OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castel Gandolfo

Castel Gandolfo és una menuda localitat italiana situada a la regió del Laci, a la riba del llac Albano, a 18 km al sud-est de Roma. El municipi és molt conegut perquè hi ha la residència d'estiu del papa. Ací van morir els pontífexs Pius XII, el 1958, i Pau VI, el 1978.
La residència papal (Residenza Papale, en italià) és un edifici del segle xvii que va ser dissenyat per Carlo Maderno per al papa Urbà VIII. El Palau Papal i el xalet confrontant de Barbarini van ser afegits al complex per Pius XI.
Aquestes edificacions han gaudit de drets d'extraterritorialitat des de la signatura del Tractat del Laterà en 1929 amb Mussolini. La menuda plaça situada davant de la residència va ser rebatejada com la plaça de la Llibertat durant el moviment per la unificació italiana, després de 1870. El Palau Papal va estar deshabitat des de 1870 fins a 1929.
L'església de la parròquia dedicada a sant Tomàs va ser dissenyada per Bernini per ordre del papa Alexandre VII. Un dels edificis del pujol, conegut com el Castelli Romani, ocupa probablement el lloc on hi havia l'antiga Alba Longa, que va ser la capital de la Lliga Sabina.
El nom de la població deriva d'una fortalesa de la família ducal dels Gandolfi que la posseïa en el segle xii, i que va passar a la família dels Savelli. La Cambra Apostòlica la va comprar a aquesta darrera després en 1596 per la quantitat de 150.000 escuts.
El papa Climent VIII va ser el primer pontífex a residir en Castel Gandolfo, però la reconstrucció del vell castell va ser un projecte del papa Urbà VIII, qui va entrar en la residència el 1626. El lloc del Palau Papal, reconstruït sobre les ruïnes del castell anterior, ocupa en part els fonaments d'una residència d'estiu de l'emperador romà Domicià que ocupava 14 quilòmetres quadrats.
En el pati interior del palau hi ha un bust romà que representa Polifem, el cíclop de qui s'escapà Odisseu, que va ser trobat en el nimfeu dels jardins del xalet imperial. El palau es distingeix, a més, per la gruta artificial construïda en la boca del cràter que forma el llac Albano.

## Galeria d'imatges

* Castel Gandolfo en una foto antiga
* Palau de Castel Gandolfo
* Església de San Tommaso da Villanova
* Plaça major
* Interior de la cúpula de San Tommaso

## Vegeu també

* Llac Albano
* Regió de Laci

## Referències

* ↑ Migliorini, Bruno; Tagliavini, Carlo; Fiorelli, Piero; Bórri, Tommaso Francesco. «Castel Gandolfo» (en italià). Dizionario d'ortografia e di pronunzia (DOP). Rai Eri, 31-01-2008. Arxivat de l'original el 22 de juliol 2011. [Consulta: 26 febrer 2010].

## Enllaços externs

* Ajuntament de Castel Gandolfo
* Dr. Hans-Joachim Kracht, "Historic villas overlook Lake Albano" Arxivat 2015-10-09 a Wayback Machine. de L'Osservatore Romano 29 Setembre 1999
# Characidium brevirostre

Characidium brevirostre és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 22 °C - 26 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius costaners d'Amapá (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Characidium brevirostre». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Cantó de Villeneuve-d'Ascq-Nord

El cantó de Villeneuve-d'Ascq-Nord és una divisió administrativa francesa, situada al departament del Nord i la regió dels Alts de França.

## Composició

El cantó de Villeneuve-d'Ascq-Nord fou creat el 1994 com una de les divisions de la comuna de Villeneuve-d'Ascq

## Història

Llista de consellers generals successius :
| Date d'elecció | Identitat | Partit |
| 1998- | Didier Manier | PS |
| Les dades anteriors no són conegudes. |||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | | | | | 31.811 | 29.225 |
# António Carvalho

António Ferreira Carvalho (São Paio de Oleiros, districte d'Aveiro, 25 d'octubre de 1989) és un ciclista portuguès, professional des del 2013 i actualment a l'equip W52-FC Porto.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal del Futur
* 2011
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Abimota
* 2013
** 1r a la Volta a Portugal del Futur i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alentejo
* 2015
** 1r al Gran Premi Jornal de Notícias i vencedor d'una etapa
* 2016
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Jornal de Notícias

