OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Senta Gabèla

El cantó de Senta Gabèla és un cantó francès del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Muret, està format per 7 municipis i el cap cantonal és Senta Gabèla.

## Municipis

* Anhas
* Caujac
* Senta Gabèla
* Espèrça
* Galhac Tolzan
* Grasac
* Marlhac

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Garona
# Can Vidal de Penedes

Mas Vidal o Can Vidal és un mas tradicional al veïnat de Penedes adscrit administrativament al terme municipal de Llagostera. L'edifici principal té el murs portants de pedra morterada i és de planta quadrada amb tres crugies i consta de planta baixa, pis i golfes. La façana principal presenta una porta dovellada i obertures amb carreus de pedra, mentre que les finestres de la planta baixa presenten interessants reixes de ferro forjat. La planta principal té unes balconeres que donen accés al balcó que ocupa tota la longitud de la façana. Les finestres de les golfes disposen de llinda de pedra i arc semicircular i la coberta és a dues vessants i amb teula. El conjunt és complementat per un grup d'edificacions annexes de les quals destaca la pallissa amb coberta de teula a dues aigües i pilar de pedra central de secció circular.
El mas fou ampliat l'any 1794 amb construccions annexes i posteriorment en el s. XIX es van transformar les finestres del primer pis en balconeres i es va construir el balcó.

## Vegeu també

* Llista de monuments de Llagostera

## Notes

* ↑ Vegeu els plànols del VISSIR3 de l'ICGC
* 1 2 3 «Can Vidal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 setembre 2014].
# Ca l'Esquerrà (Sant Cugat Sesgarrigues)

Ca l'Esquerrà era una casa de Sant Cugat Sesgarrigues (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Va ser enderrocada cap a l'any 2000.

## Descripció

Casa del segle xviii, transformada el 1917, de planta baixa i pis coronat per un terrat tancat amb balustrada de barana ondulant. A la planta baixa s'obre la porta d'accés, d'arc de mig punt amb intradós motllurat, i una porta d'entrada a un magatzem. A pis hi ha un balcó, sobre la porta principal, i una finestra, ambdues obertures allindades d'obra. A l'interior de la casa, concretament a la dependència que ara serveix de cuina-menjador i que deu ésser l'antiga sala principal de la casa, s'hi conserven unes pintures murals força interessants.

### Pintures

Aquestes pintures es trobaven en una casa aixecada segurament el segle xviii sobre el solar d'una més antiga i que fou totalment transformada el 1917 amb una façana força inexpressiva, acabada amb una barana com de terrat.
A l'interior d'aquesta casa, en concret a la dependència que ara serveix de cuina-menjador i que deu ésser l'antiga sala principal de la casa, hi foren trobades el 1980 unes pintures murals que omplen dos dels seus murs i que es continuen en una habitació contigua que abans devia formar part de la mateixa sala. En elles s'hi representa un monumental Sant Sopar amb figures de mida quasi natural i alguns quadres de tipus religiós amb una Mare de Déu del Roser amb Sant Domènec i una religiosa dominicana agenollats als seus peus, un Sant Josep i fragments d'altres escenes religioses com una Santa Eulàlia i altres indicis de pintura que caldria restaurar i rescatar. Es tracta d'obres pintades sobre calç amb colors vius i traç i dibuix irregular i ingenu. Els plafons o escenes que representen sants, tant per les seves orles com contingut s'assemblen als plafons ceràmics de l'època. Aquestes pintures, d'art popular i per aquest motiu molt interessants, es poden datar a finals del segle xviii, més o menys als volts del 1780, segons el Servei de Catalogació i Conservació de Monuments de la Diputació de Barcelona.

## Història

Casa aixecada segurament el segle xviii sobre el solar d'una més antiga i que fou totalment transformada el 1917, amb una façana força inexpressiva, acabada amb una barana com de terrat. A l'interior d'aquesta casa, en concret a la dependència que ara serveix de cuina-menjador i que deu ésser l'antiga sala principal de la casa, s'hi conserven unes pintures murals força interessants.
L'edifici es va enderrocar cap a l'any 2000 i els murals es van traslladar al museu de Sant Cugat Sesgarrigues.

