OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partits polítics de França

Este article mostra una llista dels partits polítics de l'Estat Francés, que tenen representació en els organismes principals del país:

## Principals blocs polítics

| Fonction | Extrema esquerra a esquerra LFI, PCF i altres | Esquerra a centreesquera PS, EE-LV i DVG | Centre LREM, MoDem i DVC | Centredreta a dreta LR, UDI, DVD i Horizons | Dreta a extrema dreta RN, Débout i altres |
| President de la República Francesa /1 | – | – | 1 | – | – |
| Ministres i Secretaris d'Estat /43 | – | 4 | 31 | 3 | – |
| Diputats a l'Assemblea Nacional /577 | 33 | 43 | 348 | 137 | 8 |
| Senadors /348 | 18 | 103 | 28 | 184 | 2 |
| Eurodiputats /79 | 6 | 19 | 23 | 8 | 23 |
| Presidències dels consells regionals /17 | – | 7 | - | 8 | – |
| Consellers regionals /1.880 | 41 | 610 | 54 | 778 | 358 |
| Presidències dels consells departamentals /98 | 1 | 29 | 1 | 66 | – |
| Consellers departamentals /4.108 | 142 | 1.455 | 47 | 2.313 | 59 |
| Alcaldes en municipis de més de 100.000 habitants /42 | 2 | 22 | 1 | 16 | 1 |
| Regidors /181.805 | 1.124 | 19.182 | 8.975 | 26.879 | 546 |

### Assemblea Nacional

| Grups | Grups | Partits | Diputats |
| LFI | La França Insubmisa (La France Insoumise) | LFI, PG, E!, RÉ974, GRS | 17 |
| GDR | Esquerra Democràtica i Republicana (Gauche Démocrate et Républicaine) | PCF, PLR, Péyi-G, Péyi-A, Tavini | 16 |
| SOC | Grup Socialista | PS, MDC, G.s, BPM | 29 |
| LT | Llibertats i Territoris (Libertés et territoires) | PaC, MR, PRG, LC, PP, RES, LEF | 17 |
| LREM | La República En Marxa! (La République en Marche!) | LREM, TdP, MR, AC, PÉ, GUSR, EC | 271 |
| MDDA | Grup Demòcrata | MoDem, LREM, TdP, UDI, AC, LC | 58 |
| AE | Agir ensemble | Agir, LREM, MR, TH | 20 |
| UDI | UDI i independents | UDI, LR | 18 |
| LR | Els Republicans (Les Républicains) | LR, SL | 105 |
| NA | No adscrits | RN, Débout, LS, LP, GÉ, MdP | 24 |

### Senat

| Grups | Grups | Partits | Senadors |
| CRCE | Grup Comunista, Republicà, Ciutadà i Ecologista | PCF, GRS | 15 |
| EST | Grup Ecologista, Solidari i Territori | EELV, G.s, FaC | 12 |
| SER | Grup Socialista i Republicà | PS, MPF, MRC | 65 |
| RDSE | Unió Democràtica i Social Europea | MR, PS, PRG, LR, LFD13, TdP | 15 |
| RDPI | Unió dels Demòcrates, Progressistes i Independents | LREM, Agir, TdP, TH, GR, GUSR, NFG | 23 |
| LIRT | Els Independents - República i Territoris | Agir, UDI, MR | 13 |
| UC | Unió Centrista | UDI, LC, AC, MoDem, MR, TH et CE | 54 |
| LR | Els Republicans | LR, SL CNIP | 148 |
| NA | No adscrits | RN | 8 |

## Referències

* ↑ Comptant els que tenen més de 1000 habitants: https://www.france-politique.fr/elections-municipales-2020.htm
* ↑ «Les groupes politiques» (en francès). Assemblée Nationale. [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ «Liste des sénateurs par groupes politiques - Sénat» (en francès). [Consulta: 6 març 2021].
# Picot del Gila

El picot del Gila (Melanerpes uropygialis) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita deserts amb grans cactus, zones àrides amb arbres, boscos de ribera i ciutats del sud-oest dels Estats Units i nord-oest de Mèxic, cap al sud fins fins a Jalisco i Aguascalientes.

## Referències

* ↑ Picot de Gila al Termcat Rev. 18/11/2012
# Miles Joseph Berkeley

Miles Joseph Berkeley (Biggin Hall, Benefield, Northamptonshire, 1 d'abril de 1803 – 30 de juliol de 1889) va ser un científic i clergue britànic, un dels fundadors de la moderna ciència de la fitopatologia. Berkeley va rebre educació al Rugby School i el Christ's College, Cambridge. Es va ordenar pastor anglicà el 1837. Es va interessar per la botànica de les criptògames (concretament els líquens) i també pels fongs i la patologia de les plantes. En micologia va donar nom a unes 6.000 espècies de fongs en la seva obra Introduction to Cryptogamic Botany, publicada el 1857, i en Gardener's Chronicle a partir de 1854. També va estudiar els mollusca i altres branques de la zoologia, en la seva contribució a Zoological Journal i Magazine of Natural History, entre 1828 i 1836. Va fer recerca en la malaltia de la patata causada per Phytophthora infestans, l'oïdi del raïm a qui va donar el nom de Oidium tuckeri, i altres malalties d'altres conreus. El juny de 1879 va ser escollit membre de la Royal Society i va guanyar la Medalla de la Royal Society el 1863.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Miles Joseph Berkeley a Venn, J. & J. A., Alumni Cantabrigienses, Cambridge University Press, 10 vols, 1922–1958.
* ↑ «Library and Archive Catalogue». Royal Society.

## Bibliografia

* Taylor, George. «Berkeley, Miles Joseph». A: Dictionary of Scientific Biography. 2. New York: Charles Scribner's Sons, 1970, p. 18–19. ISBN 0-684-10114-9.
* Griffith, John William; Henfrey, Arthur; Berkeley, Miles Joseph [et al.].. The Micrographic Dictionary; A Guide to the Examination and Investigation of the Structure and Nature of Microscopic Objects, Illustrated by Fifty-Three Plates and Eight Hundred and Eighteen Woodcuts, Containing Figures of 2680 Objects. Volume II -- Plates. London: John Van Voorst, 1883 [Consulta: 7 abril 2009].
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Microphysogobio yunnanensis

Microphysogobio yunnanensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Mori T. 1934. The fresh water fishes of Jehol. Rep. First Sci. Exped. Manchoukuo, Tokyo Sec. 5 (Zool.) Pt 1. 1-61.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yue, P. 1998 Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
# Obermorschwihr

Obermorschwihr (en alsacià Owermorschwihr) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 358 habitants. Està situat entre els municipis de Hattstatt, Vœgtlinshoffen, Husseren-les-Châteaux, Gueberschwihr, Herrlisheim-près-Colmar, Eguisheim, i Rouffach.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 301 | 330 | 376 | 371 | 354 | 358 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Serge Leiber | |
# Partit Progressista

El Partit Progressista fou una formació política a l'estat espanyol durant el segle xix, que adoptà aquest nom el 1836 com a oposició liberal extremista al règim de la regenta Maria Cristina de Borbó-Dues Sicílies, que després dels fets de la Granja el 12 d'agost del 1836 la va obligar a acceptar un govern liberal radical. Es va disgregar a poc a poc després de l'inici de la Restauració a Espanya el 1874.
Aquesta divisió entre exaltats, veinteañistas o progressistes i moderats, doceañistas, moderats o conservadors, va a caracteritzar el panorama ideològic del segle xix i xx a l'estat espanyol.
Els progressistes van ser partidaris de la milícia nacional, el jurat popular, la sobirania nacional, l'ampliació del sufragi censatari, de la desamortització dels béns del clergat i el laïcisme. Per la seva banda, els moderats s'oposen a això i són partidaris de la sobirania compartida, les bones relacions amb l'Església i la restricció del sufragi censatari.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Partit Progressista
# Llac Nelson

El llac Nelson es un llac de l'Àrea Censal Yukon-Koyukuk, Alaska, als Estats Units. Es troba a la zona de Brooks Range i forma part del Refugi Nacional de Vida Silvestre de Yukon Flats. Aquest llac es troba a 130 metres d'altitud.
El seu nom es deu a William Yanert, que va mostrar el llac en un mapa manuscrit de 1916 de les planes del Yukon.

## Referències

* ↑ «GNIS Detail - Nelson Lake». [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «Nelson Lake» (en anglès). [Consulta: 21 març 2021].
# Picot del Magdalena

El picot del Magdalena (Melanerpes pulcher) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita els boscos de les muntanyes del nord de Colòmbia.
# Rosa Victòria Gras i Perfontan

Rosa Victòria Gras i Perfontan (Vallgorguina, 1933) és una dramaturga, guionista i pedagoga teatral catalana.
Doctorada en filologia catalana, ha estat professora de dicció a l'Institut del Teatre de Barcelona, feina que compagina amb la dramatúrgia. El 1981 va guanyar el primer premi Lisístrata al Festival de Teatre de Sitges amb l'obra El crit dins d'una capsa de cotó i el primer premi Cassandra el 1987 amb La vigília. Entre les seves obres hom destaca La nit de les dues llunes (1990), Balneari celeste (1996) i El contraverí (1998), un recull de cinc peces de teatre històric.
El 1979 va dirigir el programa Lliçons de català, emès per TVE Catalunya, que va rebre el premi Òmnium de Televisió l'any següent.
En la seva vessant de pedagoga, ha publicat el manual manual L'actor i la dicció (1997).

## Referències

* ↑ «Rosa Victòria Gras i Perfontan». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Borràs, Xavier ««Lliçons de català» o allò que la toixarrudesa s'endugué». Mèdia.cat, 26-10-2015.
# Miles (Texas)

Miles és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 850 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Miles tenia 850 habitants, 309 habitatges, i 237 famílies. La densitat de població era de 244,9 habitants/km².
Dels 309 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,4% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 23,3% no eren unitats familiars. En el 22% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.461 $ i la renda mediana per família de 34.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 20.789 $. La renda per capita de la població era de 15.148 $. Aproximadament el 15,2% de les famílies i el 17,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Miles». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Miles». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
Viccionari
# Micropipeta

Una micropipeta és un instrument de mesura de volums de líquids d'entre 1 i 1000 μL emprats en els laboratoris. Els volums majors de líquids es mesuren amb pipetes.
Les micropipetes funcionen a base d'uns pistons que varien la longitud d'una columna d'aire. Aquesta part mecànica està separada del recipient on es diposita el líquid que és una punta d'emprar i tirar, fabricada en polipropilè resistent a la majoria dels líquids, excepte el cloroform i els àcids sulfúric i nítric concentrats.
Per a succionar un determinat volum s'ha d'ajustar un botó que es troba a la part superior de la micropipeta. Una vegada seleccionat el volum, s'ha de pressionar l'èmbol fins al lloc determinat pel volum seleccionat i que ve fixat pel sistema mecànic. Després s'introdueix per la punta dins del líquid que s'ha de succionar i es deixa lliure l'èmbol. Llavors, per a abocar el volum succionat, es pressiona novament l'èmbol. La precisió de la mesura depèn de la inclinació de la pipeta.