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Citronelle

Citronelle és una ciutat del Comtat de Mobile a l'estat d'Alabama (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens del 2000, Citronelle tenia 3.659 habitants, 1.318 habitatges, i 1.009 famílies. La densitat de població era de 57,9 habitants/km².
Dels 1.318 habitatges en un 38,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,2% hi vivien parelles casades, en un 15% dones solteres, i en un 23,4% no eren unitats familiars. En el 22,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones hi havia 90,9 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.739 $ i la renda mediana per família de 39.922 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.200 $ mentre que les dones 19.702 $. La renda per capita de la població era de 16.455 $. Aproximadament el 12% de les famílies i el 15,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Balistes rotundatus

Balistes rotundatus és un peix teleosti de la família dels balístids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 27,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'oceà Índic i a l'oest del Pacífic.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Characidium chupa

Characidium chupa és una espècie de peix d'agiua dolça de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes. A l'estadi adult pot assolir 8 cm de llargària total. Viu en zones de clima tropical a Sud-amèrica a les conques del llac Maracaibo i del riu Orinoco.

## Referències

* 1 2 Froese, Rainer; Bailly, Nicolas. «Characidium chupa Schultz, 1944» (en anglès). FishBase.
# Characidium declivirostre

Characidium declivirostre és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Orinoco i Amazones.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Characidium declivirostre». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Casa Llinàs

Casa Llinàs és un edifici al municipi de Begur (Baix Empordà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici projectat el 1978 i executat el 1980, de planta rectangular arran de la carretera (deixant l'espai per deixar-hi el cotxe (espai emportinar, terra sola) i amb vistes al mar. L'edifici segueix la composició de tancar-se a la carretera . Gràcies a la part massissa de la casa i on hi ha les dependències (en dues plantes) que només s'exterioritzen (en P.Pis) en una finestra longitudinal per potenciar aquesta idea. Com el terreny descendeix, existeix un mur de bloc de formigó que se separa de la casa i crea una zona de servei (rentador) i de ventilació de la planta baixa (cuina, i cambra de planta baixa).
La part de vistes se'ns mostra com una gran vidriera (formant una quadrícula amb els marcs) que està protegida per un porxo en gelosia de fusta i que se sosté per uns columnetes metàl·liques mínimes. Aquest volat sobresurt pels laterals i ajuda en la composició dels testers que se'ns mostra perfectament la idea preconcebuda: cos massís de les estances, volat del porxo i part de vidre del passadís-escala-accés-estar.
Per accedir-hi s'entra pel lateral esquerra de la façana de vidre i dona a un passadís polifuncional, on donen les estances i on hi ha l'escala longitudinal d'accés a la planta superior (també serveix d'estar).
La façana de vidre es recolza sobre el muret que el separa del jardí davanter i que s'obre amb una escala per la dreta i altre per l'esquerra (aquest murets són de bloc de formigó). Tota la casa (part massissa) és de color blanc.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Llinàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].
# Casa Lladós (Tremp)

La Casa Lladós és un molí de Tremp (Pallars Jussà) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'estructura arquitectònica del molí es troba actualment enderrocada, tant els murs interiors i exteriors, com el sostre. Resten algunes de les peces de la maquinària que feia funcionar el molí.

## Història

Fitxa donada d'alta a partir d'un model F30 emplenat pels Agents Rurals (2015).
Al 2015 era propietat d'Àngel Massa, de la família Lladós. Les resten es troben dintre d'una era de majors dimensions del propietari.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Lladós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Castel Bolognese

Castel Bolognese (en emilià-romanyol Castèl Bulgnes) és un municipi italià, situat a la regió d'Emília-Romanya i a la província de Ravenna. L'any 2010 tenia 9.053 habitants. Limita amb els municipis de Faenza, Imola (BO), Riolo Terme i Solarolo.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2009- | Daniele Bambi | Llista Cívica |
# Castel Madama

Castel Madama és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 30 km a l'est de Roma. L'1 de gener de 2018 tenia 7.328 habitants.

## Ciutats agermanades

Castel Madama està agermanat amb:
* Oudenaarde, Bèlgica, des de 1986
* La Roda de Andalucía, Espanya, des de 2002

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 8 abril 2019].

