OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa al carrer Major de Dorve

La Casa al carrer Major de Dorve és una casa de la Guingueta d'Àneu (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Ampla casa que presideix la Plaça Major de Dorve, de planta rectangular constituïda per la planta baixa i tres pisos alts, el darrer directament sota la coberta a dues aigües.
La façana, protegida per un ample ràfec, s'orienta a sud-oest. Està situada al mur perpendicular al cavall de la coberta. A la planta baixa s'obre la porta i una finestra. Ocupa el primer pis una balconada correguda de fusta amb barana de ferro i el segon un petit balcó de característiques similars i una finestra. Al pis superior s'obre una única finestra. Els murs són de pedra pissarrosa sense retocar, la façana és arrebossada.
La inscripció és un bloc irregular de granit, encastat en el mur de pedra pissarrosa de la mateixa casa. En ella hi ha gravada la data 1.735, està enquadrada en una mena de cartela i, al costat esquerre hi figura amb una creu de braços iguals.
Es tracta d'una inscripció commemorativa, ja sigui de la construcció de la casa, com d'una reforma o reparació.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa al carrer Major de Dorve». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Ulysse Delécluse

Ulysse Delécluse (Nœux-les-Mines, 22 de gener de 1907 - Plaisir, 7 de febrer de 1995) fou un clarinetista francès i professor al Conservatori de París.
Delécluse va estudiar primer al Conservatori de Lille i després al Conservatori de París. Com a alumne de François Dreulle, va guanyar el primer premi en la categoria de clarinet el 1925. Va començar la seva carrera com a músic d'orquestra. Charles Munch el va contractar com a primer clarinetista amb l'Orquestra Filharmònica de París. De 1940 a 1950 va ser clarinetista principal de l'orquestra de la "Garde Republicaine". A partir de 1948 va ensenyar durant 30 anys com a professor de clarinet al Conservatori de París. Entre els seus alumnes hi havia, Jean-Noël Crocq, Guy Dangain, Michel Portal i Jean-Marc Volta.
Se li van dedicar més de 30 composicions d'artistes com Darius Milhaud i Henri Tomasi. Va gravar el Concert per a clarinet de Mozart, lIntroducció i l'Allegro de Maurice Ravel per a arpa, flauta, clarinet i quartet de corda, i Histoire du soldat d'Ígor Stravinski, entre altres obres, i va crear transcripcions i peces de pràctica per al clarinet, incloent 14 grans Etudes pour la clarinette, 20 Estudis faciles i Quinze estudis.

## Discografia seleccionada

* Mozart, Concert per a clarinet - Orquestra de cambra simfònica, dir. Fernand Oubradous (1955, "Les rareses de Fernand Oubradous" EMI) (OCLC 55750796)
* Ravel, Introducció i allegro per a arpa, flauta, clarinet i quartet de corda - Jean-Pierre Rampal, flauta; Lily Laskine, arpa; Pascal Quartet (gener de 1955, "Jean-Pierre Rampal - La flauta màgica" 4CD EMI) (OCLC 833186595)
* Stravinski, La història del soldat - Jean Cocteau, lector; Peter Ustinov, el dimoni; Jean-Marie Fertey, el soldat; dir. Ígor Markévich (octubre de 1962, Philips) (OCLC 18477390)

## Fonts

* https://www.selmer.fr/en/artist/ulysse-delecluse
* Alain Pâris: Le Nouveau Dictionnaire des interprètes, Groupe Robert Laffont, 2015, ISBN 9782221187555

## Enllaços externs

* (anglès)
* (anglès)
* https://www.discogs.com/artist/1980907
# Acestrorhynchus isalineae

