OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Xera

Cal Xera és una masia del municipi de Castellfollit de Riubregós (Anoia) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal de planta rectangular fet tot ell de pedra. La masia compta a més amb altres edificis de caràcter auxiliar, unes adossades a la casa les altres a l'altra banda de l'era.

## Referències

* ↑ «Cal Xera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Antigastra

Antigastra és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Antigastra catalaunalis (Duponchel, 1833)
* Antigastra longipalpis Swinhoe, 1894
* Antigastra morysalis (Walker, 1859)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 16 febrer 2011].
# Chondrostega vandalicia

Chondrostega vandalicia és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels lasiocàmpids (Lasiocampidae). Viu a la península Ibèrica.

## Característiques

Chondrostega vandalicia té una envergadura alar del mascle de 13 a 15 mm. El seu període de vol va d'agost a setembre. Habita llocs pedregosos i les seves plantes nutrícies són Nardus stricta i Hypochaeris.

## Referències

* ↑ «BioLib - Chondrostega vandalicia» (en anglès). [Consulta: 30 juny 2024].
* P.C. Rougeot, P. Viette, Guide des papillons nocturnes d'Europe et d'Afrique du Nord, Delachaux et Niestlé, Lausanne 1978.

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual: Chondrostega vandalicia (castellà)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa: Chondrostega vandalicia (en)
# Cameron

«Cameron» té aquests significats:
* Toponímia:
** Cameron (Arizona)
** Cameron (Carolina del Nord)
** Cameron (Carolina del Sud)
** Cameron (Louisiana)
** Cameron (Missouri)
** Cameron (Oklahoma)
** Cameron (Texas)
** Cameron (Virgínia de l'Oest)
* Personatges:
** Cameron Diaz (1972, San Diego, Califòrnia), actriu de cinema i model estatunidenca
** Cameron Duncan (Nova Zelanda, 1986 - Texas, 2003), escriptor i director de Nova Zelanda
** Cameron Mitchell, personatge de la sèrie de ciència-ficció Stargate SG-1 interpretat per Ben Browder
** Dra. Allison Cameron, personatge de ficció de la sèrie televisiva "House, MD", interpretat per Jennifer Morrison
** Craig Cameron Mello (New Haven, 1960), metge, genetista i professor universitari estatunidenc
** Dr. David Cameron
** David Cameron (Londres, 1966), polític conservador britànic
** James Cameron (Kapuskasing, 1954), director, guionista i productor de cinema canadenc
** Sergi Cameron (1987, Barcelona), director, productor, muntador, músic i codirector de la productora Nanouk Films
** Shaun Cameron Wright-Philips, futbolista anglès d'ascendència jamaicana i granadina
** Terence Cameron Medwin (Swansea, 1932), futbolista gal·lès retirat
* Miscel·lània: Conjectura de Cameron–Erdős
# Aguaray-Guazú

«Aguaray-Guazú» té aquests significats:
* Aguaray-Guazú o Aguaray-Gazú, riu del Paraguai, afluent del riu Paraguay
* Aguaray Guazú, riu de l'Argentina
# Bioparc València

El Bioparc és l'actual zoo de València que subtitueix el zoo de Vivers des de la seua innauguració el 2008. Està gestionat per l'empresa Rain Forest Valencia. S'especialitza en espècies del continent africà.
L'antic zoològic de València fou creat el 1965, amb un grup inicial d'animals provinents de col·leccions privades i circs, va tancar el 2007. El promotor d'aquest zoo fou Ignacio Docavo Alberti.
El 28 de febrer del 2008, enmig d'una campanya publicitària destacable, s'obrí el nou zoològic al Parc de la Capçalera, fitant amb el Jardí del Túria. Entre els animals que hi ha hagut es trobaven la girafa Che, i el dril Rafiki.
Recrea el paisatge africà amb diferents biomes en els que se situen grans hàbitats ocupats pels animals, el disseny amaga les barrerers entre el públic i els animals mitjançant el concepte de Zooimmersió. Compta amb 100.000 metres quadrats i s'allotgen més de 800 animals de 116 espècies diferents.