## Enllaços externs

* Castel Madama - Lloc web oficial (italià)
* Castel Madama
# Castel Maggiore

Castel Maggiore (en dialecte bolonyès: Castèl Mazåur) és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Bolonya (antiga província de Bolonya), a la regió italiana d'Emília-Romanya, situat uns 9 km al nord del centre de Bolonya.
L'1 de gener de 2018 tenia 18.349 habitants.

## Història

Els primers documents que parlen de l'existència del comune, anomenat anteriorment Castaniolo, es remunten al segle x. La llegenda diu que el nom prové d'un gran tronc de castanyer que hauria d'haver vingut flotant cap al llogaret a través del Canale Navile (canal de drenatge navegable).
Posteriorment Castaniolo va rebre el sobrenom de Maggiore per a distingir-lo d'un llogaret homònim (actualment Castaniolo Minore) del comune de Bentivoglio.
El nom es va transformar en l'actual durant l'època de Napoleó, el 1818, quan es va reconèixer la jurisdicció sobre els actuals llogarets.
La ciutat va patir forts bombardejos durant la Segona Guerra Mundial, a causa del pas del ferrocarril que unia Bolonya i Pàdua.

## Ciutats agermanades

Castel Maggiore està agermanat amb:
* Ingré, França

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 febrer 2019].
# Casa Blasi

Casa Blasi és una casa d'Escunhau, al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal d'estructura rectangular, de dues plantes i "humarau", definits per les obertures exteriors. La coberta a dues aigües, amb estructures de fusta i teulada de pissarra, amb la "capièria" paral·lela a la façana, ambdues orientades a llevant. La façana és de pedra vista, i a tramuntana conserva un forn adossat. El portal d'accés és "l'auviatge", de fàbrica, conté una llinda monolítica amb la següent inscripció: FRAN[cisco] MIRAT [escut] ANO: 1828. Aquest escut duu una mena de pell estesa coronada per una creu.

## Referències

* ↑ «Casa Blasi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 setembre 2021].
# Cantó de Prada

El cantó de Prada és una divisió administrativa francesa, situada dins de la Catalunya Nord, al departament dels Pirineus Orientals.

## Composició

El cantó de Prada està compost per 20 municipis, tots formen part de la comarca del Conflent:
* Prada (capital del cantó)
* Vernet
* Rià i Cirac
* Catllà
* els Masos
* Cornellà de Conflent
* Eus
* Codalet
* Fullà
* Taurinyà
* Mosset
* Vilafranca de Conflent
* Molig
* Clerà
* Fillols
* Castell de Vernet
* Campome
* Noedes
* Conat
* Orbanyà

## Consellers generals

| Període | Conseller | Partit | Càrrecs |
| 1931 - ? | Joseph Rous | SFIO | Diputat (1932-1942) Regidor de Prada (1925-?) |
| 1945 - 1949 | Monteil | PCF | |
| 1949 - 1955 | Joseph Rous | SFIO | Diputat (1932-1942) Regidor de Prada (1925-?) |
| 1955 - 1979 | André Tourné | PCF | Diputat (1946-1958, 1962-1968 i 1973-1986) |
| 1979 - 1985 | Jean-Pierre Lannelongue | Independent | Alcalde de Vilafranca de Conflent (1965-1995) |
| 1985-1992 | Guy Malé | UDF | Senador (1983-1987) President del Consell General (1982-1987) Alcalde de Prada (1983-1987) |
| 1992 - 1998 | Jean-Luc Malé | DVD | |
| 1998 - | Guy Cassoly | PCF | Alcalde dels Masos (1983-) |
# Casterar e Vinhòlas

Casterar e Vinhòlas (francès Castéra-Vignoles) és un municipi occità de Comenge, del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Ariadna al laberint grotesc

Ariadna al laberint grotesc és una obra de Salvador Espriu escrita el 1935 i revisada diverses vegades per l'autor. Consta de trenta-dues narracions on la mirada grotesca, amb influències de Ramón María del Valle-Inclán, li serveix per criticar la societat del seu temps. Els temes de la mort, el coneixement i les relacions personals s'alternen amb les caricatures de diferents tipus socials, amb tècniques narratives diverses, de vegades experimentals. El títol és la definició que Espriu fa de la vida, un laberint grotesc on els éssers humans intenten orientar-se, però els manca sovint el fil d'Ariadna per poder avançar sense dubtes. Les referències clàssiques són presents a molts dels contes del llibre. Les revisions posteriors de l'obra van multiplicar aquestes referències, afegint-ne d'altres a obres posteriors d'Espriu, com per exemple la presència del lloc fictici de Sinera. Predomina la primera persona com a veu narrativa (en la meitat de les històries).

## Referències

* ↑ Benet i Jornet, JM «Visita al laberint grotesc d'Espriu». Marges, pàg. 115.
# Cantó de Pougues-les-Eaux

El cantó de Pougues-les-Eaux és un cantó francès del departament del Nièvre, situat al districte de Nevers. Té 5 municipis i el cap és Pougues-les-Eaux.

## Municipis

* Fourchambault
* Garchizy
* Germigny-sur-Loire
* Parigny-les-Vaux
* Pougues-les-Eaux

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | René Girard | SFIO |
| 1958-1970 | Robert Hostier | PCF |
| 1970-1982 | Maurice Besson | PCF |
| 1982-2001 | Raymond Bussière | PCF |
| 2001- | Colette Mongiat | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 12.042 | 12.318 | 13.333 | 13.115 | 12.870 | 12.673 | 12.604 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Castellvell

* No s'ha de confondre amb Castellbell.
«Castellvell» té aquests significats:
* Toponímia:
** Castellvell del Camp, municipi de la comarca del Baix Camp
** Castellvell (Olius), entitat de població al municipi d'Olius, al Solsonès
** Castellvell (cim d'Olius), cim al municipi d'Olius, al Solsonès
** Baronia de Castellvell, baronia establerta el segle xi per Ramon Borrell
** Bosc de Castellvell, indret al municipi de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà
** Turó de Castellvell, muntanya al municipi de Brunyola a la comarca de la Selva
** El Castellvell o Pedrera del Foment (Caldes de Montbui, Vallès Oriental)
* Edificis:
** Ermita de Santa Anna de Castellvell del Camp, Ermita de Castellvell del Camp, al Baix Camp
** Castellvell de Bellera: edifici històric al municipi de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà
** Castellvell de Solsona, castell al municipi d'Olius
* Biografies:
** Guillem I de Castellvell, senyor de la baronia de Castellvell
** Guillem II de Castellvell, senyor de la baronia de Castellvell
** Guillema I de Castellvell, Senyora de la baronia de Castellvell
** Guillem Ramon I de Castellvell, senyor de la baronia de Castellvell
** Guillem Ramon II de Castellvell, senyor de la baronia de Castellvell
** Ramon I de Castellvell, Senyor de la baronia de Castellvell
# Banc de Mèxic

El Banc de Mèxic (Banco de México, en castellà) és el banc central de la federació mexicana, fundat l'1 de setembre, 1925 sota el govern del president Plutarco Elías Calles; el seu primer director fou Manuel Gómez Morín. Segons la constitució de Mèxic, el Banc és autònom en les seves funcions i la seva gestió. La seva tasca és proveir de moneda nacional a l'economia del país i procurar l'estabilitat del seu poder adquisitiu. El Banc de Mèxic també estableix els tipus d'interès representatius. Ha de promoure, a més, un desenvolupament i el funcionament correcte del sistema financer i el sistema de pagaments. La política i les funcions del Banc de Mèxic són encapçalades per un governador. El governador actual és Alejandro Díaz de León Carrillo. La seu del Banc de Mèxic és al centre històric de la ciutat de Mèxic.

## Referències

* ↑ Article 28 Arxivat 2008-10-14 a Wayback Machine.. Constitución Política de los Estados Unidos Mexicanos. Data d'accés: 9 d'octubre, 2008
* 1 2 Misión y Visión Arxivat 2008-10-24 a Wayback Machine.. Banco de México. Data d'accés: 9 d'octubre, 2008
# Careproctus lacmi

Careproctus lacmi és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 3.817 i 3.931 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar de Scotia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P. & Stein, D. L., 1998. Review of the snailfish genus Careproctus (Liparidae, Scorpaeniformes) in Antarctic and adjacent waters. Contributions in Science (Los Angeles) Núm. 470: 1-63.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB