermann von Helmholtz fins als seus usos actuals en la capa límit de les ales de l'avió i la teoria de la propulsió.

### Carroceries

Juntament amb Franz Kruckenberg va fundar la Flugbahn-Gesellschaft mbH per a desenvolupar els Schienenzeppelins (cotxes de ferrocarril).

### Motors de combustió interna

Les patents de Föttinger per a motors de combustió interna inclouen:
* US1636050, Device for damping the oscillations of multiple crank shafts
* US2244453, Scavenging of two-stroke cycle internal combustion engines

## Bibliografia

* Hans Jürgen Reuß: ' 'Hermann Föttinger' '. In: Journal (2008) internationally maritime HANSA, 6, S. 58-59. Hamburg: Navigation publishing house "Hansa" C. Schroedter & Co. (Gmbh & Co. KG),2008.

## Referències

* ↑ «Who Invented the Automatic Gearbox». North West Transmissions Ltd.. [Consulta: 11 octubre 2014].
* ↑ «Hydra-Matic History: GM's First Automatic Transmission». Ate up with motor, 29-05-2010. [Consulta: 26 setembre 2019].Plantilla:Self-published inline
* ↑ «Espacenet - Original document». Worldwide.espacenet.com, 19-07-1927. [Consulta: 19 juliol 2014].
* ↑ «Espacenet - Original document». Worldwide.espacenet.com, 03-06-1941. [Consulta: 19 juliol 2014].

## Vegeu també

* Unitat de tren
* Ferrobús

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Hermann Föttinger» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* Georg Schnadel. Hermann Föttinger (en alemany). 5. Berlin: Duncker & Humblot, 1961, p. .
* detailed representation Föttingers life - Hermann-Föttinger-institute Arxivat 2009-03-24 a Wayback Machine.
# Nicànor de Macedònia

Nicànor (en grec Νικάνωρ) va ser un militar macedoni que va servir a Cassandre de Macedònia.
A la mort d'Antípater (regent de Macedònia) l'any 319 aC, Cassandre, el fill del difunt, el va enviar a prendre el comandament de Muníquia a l'Àtica. Nicànor va arribar abans que la notícia de la mort d'Antípater i va obtenir fàcilment la fortalesa que després no va voler entregar tot i les ordes de Polipercó. Va entrar en negociacions amb l'atenenc Foció que demanaven la retirada de la guarnició macedònia de Muníquia tal com establia el decret de Polipercó, i mentre dirigia les negociacions i donava falses esperances, va aprofitar per sorprendre el Pireu que va ocupar amb una forta guarnició, sempre al servei de Cassandre.
La reina Olímpia de l'Epir va ordenar també la retirada però no va ser escoltada. Va arribar llavors Alexandre Polipercó a la primavera del 315 aC, amb un exèrcit però no va poder desallotjar a Nicànor i tot seguit va arribar Cassandre amb una flota de 35 vaixells i Nicànor li va entregar el Pireu i ell mateix va conservar el comandament a Muníquia.
Una mica després Cassandre el va enviar amb una flota a l'Hel·lespont on es va reunir amb una flota d'Antígon el Borni. Va ser derrotat inicialment per Clit, l'almirall de Polipercó, però aviat es va recuperar i finalment va destruir o capturar la flota enemiga al complet.
Quan va tornar a Atenes, Cassandre el va rebre amb gran distinció i el va tornar a enviar a Muníquia com a comandant. Però Cassandre va començar a sospitar que tenia ambicions pròpies i amb un engany el va agafar i el va fer matar després de sotmetre'l a judici davant de l'exèrcit macedònic.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1176.
# Mictió

Mictió (grec antic: Μίκτιον, llatí: Mictio) o Micitió (grec antic: Μικύθιον) fou un dirigent de Calcis, a Eubea, fidel als romans i oposat a la Lliga Etòlia en la guerra entre Antíoc III el Gran i Roma el 192 aC.
Va crear una lliga entre Calcis, Erètria i Carist organitzant la defensa del territori, i va rebutjar la proposta etòlia de mantenir-se neutral. L'any 170 aC va anar a Roma com a representant de la seva ciutat, i davant el senat romà va presentar una protesta per causa les extorsions i la crueltat de dos governadors romans a Grècia, Gai Lucreci i Luci Hortensi. Mictió, que era coix, va rebre el privilegi del senat de fer la seva exposició en llitera, un privilegi mai no vist, i al seu retorn a Brundísium va poder fer tot el camí amb un carruatge pagat pel tresor públic, segons Titus Livi.