## Referències

* ↑ «Ca l'Esquerrà». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* 1 2 3 4 5 «Ca l'Esquerrà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
* ↑ «Pintures de Ca l'Esquerrà». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Cubo de la Solana

Cubo de la Solana és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Ctenogobiops phaeostictus

Ctenogobiops phaeostictus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Les femelles poden assolir 2,43 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 10 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Papua Nova Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1959. Gobioid fishes of the families Gobiidae, Periophthalmidae, Trypauchenidae, Taenioididae and Kraemeriidae of the western Indian Ocean. Ichthyol. Bull. J. L. B. Smith Inst. Ichthyol. Núm. 13. 185-225.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Randall, J.E., Shao, K.T. & Chen, J.P., 2007. Two New Shrimp Gobies of the Genus Ctenogobiops (Perciformes: Gobiidae), from the Western Pacific. Zoological Studies, 46 (1): 26-34.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Ctenogobiops phaeostictus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Consell Executiu de Berna

El Consell Executiu de Berna (alemany: Regierungsrat; francés: Conseil-exécutif) és el govern del cantó de Berna, a Suïssa. Actualment, la Presidenta del Consell Executiu pel mandat 2021-2022 és na Beatrice Simon, del Partit Burgués Democràtic-El Centre.
El Consell Executiu és un òrgan col·legiat format per set membres. Abans de l'any 1990, n'estava format per nou. Per regla general, el consell es reuneix tots els dimecres a l'ajuntament de Berna, la capital cantonal. El consell està dirigit per un president del govern, suplit per un vicepresident. Els membres del govern bernés no poden ser membres del Consell Nacional de Suïssa o del Consell dels Estats durant el seu mandat al govern cantonal. Cadascun dels membres del consell estàn al capdavant d'una "direcció" o àrea de govern (semblant als ministeris o departaments).
Els membres del Consell Executiu són elegits cada quatre anys per sistema electoral majoritàri en dues voltes alhora que el Gran Consell de Berna, l'òrgan legislatiu cantonal. El president i vicepresident del consell són elegits cada any pel Gran Consell, governant per un mandat entre l'1 de juny al 31 de maig de l'any següent. Degut al caràcter bilingüe (alemany i francés) de Berna, la constitució bernesa garanteix un lloc al Consell Executiu a un membre francòfon.

## Composició

| President (2021-2022) | Beatrice Simon | PBD | |
| Direccions | Director | Partit | Partit |
| Interior i Justícia | Evi Allemann | PSD | |
| Economia, Energia i Medi Ambient | Christoph Ammann | PSD | |
| Instrucció Pública i Cultura | Christine Häsler | PV | |
| Seguretat | Philippe Müller | PLR | |
| Obres Públiques i Transports | Christoph Neuhaus | PPS | |
| Salut, Afers Socials i Integració | Pierre Alain Schnegg | PPS | |
| Finances | Beatrice Simon | PBD | |

## Referències

* ↑ «Biografia al web del Consell Executiu de Berna». Arxivat de l'original el 2021-10-24. [Consulta: 24 octubre 2021].
* ↑ Llei sobre l'organització del Consell Executiu i l'administració
* ↑ Ordenança sobre l'organització del Consell Executiu (1995)
* ↑ Constitució Bernesa (1993
# Can Vidal de Llobatera

Can Vidal de Llobatera de Llagostera és un conjunt d'edificacions annexes al cos principal del casal que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici primitiu era de planta rectangular amb parets de pedra i tres crugies. La façana principal presenta les obertures amb carres de pedra i tres finestres de factura renaixentista a la planta principal. Aquestes, al s. XVIII, foren transformades en finestres balconeres amb guardapols i arrencaments esculpits. Les reixes de la planta baixa i els balcons són de ferro forjat. Per la banda de ponent s'hi obre una galeria annexa amb finestres d'arc semicircular. Al primer pis hi ha un escut nobiliari esculpit en pedra. Es conserva el rellotge de sol, amb data de 1884.

