OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Distribució de Marchenko-Pastur

En la teoria matemàtica de matrius aleatòries, la distribució de Marchenko-Pastur, o llei de Marchenko-Pastur, descriu el comportament asimptòtic de valors singulars de grans matrius aleatòries rectangulars. El teorema rep el nom dels matemàtics soviètics Vladimir Marchenko i Leonid Pastur que van demostrar aquest resultat el 1967.
Si $X$ denota a $m\times n$ matriu aleatòria les entrades de la qual són variables aleatòries independents distribuïdes de manera idèntica amb mitjana 0 i variància $\sigma ^{2}<\infty$, deixar
$Y_{n}={\frac {1}{n}}XX^{T}$
i deixar $\lambda _{1},\,\lambda _{2},\,\dots ,\,\lambda _{m}$ ser els valors propis de $Y_{n}$ (vistes com a variables aleatòries). Finalment, cal considerar la mesura aleatòria
$\mu _{m}(A)={\frac {1}{m}}\#\left\{\lambda _{j}\in A\right\},\quad A\subset \mathbb {R} .$
comptant el nombre de valors propis del subconjunt $A$ inclòs en $\mathbb {R}$.

## Funció de distribució acumulada

Utilitzant la mateixa notació, la funció de distribució acumulada és
$F_{\lambda }(x)={\begin{cases}{\frac {\lambda -1}{\lambda }}\mathbf {1} _{x\in [0,\lambda _{-})}+\left({\frac {\lambda -1}{2\lambda }}+F(x)\right)\mathbf {1} _{x\in [\lambda _{-},\lambda _{+})}+\mathbf {1} _{x\in [\lambda _{+},\infty )},&{\text{si }}\lambda >1\\F(x)\mathbf {1} _{x\in [\lambda _{-},\lambda _{+})}+\mathbf {1} _{x\in [\lambda _{+},\infty )},&{\text{si }}0\leq \lambda \leq 1,\end{cases}}$

## Referències

* ↑ «Marchenko–Pastur Distribution: New in Wolfram Language 11» (en anglès). https://www.wolfram.com.+[Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «The necessary and sufficient conditions in the Marchenko-Pastur theorem» (en anglès). https://arxiv.org.+[Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «Lectures 6 – 7 : Marchenko-Pastur Law» (en anglès). https://people.math.wisc.edu.+[Consulta: 20 juny 2023].
* ↑ «Calculating the Moments of the Marchenko-Pastur Distribution» (en anglès). https://math.stackexchange.com.+[Consulta: 20 juny 2023].
# Carlos (equip ciclista)

L'equip Carlos va ser un equip ciclista belga que competí professionalment entre el 1975 i el 1979.

## Principals resultats

* Tres dies de Flandes Occidental: Christian De Buysschere (1976)
* Le Samyn: Dirk Baert (1976)
* Herald Sun Tour: John Trevorrow (1979)
* Gran Premi del 1r de maig: Dirk Baert (1979)

### A les grans voltes

* Volta a Espanya
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 1 participació (1979)
** 0 victòries d'etapa:

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Dixmont

«Dixmont» té aquests significats:
* Dixmont (Maine), població dels Estats Units a l'estat de Maine.
* Dixmont (Yonne), municipi francès al departament de l'Yonne.
# Desert de Gibson

El Desert de Gibson ocupa una gran zona seca de l'estat d'Austràlia Occidental. Fa uns 155.000 km²; és el cinquè desert per superfície d'Austràlia després dels deserts Gran Desert Arenós, Gran Desert de Victòria, Tanami i de Simpson.

## Localització i descripció

El Gibson es troba a l'altiplà del centre oest d'Austràlia entre el salí Llac Disappointment i el Llac Macdonald al llarg del Tròpic de Capricorn al sud del Gran Desert Arenós, i al nord del gran Desert de Victòria. Les altituds són de 500 m en alguns llocs gran part del desert està cobert per grava i herbes menudes però també té zones ondulades de sorra vermella i dunes hi ha també sòls amb laterita. Al centre de la regió hi ha alguns llacs salats isolats i al sud-oest un sistema de llacs formats en èpoques antigues.
La pluviometria al desert de Gibson va de 200 mm fins a 250 mm anuals, les taxes d'evaporació són de l'ordre de 3600 mm/any. A l'estiu s'arriba als 40 °C i a l'hivern a 18 °C amb les mínimes de fins a 6 °C.