## Referències

* ↑ Mictio a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1083
# Ghosts 'n Goblins

Ghosts 'n Goblins («fantasmes i goblins») és un videojoc de plataformes del 1985 on un cavaller ha d'avançar per diversos nivells en sis regnes diferents, saltant obstacles i derrotant els enemics, fins a rescatar una princesa.
La dificultat del joc és molt alta comparada amb altres títols similars, perquè el personatge perd una vida només amb dos impactes dels enemics (amb el primer perd l'armadura) o no arriba a la meitat del nivell en un temps determinat. Cada cop que perd una vida, ha de reiniciar el nivell o bé començar des de la meitat, on el joc grava el progrés del cavaller.
El videojoc tingué tant d'èxit que va saltar de les màquines recreatives a la Nintendo Entertainment System, la Game Boy, la Playstation i la Sega Saturn. Igualment va propiciar sis seqüeles en anys posteriors.

## Referències

* ↑ Katz, Arnie; Kunkel, Bill; Worley, Joyce "Video Gaming World". Computer Gaming World. p. 44.
* ↑ Mott, Tony. 1001 Video Games You Must Play Before You Die. Universe Publishing, 2010. ISBN 978-0-7893-2090-2 [Consulta: 23 gener 2015].
# John Pitti

John Francis Pitti Hernández (Chiriquí, Panamà, 2 d'agost de 1978) és un àrbitre de futbol panameny. És internacional des del 2012.
Montero és un àrbitre de la lliga panamenya. El 2012 va entrar al comitè d'àrbitres de la FIFA i la CONCACAF. Ha dirigit partits de la de la Lliga de Campions de la CONCACAF, de la Copa d'Or de la CONCACAF (2015 i 2017), de la Copa América (2016), de la Copa Centroamericana (2017) i de la Copa del Món (2018).

## Referències

* ↑ «John Pitti - Profile» (en castellà). transfermarkt.de. [Consulta: 20 juny 2018].
* ↑ «Trinidad y Tobago humilla 3-1 a Guatemala en Copa de Oro» (en castellà). GOL TV, 10-07-2015. [Consulta: 20 juny 2018].
* ↑ «Anuncian Árbitros para la Copa Oro de CONCACAF 2017» (en castellà). TN8, 22-06-2017. [Consulta: 20 juny 2018].
* ↑ «Los árbitros para la Copa América Centenario» (en castellà). Goal, 25-05-2016. [Consulta: 20 juny 2018].
* ↑ Adonican Osorio, Rogelio. «John Pittí, el docente de comarca indígena de Panamá que debuta en Rusia 2018» (en castellà). La Vanguardia, 26-05-2018. [Consulta: 20 juny 2018].
# Josep Iglésies i Guizard

Josep Iglésies (o Iglesias) i Guizard (Barcelona, 19 d'octubre de 1873- ibídem, 2 de febrer de 1932) fou un advocat, poeta i escriptor conegut com el poeta de la Segarra.

## Biografia

Va estudiar dret a la Universitat de Barcelona per passar a residir a Maldà, a la província de Lleida, on va entrar en contacte en el món rural de les comarques de la Segarra i de l'Urgell que li inspiraren la seva poesia.
Cultivà la poesia lírica, èpica i amorosa participant en els Jocs Florals de Lleida i Barcelona en nombroses ocasions guanyant la Flor Natural i altres premis.
Fou soci d'honor de l'Acadèmia Bibliogràfica Mariana de Lleida i obtingué la medalla d'or de l'entitat per la seva poesia religiosa. També destaca com col·leccionista de d'objectes relacionats amb Jacint Verdaguer, de qui conservava el seu despatx i altres objectes a Maldà. Aquesta col·lecció verdagueriana va ser donada pels seus hereus al museu Verdaguer de Vil·la Joana (i actualment forma part de les col·leccions del Museu d'Història de Barcelona)

## Obres
### Poesia

* Segarrenques (1917)
* Corrandes segarrenques (1925), poesies sobre els costums de la comarca
* Picarols i randes (1926)
Poesies presentades als Jocs Florals de Barcelona
* Sonets Georgicans (1911), primer accèssit a la Flor Natural
* Gent de la terra (1917, 1919 i 1924)
* Virgilians (1919 i 1920)
* Picarols i Randes (1921, 1922 i 1926)
* Música de Picarols (1924)
* Anant pel món (1924)
* Del Monestir de Piedra (1926)
* Aires de França (1926)
* Medallons poètics. Anant pel món (1926)
* Gloses (1928)
* Segarrenques (1928 i 1929)
* Tres mocadors (1928 i 1929)
* Glosari (1929)
* Les hores estivals (1930)

### Assaig

* Segarra i Conca de Barberà per la Mare de Déu del Tallat (1906)

### Teatre

* La mania d'un notari (1896)
* El vistaire (1920), obra en tres actes estrenada al teatre Romea.

## Referències

* ↑ «Josep Iglésies i Guizard». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona Arxivat 2011-04-23 a Wayback Machine.. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie II-Obres i Sèrie III-Pliques
* ↑ "La Vanguardia" dilluns, 8 de maig de 1911, pàgina 6

## Bibliografia

* Capdevila i Capdevila, Joaquim. Ajuntament de Maldà. Maldà, història gràfica i del segle xx, 1999.
# Horný Badín

Horný Badín és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1391.
# Les Solanes (Rivert)

Les Solanes, és una solana del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en territori del poble de Rivert.
Està situat a llevant de Rivert, a l'extrem oriental del territori d'aquest poble. És a l'esquerra del barranc del Solà. És al nord de la partida de Gavatx i a llevant de lo Solà. Queda al davant i a llevant, a l'altre costat del barranc, del Seix de Joanet, al vessant sud-occidental de la Serra de Ramonic.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer tres passos d'aproximació
# Nellie, the Beautiful Cloak Model

Nellie, the Beautiful Cloak Model és una pel·lícula muda de la Goldwyn Pictures dirigida per Emmett J. Flynn i protagonitzada per Claire Windsor. Basada en l’obra teatral homònima de Owen Davis es va estrenar el 16 d’abril de 1924.

## Argument

Nellie Horton és una nena maltractada pel seu pare fins que Thomas Lipton acaba fent-se’n càrrec. Creix en la pobresa sense conèixer la seva veritable identitat com a hereva dels milions de la seva mare. A la mort del seu benefactor, es converteix en model en una botiga de moda de la Cinquena Avinguda. Allà cau en mans del nebot sense escrúpols de la seva mare, que intenta eliminar-la per poder obtenir una fortuna de la qual ella és l'hereva. El seu pla final per destruir-la es frustra quan el seu estimat, Jack Carroll, la rescata de ser aixafada per un tren en un pas elevat. Finalment, Nellie es retroba amb la seva mare i troba la felicitat amb Jack.

## Repartiment

* Claire Windsor (Nellie)
* Edmund Lowe (Jack Carroll)
* Mae Busch (Polly Joy)
* Raymond Griffith (Shorty Burchell)
* Lew Cody (Walter Peck)
* Hobart Bosworth (Thomas Lipton / Robert Horton)
* Lilyan Tashman (Nita)
* Dorothy Cumming (Mrs. Horton)
* Will Walling (Blizzard Dugan)
* Mayme Kelso (Miss Drake)
* William Orlamond (Mosely)
* Arthur Housman (gàngster)
* David Kirby (gàngster)
* Ina Anson (model)
* Betsy Ann Hisle (Nellie als 5 anys)

## Referències

* ↑ «Old stage play makes bully film». Exhibitor’s Trade Review, 22-03-1924, pàg. 25.
* ↑ Goble, Alan. The Complete Index to Literary Sources in Film (en anglès). Walter de Gruyter, 2011-09-08, p. 108. ISBN 978-3-11-095194-3.
* ↑ Exhibitor's Trade Review (Mar-May 1924). New York, Exhibitor's trade review, inc., 1924-05.
# Mictlan

En la mitologia asteca Mictlan era la terra dels morts. Es divideix en les nou regions següents:
* Itzcuintlan (Apanohuayan)
* Tepetl Monamicyan
* Itztepetl
* Itzehecayan
* Pancuecuetlacayan
* Temiminaloyan
* Teyollocualoyan
* Itzmictlán Apochcalocan
* Chicunahuapan (Mictlan)

## Bibliografia

* Susan Milbrath. University of Texas Press. Heaven and Earth in Ancient Mexico: Astronomy and Seasonal Cycles in the Codex Borgia (The Linda Schele Series in Maya and Pre-Columbian Studies), 2013.
* Bodo Spranz. Fondo de Cultura Económica México. Los Dioses en los Códices Mexicanos del Grupo Borgia: Una Investigación Iconográfica. María Martínez Peñaloza (Traducción), 1975.