OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mama Hatun

Mama Hatun o Melike Mama Hatun fou una reina turca, sobirana dels Saltúquides, un Beylik turc d'Anatòlia, des de 1191 fins a 1200, amb capital política a Erzincan. Va realitzar diverses operacions militars en el seu entorn, fins i tot a Malazgirt.
Hi ha un caravanserrall amb el nom de Melike Mama Hatun a Tercan, Erzincan. El seu türbe (Mama Hatun Kümbedi) també es troba a Tercan.

## Vegeu també

* Hayme Hatun
* Khatun

## Referències

* ↑ Tahir Erdoğan Şahin. Anadolu'nun tarihi akışı içerisinde siyasi, ekonomik, sosyal, ve kültürel açıdan Erzincan tarihi (p.267). Erzincan Hayra Hizmet ve Dayanışma Vakfı, 1985.
* ↑ http://www.todayszaman.com/travel_10-of-turkeys-best-selcuk-monuments_275273.html Arxivat 2014-12-01 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.erzincan.gov.tr/kultur-ve-turizm/tarihimize-kazinanlar/mamahatun/ Arxivat 2016-04-23 a Wayback Machine.
* ↑ Osman Eravşar; Haşim Karpuz; Selçuk Üniversitesi. Selçuklu Araştırmaları Merkezi I. Uluslararası Selçuklu Kültür ve Medeniyeti Kongresi: bildiriler (pp 237-239). Selçuk Üniversitesi, Selçuklu Araştırmaları Merkezi, 2001. ISBN 978-975-448-158-7.
* ↑ http://id.loc.gov/authorities/subjects/sh2011000907.html
* ↑ http://www.turkeytravelprovider.com/historical-buildings/mama-hatun-kumbedi-erzincan.html Arxivat 2016-08-15 a Wayback Machine.
# Haeromys pusillus

Haeromys pusillus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Indonèsia i Malàisia i probablement s'ha extingit a les Filipines. El seu hàbitat natural són els boscos primaris de plana. Està amenaçada per la destrucció del seu medi. El seu nom específic, pusillus, significa 'minúscula' en llatí.

## Referències

* ↑ Chiozza, F. Haeromys pusillus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 20 març 2018.
* ↑ Entrada «Haeromys» d'Animalia (en anglès).
# Joseph Desclaux

Joseph Desclaux, dit Jep, (Cotlliure (Catalunya Nord), 1 de febrer del 1912 - 26 de març del 1988) va ser un jugador francès de rugbi a 15 i de rugbi a 13.
D'una talla d'1 m 68 per a 74 kg, ocupà els correus de centre i de mig d'obertura a l'USAP i participà en l'equip francès. Va acabar la seva carrera als USOS Quillan. Posseïa una fàbrica familiar de preparació d'anxova; una tribuna de l'estadi de l'USAP porta el seu nom.
El seu nebot Francis Desclaux va ser subcampió de França el 1950 amb el Racing Club de França.

## Carrera de jugador
### En club

* USAP
* USOS Quillan

### En la selecció de França

* Joseph Desclaux conegué la seva primera selecció el 25 de març de 1934 contra Alemanya.

## Palmarès
### De club

* Campió de França els anys 1938 i 1944 (capità aquell any a la final)
* Posseïdor de la Competició Yves del Casal el 1935
* Finalista del campionat de França el 1935, (no va participar en la final del 1939, ja que passà al rugbi a 13)
* Finalista de la competició Yves du Manoir el 1936, 1937 i 1938

### Amb la selecció de França

* 10 seleccions
* 3 proves, 7 transformacions (23 punts)
* Seleccions per any : 1 el 1934, 1 el 1935, 2 el 1936, 2 el 1937,
* 3 el 1938, 1 el 1945 (França sent llavors prohibida de Torneig de les Cinc Nacions).
* 7 vegades capità (del 1936 al 1938)
* Amb Pierre Thiers (1936-1945 del club de... Thiers), és un dels 2 jugadors francesos a haver evolucionat en el pla internacional abans i després de la segona guerra mundial).

