OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ruta metabòlica

En bioquímica, una ruta metabòlica o via metabòlica és una seqüència de reaccions químiques que condueixen d'un substrat inicial a un o diversos productes finals, a través d'una sèrie de metabòlits intermediaris. Per exemple, a la ruta metabòlica que inclou la següent seqüència de reaccions:
A és el substrat inicial, E és el producte final, i B, C, D són els metabòlits intermediaris de la ruta metabòlica.
Les diferents reaccions de les rutes metabòliques són catalitzades per enzims i tenen lloc a l'interior de les cèl·lules. Moltes d'aquestes rutes són altament complexes i impliquen una modificació pas a pas de la substància inicial per a donar-li la forma del producte amb l'estructura química desitjada.
Totes les rutes metabòliques estan interconnectades i moltes manquen de sentit per si soles; tanmateix, a causa de l'enorme complexitat del metabolisme, la seva subdivisió en sèries relativament curtes de reaccions en facilita la comprensió. Moltes rutes metabòliques s'entrecreuen i existeixen alguns metabòlits que són creuaments metabòlics importants, com ara l'acetil coenzim-A.

## Tipus de rutes metabòliques

Habitualment es distingeixen tres tipus de rutes metabòliques:
* Rutes catabòliques: Són rutes oxidatives en què s'alliberen energia i poder reductor, i alhora se sintetitza ATP. Per exemple, la glucòlisi i la beta-oxidació. En conjunt, formen el catabolisme.
* Rutes anabòliques: Són rutes reductores en què es consumeixen energia (ATP) i poder reductor. Per exemple, la gluconeogènesi i el cicle de Calvin. En conjunt formen l'anabolisme.
* Rutes anfibòliques: Són rutes mixtes catabòliques i anabòliques, com ara el cicle de Krebs, que genera energia, poder reductor i precursors per la biosíntesi.

## Vegeu també

* Amarogentina
* Via del shikimat
# Parafiletisme

En filogènia, el terme parafiletisme s'aplica a un grup tots els integrants del qual tenen un ancestre comú, però no tots els descendents d'aquest ancestre són presents al grup. Es tracta de grups en què alguns dels descendents d'un ancestre comú no hi són considerats.
Els grups parafilètics es consideren grups «coixos» i per això hom estima que s'han d'evitar en les classificacions cladístiques.
És habitual de marcar amb un asterisc al costat dret els tàxons que es continuen de fer servir malgrat que les anàlisis filogenètiques han demostrat que són parafilètics. Alguns exemples: Reptilia*, Dicotyledoneae*, Protista*...

## Referències

* ↑ «Parafiletisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «parafiletisme». bioApS. Universitat de València. [Consulta: 23 febrer 2020].
# República Romana (1798-1799)

La República Romana va ser creada el 15 de febrer de 1798 i va existir fins al 30 de setembre de 1799 (excepte durant l'ocupació napolitana: 28 de novembre - 14 de desembre de 1798).
El 10 de febrer de 1798 l'exèrcit francès va arribar a Roma, revocant el poder temporal del papa cinc dies després i proclamant la República Romana.
El 7 de març la República Tiberina (proclamada en Perusa el 4 de febrer) i la República Anconitana (proclamada en Ancona el 19 de novembre de 1797) van passar a formar part de la República Romana.
El 28 de novembre un exèrcit napolità al comandament del general austríac Karl Mack va prendre la ciutat de Roma, sent reconquistada pels francesos el 14 de desembre.
El 19 de setembre de 1799 les tropes franceses van abandonar la ciutat, que va ser presa pels napolitans el dia 30 del mateix mes, desapareixent així la República Romana.
La bandera, basada en la francesa, va ser atorgada per Napoleó. Es componia de tres franges verticals: negra, blanca i roja. Va estar en ús fins a la supressió de la República.

## Vegeu també

* Història d'Itàlia
* Estats Pontificis
# Solhanèls

Solhanèls (en francès Souilhanels) és un municipi del departament de l'Aude a la regió francesa d'Occitània.
# Purchena

Purchena és un municipi de la província d'Almeria (Andalusia), situat a la comarca de Valle del Almanzora. Limita amb els municipis d'Armuña de Almanzora, Bacares, Lúcar, Macael, Olula del Río, Oria, Somontín, Suflí, Tíjola i Urrácal.