## Història

Aquesta propietat té altres masoveries repartides pel veïnat, destaquem el mas Dolzana de 1880, construït per Antoni de Vidal de Llobatera. Durant la Tercera guerra carlina, el mas va acollir el general Francesc Savalls i el seu estat major, del qual en formava part Joan Vidal de Llobatera.

## Vegeu també

* Llista de monuments de Llagostera

## Referències

* 1 2 «Can Vidal de Llobatera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 setembre 2014].
* ↑ Grahit i Grau, Josep «La última guerra carlista en Gerona y su provincia». Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, vol. 8, 1953, pàg. 40.
# Cantó de Villeparisis

El cantó de Villeparisis és una divisió administrativa francesa del departament de Sena i Marne, situat al districte de Torcy i al districte de Meaux. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Brou-sur-Chantereine
* Courtry
* Le Pin
* Vaires-sur-Marne
* Villeparisis
* Villevaudé

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-186 du 18 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département de Seine-et-Marne
# Camporgiano

Camporgiano és un comune (municipi) de la província de Lucca, a la regió italiana de la Toscana, situat uns 90 km al nord-oest de Florència i uns 40 km al nord-oest de Lucca. L'1 de gener de 2018 la seva població era de 2.137 habitants.
Camporgiano limita amb els municipis de Careggine, Castelnuovo di Garfagnana, Piazza al Serchio, San Romano in Garfagnana i Vagli Sotto.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució demogràfica de Camporgiano entre 1861 i 2001
* Font ISTAT - Elaboració gràfica de Viquipèdia

## Referències

* ↑ «Istat». [Consulta: 28 gener 2019].

## Enllaços externs

* Camporgiano - Lloc web oficial (italià)
# Cubohemioctaedre

En geometria, el cubohemioctaedre és un poliedre uniforme no-convex, indexat com U$_{15}$. La seva figura de vèrtexs és un quadrilàter creuat.
Un poliedre nonconvex té cares que intersequen que no representen noves arestes o cares. En la figura els vèrtexs estan marcats amb esferes daurades i les arestes per cilindres platejats.
És un hemipoliedre amb 4 cares hexagonals que passen a través del centre del model. Els hexàgons s'intersequen entre si i, per tant, només es poden veure porcions de triangles.

## Poliedres relacionats

Comparteix la disposició dels vèrtexs i la disposició de les cares amb el cuboctaedre (tenen les cares quadrades en comú), i amb l'octahemioctaedre (tenen les cares hexagonals en comú).
| Cuboctaedre | Cubohemioctaedre | Octahemioctaedre |

## Enllaços externs

* Plantilla:Mathworld2
* Uniform polyhedra and duals
# Chérizet

Chérizet és un municipi francès, situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 31 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chérizet era de 31 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 25 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 24 eren cases i 1 era un apartament. Dels 15 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 3 en tenien quatre i 7 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chérizet el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 21 persones, 14 eren actives i 7 eren inactives. Les 14 persones actives estaven ocupades(10 homes i 4 dones).. De les 7 persones inactives 1 estava jubilada, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Chérizet hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 408 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chérizet a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chérizet a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Diari de navegació

El llibre de navegació o diari de navegació, diari de bord (log book en anglès), és un llibre en el qual el capità d'un vaixell ha de fer constar qualsevol esdeveniment rellevant que ocorri a bord del vaixell durant la navegació. Ha de ser foliat i segellat, amb nota expressiva del nombre de fulls que conté, i signada per l'autoritat competent.
En ell s'anoten –a més de les dades relacionades amb la navegació, extrets del quadern de bitàcola– les avaries que patisca el vaixell en el seu buc, màquines, aparells i pertrets, així com les avaries de la càrrega. També hauran d'anotar-se al Diari de navegació els testaments i actes de Registre Civil autoritzats pel capità; correccions i mesures disciplinàries imposades pel mateix; delictes comesos o descoberts a bord; i, en general, tot esdeveniment rellevant sobrevingut durant el viatge.
En sentit figurat, un diari de navegació podria ser una guia d'acompanyament.

## Referències

* ↑ «Orden de 6 de març de 1989 sobre diario de navegación, cuaderno de bitácora y cuaderno de máquinas» (en castellà). BOE, 06-03-1989. [Consulta: 16 juliol 2011].
# Crystal Lake Park

Crystal Lake Park és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 457 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Crystal Lake Park tenia 457 habitants, 204 habitatges, i 136 famílies. La densitat de població era de 1.764,5 habitants per km².
Dels 204 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,8% hi vivien parelles casades, en un 5,4% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 3,5% entre 18 i 24, un 21% entre 25 i 44, un 30,4% de 45 a 60 i un 23,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 78.441 $ i la renda mediana per família de 91.765 $. Els homes tenien una renda mediana de 61.875 $ mentre que les dones 44.375 $. La renda per capita de la població era de 55.596 $. Entorn del 2,3% de les famílies i el 3,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Crystal Lake Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Crystal Lake Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Cortitxelles

Cortitxelles, és una caseria del municipi de Torís (Ribera Alta), a l'extrem occidental del terme, a la partida rural de Calabarra, al nord de la serra de Montserrat i al nord-est de la masia de Calabarra, a la valleta que forma el barranc de les Blasques o de Cortitxelles, afluent del barranc de Torrent o rambla del Poio. La seua singular situació geogràfica el fa fora de vall del riu Magre o dels Alcalans.
Cortitxelles és una caseria construïda durant els anys 50 i destinada per als afectats per la construcció del pantà d'Alarcón, però que finalment va ser ocupat pels retornats del Marroc en la dècada dels seixanta.
L'Institut Nacional de Colonització va adquirir en virtut del Decret de 23 de juliol de 1942, la finca i Masia de Cortitxelles i altres de xicoteta extensió dels voltants, als termes municipals de Torís, Godelleta i Torrent, per a la instal·lació de diversos veïns de Valverde de Júcar (Conca) afectats per la construcció del pantà d'Alarcón. Tot el conjunt dels terrenys formaren el que es denominà nucli de Cortitxelles, i les millores per tal d'augmentar la productivitat dels terrenys, van consistir en la transformació en regadiu mitjançant la captació d'aigües, la sistematització del terreny i la construcció del poblet per a instal·lar una trentena de colons. Es va construir l'ajuntament, l'església, les escoles, un pont d'accés al poble salvant el barranc de les blasques…
Actualment, les comunicacions han millorat un poc, però encara hi ha diversos problemes lligats al seu aïllament geogràfic, en l'abastiment d'aigua potable entre altres coses. Amb uns 46 habitants (2008) censats -la seua població es triplica durant els mesos d'estiu- Cortitxelles és un poblet tranquil d'amples carrers enjardinats amb l'arquitectura típica de cases blanques dels pobles de nova creació de l'època, com Marines, Sant Antoni de Benaixeve, Loriguilla… envoltat per terrenys de secà i pinedes.

## Imatges

* Edifici públic, en 2014 seu de l'associació de veïns.
* Clavegueram amb el distintiu de l'Institut Nacional de Colonització.
* Antiga escola.
* Parc a la Plaça de Llevant.
* Una casa estàndard.
* Casa decorada amb rajoles.
* Balcó modificat.

## Referències

* ↑ http://www.enciclopedia.cat/enciclop%C3%A8dies/gran-enciclop%C3%A8dia-catalana/EC-GEC-0020165.xml?kt.subject=ROOT%40ARBRES%40ARBRE+DE+TOPON%C3%8DMIA%40Eur%C3%A0sia%40Europa%40Estats+d%27Europa%40Espanya%40el+Pa%C3%ADs+Valenci%C3%A0%40Comarques+del+Pa%C3%ADs+Valenci%C3%A0%40regi%C3%B3+de+Val%C3%A8ncia%40la+Ribera+Alta%40Tor%C3%ADs%40Cortitxelles#.U00WQPl_vp4
# Can Vidal i Mascaró

Can Vidal i Mascaró és un monument del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici de planta gairebé quadrada i de grans dimensions, de planta baixa i dos pisos, situat a la plaça dels Cotxes i que també dona als carrers de Caputxins i de la Fruita.
La façana principal s'obre a la plaça. Presenta, a la planta baixa, tres obertures d'arc escarser i una petita porta allindanada amb finestra superior, fruit d'una reforma. Les obertures dels dos pisos són allindanades, totes són balcons amb barana de ferro. La resta de les façanes presenta unes característiques semblants. L'edifici es corona amb una barana d'obra.
L'element més remarcable del conjunt és una torratxa que sobresurt del terrat. És de planta quadrada que es transforma en octogonal i està coronada per una barana calada.

## Història

Construïda a finals del segle xviii per encàrrec de Don Juan Vidal. Se sap que abans de 1787 es va col·locar la imatge de Sant Joan Baptista en una fornícula que hi ha a la façana de la plaça dels cotxes. L'any 1941 es van realitzar una sèrie de reformes a l'interior de l'habitatge, concretament a la primera planta i amb la conformitat de l'arquitecte municipal Josep Maria Miró i Guibernau. Dos anys més tard es van obrir una porta i una finestra a la planta baixa, també amb la conformitat de l'arquitecte municipal.
Actualment l'edifici s'utilitza com a habitatge plurifamiliar, com a dependències de la Policia Nacional i com a local comercial.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Vidal i Mascaró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
# Caritat (desambiguació)

«Caritat» té aquests significats:
* Caritat, tipus d'amor místic
* caritat bacteriana fenomen en que una població de bacteris sotmesos a l'acció un antibiòtic, una petita proporció de bacteris resistents excretin una substància que ajuda els no resistents a sobreviure
* Instituts religiosos i congregacions amb el terme Caritat al seu nom:
** Adoratrius Esclaves del Santíssim Sagrament i de la Caritat
** Carmelites de la Caritat
** Filles de la Caritat de Sant Vicenç de Paül
** Germanes de la Caritat de Sant Josep
** Germanes Josefines de la Caritat, congregació religiosa de germanes, institut de perfecció femení fundat per Caterina Coromina
** Germanes de la Caritat de Santa Anna
** Germans de la Caritat de Sant Hipòlit
** Missioneres de la Caritat
** Serventes de Jesús de la Caritat
** Unió de la Mare de Déu de la Caritat
* Toponímia:
** Puig de la Caritat (l'Estany), muntanya a l'Estany, Bages.
** Puig de la Caritat (Ogassa), muntanya d'Ogassa a la comarca del Ripollès
** Puig de la Caritat (Sant Joan de les Abadesses), muntanya entre els municipis de la Vall de Bianya (la Garrotxa) i Sant Joan de les Abadesses (Ripollès)
** Serrat de la Caritat, muntanya entre els municipis de Planoles i de Ribes de Freser (Ripollès)
* Miscel·lània:
** Partit de la Caritat, la Llibertat i la Diversitat
** Ciència i caritat pintura a l'oli realitzada per Pablo Picasso el 1897 a Barcelona.
** Casa de la Caritat de Barcelona, centre de beneficència actiu a Barcelona entre 1802 i 1956
** Casa Caritat de Valls, organisme autònom de l'Ajuntament de Valls
** L'església de la Caritat des dels tallers de marbre de San Vitale, pintura a l'oli realitzada per Canaletto entre el 1727
Viccionari
# Can Soler de Merlant

Can Soler de Merlant és una obra de Porqueres (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular amb coberta a dos vessants. Consta de planta baixa, un pis i golfes. A la façana principal hi ha una porta que dona a la planta baixa i, en un costat, hi ha una gran escala que condueix a altre porta que s'obre al primer pis. Totes les obertures són amb llinda i brancals de pedra.
Al costat hi ha una altra edificació anomenada el paller que consta de planta baixa i un pis i té coberta a dos vessants. Davant de la façana principal hi ha un petit porxo sustentat per pilars de maó.

## Història

Aquest mas en l'actualitat es fa servir com a casa de turisme rural.

## Referències

* 1 2 3 «Can Soler de Merlant». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].