## Referències

* ↑ «Muere Ignacio Docavo, fundador y director del zoo de Valencia» (en castellà). Las Provincias, 29-07-2016. [Consulta: 27 novembre 2021].
* ↑ «Una cueva de la Kenia profunda nos espera en Valencia» (en castellà). 20 Minutos, 07-11-2011. [Consulta: 28 novembre 2021].
* ↑ «Muere la jirafa Che». Cadena SER, 22-11-2019. [Consulta: 22 novembre 2019].
* ↑ «Mor Rafiki, el majestuós dril mascle que albergava des del 2007 el Bioparc de València». À Punt, 06-04-2022. [Consulta: 7 abril 2022].

## Enllaços externs

* Plana oficial del Bioparc Arxivat 2011-01-29 a Wayback Machine.
* https://www.youtube.com/user/BioparcValencia
# Cal Xel (Cercs)

Cal Xel és una obra del municipi de Cercs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici originari de dues plantes, en l'actualitat convertides en planta baixa i una planta. La construcció és disposada en un pla allargat horitzontal amb dues portes d'accés. La principal és en un extrem del rectangle que forma la planta, i l'altra és en un dels frontals de façana més llargs. La teulada és a doble vessant i carener paral·lel a la façana més llarga. Té un cos d'edificació afegit en un extrem i conserva en bon estat una pallissa amb porxos originals a l'altra. Les obertures són força grans i ben distribuïdes, conservant elements decoratius de les mateixes en forja i fusta tornejada. L'aparell és completament arrebossat amb textura i material ben integrat. Contrafort de suport en un dels laterals.

## Història

Fou restaurada totalment, conserva l'estructura original que permet situar la seva construcció ja en ple segle xix. Va estar habitada regularment fins fa pocs anys en què va ser modificada i arreglada com a edifici de segona residència.

## Referències

* 1 2 «Cal Xel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].
# Coelorinchus shcherbachevi

Coelorinchus shcherbachevi és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 790-835 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de Nova Caledònia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus shcherbachevi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T. i N.R. Merrett, 1997. Pisces, Gadiformes: Taxonomy of grenadiers of the New Caledonian region, southwest Pacific. Mem. Mus. Natl. Hist. Nat. (176):473-570.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Can Feliuà

Can Feliuà és una masia del poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Es troba en el sector central-nord del terme, al nord-est de Vallroja i el Pla, al nord de Can Piler i a migdia de Can Torroella, a ponent del Coll Ventós i a llevant de Can Prat de la Riba. És a l'esquerra del torrent de la Font de la Guilla i a migdia de la Font de la Guilla.
Es tracta d'una construcció contemporània, del segle xx.
Està inclosa a l'«Inventari de patrimoni cultural» i en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells.

## Referències

* ↑ «Inventari Patrimoni Cultural de Bigues i Riells. Memòria tècnica». Arxivat de l'original el 2010-11-16. [Consulta: 21 febrer 2011].
* ↑ Catàleg de masies i cases rurals
# Ana Gerónima

Ana Gerónima o Jerónima (Madrid, ca. 1544-Trujillo, 1594/1595) va ser una religiosa clarissa descalça espanyola.
Natural de Madrid, volgué entrar en la seva joventut al convent de l'orde de les clarisses coletines de la vila, fundat en aquella època, però no va ser possible per no complir els requisits que s'exigien de classe social i va romandre així fins als 30 anys. Va aconseguir entrar a l'orde de Santa Clara el 1574, aprofitant l'avinentesa que Francisca de la Cruz i altres religioses van anar a fundar un convent a Trujillo (Càceres), que per la seva perseverança finalment la van acceptar i allà va prendre l'hàbit. Ja professa, exercí les obligacions del convent fins que fou nomenada portera de la comunitat, treballant tant per a les seves companyes com de cara als seglars que visitaven el convent. Abandonà aquest càrrec a causa d'una malaltia, eventualment perdria també la parla. Hom afirmà que tingué moltes virtuts i morí en santedat amb 50 anys, a finals de 1594 o a començaments de 1595.