## Alcaldes de Purchena

* Joaquín Cano Brocal (1979-1983)
* José Guirado (1983-1985)
* Pedro Belmonte García (1985-1987)
* Manuel Rozas Galera (1987-1989)
* Francisco Romacho Túnez (1989-1991)
* Luis Caparrós Mirón (1991-1999)
* José Juan Cano Torres(1999-2002)
* Juan Miguel Tortosa Conchillo(2002-2007)

## Enllaços externs

* Ajuntament de Purchena
* Informació oficial de l'Ajuntament sobre els Jocs Moriscs d'Aben Humeya
* Video a Youtube dels Jocs Moriscs
# Nicòmac (fill d'Aristòtil)

Nicòmac (en llatí Nicomachus, en grec antic Νικόμαχος "Nikómakhos") va ser un fill d'Aristòtil i de l'esclava de Píties d'Assos, Herpil·lis.
Quan Aristòtil va morir va deixar uns tutors pel noi, que era jove, i que al cap d'un temps Nicànor, fill adoptiu d'Aristòtil, va substituir per uns altres. Va tenir com a mestre a Teofrast. Eusebi diu que va morir a la guerra encara bastant jove. Va viure a la part final del segle iv aC.
Ciceró i Diògenes Laerci li atribueixen alguns escrits sobre ètica, que en realitat podrien correspondre al seu pare. Alguns autors pensen que l'Ètica a Nicòmac Ἠθικὰ Νικομαχεία, porta aquest nom perquè el pare els va dedicar al seu jove fill o potser perquè Nicòmac els va comentar. Suides diu que va escriure uns llibres d'ètica i un comentari sobre l'obra del seu pare Περὶτῆζ θυσικῆς Ἀκροάσεως.
El pare d'Aristòtil també es deia Nicòmac.

## Referències

* ↑ Nicomachus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1194
Viccionari
# Província de Sóc Trăng

Sóc Trăng és una província de la regió del delta del Mekong al sud del Vietnam, amb capital a la ciutat del mateix nom, Sóc Trăng. La província ocupa 3.311,9 km² i té una població de 1.289.411 habitants.

## Geografia

La província de Sóc Trăng està situada al Sud del país, aproximadament entre les latituds 9°14'N i 9°56'N i les longituds 105°34'E i 106°18'E. Llinda amb el Mar de la Xina Meridional al Sud-Est, el Riu Hau (Sông Hậu) que la separa de la província de Trà Vihn al Nord-Est, la província de Hậu Giang al Nord-Oest i la província de Bạc Liêu al Sud-Oest.
La província té 72 km de costa amb el Mar de la Xina Meridional i dos rius, el Riu Hau al límit Nord-Est i el Riu Mỹ Thanh que discorre d'Est a Oest al Sud de la capital de província, la ciutat de Sóc Trăng. La major part de la seva superfície (aproximadament un 82%) està dedicada a l'ús agrícola un 6% aproximadament a usos especials, un 3% aproximadament són boscos i menys del 2% té us per a habitatges.
El terreny es molt pla, amb altures que varien entre els 0,4m i els 1,5m trobant.se les zones més altes a la banda est i les mes baixes cap a l'interior i l'Oest.

## Divisions administratives

La provincia de Sóc Trăng està dividida en 11 unitats administratives de primer nivell consistents en 1 ciutat, 2 municipis i 8 districtes administratius. Aquestes a la vegada es divideixen en municipis (en vietnamita xã), comunes (thị trấn) i en el cas de Sóc Trăng, la capital de província, i Ngã Năm, també en districtes o barris (phường en vietnamita). Les 11 unitats administratives son:
* Sóc Trăng (ciutat, Thành phố)
* Ngã Năm (municipi, Thị xã)
* Vĩnh Châu (municipi, Thị xã)
* Châu Thành (districte, Huyện)
* Cù Lao Dung (districte, Huyện)
* Long Phú (districte, Huyện)
* Kế Sách (districte, Huyện)
* Mỹ Tú (districte, Huyện)
* Mỹ Xuyên (districte, Huyện)
* Thạnh Trị (districte, Huyện)
* Trần Đề (districte, Huyện)
De 1976 a 1991 l'àrea de l'actual Sóc Trăng formava part de la província de l'antiga província de Hậu Giang, que al 1991 va ser dividida en les de Sóc Trăng i Can Tho.

## Referències

* ↑ «GENERAL STATISTICS OFFICE of VIET NAM» (en anglès). GENERAL STATISTICS OFFICE of VIET NAM. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «Plànol de límits administratius» (en vietnamita). Department of Information and Communications of Soc Trang Province. [Consulta: 29 febrer 2020].
* 1 2 «Condicions Naturals» (en vietnamita). Department of Information and Communications of Soc Trang Province. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «Land Use by Province» (en anglès). General Statistics Office Of Vietnam. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ «Map of administrative boundaries Soc Trang province». Soc Trang Province Web Portal. [Consulta: 1r març 2020].
# Rumelihisarı

Rumelihisarı o Rumeli Hisarı (turc), Rumelihisari, Rumeli Hisari o fortalesa de Rumèlia és una fortalesa situada a Istanbul, Turquia, en un turó al costat europeu del Bòsfor, al nord del barri Bebek, en el districte de Sarıyer i que dona nom al barri del seu voltant. Fou construïda pel soldà otomà Mehmet II entre 1451 i 1452, abans de la seva conquesta de Constantinoble. A les tres grans torres se'ls posà el nom dels tres visirs de Mehmet, Çandarli Halil Paixà, que construí la torre gran prop de la porta, Zağanos Paixà, que construí la del sud, i Sarıca Paixà, la del nord.

## Referències

* ↑ «Bosphorus (i.e. Bosporus), View from Kuleli, Constantinople, Turkey», Data incorrecta. [Consulta: 20 octubre 2013].
# Parupeneus crassilabris

Parupeneus crassilabris és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'est de l'Índic fins a Fidji, Tonga i les Illes Carolines.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Parupeneus forsskali

Parupeneus forsskali és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 28 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Roig, el Golf d'Aden i Socotra. A través del Canal de Suez ha aconseguit establir-se a la Mediterrània occidental.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# República Socialista Soviètica Autònoma Kazakh

República Socialista Soviètica Autònoma Kazakh (o dels Kazakhs -rus: Казакская АССР) és el nom que va portar una república autònoma dins de la República Federativa Socialista Soviètica Russa des del 15 de juny de 1925 fins que fou convertida en la República Socialista Soviètica del Kazakhstan ((també RSS Kazakh o RSS dels Kazakhs) el 5 de desembre de 1936.
Anteriorment al 1925 fou la República Socialista Soviètica Autònoma Kirguís (o dels Kirguís).

## Referències

Governants
# Soy puro mexicano

Soy puro mexicano és una comèdia thriller mexicana de 1942 dirigida per Emilio Fernández Romo i protagonitzada per Pedro Armendariz, Janet Alcoriza i David Silva. La seva trama ha fet comparacions amb l'americana Durant tota la nit estrenada el mateix any.
Els decorats de la pel·lícula van ser dissenyats pel director d'art Jesús Bracho.

## Sinopsi

Un bandit mexicà s'escapa de la presó i s'enreda amb un anell d'agents de l'Eix que estan planejant una invasió de Mèxic.

## Repartiment

* Pedro Armendáriz com Guadalupe Padilla
* Janet Alcoriza com Raquel
* David Silva com Juan Fernández
* Andrés Soler com Osoruki Kamasuri
* Margarita Cortés com Conchita
* Charles Rooner com Rudolph Hermann von Ricker
* Antonio Bravo com Agente X 32
* Alfredo Varela com Pepe
* Pedro Galindo
* Alejandro Cobo
* Miguel Inclán com Pedro
* Armando Soto La Marina com Ángel
* Conchita Sáenz as Mamá com Conchita
* Alfonso Bedoya
* Abelardo Guttiérez
* Egon Zappert
* Ernest Ruschin
* Modesto Luengo
* Stephen Berne com Esbirro de Rudolph
* Max Langler
* Pedro Vargas
* Luis Aguilar com Rafael
* Rogelio Fernández

## Referències

* ↑ Herzberg

## Bibliografia

* Herzberg, Bob. Revolutionary Mexico on Film: A Critical History, 1914-2014. McFarland, 2014.

## Enllaços externs

* Soy puro mexicano a YouTube
# Quo Graviora (butlla)

* No s'ha de confondre amb l'encíclica Quo Graviora de Gregori XVI del 1833.
Quo Graviora és una butlla el papa Lleó XII (nascut com Annibale della Genga) publicada el 1825. Hi condemna les societats secretes en general i en particular la francmaçoneria i els carbonaris. No només condemnava els moviments existents, però també qualsevol moviment secret que surgeixi i contrarestés els interessos de l'Església.
Continua i desenvolupa l'anatema que Climent XII ja havia publicat el 28 d'abril de 1738 al document In eminenti apostolatus specula. Les primeres paraules diuen: «Tant més grossos són els desastres que amenacen el ramat de Jesús, el nostre senyor i salvador, com més s'ha de duplicar, per a allunyar-les-en, la sol·licitud dels Pontífexs Romans». (en llatí: Quo graviora mala…). Hi dona «amb amor profund» un lapse de temps als membres, del que considera com una secta per abandonar-la, i decreta que ningú, ni tampoc els futurs papes podrien donar l'absolució a qui refusa, coneixent la butlla, de fer notificar davant notari la seva demissió.