Acestrorhynchus isalineae és una espècie de peix de la família dels acestrorrínquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: conca del riu Madeira al Brasil.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Oyakawa, O.T., 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* López-Fernández, H. i K. O. Winemiller, 2003: Morphological variation in Acestrorhynchus microlepis and Acestrorhynchus falcatus (Characiformes: Acestrorhynchidae), reassessment of Acestrorhynchus apurensis and distribution of Acestrorhynchus in Venezuela. Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 14 (n. 3): 193-208.
* Menezes, N. A., 1992: Redefinição taxonômica das espécies de Acestrorhynchus do grupo lacustris com a descrição de uma espécie (Osteichthyes, Characiformes, Characidae). Comunicações do Museu de Ciências de PUCRS. v. 5: 39-54.
* Menezes, N.A., 2003. Family Acestrorhynchidae (Acestrorhynchids). p. 231-233. A:: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Toledo-Piza, M. i N. A. Menezes, 1996: Taxonomic redefinition of the species of Acestrorhynchus of the microlepis group with the description of Acestrorhynchus apurensis, a new species from Venezuela (Ostariophysi: Characiformes: Characidae). American Museum Novitates N. 3160: 1-23.
* Toledo-Piza, M., 2007: Phylogenetic relationships among Acestrorhynchus species (Ostariophysi: Characiformes: Acestrorhynchidae). Zoological Journal of the Linnean Society v. 151: 691-757.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# A-348

La carretera A-348 o també anomenada Carretera de la Alpujarra és una via autonòmica andalusa que discorre per la comarca de La Alpujarra, comunica Lanjarón i Almeria per Ugíjar. Es va començar a construir en els anys 30.

## Antecedents

En gran part del seu traçat al llarg de la província d'Almeria, la ruta que ocupa discorre per la vall del riu Andarax. Es té constància que, fins a ben entrat el segle xviii, l'única via de comunicació a la comarca era el jaç sec del riu en si, sempre que la climatologia ho permetés, i del qual es bifurcaven múltiples camins per a persones o animals, però pocs d'ells transitables per a carros. La situació es va mantenir en alguns llocs fins i tot fins al segle XX. El primer esforç per construir una ruta ràpida i que permetés un cert volum de transport de mercaderies va esdevenir a la fi del segle xviii. En aquells dies es van crear dues foses de plom a l'Alcora, avui part del municipi de Canjáyar i de Presidi de Andarax per fer ús de la galena (material preuat) extreta de les proximitats del municipi, la qual cosa creava la necessitat de donar sortida al metall. Es va estar construint fins a principis del segle xix una carretera des d'aquestes foses fins a Benahadux, amb un cost en aquells dies de dos milions i mig de reals, amb la finalitat d'exportar el producte pel port d'Almeria, principalment a Marsella (França), sent emmagatzemat abans en els propers magatzems que la Renda del Plom va construir al barri de la Chanca.

## Termes municipals que creua

* Béznar
* Lanjarón
* Órgiva
* Torvizcón
* Almegíjar
* Cástaras
* Lobras
* Cádiar
* Ugíjar
* Cherín
* Acolea
* Laujar de Andarax
* Fondón
* Almócita
* Padules
* Canjáyar
* Rágol
* Instinción
* Íllar
* Huécija
* Alicún
* Alhama de Almería
* Gádor
* Benahadux

## Referències

* ↑ Miguel Arranz. «Por el antiguo camino de los mineros: de Instinción a Fondón» (en español), 06-12-2014. [Consulta: 8 juliol 2019].
* ↑ «DIA 15 DE ENERO: SENDERISMO REIVINDICATIVO» (en español), 19-12-2011. [Consulta: 8 juliol 2019].
* ↑ «La reactivación minera y la renta del plomo» (en español). [Consulta: 8 juliol 2019].
# Atrapats

«Atrapats» té aquests significats:
* Atrapats (pel·lícula de 1949): pel·lícula de cinema negre de 1949 dirigida per Richard Fleischer.
* Atrapats (pel·lícula de 2012): pel·lícula de ficció criminal de 2012 dirigida per Miguel Puertas.
# Tragamóvil

Tragamóvil és una iniciativa endegada a Espanya per afavorir la recollida selectiva i el reciclatge de residus d'aparells elèctrics i electrònics (RAEE) derivats de la telefonia mòbil.
ASIMELEC (Associació Multisectorial d'Empreses Espanyoles d'Electrònica i Comunicacions) es va crear en el si de la Comissió de Telefonia Mòbil. En col·laborar les empreses del sector han desenvolupat diverses actuacions en els últims anys per contribuir a resoldre el problema del volum creixent de residus derivats del final de la vida útil dels telèfons mòbils. ASIMELEC ha dissenyat i posat en pràctica la iniciativa Tragamóvil, sistema pioner a Espanya per a la recollida selectiva i reciclatge de residus de telefonia mòbil.
En aquesta iniciativa participen agents econòmics implicats en el cicle de vida d'un telèfon mòbil:
* Fabricants (Mitsubishi Electric, Nec, Nokia, Philips, Siemens, Samsung, Panasonic)
* Operadors de telefonia mòbil (Orange, Telefònica Mòbils, Vodafone)
* El sector de la distribució (Payma)
* El sector del reciclatge (Indumetal Recycling)
* Les administracions públiques
* El ciutadà com a usuari final del telèfon mòbil
La Comissió Europea va cofinançar l'iniciativa Tragamóvil en el marc del programa LIFE-MEDI AMBIENT, un instrument financer per desenvolupar projectes innovadores que proposen solucions a problemes mediambientals. La Comissió Europea va valorar el projecte Life-Tragamóvil com un dels millors projectes presentats en aquesta convocatòria.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ASIMELEC
# Val Logsdon Fitch

Val Logsdon Fitch (Merriman, Nebraska 1923 - Princeton, New Jersey 2015) és un físic estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1980.

## Biografia

Va néixer el 10 de març de 1923 a la ciutat de Merriman, situada a l'estat nord-americà de Nebraska. Estudià enginyeria a la Universitat McGill, on es llicencià el 1948. El 1954 es doctorà en física a la Universitat de Colúmbia.
Va morir el 5 de febrer de 2015 a Princeton, Nova Jersey a l'edat de 91 anys.

## Recerca científica

Durant la Segona Guerra Mundial participà en el Projecte Manhattan de Los Alamos (Nou Mèxic).
Al costat de James Cronin realitzà diversos experiments al voltant de les reaccions subatòmiques, observant com aquestes sovint no compleixen els principis fonamentals de la simetria. Amb l'observació l'any 1964 de l'anàlisi de les partícules kaons veieren com les reaccions fetes en sentit invers no seguien la mateixa trajectòria que la reacció original, el que va mostrar que les interaccions de les partícules subatòmiques no són independents del temps. Aquesta formulació rebé el nom de violació CP.
El 1980 juntament amb Cronin fou guardonat amb el Premi Nobel de Física pels seus descobriments al voltant de la violació dels principis de la simetria en la partícula kaó.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Física 1980 (anglès)
# Castell de Secabecs

El Castell de Secabecs és un castell molt deteriorat del municipi de Torrelles de Foix (Alt Penedès) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Es conserven restes notables de murs prop de les Llambardes. Restes d'una edificació on hi ha restes de parets, contraforts, portes i finestres del que devia ser una masia fortificada. Es conserven bé les cantoneres de carreus de pilars de pedra tallada, portals adovellats d'arc de mig punt i finestres amb ampits, llindes i marcs també de pedra tallada.

## Història

És una fortalesa documentada el 1213. L'honor de Secabecs s'esmentava el 1213 en un confrontació de termes. El fogatjament de vers el 1370 consignava un foc de cavaller al Castell de Secabecs. Al segle xvii pertanyia al senyor del castell de Foix Guerau de Peguera. Més tard fou convertit en masia, dita de Ca l'Isaac. El topònim es conserva en un mas que hi ha a la vora anomenat Can Soler de Secabecs.