### Rugby a XIII

* Internacional (2 seleccions el 1938 - 1939), després d'haver optat per Bordeus XIII

### Palmarès d'entrenador a XV

* Campió de França el 1955 (USAP)
* Desafia Yves du Manoir el 1955
# Gianfranco Cabiddu

Gianfranco Cabiddu (Càller, 3 de desembre de 1953) és un guionista i director de cinema sard.

## Biografia

Es va graduar en etnomusicologia al DAMS de Bolonya. La seva activitat cinematogràfica va començar als anys 80 com a enginyer de so en teatre i cinema. Va col·laborar amb Eduardo De Filippo.
El seu primer llargmetratge com a director es remunta al 1988: Disamistade, en el qual participen Massimo Dapporto i Maria Carta, entre d'altres.
El seu segon llargmetratge és Il figlio di Bakunin, del 1997, adaptació de la novel·la homònima de Sergio Atzeni. També cal destacar el llargmetratge documental Passaggi di tempo i, abans i després, una llarga sèrie de documentals, especialment sobre Sardenya.
Organitzador del tres Festival delle isole, Cabiddu està atent a la producció narrativa de l'anomenada Nova onada a la literatura sarda de les dècades entre el segle XX i el dos mil, amb escriptors com Giuseppe Dessì, Sergio Atzeni, Flavio Soriga, Giulio Angioni. La seva filmografia es considera, al cap i a la fi, part d'una Nouvelle vague artístico-literària que des de fa temps també inclou una cinematografia autòctona sarda.
Al 2017 va rebre el David di Donatello al millor guió adaptat per La stoffa dei sogni. La pel·lícula es basa lliurement en l'obra L'arte della commedia d'Eduardo De Filippo i la seva traducció al napolità de La tempesta di William Shakespeare.

## Filmografia

* Disamistade (1988)
* Il figlio di Bakunin (1997)
* Passaggi di tempo (2004)
* Disegno di sangue (2006)
* Faber in Sardegna & L'ultimo concerto di Fabrizio De André (2015)
* La stoffa dei sogni (2016)

## Referències

* ↑ Giulio Angioni. «Sardegna di suoni e memoria». Lo Straniero, Archivio 2005 Aprile - N. 58. Arxivat de l'original el 2014-06-15. [Consulta: 23 agost 2023].
* ↑ Gianni Olla, Dai Lumière a Sonetàula: 109 anni di film, documentari, fiction e inchieste televisive sulla Sardegna, Cagliari, CUEC University Press, 2008, ISBN 8884674778, 9788884674777

## Enllaços externs

* Cabiddu Gianfranco a cinemecum.it
# KeePassXC

KeePassXC és un gestor de contrasenyes gratuït i de codi obert. Va començar com un fork de la comunitat de KeePassX (un port multiplataforma de KeePass).
Es construeix amb biblioteques Qt5, la qual cosa la converteix en una aplicació multiplataforma que es pot executar a Linux, Windows, macOS i BSD.
KeePassXC utilitza el format de base de dades de contrasenyes KeePass 2.x (.kdbx) de manera nativa. També pot importar (i convertir) la versió 2 i les bases de dades KeePass 1 (.kdb) més antigues. KeePassXC admet tenir fitxers clau i resposta de desafiament YubiKey per a una seguretat addicional.
L'⁣Electronic Frontier Foundation esmenta KeePassXC com "un exemple de gestor de contrasenyes de codi obert i gratuït". A finals de 2022 es va completar una revisió de seguretat de la versió 2.7.4 de KeePassXC.
Hi ha disponible una extensió de navegador per a Firefox, Tor-Browser, Google Chrome, Vivaldi, Microsoft Edge, i Chromium. Les extensions es poden enllaçar activant la integració del navegador a l'aplicació d'escriptori.