## Referències

* ↑ Harris, D.C. Análisis químico cuantitativo. Reverte, 2007. ISBN 9788429172249.
Equipament de laboratori de química :
# Publi Vil·li Tàpul

Publi Vil·li Tàpul (en llatí: Publius Villius Tappulus) va ser un magistrat romà que pertanyia a la gens Víl·lia, una família romana d'origen plebeu.
Va ser edil plebeu l'any 204 aC i pretor el 203 aC, quan va rebre la província de Sicília. L'any 201 aC va ser un dels decemvirs elegits per assignar terres públiques al Sàmnium i a l'Apúlia als soldats que havien servit amb Escipió a l'Àfrica.
L'any 199 aC va ser cònsol amb Luci Corneli Lèntul. Hom li va assignar la direcció de la Segona guerra macedònica contra Filip V de Macedònia, però no va fer operacions d'importància. L'any següent va exercir com a llegat del seu successor Tit Quinti Flaminí i, després de la derrota del rei macedoni l'any 196 aC, va ser un dels deu comissionats nomenats pel senat per determinar, juntament amb Flaminí, les condicions de la pau. Després de concloure la pau amb Filip, Tàpul i un dels seus col·legues van anar com a ambaixadors davant d'Antíoc III el Gran, a l'Àsia l'any 194 aC, i altre cop el 193 aC. El 192 aC va ser un dels ambaixadors romans enviats a Grècia.

## Referències

* ↑ Titus Livi, Ab Urbe Condita, XXXV 13-15.
* ↑ Smith, William (ed.). «Tappulus 2». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Londres: John Murray, 1876, p. 975.
# Parafimosi

La parafimosi, en medicina, fa referència a la impossibilitat del prepuci a cobrir el gland i es desencadena quan es retrau el prepuci i el gland queda atrapat. És important detectar-ho al més aviat possible, ja que pot acabar alterant el flux sanguini i desencadenar gangrena. La parafimosi és més comuna en nens i avis.

## Etiologia

La parafimosi pot tenir diferents causes. Algunes d'elles són la falta d'higiene del prepuci, infeccions constants a causa de mala higiene, traumatisme directe a la zona i incapacitat per tornar a posar el prepuci cobrint el gland.

## Simptomatologia

La simptomatologia de la parafimosi és bastant clara. En primer lloc, i el símptoma més important és la impossibilitat del prepuci de cobrir el gland. A més a més, hi ha altres signes i símptomes que s'hi poden associar com inflamació del gland, alteració en la coloració del gland, dolor al penis i la dita anteriorment.

## Diagnòstic

El diagnòstic es fa mitjançant l'anamnesi i l'exploració física.

## Tractament

El tractament es basa en dos vessants. Primerament, cal comprimir el cap del penis i intentar col·locar el prepuci. Si aquesta tècnica no funciona caldrà fer una intervenció quirúrgica anomenada circumcisió.

## Complicacions

És molt important controlar la parafimosi des del primer moment en el qual es detecta. Si la parafimosi no es detecta i es tracta correctament hi poden haver complicacions. Per exemplificar, lesió al gland, gangrena i pèrdua de la punta del penis.

## Referències

* ↑ «Parafimosi». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 17 juny 2015].
* ↑ «Paraphimosis» (en anglès). Medscape. [Consulta: 17 juny 2015].
* ↑ «Phimosis and Paraphimosis» (en anlgès). Medscape. [Consulta: 17 juny 2015].
* 1 2 «Paraphimosis» (en anglès). MedlinePlus, 10-09-2012. [Consulta: 17 juny 2015].
* ↑ «Fimosi: què hem de fer?». Pediatria de l'Alt Penedès. Blog de salut infantil. [Consulta: 17 juny 2015].
# Llac Ngami

Llac Ngami és un llac endorreic al nord de Botswana, en el desert de Kalahari.

## Situació fins al primer quart del segle XX

Aquest llac ocupa el fons d'una vasta depressió, a la que hi conflueixen una porció de torrents. Fa alguns anys mesurava 60 quilòmetres, de llarg. de ENE. a OSO., per 15 o 16 d'amplada màxima; però avui (primeries del segle XX) no arriba a 50 quilòmetres de llarg i va disminuint a causa de l'assecament dels rius en tota l'Àfrica Austral.
Rep les aigües de l'Okawango, que desguassa en ell per mitjà de diversos braços (Taukhé, Machabe, Home, Boro), que deixen entre si una regió pantanosa, unida per un ramal al pantà de Cho-bee o rius Kwando i, en conseqüència, al Zambeze.
Del Ngami es forma el riu Zuga o Botletle, el qual es perd en la regió de l'antic Imperi de Khamas, però a voltes té corrent inversa vers el Ngami. Aquest es troba a 950 m. d'altitud i malgrat que ja es coneixia la seva existència pels indígenes, no fou descoberta fins a l'1 d'agost de 1849, en què el visità el doctor David Livingstone.
Segons la direcció del vent, està subjecte a una espècie de marees.

