OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1095 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1095 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 28 de gener de 1997. Després de recordar anteriors resolucions sobre Israel i el Líban incloses les resolucions 501 (1982), 508 (1982), 509 (1982) i 520 (1982), així com estudiar l'informe del Secretari General Boutros Boutros-Ghali sobre la Força Provisional de les Nacions Unides al Líban (UNIFIL) aprovada en la Resolució 426 (1978), el Consell va decidir prorrogar el mandat de la UNIFIL per un període de sis mesos fins al 31 de juliol de 1997.
El Consell llavors va reemfatitzar el mandat de la Força i va demanar al secretari general que mantingués negociacions amb el govern del Líban i altres parts implicades en l'aplicació de les resolucions 425 (1978) i 426 (1978) i que informés al respecte.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mission in Lebanon until 31 July, condemns acts of violence committed against interim force». United Nations, 28-01-1997.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Guerra del Líban de 1982
* Conflicte Israel-Líban

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Torrent del Sot del Calbó

El torrent del Sot del Calbó és un torrent del terme municipal de Granera, al Moianès.
Està situat a prop de l'extrem oriental del terme, just a llevant de la carena que acull les masies del Calbó i el Carner. Es forma al sud-est del Carner, just al sud-oest del Cau del Notari, per la unió dels torrents de les Gavinetes i de les Sorreres, des d'on s'adreça cap al nord de forma paral·lela a ponent del termenal entre Granera i Castellterçol, a llevant de les masies del Calbó i el Carner. Deixa a l'esquerra l'Horta del Carner, i travessa de sud a nord el Sot del Calbó, que li dona nom. Just passat el Sot del Calbó s'aboca en el torrent de la Cua de la Guilla.

## Enllaços externs

* El Torrent del Sot del Calbó en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Rogers (Minnesota)

Rogers és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2008 tenia 7.536 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rogers tenia 3.588 habitants, 1.195 habitatges, i 982 famílies. La densitat de població era de 276 habitants per km².
Dels 1.195 habitatges en un 52,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 77,2% hi vivien parelles casades, en un 3,2% dones solteres, i en un 17,8% no eren unitats familiars. En el 13,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,98 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,8% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 44,5% entre 25 i 44, un 11,9% de 45 a 60 i un 5,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 73.143$ i la renda mediana per família de 76.984$. Els homes tenien una renda mediana de 46.496$ mentre que les dones 35.869$. La renda per capita de la població era de 25.845$. Entorn del 0,4% de les famílies i l'1,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rogers». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rogers». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Pericoma pseudoalbipes

Pericoma pseudoalbipes és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Austràlia: Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Checklist to the Australian species (anglès)
* ↑ Duckhouse, D. A., 1965. Psychodidae (Diptera, Nematocera) of Southern Australia, subfamilies Bruchomyiinae and Trichomyiinae. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 117: 329-343.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Set i mig

El set i mig és un joc de cartes molt senzill que es juga amb la baralla espanyola, traient els 8 i els 9. Es tracta d'aconseguir acostar-se al 7 i 1/2, sense sobrepassar-lo.

## Regles de joc

Els valors de les cartes són:
* de l'1 al 7, el seu valor.
* la sota, el cavall i el rei valen 1/2.
S'anomena banca la persona encarregada de repartir les cartes; aquesta persona haurà de competir amb els altres jugadors al final. Seguint l'ordre de les agulles del rellotge, la banca va donant una carta a cada jugador; cada jugador només podrà amagar-ne una, la resta estarà cap amunt. Sempre que vulgui es podrà plantar i passar el torn. Si en demanar cartes supera el 7 i 1/2, queda eliminat. Si un dels jugadors fa el 7 i 1/2 passa a ser la banca i s'emporta el doble del que ha apostat, si aquesta no aconsegueix fer el mateix.
Exemple de joc de dues persones;
* Els jugadors fan l'aposta mínima d'entrada.
* La banca situa davant del jugador una carta cap per avall.
* El jugador mira la carta i tria si es planta o si vol seguir amb una de nova. Si vol pujar l'aposta, ho ha de fer abans de veure la nova carta.
* Si seguís, el jugador hauria de triar quina carta quedaria cap per avall (la que li dona la banca o la que li havia donat al principi).
* Seguit del lliurament d'aquesta carta, el jugador torna a triar si es planta o segueix.
* Ara és el torn de la banca. La banca mira la carta que tenia sobre la taula i tria si es planta o segueix. Se seguiria a partir d'aquí el mateix procés que el jugador. L'únic que canviaria seria qui li donava la carta.

## Referències

* ↑ «set i mig | enciclopedia.cat». [Consulta: 19 març 2023].
* ↑ Assens, Montse; Assens, Pinyeres. 100 jocs per fer a casa amb els teus fills. Valls: Cossetània Edicions, 2019, p. 129-131. ISBN 978-84-9034-842-0.
* ↑ Rodríguez Borrego, Juan José «Els jocs d’atzar ¿qüestió de sort o de matemàtiques?: una manera atractiva d’explicar la probabilitat a l’educació secundària». Treballs acadèmics. Màsters Oficials, 27-06-2013.
# Olmi-Cappella

Olmi-Cappella (en cors Olmi è Cappella ) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 143 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 263 | 234 | 222 | 202 | 147 | 143 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Frédéric Mariani | | |
# Voices of the City

Voices of the City és una pel·lícula muda de la Goldwyn Pictures dirigida per Wallace Worsley i protagonitzada per Leatrice Joy i Lon Chaney. Es va estrenar el desembre de 1921 amb el títol “The Night Rose” però en ser prohibida per la censura a l'estat de Nova York degut al caràcter immoral del personatge de Chaney, Goldwyn la va fer reeditar eliminant part de les escenes de l’actor i canviant-li el nom d’O’Rourke per Duke McGee. Es va reestrenar l’any següent amb el títol de “Voices of the City”. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Jimmy porta la seva xicota Geòrgia Rodman a un cafè de San Francisco propietat d’O'Rourke, un polític corrupte de qui Jimmy creu ser amic. Allà són testimonis de la mort d'un policia per part d'una banda que lidera O'Rourke. Com que l’assassí just abans havia parlat amb Geòrgia, la parella és detinguda per interrogar-los. Com a resultat, Georgia és expulsada de casa seva i O'Rourke cedeix a la parella una habitació del seu hotel on no els molestarà la policia.
El fiscal adjunt Steven Graham vincula la parella desapareguda amb les activitats d'O'Rourke i recull proves contra ell. O'Rourke planeja subornar Graham i ordena a un dels seus homes que dispari a Jimmy la nit del ball anual. Sally, l'ex-amant d'O'Rourke, assabentada del pla, es gira en contra d'ell i informa Geòrgia. Trobant Jimmy ferit, Georgia busca venjança a la festa, però Sally se li avança i dispara a O'Rourke. Georgia es reconcilia amb la seva família i es retroba amb Jimmy, mentre que Graham s’enamora de la seva germana Mary.

## Repartiment

* Lon Chaney (O'Rourke / Duke McGee)
* Leatrice Joy (Georgia Rodman)
* Cullen Landis (Jimmy)
* John Bowers (Graham)
* Betty Schade (Sally)
* Mary Warren (Mary Rodman)
* Edythe Chapman (Mrs. Rodman)
* Richard Tucker (Clancy)
* Maurice Bennett (Pierson)
* Milton Ross (Courey)
* John Cossar (Garrison)

## Referències

* ↑ «Voices of the City» (en anglès). Internet Movie Database - IMDb. [Consulta: 17 novembre 2021].
* ↑ Blake, Michael F. A Thousand Faces: Lon Chaney's Unique Artistry in Motion Pictures (en anglès). Vestal Press, 1997, p. 68. ISBN 978-1-4617-3076-7.
* ↑ Lewis, Jon; Smoodin, Eric. Looking Past the Screen: Case Studies in American Film History and Method (en anglès). Duke University Press, 2007-10-22, p. 148. ISBN 978-0-8223-9013-8.
* ↑ «Voces of the CIty» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List, 27-04-2006. [Consulta: 17 novembre 2021].

## Enllaços externs

* The Night Rose al catàleg de l'American Film Institute
# Resolució 1097 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1097 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 18 de febrer de 1997. Després d'expressar la seva preocupació per la situació a la regió dels Grans Llacs d'Àfrica i per la seguretat dels refugiats i persones desplaçades, el Consell va recolzar un pla de pau de cinc punts per abordar la situació a l'est del Zaire.
El Consell de Seguretat va subratllar l'obligació de tots els països de la regió de respectar el dret internacional humanitari i la necessitat que els països respectin la sobirania i la integritat territorial de cadascun i s'abstinguin d'interferir en els assumptes interns dels altres.
El pla de pau de cinc punts per al Zaire oriental, tal com es va expressar en una carta del secretari general Kofi Annan, es va aprovar de la manera següent:
* El cessament immediat de les hostilitats;
* La retirada de mercenaris i altres forces estrangeres;
* El respecte per la sobirania i la integritat territorial del Zaire i els altres estats de la regió;
* La protecció i seguretat de tots els refugiats i persones desplaçades, inclòs l'accés a l'ajuda humanitària;
* La solució del conflicte a través del diàleg polític i la convocació d'una conferència internacional sobre pau i seguretat a la regió dels Grans Llacs.
Finalment, es va instar a tots els governs i parts interessades a cooperar amb el Representant Especial conjunt de les Nacions Unides/Organització de la Unitat Africana per a la regió dels Grans Llacs, Mohamed Sahnoun, per aconseguir la pau a la regió.

## Referències

* ↑ «Security Council endorses peace plan for Great Lakes region proposed by UN/OAU Special Representative». United Nations, 18-02-1997.
* ↑ Wallensteen, Peter; Bercovitch, Jacob. Preventing violent conflicts: past record and future challenges. Dept. of Peace and Conflict Research, Uppsala University, 1998, p. 146. ISBN 978-91-506-1309-4.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Guerra Civil de Burundi
* Genocidi de Ruanda

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Roaming Shores

Roaming Shores és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.239 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Roaming Shores tenia 1.239 habitants, 486 habitatges, i 386 famílies. La densitat de població era de 230 habitants/km².
Dels 486 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,4% hi vivien parelles casades, en un 5,8% dones solteres, i en un 20,4% no eren unitats familiars. En el 16,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 28,7% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 112,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 57.431 $ i la renda mediana per família de 64.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.000 $ mentre que les dones 29.583 $. La renda per capita de la població era de 26.470 $. Aproximadament l'1,5% de les famílies i l'1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Roaming Shores». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Roaming Shores». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Pericoma pseudocalcilega

Pericoma pseudocalcilega és una espècie de dípter pertanyent a la família dels psicòdids present al territori de l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Schistura implicata

Schistura implicata és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.
Els mascles poden assolir els 8,7 cm de longitud total.
Es troba a Laos i el Vietnam.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Partit Democràtic d'Unitat Popular

El Partit Democràtic d'Unitat Popular (somali: Ururka Dimuqraadiga Ummadda Bahawday, UDUB) fou un dels tres partits polítics de Somalilàndia reconeguts per la constitució del país.
A l'elecció presidencial del 14 d'abril del 2003 el seu candidat Dahir Riyale Kahin va obtenir el 42,1% dels vots i fou per poc el guanyador. A les eleccions parlamentàries del 2005, va obtenir el 39% dels vots i 33 dels 82 escons, sent el partit majoritari, però els altres dos partits es van aliar. Ibrahim Egal va obtenir la presidència en 1993, i hi va romandre en el càrrec fins a la seva mort en 2002, quan fou succeït per Dahir Riyaale Kahin, que va estar al càrrec fins al 2010, quan fou derrotat a les eleccions per Ahmed Mohamed Mohamoud Silanyo del partit Kulmiye. El partit es va dissoldre entre 2011 i 2012.

## Bandera

La bandera del partit és verda i porta al centre l'emblema del partit una "Y" que simbolitza la victòria.

## Referències

* ↑ «Opposition leader elected Somaliland president». AFP. Google News [Consulta: 1r juliol 2010].
* ↑ «Freedom in the World 2013 - Somaliland» (en anglès). UNHCR, 2013. [Consulta: 6 agost 2021].
* ↑ Vídeo de Youtube, amb diverses preses de la bandera, la millor al final

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-10-16 a Wayback Machine.
# Vico Equense

Vico Equense és un municipi italià, situat a la regió de Campània i a la Ciutat metropolitana de Nàpols. El 2005 tenia 20.048 habitants.
# Resolució 1099 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1099 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 14 de març de 1997. Després de recordar les resolucions sobre la situació a Tadjikistan i la frontera entre l'Afganistan i Tadjikistan, el Consell va prorrogar el mandat de la Missió d'Observadors de les Nacions Unides a Tadjikistan (UNMOT) fins al 15 de juny de 1997 i va abordar els esforços per posar fi al conflicte al país.
Durant les converses a Moscou, el president de Tadjikistan Emomalí Rahmon i l'Oposició Tadjik Unida van signar acords sobre qüestions militars i la reintegració, el desarmament i el desmantellament de les unitats OTU. El Consell de Seguretat va prendre nota de les sol·licituds formulades per ambdues parts respecte a l'aplicació dels acords. Mentrestant, la situació humanitària a Tadjikistan s'havia deteriorat i hi va haver atacs contra la UNMOT, les forces de manteniment de la pau de la Comunitat d'Estats Independents (CIS) i altre personal internacional que va provocar la decisió del Secretari General Kofi Annan de suspendre les activitats de les Nacions Unides a Tadjikistan, a més d'una limitada presència de la UNMOT. Altres persones van ser evacuades temporalment a l'Uzbekistan.
El Consell de Seguretat va acollir amb beneplàcit els acords assolits per ambdues parts, demanant a ambdues parts que els compleixin plenament amb ells i assenyala que generalment s'havia observat l'alto el foc. El maltractament a la UNMOT i a d'altre personal internacional va ser severament condemnat i es va demanar al Govern de Tadjikistan que adoptés mesures de seguretat en resposta. El mandat de la UNMOT es va ampliar amb la condició que l'Acord de Teheran seguís vigent i es van assolir compromisos amb altres acords.
Es va demanar al Secretari General que mantingués informat al Consell sobre la situació i que informés abans del 30 d'abril de 1997 sobre possibles maneres en què les Nacions Unides podrien ajudar en la implementació dels acords de pau, i informar a tot tardar l'1 de juny de 1997 sobre recomanacions sobre la presència de les Nacions Unides al país. Finalment, es va demanar als Estats membres que contribuïssin al fons voluntari establert a la Resolució 968 (1994) per a necessitats humanitàries.

## Referències

* ↑ «Security Council extends Tajikistan mission until 15 June». United Nations, 14-03-1997.
* 1 2 Tessitore, John; Woolfson, Susan. A Global Agenda: Issues Before the 52nd General Assembly of the United Nations. Rowman & Littlefiled Publishers, 1997, p. 77–78. ISBN 978-0-8476-8705-3.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1001 a la 1100 (1995 - 1997)
* Guerra Civil de Tadjikistan

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Restobles del Boledar

Els Restobles del Boledar és un paratge del terme municipal de l'Estany, a la comarca del Moianès.
Estan situats al nord-oest del nucli urbà de l'Estany, a migdia del Serrat dels Lliris i a ponent del Puig de la Caritat. Són al nord de la capçalera del torrent del Boledar, a prop i a ponent del Collet de les Llebres.

## Etimologia

El restoble és una terra que se sembra després d'haver estat artiga, és a dir, profundament rellaurada i amb totes les restes vegetals cremades. La segona part del nom ve determinat pel territori on es troba.

## Referències

* ↑ «Diccionari català valencià balear». Arxivat de l'original el 2004-08-26. [Consulta: 22 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Els Restobles del Boledar en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sebastián de Aparicio

Sebastián de Aparicio Prado (A Gudiña, Ourense, 20 de gener de 1502 — Puebla, Mèxic, 25 de febrer de 1600) fou un frare franciscà gallec, missioner a Mèxic. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

Sebastián de Aparicio va néixer en 1502 a A Gudiña, en una família pobre però pietosa. Era pastor i dedicava molt de temps a la pregària i la visita a capelles i esglésies. Als quinze anys fou contractat com a servent per una dama rica de Salamanca, però l'ambient frívol de la ciutat va fer que hi renunciés. De nou al camp, va treballar vuit anys amb dos camperols, ajudant els seus pares i pagant la dot de les seves dues germanes.
Als 31 anys, morts els seus pares, va marxar cap a Amèrica. A Puebla (Mèxic) va treballar al camp i va portar mercaderies a Veracruz, Zacatecas i Ciutat de Mèxic. Per això, va obrir camins a través de boscos i muntanyes i va introduir les carretes al país: per això és conegut com a "primer charro". Amb els guanys que obtenia del transport ajudava els necessitats: feia almoina, alliberava presos i prestava diners sense interessos, la qual cosa el feu respectat pels indígenes.
A més, feia vida austera, de pregària i devoció. En 1552 va deixar la seva empresa i es va instal·lar en una granja prop de la Ciutat de Mèxic i s'hi dedicà a l'agricultura i la ramaderia. Es va casar, però d'acord amb la seva muller, va portar una vida casta. Un any després va quedar vidu i es tornà a casar, també amb vot de castedat.
Novament vidu, el 2 de juny de 1573, als 71 anys, va ingressar a l'Orde de Sant Francesc al convent de Mèxic, on fou conegut com a frare de les carretes. Hi visqué 27 anys fent-hi vida humil i austera, fins que morí el 25 de febrer de 1600, als 98 anys.

## Veneració

Aviat va prendre fama de miracler. El seu cos, incorrupte, és al temple de San Francisco de Puebla. Fou beatificat el 17 de maig de 1789 per Pius VI. A A Gudiña i Puebla, és el patró dels transportistes i automobilistes, i el dia de la seva festivitat es beneeixen els cotxes.
# Partit Democràtic de Progrés

El Partit Democràtic de Progrés (portuguès: Partido Democrático do Progresso, PDP) és un partit polític de Guinea Bissau.

## Història

El PDP es va establir el 10 febrer 1992 per Amin Michel Saad. Es va unir a l'aliança Unió pel Canvi (UM) abans de les eleccions generals de 1994, i Saad es va convertir en el líder de la UM. La UM va guanyar sis escons a l'Assemblea Nacional Popular, dels quals el PDP en va obtenir un (per Saad).
La UM es va reduir a tres escons en les eleccions generals de Guinea Bissau de 1999-2000, i els va perdre en lessss eleccions legislatives de Guinea Bissau de 2004. No proposarà un candidat a les eleccions presidencials de 2005, i abans de les eleccions parlamentàries de 2008 la UM es van unir a la coalició més àmplia Aliança de Forces Patriòtiques, que no va poder guanyar un escó a l'Assemblea.
La UM no es va presentar a les eleccions presidencials de Guinea Bissau de 2009 ni a les de 2012, però va tornar a disputar les eleccions generals de Guinea Bissau de 2014, obtenint un seient a l'Assemblea Nacional Popular.

## Referències

* 1 2 Peter Karibe Mendy (2013) Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau, Scarecrow Press, p314
* 1 2 Elections in Guinea-Bissau African Elections Database
* ↑ Assembleia Nacional Popular (People's National Assembly) IPU
# Pays de Bray

Pays de Bray (en català País de Bray) és una regió natural situada al nord-oest de França. És una regió petita d'uns 750 km². Està situada al nord-est de Rouen. Està situada entre el departaments francesos del Sena Marítim (a la regió de Normandia) i el departament de l'Oise (a la regió dels Alts de França).
És una regió natural que es distingeix per la petita erosió anticlinal que es produeix al llarg de la Falla de Bray.

## Principals ciutats

Les principals ciutats del Pays de Bray són:
* Neufchâtel-en-Bray
* Forges-les-Eaux
* Gournay-en-Bray

## Productes de la regió

* Formatge Neufchâtel, formatge típic del Pays de Bray, elaborat en llet de vaca. La forma emblemàtica del formatge Neufchâtel és de cor. Es beneficia de l'appellation d'origine contrôlée des de 1969.
* Petit-suisse es produeix a tota la regió de Normandia. Però el pays de Bray, concretament al poble de Ferrières-en-Bray, va ser inventat a la dècada de 1850 el petit-suisse, que va fer famosa l'empresa Gervais (el fundador en fou Charles Gervais Brayer) i més endavant es va convertir en la companyia Danone.

## Enllaços externs

* Association culturelle et touristique du pays de Bray (francès)
* http://www.normandie-bray-escapade.fr/ Arxivat 2012-01-19 a Wayback Machine.