## Vegeu també

* Criptografia

## Referències

* 1 2 «The Project». KeePassXC, October 16, 2016. Arxivat de l'original el de març 31, 2017. [Consulta: January 13, 2020].
* ↑ Thornton, Bob. «KeePassXC 2.5.2». Tech Advisor, January 6, 2020. Arxivat de l'original el January 13, 2020. [Consulta: January 13, 2020].
* ↑ «Download». KeePassXC. [Consulta: July 18, 2018].
* ↑ «OpenPorts.se | The OpenBSD package collection». OpenPorts.se. Arxivat de l'original el August 14, 2020. [Consulta: September 2, 2022].
* ↑ «FreshPorts -- security/keepassxc: KeePass Cross-platform Community Edition». FreshPorts. [Consulta: September 2, 2022].
* ↑ «Documentation and FAQ». KeePassXC. [Consulta: July 18, 2018].
* ↑ «Creating Strong Passwords». Surveillance Self-Defense. Electronic Frontier Foundation, February 2, 2021. [Consulta: November 24, 2022].
* ↑ «KeePassXC Application Security Review» (en anglès americà). molotnikov.de/keepassxc-review. [Consulta: June 27, 2023].
* ↑ KeePassXC-Browser, August 31, 2022, <https://github.com/keepassxreboot/keepassxc-browser>. Consulta: September 2, 2022
* ↑ «KeePassXC-Browser – Get this Extension for Firefox (en-US)» (en anglès americà). Mozilla. [Consulta: September 2, 2022].
* ↑ «KeePassXC-Browser» (en anglès). chrome.google.com. [Consulta: 6 agost 2023].
* ↑ «KeePassXC-Browser - Microsoft Edge Addons». microsoftedge.microsoft.com. [Consulta: 6 agost 2023].
* ↑ «KeePassXC: Getting Started Guide». keepassxc.org. [Consulta: 6 agost 2023].

## Enllaços externs

* KeePassXC - Lloc web oficial
* Source code a Github
# Hispanitat

Hispanitat :
| La bandera simbolitza les tres caravel·les que portaren Cristòfor Colom a Amèrica. ||
| Blau fosc: Llengua oficial o cooficial | Blau pàl·lid: Minoria castellanoparlant, sense estatus oficial | |
| Membres ||
| Europa Espanya Àsia i Oceania Filipines Àfrica Guinea Equatorial Sàhara Occidental | Amèrica Argentina Bolívia Xile Colòmbia Costa Rica Cuba República Dominicana Equador El Salvador Guatemala Hondures Mèxic Nicaragua Panamà Paraguai Perú Puerto Rico Uruguai Veneçuela |
La Hispanitat (en castellà, Hispanidad) és la comunitat formada per tots els pobles i nacions que comparteixen la cultura i la llengua espanyola. Les nacions que s'hi inclouen són castellanoparlants, excepte les Filipines, i poden ésser classificades en quatre grans àrees geogràfiques: Espanya, Hispanoamèrica, Hispanoàfrica i, finalment, l'Hispanopacífic s'hi pot incloure també. El seu dia gran és el Dia de la Hispanitat, que coincideix amb el dia de la celebració de la seva Patrona, la Mare de Déu del Pilar.

## Vegeu també

* Hispànic
* Dia de la Hispanitat
* La Santa María de Barcelona

## Compareu amb

* Francofonia o francophonie
* Anglofonia o anglosphere
# L'Obaga (Torallola)

L'Obaga és una obaga del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en territori del poble de Torallola.
Està situada a prop tot al nord, fent un arc, de Torallola, al vessant nord-est del Serrat del Tossal. És al sud de la Roca del Carant i a la dreta del barranc de la Roca del Carant.
# Hafferia

Hafferia és un gènere d'ocells de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 10.2, 2020) aquest gènere està format per tres espècies:
* Hafferia fortis - formiguer fuliginós.
* Hafferia zeledoni - formiguer de Zeledón.
* Hafferia immaculata - formiguer immaculat.
# Josep Maria Rovira

Josep Maria Rovira és el nom dels següents personatges:
* Josep Maria Rovira Belloso sacerdot i teòleg català.
* Josep Maria Rovira i Brull pintor barceloní.
* Josep Maria Rovira i Paxau enginyer de motocicletes de trial.
* Josep Maria Rovira i Artigues poeta català del segle xx.
* Josep Maria Rovira i Torres futbolista català de la dècada dels 60 i 70.
# Gamba verda

La gamba verda o picarot (Tringa nebularia) és una espècie d'ocell de la família dels escolopàcids (Scolopacidae) que en estiu habita aiguamolls, prats humits i ermots, des d'Escòcia i Escandinàvia, cap a l'est, a través del centre de Rússia i centre de Sibèria fins a Kamtxatka, el Llac Baikal i Manxúria. En hivern habita llacs, costes i aiguamolls d'Europa meridional, Àfrica, Àsia meridional i Austràlia. Als Països Catalans es veu durant les migracions, a la llarga de la costa, amb una població relativament notable al delta de l'Ebre.