## Situació a finals del segle XX

Segons la geografia moderna sembla la resta d'un gran mar interior o d'una sèrie de llacs. Continua el procés d'assecament. El riu Okawango o Tiogo, que abans desembocava en ell, avui es perd en multitud de canals, un dels quals, el Tamalekane, va al canal de Botletle i d'aquí, en èpoques d'avinguda, al pantà de Makkari-Kari Pan.
El riu Cho-bee, tributari del Zambeze, i tal vegada el mateix Zambeze, també anaven a parar al Ngami. quan aquest cobria una superfície de 130.000 quilòmetres. A 32 quilòmetres al nord del Ngami hi ha la població de Tsau, abandonada pels indígenes.

## Referències

* Tom nº. 38, pàg. 493 de l'Enciclopèdia ESPASA (ISBN 84-239-4538-3)
* Apèndix nº. 7, pàg, 1039 de l'Enciclopèdia ESPASA (ISBN 84-239-4577-4)
# Poinciana

Poinciana és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 13.647 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Poinciana tenia 13.647 habitants, 4.153 habitatges, i 3.563 famílies. La densitat de població era de 150,1 habitants/km².
Dels 4.153 habitatges en un 50,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,5% hi vivien parelles casades, en un 15,4% dones solteres, i en un 14,2% no eren unitats familiars. En el 10,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,49.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,1% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 8,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.172 $ i la renda mediana per família de 37.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.860 $ mentre que les dones 20.934 $. La renda per capita de la població era de 12.590 $. Entorn del 12% de les famílies i el 12,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Poinciana». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Poinciana». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rouy

«Rouy» té aquests significats:
* Rouy (Nièvre), municipi francès al departament del Nièvre
* Rouy-le-Grand, municipi francès al departament del Somme
* Rouy-le-Petit, municipi francès al departament del Somme
* Amigny-Rouy, municipi francès al departament de l'Aisne
* Georges Rouy (1851–1924), botànic francès
# Miles City

Miles City és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 8.487 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Miles City tenia 8.487 habitants, 3.528 habitatges, i 2.194 famílies. La densitat de població era de 1.002,1 habitants per km².
Dels 3.528 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,7% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.847 $ i la renda mediana per família de 41.190 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.123 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 16.449 $. Aproximadament el 9,4% de les famílies i el 14,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Miles City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Miles City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Monument a Anselm Clavé

* Aquest article tracta sobre el monument a Sabadell. Vegeu-ne altres significats a «Monument a Josep Anselm Clavé (desambiguació)».
El Monument a Anselm Clavé és una obra inscrita al munumentalisme academicista de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Monument col·locat al mig d'una plaça. La base, de planta triangular, és de pedra rústica, on al damunt s'hi aixeca el cos, de pedra calcària rosada de Polanco, amb representacions de figures de coristes i orfeonistes, convergint en una dona del poble que aixeca el seu fill en homenatge. Sobre aquest grup hi ha situada una figura femenina de cànon mediterrani.

## Història

Monument dedicat a Josep Anselm Clavé (1824-1916), músic barceloní que ideà els conjunts vocals o cors integrats per a grups de treballadors amb una idea al mateix temps artística i social.
L'escultura mostrà la influència de Manolo Hugué, estructura massissa, de gust arcaic, que busca la intensitat expressiva però amb una voluntat d'estalviar recursos. El projecte de la plaça, on es col·locà el monument, és obra de l'arquitecte Vila Juanico.

## Referències

* 1 2 3 «Monument a Anselm Clavé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Monument a Anselm Clavé Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament