OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Turó d'en Peixau

El turó d'en Peixau o puig Melitó, és una petita muntanya del terme municipal de Badalona, actualment totalment urbanitzada, on es troba el barri de Sant Crist de Can Cabanyes.
El nom del turó apareix al plànol de Badalona de 1878 de mossèn Jaume Solà i Seriol. L'origen del nom procedeix d'un antic casal avui enderrocat, la torre de Can Peixau, antigament propietat dels barons de Maldà, també amos de bona part de les terres del turó. També és habitual trobar el nom de puig Melitó, un nom de persona que podria fer referència a algun antic propietari. Més rarament també està documentada la forma turó d'en Cabanyes.
Forma part de la carena de turons de la serra d'en Mena o de Sistrells, antic veïnat al qual pertanyia el turó. Actualment es troba totalment urbanitzat, sent el barri de Sant Crist de Can Cabanyes el que abasta tota la seva superfície. El turó es formà de l'erosió de la terra provocada per la riera de Sant Joan, al vessant sud, i el torrent de la Batllòria, afluent de la mateix, al vessant nord. Té una alçada d'uns 60,7 m, situant-se el seu cim actualment aproximadament a la confluència dels carrers de Felip II i de Chopin, si bé antigament havia tingut dos cims diferents. Pel que fa als pendents, són més suaus a la banda de la Batllòria, i més pronunciats a la banda de la riera. Segons Josep M. Cuyàs, la formació geològica data del miocè continental, i està compost de pissarra, granit i quars, tot i que les rierades van fer que, de vegades, s'hi acumulés la sedimentació de serres veïnes, provocant la presència d'elements paleozoics, fruit del drenatge del sòcol granític, visible a les zones de l'antiga Bòbila d'en Duran —avui al carrer de la Batllòria— i del carrer de Montserrat. No hi ha dades sobre la seva antiga vegetació, en tot cas l'aprofitament de terres de les masies dels voltants, Can Cabanyes, Can Lloreda i Can Bofí Vell, amb àmplies zones de conreu, van modificar el paisatge envers l'agricultura fins a inicis de segle XX; eren especialment abundants els conreus de vinya, però també hi havia garrofers, oliveres i arbres fruiters.
La urbanització del turó s'inicià a la banda sud vers 1915, amb la construcció de les primeres cases, si bé en aquest sector la urbanització va ser més potent a partir dels anys vint. La part més tardana on s'hi edificà fou la nord, al vessant de la Batllòria, que va ser als anys seixanta i setanta.

## Referències

* ↑ «Les muntanyes de Badalona tenen nom propi». Revista de Badalona, 16-04-2021 [Consulta: 27 abril 2021].
* ↑ Palacio i Serra, 2018, p. 15.
* ↑ Palacio i Serra, 2018, p. 17.
* ↑ Palacio i Serra, 2018, p. 11-12.
* ↑ Palacio i Serra, 2018, p. 23.
* ↑ Palacio i Serra, 2018, p. 127.

## Bibliografia

* Palacio i Serra, Francesc. Sant Crist de Can Cabanyes, història d'un barri. Badalona: Associació de Veïns de Sant Crist de Can Cabanyes, 2018.
# Bipolar (grup)

* Per a altres significats, vegeu «Bipolar».
Bipolar és un grup de pop-rock amb influències electròniques de quatre músics establert a Sant Feliu de Guíxols.
Van debutar el 2012 amb un primer disc en castellà No es el final. El grup va renéixer el 2016 amb el primer disc en català Fènix «un treball fresc, elèctric i encisador, que aconsegueix un equilibri vertiginós entre sensibilitat i força», amb que haurien revolucionat el panorama pop-rock català segons el Diari de Girona.
La cançó «Junts som invencibles» de l'àlbum Benvinguts (2018) va ser un èxit que el novembre del mateix any, va atènyer la desena posició en la llista de cançons en català més radiades d'Enderrock.