## Referències

* ↑ Bárcena, Alberto. Iglesia y Masonería: Las dos ciudades (en castellà). Madrid: Ediciones San Román, 2021. ISBN 9788417463212.
* 1 2 A.V.. Recueil des allocutions consistoriales, encycliques et autres lettres apostoliques des souverains pontifes Clément XII. Benoit XIV. Pie VI. Pie VII. Léon XII. Grégoire XVI. et Pie IX. citées dans l'Encyclique et le Syllabus du 8 décembre 1864, suivi du Concordat de 1801 et de divers autres documents (en francès, llatí). París: Adr. le Clerc et Cie., 1865, p. 125s..
* ↑ de la Genga, 1825.

## Bibliografia

* della Genga, Annibale (Lleó XII). «Quo graviora» (en italià). Dicastero per la Comunicazione - Libreria Editrice Vaticana, 13-03-1825.
# Publi Vatini

Publi Vatini és el nom dels següents personatges:
* Publi Vatini (endeví), endeví romà
* Publi Vatini (tribú), tribú de la plebs el 59 aC
# SAD Majadahonda

SAD Majadahonda és el nom de l'equip d'hoquei sobre gel de la ciutat de Majadahonda, situada a la Comunitat de Madrid. Va ser fundat l'any 1992 com a conseqüència de la construcció de la Pista de Gel La Nevera en aquesta ciutat madrilenya.
La SAD Majadahonda te un club afiliat que exerceix les labors de cantera del club, el Club La Nevera, que milita a les categoríes Sub15 i Sub18, mentre que la SAD Majadahonda ho fa a la primera categoria tant masculina com femenina. La seva principal fita esportiva en categoria masculina va ser la consecució de la Lliga espanyola de la temporada 1997-98, derrotant a la final al Club Gel Puigcerdà.
Per altra banda, pel que fa a la categoria femenina, el club ha guanyat un total de 8 Lligues espanyoles, esdevenint el club amb més títols, així com l'únic capaç de guanyar 5 títols de forma consecutiva. L'equip femení també ha guanyat 11 Copes espanyoles, esdevenint també l'equip amb el rècord de títols.

## Palmarès
### Masculí

* 1 Lliga espanyola: 1997-98

### Femení

* 8 Lligues espanyoles: 2012-13, 2013-14, 2014-15, 2016-17, 2017-18, 2018-19, 2019-20 i 2020-21.
* 11 Copes de la Reina: 2009, 2010, 2012, 2013, 2014, 2015, 2017, 2018, 2019, 2021 i 2023

## Referències

* ↑ «Tu pista de hielo en Majadahonda» (en castellà). [Consulta: 5 abril 2022].
* ↑ «RFEDH - Hockey Hielo». [Consulta: 5 abril 2022].
* ↑ «El SAD Majadahonda logra su octavo título de la Liga Iberdrola» (en castellà), 20-03-2021. [Consulta: 5 abril 2022].
* ↑ «Histórico de títulos» (en castellà). [Consulta: 5 abril 2022].
# Oxydactyla

Oxydactyla és un gènere de granotes de la família Microhylidae que és endèmic de l'illa de Nova Guinea.

## Taxonomia

* Oxydactyla alpestris (Zweifel, 2000).
* Oxydactyla brevicrus (Kampen, 1913).
* Oxydactyla coggeri (Zweifel, 2000).
* Oxydactyla crassa (Zweifel, 1956).
* Oxydactyla stenodactyla (Zweifel, 2000).

## Referències

* IUCN (anglès)
# Parupeneus barberinus

Parupeneus barberinus és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 60 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf d'Aden i Oman fins a Sud-àfrica, les Illes Marqueses, les Tuamotu, sud del Japó, Austràlia i Nova Caledònia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lacepède, B. G. E. 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3: i-lxvi + 1-558, Pls. 1-34.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Pèsols negres

Els pèsols negres són un plat típic del Berguedà. Només es fan a l'alta muntanya. De fet es tracta de pèsols deixats assecar com una altra llegum (cigrons, mongetes…). S'acompanyen amb un tros de cansalada ben rostida. Cal deixar-los en remull la nit abans amb una cullerada d'hidrogencarbonat de sodi per tal que quedin ben tous.
Actualment el 50% de la producció de pèsols negres es concentra al municipi de Gósol. Per donar a conèixer el pèsol negre, l’any 2016 es va organitzar al mateix municipi la primera fira on el pèsol negre va ser protagonista. La seva producció és reduïda, d'entre 5 i 6 tones, conreades en poc més de 6 hectàrees.

## Referències

* ↑ Miralpeix, Assumpta. Aquí hi ha teca!: receptes de cuina catalana amb història. Rosa dels Vents, 2006, p. 53. ISBN 8401387035.
# Nioboesquinita-(Ce)

La nioboesquinita-(Ce) és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de l'esquinita. Rep el seu nom en relació al fet que és l'anàleg mineral amb niobi de l'esquinita-(Ce).

## Característiques

La nioboesquinita-(Ce) és un òxid de fórmula química (Ce,Ca)(Nb,Ti)₂(O,OH)₆. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nioboesquinita-(Ce) pertany a «04.DF: Òxids amb proporció metall:oxigen = 1:2 i similars, amb cations grans (+- mida mitja); dímers i trímers que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: esquinita-(Ce), esquinita-(Nd), esquinita-(Y), nioboesquinita-(Nd), rynersonita, tantalesquinita-(Y), vigezzita, changbaiïta i murataïta-(Y).

## Jaciments

La nioboesquinita-(Ce) va ser descoberta als monts Vishnevye (óblast de Txeliàbinsk, Rússia). També ha estat descrita a Alemanya, el Canadà, Corea del Sud, els Estats Units, Finlàndia, França, la República Txeca i la Xina.

## Referències

* 1 2 «Nioboaeschynite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Ptolemeu (cap de mercenaris)

Ptolemeu (en grec antic Πτολεμαῖος) fou un oficial macedoni que dirigia una força de mercenaris tracis.
L'any 329 aC Ptolemeu amb els seus mercenaris es va unir a Alexandre el Gran que era a Bactriana i va col·laborar en la seva expedició, segons diuen Flavi Arrià i Quint Curci Ruf.

## Referències

* ↑ 5.Ptolemaeus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 565
Viccionari
# Oxycheilinus

Oxycheilinus és un gènere de peixos de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Oxycheilinus arenatus (Valenciennes a Cuvier i Valenciennes, 1840)
* Oxycheilinus bimaculatus (Valenciennes a Cuvier i Valenciennes, 1840)
* Oxycheilinus celebicus (Bleeker, 1853)
* Oxycheilinus digramma (Lacépède, 1801)
* Oxycheilinus digrammus (Lacepède, 1801)
* Oxycheilinus lineatus (Randall, Westneat i Gomon, 2003)
* Oxycheilinus mentalis (Rüppell, 1828)
* Oxycheilinus nigromarginatus (Randall, Westneat i Gomon, 2003)
* Oxycheilinus orientalis (Günther, 1862)
* Oxycheilinus rhodochrous(Günther a Playfair i Günther, 1867)
* Oxycheilinus unifasciatus (Streets, 1877)

## Referències

* 1 2 Westneat, M.W., 2001. Labridae. Wrasses, hogfishes, razorfishes, corises, tuskfishes. p. 3381-3467. In K.E. Carpenter and V. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles. FAO, Roma.
* 1 2 Westneat, M.W., 1993. Phylogenetic relationships of the tribe Cheilinini (Labridae: Perciformes). Bull. Mar. Sci. 52(1):351-394.
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* 1 2 Randall, J. E., M. W. Westneat & M. F. Gomon. 2003. Two new labrid fishes of the genus Oxycheilinus from the South Pacific. Proc. Calif. Acad. Sci. v. 54 (no. 20): 361-370, 1 Pl.
* ↑ Randall, J.E., 1986. Red Sea reef fishes. Londres, Immel Publishing. 192 p.
* ↑ Parenti, P. i J.E. Randall, 2000. An annotated checklist of the species of the labroid fish families Labridae and Scaridae. Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. (68):1-97.
* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Gill, T. N. 1862. Catalogue of the fishes of Lower California in the Smithsonian Institution, collected by Mr. J. Xantus. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 14 (nos. 3-4): 140-151.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Oxybelis fulgidus

Oxibelis fulgidus és una espècie de serp de la família Colubridae. És de costums arbòria, llarga i prima. Habita en Amèrica Central i el nord d'Amèrica del Sud.

## Referències

* ↑ Reptile Database