## Referències

* ↑ Gamba verda a CERCATERM Rev. 05/03/2012
* ↑ Picarot al Diccionari de la Llengua Catalana Rev. 05/03/2012
# Kedrovi

Kedrovi (en rus: Кедровый) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Kémerovo, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 308 habitants, pertany al districte de Taigà.

## Referències

* ↑ http://xn--400-eddplucwdhb0e2b.xn--p1ai/userfiles/files/tajny_imen_zemli_kuzneckoj.pdf
# Hipotenusa

La hipotenusa d'un triangle rectangle és el costat més llarg del triangle; el costat oposat a l'angle recte.
La longitud de la hipotenusa d'un triangle rectangle es pot trobar utilitzant el teorema de Pitàgores, que diu que el quadrat de la longitud de la hipotenusa és igual a la suma dels quadrats de les longituds dels altres dos costats.
Viccionari
# Malpur

Malpur fou un estat tributari protegit a l'agència de Mahi Kantha, província de Gujarat, presidència de Bombai. Estava situat al sud-est de Mahi Kantha. El 1872 la població era de 10.303 habitants. Limitava amb l'estat de Lunawara i el districte d'Ahmadabad. El territori era muntanyós i salvatge i la superfície incerta al segle XIX si bé al final es va acabar mesurant en uns 250 km².
La casa reial era una branca d'Idar originada en Virajmal, fill petit de Kirat Singhji, 7è Rao d'Idar, que va rebre alguns territoris i el 1344 el seu net Khanaji, es va establir a Man. El net de Khanaji, Randhir Singhji, es va traslladar de Man a Morasa; el 1466 rawal Wagh Singhji, besnet de Randhir Singhji de Morasa, i vuitè descendent des de Virajmal, es va establir a Malpur que fins aleshores estava governada per un cap bhil de nom Malo Kant; un braman de Malpur tenia una filla molt maca de la que Malo Kant es va enamorar; el braman s'oposava a la relació i va haver de fugir a Morasa on Wagh Singhji li va donar acollida i poc després va conquerir Malpur, on els seus descendents van governar en endavant. El 1780 en el regant d'Indar Singhji, el Gaikwar de Baroda, Fateh Singli, va atacar i conquerir temporalment Malpur i en endavant els rawals van haver de pagar tribut anual a Baroda. Durant el regant de rawal Takht Singh, el 1816, el sobirà d'Idar va romandre a Malpur i en endavant els rawals van haver de pagar també tribut a Idar. El 1881 el tribut pagat pel rawal era de 43 lliures al govern britànic, 39 al rao d'Idar i 28 al Gaikwar de Baroda.
La capital era Malpur a 23° 21′ 20″ N, 73° 28′ 30″ E﻿ / ﻿23.35556°N,73.47500°E﻿ / 23.35556; 73.47500 amb una població el 1881 de 1.513 habitants.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Hafik

Hafik (antiga Koçhisar o Koç Hisar de Sivas) és una ciutat i districte de la província de Sivas a Turquia, a 37 km de la ciutat de Sivas i en la ruta vers Erzincan. Està situada a la riba dreta del Kızılırmak. El 1970 tenia 3.156 habitants.
Prop de la vila hi ha el llac Todrugha (Todürge, modern Kaz Gölü o Demiryurt Gölü). Té origen en la fortalesa d'Hafik Kalesi (àrab Kala Hawik) que va tenir certa importància a l'emirat danishmendita i al del cadi Burhan al-Din. Al segle xix la meitat de la població era armènia.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, V, 246
# Josefina Olóriz Arcelus

Josefina Olóriz Arcelus (Mar del Plata, (Argentina) 27 d'agost de 1894 - ?) va ser una mestra espanyola d'ideologia conservadora, amb trajectòria política durant la Dictadura de Primo de Rivera.

## Biografia

Va néixer a Argentina en el si d'una família d'origen basc. Encara adolescent, la seva família es va traslladar a viure a Espanya, instal·lant-se a Sant Sebastià. Llicenciada com a mestra, treballà durant anys a l'Escola Normal de Mestres de Sant Sebastià. Partidària de la participació de la dona en la vida pública, la seva ideologia política era conservadora, per aquest motiu es va vincular al partit únic Unió Patriòtica durant la Dictadura de Primo de Rivera.
El 30 de juny de 1925 es va convertir, juntament amb Carmen Resines en una de les primeres dones designades regidora a Espanya, en jurar ambdues com a edils de l'ajuntament de Sant Sebastià, llavors presidit per l'alcalde José Elósegui. Alguns anys després, el 1929, el substitut d'Elósegui al capdavant de l'alcaldia, José A. Beguiristain, va nomenar a Olóriz tinent d'alcalde, afirmant algunes fonts també que va ser la primera dona d'Espanya a ocupar aquest càrrec.
En 1927, Primo de Rivera va nomenar una Assemblea Nacional que havia d'elaborar un avantprojecte de Constitució per 1929, com a forma de donar legitimitat al règim. En aquesta Assemblea el règim va incloure 13 dones, que d'aquesta forma es van convertir en les primeres dones diputades del Congrés en la història d'Espanya. Entre les tretze es trobava també Josefina Olóriz, que actuava com a representant d'activitats de la vida nacional. Després de la caiguda de la dictadura, Olóriz va donar fi el 1930 a la seva presència política com a diputada.
Va tornar a tenir un càrrec significatiu en 1936, durant la Guerra Civil Espanyola, en ser nomenada per la Junta Militar Carlista inspectora cap d'ensenyament a la Província de Guipúscoa. Des d'aquest lloc es va encarregar de controlar i purgar als mestres d'ensenyament que simpatitzessin amb la ideologia republicana o nacionalista basca.
Olóriz creia que l'existència de dones pioneres (com ella mateixa) aniria obrint progressivament el servei públic a altres dones, però no obstant això, entenia que el paper que aquestes haurien de jugar en la funció pública havia d'estar lligat necessàriament a aquelles activitats relacionades amb la competència natural i experiència domèstica de la dona; és a dir activitats com l'educació, sanitat, serveis socials, higiene, neteja, urbanisme, etc, que podrien entendre's com a tasques de dones per la societat de l'època.
L'Ajuntament de Sant Sebastià li va dedicar en 2001 una plaça que porta el nom de Resines i Olóriz, en honor de les dues primeres regidores que va tenir la ciutat.

## Referències

* ↑ Callejero de San Sebastián

## Bibliografia

* Women, Gender, and Fascism in Europe, 1919-45,por Kevin Passmore.
* Euskonews- La depuración de la enseñanza en Guipúzcoa (1936-1942)
* Euskomedia-La enseñanza en la zona rural guipuzcoana durante el primer franquismo Arxivat 2020-02-12 a Wayback Machine.
# Ius sanguinis

Ius sanguinis (del llatí, "dret de sang") és el criteri jurídic que pot adoptar un ordenament per a la concessió de la ciutadania.
Segons el ius sanguinis, una persona adquireix la ciutadania dels seus ascendents pel simple fet de la seva filiació (biològica o fins i tot adoptiva), encara que el seu naixement hagi esdevingut en un altre estat.

## Diferència amb el Ius soli

Si bé a través del ius sanguinis una persona adquireix la ciutadania d'un estat en funció de la seva família, el ius soli atorga la ciutadania a aquells nascuts en un estat determinat.
En molts casos el resultat és el mateix, però no sempre. El ius sanguinis tracta de protegir els drets dels emigrants. S'utilitza més en aquells països que, per la seva situació socioeconòmica, tenen tendència a major emigració.
És el dret de la sang, en tant que aquesta expressió llatina dona a entendre que la ciutadania i els drets d'una persona es regeixen per la legislació de la seva pàtria familiar d'origen, és a dir, per la sang encara que aquesta no sigui originària. En aquest sentit els fills que neixen a l'estranger mantenen la ciutadania dels seus pares, això sense perjudici del dret d'opció d'una altra ciutadania, que pugui correspondre en arribar a una determinada edat. El ius soli , però, s'utilitza més en països receptors d'emigrants, atès que s'adequa més a la realitat social.

## Alguns casos

* El ius sanguinis és el criteri principal per a l'adquisició de la ciutadania d'origen a Espanya, Itàlia, Alemanya i Hongria.

## Vegeu també

* Ius soli
* Repatriació
# Kedumim

Kedumim (en hebreu: קדומים) és un assentament israelià localitzat en l'Àrea de Judea i Samaria. Fundat en 1975, va ser declarat consell local en 1991. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques d'Israel, al desembre de 2010 comptava amb una població total de 3.800 habitants.

## Referències

* ↑ «TABLE 3. - POPULATION(1) OF LOCALITIES NUMBERING ABOVE 2,000 RESIDENTS», 30-06-2010. [Consulta: 11 juny 2012].

## Enllaços externs

* Website del Consell local (hebreu)
# Heerwa

Heerwa fou un estat tributari protegit, thikana de Jaipur al Shekawati.
La fortalesa d'Heerwa fou construïda pel thakur Pashar Singh el 1763; el thakur va morir el 1771 i el va succeir el seu fill Inder Singh que va governar Heerwa, Sigra i Balaria; el va succeir el seu fill Devi Singh, i a aquest el seu fill Ramnath Singh. Aquest no va tenir successió i va adoptar al seu nebot Jaswant Singh que el va succeir però tampoc va tenir successió i va adoptar al seu nebot Shivnath Singh; per tercera vegada aquest no va tenir successió i va haver d'adoptar un nebot, Kunwar Kalyan Singh. A aquest el va succeir Kalyan Singh; el seu fill i successor en el títol fou Ghanshyam Singh.

## Referències

* Genealogia Arxivat 2007-01-07 a Wayback Machine.
# L'orella escapçada

L'orella escapçada o L'orella trencada (en les traduccions més recents) (en francès, L'Oreille cassée) és el sisè àlbum de Les aventures de Tintín i Milú creat per Hergé el 1937.

## Argument

En aquesta història Hergé torna a l'aventura en estat pur. El robatori d'un fetitxe arumbaya porta a en Tintín cap a Sud-amèrica, a la república de San Teodoro. Allí es veu immers en una guerra amb els veïns de Nuevo Rico, i es converteix en l'ajudant del general Alcázar, personatge que tornarà a aparèixer en altres aventures. Tintín s'endinsa a la selva fins a trobar els arumbayes, torna a Europa i retorna el fetitxe al museu. En l'aventura podem observar la denúncia de la guerra del "Gran Chaco" que afectava a Bolívia i Paraguai per la possessió d'uns jaciments petrolífers.

## Països imaginaris

Nuevo Rico és un país imaginari, una república de l'Amèrica del Sud governada pel general Mogador que Tintín visita a l'àlbum L'orella escapçada, quan el país es troba en conflicte amb la república veïna, San Teodoro, per tal d'adjudicar-se la zona fronterera, rica en petroli.
San Teodoro (en francès, San Theodoros) és un país imaginari. El suport del govern borduri a en Tapioca facilità que aquest recuperés fàcilment el poder. Tanmateix, l'Alcázar, després d'una guerra de guerrilles i un gran i ràpid cop d'Estat, expulsà el general del govern. L'Alcázar, trencant amb la tradició, decidí commutar la pena de mort del seu enemic seguint els consells d'en Tintín. Poc temps després se celebraren les primeres eleccions democràtiques del país, que a partir de llavors viuria una època de prosperitat i desenvolupament econòmic.

## Enllaços externs

* L'Orella escapçada Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine. a Editorial Joventut

## Referències

* ↑ The Adventures of Tintin. «Tintin and The Broken Ear». [Consulta: 28 juny 2014].
* ↑ Las Aventuras de Tintin. «La Oreja Rota». [Consulta: 28 juny 2014].