## Història

Rep el nom de l'explorador Alfred Gibson que hi morí en l'expedició de 1874 comandada per Ernest Giles.

## Població indígena

En gran part d'aquest desert i especialment a l'oest només hi viuen aborígens australians com els Pintupi tradicionalment seminòmades i amb molt poc contacte amb els occidentals.

## Fauna i flora

Plantes adaptades al clima incloueen el gènere Triodia i Acacia.
A la fauna es troben el cangur vermell, l'emú, el Gran Bilby i altres. El Varanus giganteus és el segon llangardaix més gros del món (el primer és el dragó de Komodo).
Hi ha camells (dromedaris) asilvestrats.
S'hi ha establert la Reserva Natural del Desert de Gibson (Gibson Desert Nature Reserve).

## Vegeu també

* Deserts d'Austràlia

## Referències

* ↑ (http://www.anra.gov.au/topics/rangelands/overview/wa/ibra-gd.html#pest Arxivat 2011-03-16 a Wayback Machine.
* ↑ Great Victoria and Gibson Deserts, Western Australia Arxivat 2007-11-18 a Wayback Machine. from Climate and Weather Atlas of Australia Arxivat 2007-11-18 a Wayback Machine. per Michael Thompson, verified 2006-01-23.

## Bibliografia

* Thackway, R and I D Cresswell (1995) An interim biogeographic regionalisation for Australia : a framework for setting priorities in the National Reserves System Cooperative Program Version 4.0 Canberra : Australian Nature Conservation Agency, Reserve Systems Unit, 1995. ISBN 0-642-21371-2

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Desert de Gibson
* Gibson Desert 1997 Arxivat 2017-06-01 a Wayback Machine.; àlbum de fotos per Stuart Jackson, Verificat 2006-01-23
* Across Australia Motorbike Tour Arxivat 2009-04-13 a Wayback Machine.
# Driencourt

Driencourt és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 88 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Driencourt era de 88 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 50 habitatges eren cases. Dels 41 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 13 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Driencourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 45 eren actives i 4 eren inactives. De les 45 persones actives 43 estaven ocupades (23 homes i 20 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 4 persones inactives 2 estaven jubilades i 2 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 2 d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Driencourt hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Driencourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Driencourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Chester (Nebraska)

Chester és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 294 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chester tenia 294 habitants, 140 habitatges, i 83 famílies. La densitat de població era de 206,4 habitants per km².
Dels 140 habitatges en un 20,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,1% hi vivien parelles casades, en un 2,1% dones solteres, i en un 40,7% no eren unitats familiars. En el 37,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,7% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 21,8% entre 25 i 44, un 26,5% de 45 a 60 i un 27,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.389 $ i la renda mediana per família de 30.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.750 $ mentre que les dones 17.000 $. La renda per capita de la població era de 14.150 $. Aproximadament el 5,3% de les famílies i el 7,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Carlos Acuña

Carlos Acuña va ser un cantant i compositor de tango argentí. Com a vocalista, va ser conegut sobretot per la seva interpretació de La Calesita ; i com a compositor, per Un boliche.
Nascut Carlos Ernesto di Loreto, Acuña va començar la seva carrera en la dècada de 1950 i es va donar a conèixer per la seva veu profunda i altament expressiva. Va actuar amb líders d'orquestra com Ernesto de la Cruz, Carlos di Sarli i Mariano Habitis; el poeta i escriptor de tango Celedonio Flores, el seu amic més pròxim, va presentar moltes de les seves actuacions fins a la seva pròpia mort en 1947.
Acuña es va unir a l'orquestra de Mores en 1955, amb qui va gravar 15 discos per a Odeon Records. Els seus viatges a l'estranger com a intèrpret li van donar èxit a l'Uruguai, Mèxic, Itàlia i Espanya, on es va convertir en un amic proper de l'exiliat Juan Perón. Va viure a Espanya durant 17 anys, on va obtenir gran èxit, i després va tornar a l'Argentina el 1978.
Va morir a Buenos Aires en 1999 i va ser internat en el cementiri de la Chacarita.

## Referències

* ↑ Cassinelli, Roberto. Anuario del tango (en castellà). Corregidor, 1998, p. 350.
* ↑ «Muere, a los 83 años, el cantante de tangos Carlos Acuña» (en castellà). EL PAÍS, 20-02-1999. [Consulta: 4 febrer 2016].
* 1 2 3 4 Jorge Palacio. «Carlos Acuña». Todo Tango. Arxivat de l'original el 2018-04-26. [Consulta: 23 abril 2013].
* ↑ «Carlos Acuña». Find-a-Grave.
# Cifantuan

El Cifantuan (xinès tradicional: 粢飯糰, xinès simplificat: 糍饭团, pinyin: Cífàntuán) és un tipus de recepta de la cuina xinesa originària de Shanghai. A Hong Kong se sol anomenar ci faan. Es fa embolicant un tros de youtiao (pasta fregida) amb arròs glutinós. A la Xina de l'Est, Hong Kong i Taiwan, sol ser part de l'esmorzar juntament amb la llet de soia dolça o salada.
A Xangai el terme equivalent ci faan sol al·ludir a arròs glutinós premsat, i es fa servir en noms composts com cifan gao (‘pastís d'arròs glutinós'), un pastís torrat fet també amb arròs glutinós premsat.
N'hi ha dues varietats contemporànies: la salada, que inclou ingredients com el zha cai (verdura adobada), rousong (cotó de porc) i trossets de youtiao; i la dolça, que afegeix sucre i de vegades sèsam al farciment.

## Referències

* ↑ «上海的小吃» (en xinès). News365.com.cn. Arxivat de l'original el 2011-07-07. [Consulta: 15 agost 2009].
* ↑ «糍飯糰與豆漿» (en xinès). Phoenix television. Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 15 agost 2009].
* ↑ The World's Best Brunches: Where to Find Them and How to Make Them. Lonely Planet, 2015. ISBN 1743608810.
# El cubo mágico

El cubo mágico és la segona part de la pel·lícula de dibuixos animats dirigida per Ángel Izquierdo, Dragon Hill, la colina del dragón en 2002. És una coproducció hispano-polonesa que estat produïda per l'empresa cordovesa M5 Audiovisual.

## Sinopsi

Des que el malvat mag Septimus i el seu ajudant van ser bandejats del Turó del Drac, la vida allí és plàcida i tranquil·la. Però Septimus troba la manera de tornar amb l'ajuda d'un objecte malèfic i d'un poder terrorífic que ha caigut a les seves mans: la Galleda Màgica. Ara els habitants de DragonHill i del món corren un gran perill.
El petit drac Elfy, el seu amic Kevin i el seu avi Ethelbert, el drac guardià del Turó, s'enfronten a noves i fantàstiques aventures lluitant contra el mal.

## Nominacions

* XXI Premis Goya: nominada al Goya a la millor pel·lícula d'animació.

## Referències

* ↑ El cubo mágico (Ángel Izquierdo, 2006), al web del Ministeri de Cultura
* ↑ La película cordobesa 'El cubo mágico', candidata a los Goya, al web del Diario de Córdoba
* ↑ El cubo mágico a cinerama.es
* ↑ El cubo mágico al web dels Goya
# Diari digital

Un diari digital és un diari que utilitza Internet com el seu principal mitjà de difusió. Encara que actualment la majoria d'ells són completament gratuïts, tot sembla indicar que en un futur pròxim seran de pagament.
La freqüència amb què es publica normalment és diària, però les edicions poden variar i es poden donar edicions setmanals, quinzenals, mensuals, semestrals o fins i tot anuals. El fet que hi hagi repetició cíclica en les seves edicions els converteix en «periòdics». La publicació electrònica li dona el caràcter de «digital».
Les visions més inclusives sobre què engloba el concepte «diari digital» compten també el conjunt de blogs.

## Diaris digitals en català

Internet ha plantejat un escenari d'oportunitats per a l'espai català de comunicació, ja que permet que els mitjans s'estableixin a la xarxa amb una inversió relativament lleugera. Però encara ha de demostrar ser rendible, així que el repte actual és identificar les vies d'explotació per fer viable la majoria d'iniciatives i inversions realitzades.
L'Avui, juntament amb El Periódico de Catalunya, que actualment és un diari en color i en doble edició catalana i castellana, va assumir l'edició digital el 1994. Barcelona va ser, durant uns mesos, la capital del món en nombre de diaris amb edició digital. L'iniciador va ser el setmanari valencià El Temps, que tenia el suport de la Universitat Politècnica de Catalunya. El 1995 VilaWeb va crear un portal amb notícies i enllaços i va esdevenir un mitjà crucial en el camí per a la normalitat que va cristal·litzar amb el sufix .cat.

## Referències

* ↑ José Ignacio Armentia Vizuete; José María Caminos Marcet. Fundamentos de periodismo impreso. Editorial Ariel, 2 gener 2003, p. 203–. ISBN 978-84-344-1294-1 [Consulta: 18 gener 2012].
* 1 2 «Internet i mitjans digitals». Culturcat (Generalitat de Catalunya). Arxivat de l'original el 9 d’octubre 2013. [Consulta: 27 abril 2013].
* ↑ «Catalunya, laboratori de creació i innovació». Culturcat (Generalitat de Catalunya). Arxivat de l'original el 5 de novembre 2013. [Consulta: 16 juliol 2013].

## Vegeu també

* Ràdio per Internet
* Televisió per Internet
# Drienov

Drienov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1283.

## Referències

* ↑ «Prešovský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ Drienov. «Obec Drienov» (en eslovac). [Consulta: 29 desembre 2021].
# Chinoperla fascipennis

Chinoperla fascipennis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Tailàndia i Malàisia.

## Referències

* ↑ Zwick, P., 1980. Handbuch der Zoologie: eine Naturgeschichte der Sta¨mme des Tierreiches 4(2) 2(7):1-115.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Banks, 1931. Jour.Fed.Malay States Mus. 16:378.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Sivec, I. & B.P. Stark, 2010. Five new species of Chinoperla Zwick (Plecoptera: Perlidae) from Vietnam and Thailand. Illiesia, 6(08):62-74. «PDF».

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:477.
* Kimmins, 1970. Bull. Br. Mus. Nat. Hist. Ent. 24(8):341.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1982. Aquatic Insects 4(3):168.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 23 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* BioLib (anglès)
# Carl Ludwig Bachmann

Carl Ludwig Bachmann (Berlín, 1743 - idm. 26 de maig de 1809) fou un violinista, violista de gamba i lutier alemany.
Va ser l'inventor del cargol sense fi, que va substituir les clavilles de fusta als baixos, cosa que li permet sintonitzar amb precisió els instruments. Va tocar en la capella reial de 1765 i va fundar la Liebhaberkonzerte a Berlín el 1770, juntament amb Benda, que va ser tingut èxit en la direcció de concerts el 1785. En el mateix any es va casar amb la cantant i pianista Charlotte Caroline Wilhelmine Stowe.
Carl Ludwig també va treballar en la fabricació de violins en la luthieria del seu pare, Anton Bachmann (1716-1800), que ensems era violinista de la cort. Al voltant de 1778 va introduir un cargol mecànic per al contrabaix, en lloc de les clavilles. Un mecanisme similar ja era conegut a França, on havia estat desenvolupat per Benoît Fleury el 1766. El 1791 va continuar ell sol l'activitat paterna, aquell mateix any abandonà la direcció de la Liebhaberkonzerte i la continuà el seu germà Friedrich Wilhelm Bachmann (1749-1825).

## Referències

* https://kripkit.com/carl-ludwig-bachmann/%5BEnllaç+no+actiu%5D

## Bibliografia

* Grove_Dictionary_of_Music_and_Musicians
# Dobšinaïta

La dobšinaïta és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la brandtita. Rep el nom per la localitat tipus: el municipi de Dobšiná, una famosa ciutat minera de la regió de Košice, a Eslovàquia, i l'acumulació més important d'arsenurs i sulfarsenits de níquel dels Carpats occidentals.

## Característiques

La dobšinaïta és un arsenat de fórmula química Ca₂Ca(AsO₄)₂·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, sent publicada per primera vegada el mateix any. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu de Moràvia, a Brno (República Txeca), amb el número de catàleg: b12257.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Dionýz, situada al municipi de Dobšiná, dins el districte de Rožňava (Regió de Košice, Eslovàquia), on es troba formant raïms de color blanc a rosat, o agregats policristal·lins, d'entre 1 i 4 mm de mida, que consisteixen en cristalls tabulars densament intercrescuts i lleugerament arrodonits de fins a 0,1 mm de mida. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Dobšináite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 gener 2022].
# El laberint dels esperits

El laberint dels esperits és una novel·la de Carlos Ruiz Zafón publicada el 2016. És el quart i últim llibre de la saga del Cementiri dels llibres oblidats, un cicle de quatre novel·les interconnectades i ambientades en la Barcelona misteriosa i gòtica que va des de l'era de la Revolució Industrial fins als anys posteriors a la Guerra Civil espanyola.
Amb aquesta quarta novel·la de la sèrie que ha estat traduïda a més de 36 idiomes, Zafón torna a portar al lector a una Barcelona gòtica, fosca i assetjada pels efectes que va deixar la guerra, no només als seus carrers sinó en els protagonistes.

## Argument

Daniel Sempere, Fermín Romero de Torres i la Llibreria Sempere i Fills tornen a ser protagonistes en la Barcelona de la dècada dels anys 50. Daniel, assetjat per la ràbia i la necessitat de venjar la mort de la seva mare, Isabella, descobrirà un entramat de crims i violacions del règim de Francisco Franco que un nou personatge, Alicia Gris, ajudarà a resoldre.
La desaparició d'un alt funcionari del govern de Francisco Franco, Mauricio Valls, desencadenarà una trama de persecució, assassinats, suspens i misteris abrigats sota la manta lúgubre i fosca de Barcelona.
Al centre de la recerca d'aquesta desaparició hi ha un nou personatge, Alicia Gris. Aquesta jove té un passat turmentós i està relacionada de manera directa amb l'intrèpid Fermín Romero de Torres que li va salvar la vida quan ella era una nena.
Gris, que es mostra davant el lector com una dona freda que oculta una capa turmentada, es dedicarà de ple al cas de Mauricio Valls, al costat del seu company el capità Vargas, que descobreixen un entramat de mentides en les quals el règim de Franco és el principal sospitós.
Amb aquest llibre, Zafón s'endinsa en els més foscos detalls d'una època dura per a Espanya, en la qual milers van resultar afectats i de la qual encara avui existeixen seqüeles que han estat documentades.
Com en els lliuraments anteriors, Fermín Romero de Torres i Daniel Sempere seran una clau per descobrir el veritable motiu de la trama, però no seran els únics, ja que el fill de Daniel, Julián, acabarà tenint un paper imprescindible en aquesta història.

## Referències

* ↑ «Zafón, en su nuevo laberinto barcelonés». .
* ↑ El Laberinto de los Espíritus | Planeta de Libros (en castellà).
# Desoxisucre

Els desoxisucres són sucres en què un grup hidroxil ha estat substituït per un hidrogen.
En són exemples:
* la desoxiribosa (basada en la ribosa)
* la fucosa
* la ramnosa

## Enllaços externs

* «Desoxisucre» (en anglès). Medical Subject Headings.
* Vista general a qmul.ac.uk
# E001

* No s'ha de confondre amb E01.
La ruta europea E001 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Tbilisi (Geòrgia) i finalitza a Vanadzor (Armènia). Té una longitud de 160 km. Té una orientació de nord a sud.
# Cifenotrin

Cifenotrin, en anglès: Cyphenothrin, és un compost orgànic insecticida piretroide sintètic que és efectiu contra les paneroles que hagin desenvolupat resistència als insecticides organofosforats i als insecticides carbamats.

## Referències

* ↑ Tilak, R; Agrawal, VK; Dutta, J «Field performance of cyphenothrin: An integrated insecticide strategy against German cockroaches (Dictyoptera: Blatellidae)». Journal of vector borne diseases, vol. 42, 2, 2005, pàg. 68–73. PMID: 16161703.