## Referències

* 1 2 3 4 «Castell de Secabecs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Agroha

Agroha és un jaciment arqueològic del districte d'Hissar a Haryana, protegit pel govern de l'Índia, a 22 km d'Hissar.
S'hi han trobat objectes dels segles iii i iv aC fins als segles xiii i XIV. Algunes estructures mostren sistemes defensius (muralles); hi ha també capelles i edificis religiosos de gran importància. Les cases residencials són de plan rectangular orientades d'est a oest. El nombre d'objectes trobats és d'uns set mil incloent estàtues de pedra i de terracota, objectes de ferro i coure, pedres precioses, objectes de petxines, vidre, terracota i ceramica. També s'han trobat monedes.

## Referències

Hisar
# A Double Life

A Double Life és una pel·lícula estatunidenca dirigida per George Cukor, estrenada el 1947.

## Argument

Un matrimoni d'actors interpreten l'obra Otel·lo. L'actor, influït pel seu rol, comença a perdre el seu equilibri mental i és incapaç de discernir entre ficció i realitat, desencadenant un drama.

## Repartiment

* Ronald Colman: Anthony John
* Signa Hasso: Brita
* Edmond O'Brien: Bill Friend
* Shelley Winters: Pat Kroll
* Ray Collins: Victor Donlan
* Philip Loeb: Max Lasker
* Millard Mitchell: Al Cooley
* Joe Sawyer: Pete Bonner
* Charles La Torre: Stellini
* Whit Bissell: Dr. Stauffer
* Frederick Worlock: Actor a Othel·lo

## Premis i nominacions
### Premis

* 1948: Oscar al millor actor per a Ronald Colman
* 1948: Oscar a la millor banda sonora per a Miklós Rózsa
* 1948: Globus d'Or al millor actor dramàtic per a Ronald Colman

### Nominacions

* 1948: Oscar al millor guió original per Ruth Gordon i Garson Kanin

## Referències

* ↑ «A double life». The New York Times.
# Atemptat de Turku de 2017

L'atemptat de Turku de 2017 va ser una acció terrorista a la ciutat finlandesa de Turku, iniciada el 18 d'agost al voltant de les 16:00 hora local (UTC + 2), quan diverses persones van ser apunyalades a la Plaça del Mercat de Turku a la ciutat homònima. L'alarma es va aixecar per primera vegada a les 16:02 i abans de les 16:05 el sospitós ja havia estat detingut. L'atac va deixar dos morts, tots dos finlandesos, i nou ferits incloent a l'atacant, tots també natius excepte un italià i dos suecs.

## Atac

L'atac es va iniciar a la Plaça del Mercat de Turku quan un jove desconegut va saltar —amb un ganivet en mà— cap al coll d'un transeünt, un altre transeünt va intentar ajudar a l'atacat sent igualment acoltellat com a resposta per part del desconegut, ambdues persones van acabar greument ferides abans de la immediata arribada de la policia, davant la qual l'atacant va fugir per un carrer adjacent atacant de pas a altres vianants. Una patrulla policial li va donar l'alt i va aconseguir capturar-ho després de veure's forçats a disparar-li en la cuixa per la seva negativa a l'arrest i degut a la seva actitud agressiva.

### Atacant

L'atacant va ser reconegut com un llop solitari de 18 anys originari del Marroc.

## Víctimes

Dels atacats, un va morir a la mateixa plaça i l'altre camí a l'hospital, altres set persones van resultar ferides, inclòs l'atacant.

## Conseqüències

Els llocs públics i voltants de la plaça van romandre tancats per unes hores. La seguretat va augmentar en els aeroports i metres d'altres ciutats de Finlàndia. L'atac va rebre bastant cobertura al costat d'altres successos similars ocorreguts en diferents ciutats europees com Wuppertal (Alemanya) i Surgut (Rússia), a més l'atemptat va ser realitzat l'endemà de l'atemptat de Catalunya.

## Vegeu també

* Atemptats de Catalunya de 2017

## Referències

* ↑ Soto, Adrián «Finlandia investiga como acto terrorista el apuñalamiento masivo del viernes». , 19-08-2017 [Consulta: 19 agost 2017].
* ↑ «El terrorista de Finlandia quería matar mujeres». , 19-08-2017 [Consulta: 19 agost 2017].
* ↑ Serbeto, Enrique «Un ataque en Finlandia hace temer a la UE una ofensiva terrorista global». , 18-08-2017 [Consulta: 19 agost 2017].
* ↑ «Aumenta la conmoción en Europa: tres nuevos muertos por ataques con cuchillos en Alemania y Finlandia». , 18-08-2017 [Consulta: 19 agost 2017].
* ↑ M. Mañueco, Rafael «Ocho heridos en Rusia en un ataque con arma blanca reivindicado por el Daesh». , 19-08-2017 [Consulta: 19 agost 2017].
* ↑ «Europa en alerta roja: a los atentados en España se suman ataques con cuchillos en Finlandia y Alemania que dejan 3 muertos y heridos». , 18-08-2017 [Consulta: 19 agost 2017].
# Tribuna

En arquitectura religiosa es denomina tribuna a una galeria elevada, usualment en un primer pis, a sobre de les naus laterals dels temples, amb la seva mateixa longitud i amplada i obertura que la nau central, on només es poden situar els fidels. Es va utilitzar profusament, sobretot, en les grans construccions d'arquitectura romànica i gòtica.
El terme tribuna es refereix també al lloc elevat des del qual l'orador efectua una lectura o sermó, i es fa servir com a sinònim d'ambó, púlpit, trona; també pot servir per allotjar el cor.
Una altra accepció del mot designa el balcó tancat amb vidrieres, molt present en arquitectures modernistes catalanes. Vegeu boínder.
* La tribuna és la galeria del primer pis sota del claristori. Església de Hagia Sophia (Estambul).
* Tribuna sota l'arcuació de les golfes. Santa Coloma de Farners (la Selva).
* Tribuna per a cor a l'interior de l'església. Santa Maria de Serrabona (Rosselló).
* Tribuna per a orador. Catedral de San Michele, Casertavecchia (Campània).

## Referències

* ↑ Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
Viccionari
# Terrerola de capell lleonat

La terrerola de capell lleonat (Calandrella eremica) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides herboses i rocoses del sud-oest d'Aràbia i nord de Somàlia

## Referències

* ↑ «Terrerola de capell lleonat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Catriona Ward

Catriona Ward (Washington DC) és una novel·lista de terror estatunidenca i britànica.

## Biografia

Catriona Ward va néixer a Washington DC. La seva família es mudava sovint, així que va créixer a diferents parts d'arreu del món, incloent-hi els Estats Units mateix, Kenya, Madagascar, el Iemen i el Marroc. Dartmoor era un dels indrets on la família tornava amb regularitat.
Ward va estudiar Anglès al St Edmund Hall d'Oxford. Va treballar de primeres com a actriu a Nova York.
Quan va tornar a Londres, treballava en la seva primera novel·la mentre escrivia per a una organització de drets humans fins que se'n va anar a fer el màster en arts d'Escriptura Creativa a la Universitat de l'Ànglia de l'Est. Aquella novel·la, Rawblood (als Estats Units, The Girl from Rawblood), va ser publicada el 2015.
Ara escriu tant novel·les i relats, de caràcter literari, com ressenyes. Ward va guanyar el Premi August Derleth de Millor Novel·la de Terror el 2016 als British Fantasy Awards per Rawblood i novament el 2018 per Little Eve. Així, va esdevindre la primera dona a rebre el guardó dues vegades. Little Eve, a més, va rebre el prestigiós Premi Shirley Jackson de millor novel·la. El seu següent thriller, The Last House on Needless Street, va ser publicat per Viper Books (una empremta de Serpent's Tail) el març de 2021 al Regne Unit i per Tor Nightfire (de Tor Books) als Estats Units el setembre de 2021. La productora d'Andy Serkis i Jonathan Cavendish, The Imaginarium Productions, n'ha comprat els drets filmogràfics.
Actualment, Ward viu a Londres i Devon.

## Premis
### British Fantasy Awards

* 2016: Rawblood (Weidenfeld & Nicolson)
* 2019 Little Eve (W&N)

### Shirley Jackson Awards

* 2018 Little Eve (Weidenfeld & Nicolson)

## Obra
### Novel·les

* Rawblood (aka The Girl from Rawblood) (2015)
* Little Eve (2018)
* The Last House on Needless Street (2021)
* Sundial (2022)

### Antologia

* This Dreaming Isle (2019)
* Cursed (2020)

### Relats

* Sentinel (2018)
* Lula-Belle (2018)
* Black Kitty (2019)

## Referències

* ↑ Oates, Joyce Carol. «For People Who Devour Books». Literary Review, 12-02-2020. [Consulta: 12 febrer 2020].
* ↑ «Winners | The British Fantasy Society». www.britishfantasysociety.org. Arxivat de l'original el de novembre 18, 2017. [Consulta: Jun 9, 2020].
* ↑ «2018 Shirley Jackson Awards Winners», Jul 15, 2019. [Consulta: Jun 9, 2020].
* ↑ «Viper strikes: Catriona Ward moves to new Serpent's Tail imprint | The Bookseller». www.thebookseller.com. [Consulta: Jun 9, 2020].
* ↑ «The Imaginarium's Andy Serkis & Jonathan Cavendish in Film Deal for Catriona Ward Novel 'The Last House on Needless Street'», 17-03-2021.
* ↑ Ward, Catriona. «catriona ward discusses her novel girl rawblood with mike mignola and devin griffiths». Skylight Books, 08-04-2017. [Consulta: 12 febrer 2020].
* ↑ M., Meaghan. «Interview: Catriona Ward Talks About Her Latest & Upcoming Books - Fully Booked». fully-booked.ca. [Consulta: 19 abril 2021].
# Verdet barbablau

El verdet barbablau (Chloropsis cyanopogon) és un ocell de la família dels cloropseids (Chloropseidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària de les terres baixes de la Península Malaia, Sumatra i les properes illes de Nias, Batu, Arxipèlag de Riau, Bangka i Belitung. Borneo i Banggi.

## Referències

* ↑ «Verdet barbablau». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Castiglione di Sicilia

Castiglione di Sicilia (sicilià Castigghiuni di Sicilia) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Catània. L'any 2006 tenia 3.448 habitants. Limita amb els municipis d'Adrano, Belpasso, Biancavilla, Bronte, Calatabiano, Francavilla di Sicilia (ME), Gaggi (ME), Graniti (ME), Linguaglossa, Maletto, Malvagna (ME), Mojo Alcantara (ME), Motta Camastra (ME), Nicolosi, Piedimonte Etneo, Randazzo, Roccella Valdemone (ME), Sant'Alfio, Taormina (ME) i Zafferana Etnea.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Claudio Scavera | Independent |
# Albert Louvet

Louis-Albert Louvet (París, 1860 - 1936) va ser un arquitecte francès.
Fill i alumne de Louis-Victor Louvet, també va rebre classes de Paul-René-Léon Ginain a l'École Beaux-Arts de París, obtenint el Prix de Roma el 1886 gràcies al seu projecte titulat Un palais pour la Cour des comptes (Un palau per al Tribunal de comptes). Va participar en el disseny i construcció del Grand Palais, de 1896 a 1900, juntament amb Henri-Adolphe-Auguste Deglane, Albert-Félix-Théophile Thomas i Charles-Louis Girault. Per a aquest projecte va ser encarregat del plànol i de la direcció de treballs de la secció central incloent el «Saló d'honor» i, en coordinació amb Deglane, la gran «escala d'honor», així com la decoració de la paret del fons del «paddock».

## Referències

* «Arquitectes Grand Palais» (en francès). Arxivat de l'original el 2007-03-17. [Consulta: 30 juny 2011].