## Referències

* 1 2 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santitad dignidades, armas, ciencias y artes. Diccionario histórico (en castellà). Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 86-87.
* 1 2 3 Santa Cruz, Ioseph de. Chronica de la Santa Provincia de S. Miguel de la Orden de N. Seráfico Padre Francisco... (en castellà). Madrid: Viuda de Melchor Alegre, 1671, p. 722-723.
* 1 2 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 19.
# Bisbat de Beneventum

El Bisbat de Beneventum (en llatí: Dioecesis Beneventensis) és una seu suprimida i seu titular de l'Església Catòlica.

## Història

Beneventum, potser identificable amb les ruïnes de Beniata a l'actual Tunísia, és una antiga seu episcopal a la província romana de l'Àfrica Proconsular, sufragània de l'arxidiòcesi de Cartago.
Es coneixen dos bisbes de Beneventum africà. Al concili d'Arle del 314 a la Gàl·lia hi havia present Anastasius episcopus de civitate Beneventum. El seu nom apareix sota la rúbrica item provincia Africa entre els bisbes Víctor d'Útica i Faust de Thuburbo Majus. Entre els bisbes catòlics convocats a Cartago el 484 pel rei vàndal Huneric va participar Gulos.
Avui, Beneventum sobreviu com a bisbat titular. La plaça està vacant des del 5 d'octubre de 2019.

## Cronologia de bisbes

* Anastasi † (esmenat el 314)
* Gulos † (esmenat el 484)

## Cronologia de bisbes titulars

Bisbes Titulars d'Amicles :
| Nr. | Nom | Càrrec | de | fins |
| 1 | Carlos Oviedo Cavada, OdeM | Bisbe auxiliar de Concepción | 21. Març 1964 | 25. Març 1974 |
| 2 | Tadeusz Gocłowski, CM | Bisbe auxiliar de Gdańsk | 22. Març 1983 | 31. Desembre 1984 |
| 3 | Manuel Monteiro de Castro | Nunci apostòlic bisbe de la cúria romana | 16. Febrer 1985 | 18. Febrer 2012 |
| 4 | Konrad Krajewski | bisbe de la cúria romana | 3. Agost 2013 | 28. Juny 2018 |
| 5 | Michael Czerny | bisbe de la cúria romana | 3. Setembre 2019 | 5. Octubre 2019 |

## Referències

* ↑ Patrologia Latina, t. VIII, coll. 817-818.
* ↑ Patrologia Latina, t. LVIII, coll. 269 i 280.

## Bibliografia

* (llatí) Pius Bonifacius Gams, Series episcoporum Ecclesiae Catholicae, Leipzig 1931, p. 464
* (llatí) Stefano Antonio Morcelli, Africa christiana, Volume I, Brescia 1816, pp. 100
* (francès) Auguste Audollent, v. Beneventensis in Dictionnaire d'Histoire et de Géographie ecclésiastiques, vol. VII, 1934, col. 1290

## Enllaços externs

* (anglès) La seu titular a www.catholic-hierarchy.org
* (anglès) La seu titular a www.gcatholic.org
# Concurs de talents

Un concurs de talents o talent show és un esdeveniment on diversos concursants realitzen el seu do d'actuació, cant, dansa, acrobàcies, percussió, arts marcials, tocar un instrument, i altres activitats —davant d'un jurat i públic— per mostrar una forma única de talent, de vegades per a un premi o trofeu. Mostrar el talent en aquests programes, sovint, les actuacions es valoren amb un jurat darrere que opta o no per donar el premi. De tant en tant als concursants se'ls assigna un lloc de guanyador i finalistes. En aquest cas se'ls dona el primer lloc al guanyador i el segon i tercer, als finalistes.
En els últims temps els concursos de talents s'han convertit en un gènere notable de xou d'impacte, que van ser i són fonamentals per a catapultar a alguns artistes aficionats a la fama i la carrera professional d'èxit comercial, amb exponents convertits en franquícies internacionals com Popstars, The X Factor o The Voice.

## Referències

* ↑ Parke, Beverly N. Discovering Programs for Talent Development. Thousand Oaks, Calif.: Corwin Press, 2003, p. 131–132. ISBN 978-0-7619-4613-7.
* ↑ Redden, Guy. «Making Over the Talent Show». A: Exposing Lifestyle Television: The Big Reveal. Ashgate Publishing, 2008, p. 129–144. ISBN 978-1-4094-9286-3.
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1897

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1897 es va celebrar a Glasgow (Escòcia) del 30 de juliol al 2 d'agost de 1897. La competició es van realitzar al Celtic Park de Glasgow. En total es va competir en 4 disciplines, 2 de professionals i 2 d'amateurs.

## Resultats
### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Willy Arend Imperi Alemany | Charles F. Barden Regne Unit | Paul Masson França |
| Darrere moto | Jack William Stocks Regne Unit | Arthur Adalbert Chase Regne Unit | Fred Armstrong Regne Unit |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Edwin Schraeder Dinamarca | W. P. Fawcett Regne Unit | Harry Reynolds Irlanda |
| Darrere moto | Edward Gould Regne Unit | Emile Ouzon França | Anders Rasmussen Tjæreby Dinamarca |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Regne Unit | 2 | 3 | 1 | 6 |
| 2 | Dinamarca | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Imperi Alemany | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | França | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5 | Irlanda | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Coelorinchus semaphoreus

Coelorinchus semaphoreus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 34 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 420-445 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Caledònia i Austràlia (Queensland).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus semaphoreus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T. i N.R. Merrett, 1997. Pisces, Gadiformes: Taxonomy of grenadiers of the New Caledonian region, southwest Pacific. Mem. Mus. Natl. Hist. Nat. (176):473-570.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Can Femades (Òrrius)

Can Femades és una obra gòtica d'Òrrius (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta quadrada que consta de planta baixa i pis. A la planta baixa hi trobem un portal rodó amb dovelles grans amb finestres a cada costat de forma rectangular. A sobre del portal hi ha una finestra, la principal amb arc conopial i amb motllures esculpides, a cada costat d'aquesta hi ha finestres amb llinda recta, totes les obertures són de pedra granítica. Abans existia un rellotge de sol a la façana al costat de la finestra principal, però actualment està quasi esborrat. L'interior guarda l'aspecte de masia antiga amb una distribució típica d'aquestes cases.

## Història

La data de construcció de la masia és del segle xiv, encara que els documents ens parlen del segle xiii, així pot ser que la casa existís a aquest segle.

## Referències

* 1 2 «Can Femades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Ain Dorbane

Ain Dorbane (àrab عين الضربان) és una comuna rural de la província de Settat de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.120 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Berlage (cràter)

Berlage és un antic cràter d'impacte lunar que es troba en l'hemisferi sud de la cara oculta de la Lluna. El cràter més petit Bellinsgauzen està unit al seu bord nord, i Cabannes es troba a menys d'un diàmetre del cràter cap al nord-oest. Al nord-est de Berlage s'hi troba el Lemaître.
Aquesta formació és infreqüent per l'alta densitat de petits cràters d'impacte que es troben en tot l'interior i al llarg de la vora, sobretot en la meitat nord. El cràter està molt erosionat, i el seu perfil original s'ha desgastat amb el pas del temps. Una combinació de tres petits cràters s'estén més enllà del bord nord, a l'extrem oriental del perímetre on Berlage s'uneix a Bellinsgauzen.

## Cràter satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt mitjà del cràter que està més prop de Berlage.
| Cràter satèl·lit | Berlage Coordenades Diàmetre R 64° 05′ S, 167° 31′ O﻿ / ﻿64.09°S,167.52°O﻿ / -64.09; -167.52﻿ (Berlage R) 27 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Enllaços externs

* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atlas of the Moon».