## Obres

* No es el final (2012)
* Fènix (2016) (Música Global)
* Benvinguts (2018) (Música Global)

## Referències

* ↑ García, Paula. «Bipolar ho 'deixa tot' a Reus». Reus Digital, 15-01-2017. [Consulta: 25 gener 2019].
* 1 2 Castillón, Xavier «Benvinguts al món de Bipolar». El Punt Avui, 25-01-2019, pàg. 37.
* ↑ Martí, Albert «Bipolar. Tot a les seves mans». La Tornada, 51, 22-28 novembre 2016.
* ↑ «Bipolar Fènix». Enderrock, 04-11-2016.
* ↑ «Els 40 Summer Live aterra a La Santa». Diari de Girona, 03-08-2018.
* ↑ «Bipolar, el grup emergent en la música catalana». Actualitat Hit 103, 08-11-2018. Arxivat de l'original el 26 de gener 2019. [Consulta: 25 gener 2019].
* ↑ «Quines són les cançons catalanes més radiades del novembre?». Enderrock, 03-12-2018.
# Stratos Apostolakis

Efstràtios «Stratos» Apostolakis (grec: Στράτος Αποστολάκης) (17 de maig de 1964) és un exfutbolista grec de la dècada de 1990.
Fou 96 cops internacional amb la selecció grega.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de l'Olympiakos FC i el Panathinaikos FC.

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Efstratos Apostolakis - International Appearances». RSSSF, 25-09-2004.
* ↑ Stratos Apostolakis a National-Football-Teams.com (anglès)
# Wergeland (cràter)

Wergeland és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 42 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor noruec Henrik Wergeland (1808-1845), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Wergeland». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 12 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Aeroport d'Inezgane

L'aeroport d'Inezgane o aeroport d'Agadir Inezgane (àrab: مطار أكادير إنزكان, maṭār Agādīr Inzgān) (codi OACI: GMAA) és un aeroport a Agadir, la capital de la regió de Souss-Massa al Marroc. L'aeroport és situat a aproximadament 14 km (9 mi) al nord-oest de l'aeroport d'Agadir-Al Massira.

## Instal·lacions

L'aeroport resideix en una elevació de 89 peus (27 m) per sobre del nivell mitjà del mar. Té una pista d'aterratge designat 10/28 amb una superfície d'asfalt de 2,910 per 45 metres (9,547 × 148 ft).

## Incidents

El 3 d'agost de 1975 un Boeing 707 de Alia Royal Jordanian Airlines va colpejar un pic de la muntanya quan s'aproximava a l'aeroport d'Agadir. Tots els 188 passatgers i la tripulació van morir. És el pitjor de tots els incidentsva que implicava un 707.

## Segona Guerra Mundial

Durant la Segona Guerra Mundial, l'aeroport va ser utilitzat pel comando de transport aeri de les Forces Aèries de l'Exèrcit dels Estats Units com a centre de càrrega, trànsit d'aeronaus i personal del Nord Àfrica El Caire-Dakar. Funcionava com una parada de camí a l'aeroport de Marràqueix o l'aeroport de Dakhla, vora Villa Cisneros a l'Àfrica francesa del Nord. A més, es va fer una connexió aèria a l'aeroport d'Atar per a vols de càrrega i de personal.

## Referències

Aquest article incorpora;material de domini públic de llocs web o documents de the Air Force Historical Research Agency.
* 1 2 3 Airport information for GMAA Arxivat 2011-08-06 a Wayback Machine. from DAFIF (effective octubre 2006)
* ↑ Informació de l'Aeroport d'Inezgane a Great Circle Mapper. Font: DAFIF (vàlid a octubre de 2006).
* ↑ «Annotated map showing distance and heading from Al Massira Airport to Inezgane Airport». WikiMapia. [Consulta: 13 març 2010].
* ↑ «Entrada de l'accident a l'Aviation Safety Network». Arxivat de l'original el 2013-11-20. [Consulta: 16 agost 2016].
* ↑ File:Atcroutes-1sep1945.jpg

## Enllaços externs

* Temps actual per a GMAA a NOAA/NWS
# Valdenuño Fernández

Valdenuño Fernández és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 143 | 135 | 165 | 209 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Segur (Avairon)

Segur (occità) o Ségur (francès) és un municipi francès, al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 761 | 896 | 803 | 738 | 662 | 623 | 595 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Hubert Capoulade | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Beríev Be-12

El Beríev Be-12 Txaika (en rus: Бериев Бе-12 Чайка. Designació OTAN: Mail) és un avió amfibi turbohèlice soviètic dissenyat al principi dels anys 1960 per la corporació i fabricant soviètica Beríev. Fet per a exercir el càrrec de destructor de submarins i de patrulla marítima, no obstant això, hi ha de versions amb les adaptacions necessàries per a ésser avions d'extinció d'incendis.

## Disseny i desenvolupament

El Beríev Ve-12 fou el predecessor del similar avió Beríev Ve-6 al qual substituí. Les tasques emprades amb el Beríev Be-6 eren, principalment, guerra anti-submarina i de patrulla marítima. I, no obstant què, el Beríev Be-12 fou dissenyat a partir de l'aeronau que es preveia que aquest substituiría, només va heredar del Beríev Be-6 el disseny de les ales i de l'estabilitzador vertical. El Be-12 s'equipava amb motors turbopropulsors d'hèlice, que asseguraven una major velocitat i radi operatiu en comparació al Be-6. El Be-12 emprava també, un tren d'aterratge retràctil, la qual cosa li permetia aterrar en pistes d'aterratge normals, a més a més de també poder aterrar a la superfície aquàtica.
El Beríev Be-12 va realitzar el seu primer vol el dia 18 d'octubre de l'any 1966, des l'aeròdrom de la ciutat de Taganrog, mostrant-se al públic a la celebració del Dia Rus de l'Aviació, a l'aeròdrom de Túixino.

## Operadors

Rússia
* Aviació Naval Russa - Rebé els seus de la Unió Soviètica. Es mantenen un total de 9 d'aquestes aeronaus en servei dins la Flota del mar Negre.
Unió Soviètica
* Aviació Naval Soviètica - Rere la seva desintegració, la Unió Soviètica entregà les seves aeronaus a Rússia i Ucraïna
Egipte
* Força Aèria Egípcia - La Força Aèria Egípcia operà entre 2 i 3 Be-12 al voltant dels anys 70, pilotats per personal soviètic, que realitzaven un seguiment a la 6a Flota Armada dels Estats Units d'Amèrica al Mar Mediterrani.
Ucraïna
* Aviació Naval Ucraïna - Rebé els seus avions de la dissolta Unió Soviètica
Vietnam
* Força Aèria Vietnamita - 4 d'aquestes aeronaus exportadas a Vietnam l'any 1981

## Especifiacions
### Característiques generals

* Tripulació: 4.
* Longitud: 30 metres.
* Envergadura: 29,8 metres.
* Altura: 7,9 metres.
* Superfície alar: 99 metres
* Pes al buit: 24.000 Kgs
* Planta motriu: 2×Turbohèlice Ivchenko Progress AI-20D.
* Potència: 3 864 kW (5 327 HP; 5 254 CV) cadascun.

## Referències

* ↑ «Aeroflight - Beriev Be-12 'Mail'». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 2 desembre 2015].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.Andreas Parsch y Aleksey V. Martynov. «» (en anglès). Designation-Systems.net, 2008.
* 1 2 Jane's All The World's Aircraft, 1975–1976, p. 488–489. ISBN 0354005219.
* ↑ RIA Novosti news agency - Russian Navy to receive 4 new amphibious planes by 2013
* ↑ Air International Magazine, August 1995, p. 88; example photo, p. 83.
# Bois-Guillaume-Bihorel

Bois-Guillaume-Bihorel és un antic municipi francès, situat al departament del Sena Marítim, a la regió de l'Alta Normandia. Va existir de 2012 a 2014.
L'1 de gener de 2012, es crea aquest municipi nou per la fusió de Bois-Guillaume i Bihorel, que es converteixen en municipis delegats. La seu administrativa era Bois-Guillaume. Va desaparèixer l'1 de gener de 2014.
# Sidi Mansour (Marroc)

Sidi Mansour (en àrab سيدي منصور, Sīdī Manṣūr; en amazic ⵙⵉⴷⵉ ⵎⵏⵚⵓⵕ) és una comuna rural de la província de Rehamna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.488 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tania Font

Tania Font (Palamós, 6 de juliol de 1978) és una artista catalana.
Va entrar en contacte amb l'art al Cercle Artístic de Palamós, on comença a treballar el dibuix com alumna d'Eduard de Cabrera. Va ser alumna del paisatgista Isidre Vilaseca. Va fer la seva primera exposició col·lectiva a la Galeria Patrick Domken de Cadaqués. Ha sigut resident de la fàbrica de creació Nau Bostik de Barcelona, i viu i treballa a Arenys de Mar en col·laboració amb el director i escenògraf Lluís Danés i la productora Santa Mandra. Ha col·laborat en l'exposició monogràfica de Josep Clarà al Museu Can Mario de la Fundació Vila Casas de 2020, on va presentar presenta Mecànica interna, una proposta sobre els sentiments i els processos als quals s'enfronta com a dona en la societat contemporània.

## Referències

* ↑ «Tania Font». Fundació Vila Casas, 01-08-2020. [Consulta: agost 2020].
* ↑ «El cosmos de Josep Clarà torna a brillar a Can Mario», 02-08-2020. [Consulta: 11 agost 2020].
* ↑ «Tania Font». Nau Bostik, 2020. Arxivat de l'original el 2021-07-26. [Consulta: agost 2020].
# Weser Flugzeugbau

Weser Flugzeugbau GmbH, coneguda com a Weserflug, va ser una empresa de fabricació d'aeronaus alemanya.

## Història

L'empresa va ser fundada l'any 1934 com a subsidiaria de la companyia constructora de vaixells i maquinària Deutsche Schiff- und Maschinenbau AG (DESCHIMAG). Va començar producció aquell mateix any a Berlín Tempelhof, i a Bremen.
El 1935, Adolf Rohrbach esdevenia director tècnic d'una nova fàbrica de Weserflug a Lemwerder, prop de Bremen. Rohrbach va estar treballant en idees per construir un avió VTOL (Vertical TakeOff and Landing) des de 1933, i ara les podia desenvolupar. El 1938 va desenvolupar un avió VTOL designat com P1003/1 que tenia hèlices de 4 metres de diàmetre que podien canviar la seva posició entre horitzontal i vertical, i podia volar fins a 650 km/h. El Boeing V-22 Osprey de 1989 utilitzava bàsicament el mateix concepte que requereix un encaix molt complex per modificar la inclinació de les ales sense canviar la potència a les hèlices.

### Segona Guerra Mundial

Durant Segona Guerra Mundial Weserflug va tenir una altra fàbrica a Liegnitz on construïa els bombarders Ju 188 i Ju 388, un dels quals es pot veure al National Air and Space Museum a Washington DC. Potser preveient el final de la guerra, l'administració de Weserflug es va traslladar el 1944 de Berlín a Hoykenkamp, 15 km a l'oest de Bremen i es va quedar amb els edificis on havia estat la fàbrica d'helicòpters Focke-Achgelis.
En el període entre 1940 i 1945, Weserflug va construir 5.215 Junkers Ju 87 Stuka a la planta de Tempelhof on també es construïen caces Fw 190. Weserflug també va utilitzar la mà d'obra forçada amb més de la meitat de la seva plantilla. El model Junkers Ju 86 es va construir a la fàbrica de Lemwerder.

### Després de la guerra

Al final de la guerra, tota la producció d'aeronaus amb motor alemanya va quedar aturada entre 1945 i 1955. El 1948 es va designar com a administrador Horst Janson perquè es fes càrrec dels actius de Weser AG, a qui Weserflug va pertànyer.
L'any 1961, Weserflug es va unir amb Focke-Wulf i Hamburger Flugzeugbau per formar Entwicklungsring Nord (ERNO) per desenvolupar coets. Focke-Wulf i Weserflug es van fusionar formalment el 1964, esdevenint Vereinigte Flugtechnische Werke (VFW) i Janson es va retirar del seu càrrec a Weser AG el 1969.

## Aeronaus

* Weserflug We 271
* Weserflug WP 1003

## Referències

* ↑ F.-Herbert Wenz: Flughafen Tempelhof. Chronik des Berliner Werkes der "Weser" Flugzeugbau GmbH Bremen. Bau der Kriegsflugzeuge Ju 87-Stuka und Fw 190 1939-1945. Lemwerder (Stedinger Verlag) 2000.

## Enllaços externs

* Luft '46
# Agulla (hidrologia)

Una agulla és un canal hidràulic de drenatge o d'irrigació, segons la denominació generalitzada a la comarca del Rosselló, sobretot a les seves comarques planes: la Plana del Rosselló, el Riberal de la Tet i la Salanca. La major part dels cursos d'aigua artificials d'aquestes zones reben aquesta denominació, que en alguns casos es pot alternar amb les de rec, sobretot al Riberal, o altres denominacions locals.
Cadascun dels tres grans rius rossellonesos, el Tec, la Tet i l'Aglí, a més d'altres com el Reart i els estanys del Rosselló (de Salses i de Sant Nazari) reben l'afluència de les agulles que drenen les terres planes al·luvials de les seves conques; algunes agulles serveixen també per al reg de les zones d'horta properes al riu. Algunes de les agulles desemboquen directament a la mar Mediterrània.

## Agulles esmentades a l'Atles toponímic de Catalunya Nord

* Alenyà (Conca del Reart i de l'Estany de Sant Nazari)
** Agulla de la Colomina de Bearn
** Agulla de la Mar, o Agulla Cabdal d'Alenyà
** Agulla del Canonge
** Agulla de les Set
** Agulla de les Vuit
** Agulla del Mas Blan
** Agulla del Reart Petit
** Agulla dels Cotius
** Agulla de Negabous
* Argelers de la Marenda (Conca del Tec i de la mar Mediterrània)
** L'Agulla
** Agulla Cabdal
** Agulla Cabdal de Palau, abans Ribera de Santa Coloma
** Agulla de la Devesa
** Agulla de la Font d'en Caldava (també d'irrigació)
** Agulla de la Joncarola
** Agulla de les Nogueres
** Agulla del Gorg de na Craps
** Agulla del Marrasquer
** Agulla del Mas de Santa Coloma
** Agulla del Mas Tastú
** Agulla d'en Salleres
* Bages de Rosselló (Conca del Tet)
** Agulla de la Mar
** Agulla dels Carnassos
** Agulla Vella de la Mar
* Baixàs (Conca de l'Aglí)
** Agulla de les Ribes del Carner (de fet, un torrent)
* Banyuls dels Aspres (Conca del Tet)
** Agulla de l'Alzina
** Agulla de Ventafarines
* Baó (Conca de la Tet)
** Agulla de Blanes
** Agulla de la Devesa
** Agulla de la Llisereta d'en Bosquet, o de la Rescloseta
** Agulla de la Llisereta Nalta, o de la Petita Rescloseta
** Agulla de la Magdalena (nom antic)
** Agulla de la Plaça
** Agulla de la Ruta
** Agulla de la Sang
** Agulla del Camp dels Clots
** Agulla del Canyer (nom antic)
** Agulla del Cementiri
** Agulla de les Eres
** Agulla del Mas Saisset, o de la Ribereta
** Agulla del Pla
** Agulla dels Closals
** Agulla de l'Ull d'en Saisset
** Agulla o Rec del Viver (o, simplement, el Viver)
** Agulla del Pas del Veguer

## Referències

* ↑ Becat, Joan. Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). 1243-2032.
* ↑ Becat, Joan. Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). 1243-2032.
Viccionari
# Ulva (Sakhalín)

Ulva (en rus: Ульва) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a Rússia, el 2013 tenia una població de 0 habitants. Pertany al districte municipal de Tímovskoie.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19.
# Bes (desambiguació)

«Bes» té aquests significats:
* Bes, sinònim de petó
* Bes, sinònim de bedoll
* Bes, déu nan de la mitologia egípcia
* Bes (moneda), moneda de l'antiga Roma
Viccionari
# Bois-Colombes

Bois-Colombes és un municipi francès, situat al departament dels Alts del Sena i a la regió de l'Illa de França. L'any 2005 tenia 27.300 habitants.
Forma part del cantó de Colombes-2 i del districte de Nanterre. I des del 2016, de la divisió Boucle Nord de Seine de la Metròpolis del Gran París.
Situada al nord-oest de París, és una àrea industrial i residencial, desenvolupada com a estació suburbana en la línia París-Argenteuil.
# Sidi Mohammed Ben Rahal

Sidi Mohammed Ben Rahal (àrab سيدي محمد بن رحال) és una comuna rural de la província de Settat de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.410 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tania Ghirshman

Tania Ghirshman (1900–1984), el nom de naixement de la qual era Antoinette Levienne, va ser una arqueòloga i restauradora francesa. Encara que primer va ser dentista, es va dedicar a l'arqueologia després del seu matrimoni amb Roman Ghirshman, amb qui va dirigir nombroses excavacions a l'Iran i l'Afganistan, la més important d'elles, l'efectuada a l'antiga ciutat de Susa. Va adaptar les seues habilitats en odontologia a la restauració, i va proporcionar il·lustracions i reproduccions per a les publicacions del seu marit. Les seues memòries, Archéologue malgré moi, van ser guardonades amb un premi Broquette-Gonin en literatura per l'Acadèmia Francesa el 1971.

## Referències

* ↑ «Ghirshman, Tania». Breaking Ground: Women in Old World Archaeology. Brown University.
* ↑ Ghirshman, Tania. Archéologue malgré moi: vie quotidienne d'une mission archéologique en Iran. Neuchâtel: A la Baconnière, 1970.
* ↑ «Prix Broquette-Gonin». Académie française. [Consulta: 27 febrer 2017].
# West Richland

West Richland és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 8.385 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Richland tenia 8.385 habitants, 2.937 habitatges, i 2.305 famílies. La densitat de població era de 149,1 habitants per km².
Dels 2.937 habitatges en un 45,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,9% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 21,5% no eren unitats familiars. En el 17,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,85 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,7% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 33,3% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 6,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 57.750 $ i la renda mediana per família de 61.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.785 $ mentre que les dones 29.595 $. La renda per capita de la població era de 22.499 $. Aproximadament el 3,9% de les famílies i el 4,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Richland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Richland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].