OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hagen

«Hagen» té aquests significats:
* Toponímia:
** Hagen (cràter), cràter d'impacte al costat ocult de la Lluna
** Hagen (Mosel·la), municipi al departament del Mosel·la (regió de Gran Est)
** Hagen (Luxemburg), vila de la comuna de Steinfort del districte de Luxemburg al cantó de Capellen
** Hagen (Rin del Nord-Westfàlia), ciutat de Renània del Nord-Westfàlia, a la regió del Ruhr, Alemanya
** Fiord de Hagen, fiord banyat pel mar de Wandel, a l'extrem septentrional de Groenlàndia, dins el Parc Nacional del Nord-est de Groenlàndia
* Biografies:
** Birgit Hagen (Grevenbroich, 1957), jugadora d'hoquei sobre herba alemanya que va competir sota la bandera de República
** Carl Fredrik Hagen (Oppegård, Akershus, 1991), ciclista noruec professional des del 2015
** Edvald Boasson Hagen (Rudsbygd, Lillehammer, 1987), ciclista noruec professional des del 2006
** Erich Hagen (Leipzig, Saxònia, 1936 - 1978), ciclista alemany que va córrer a cavall dels anys 1950 i 60
** Erich Bessel-Hagen (Charlottenburg, 1898 – Bonn, 1946), matemàtic alemany
** Gotthilf Heinrich Ludwig Hagen (Königsberg, 1797 - 1884), físic i enginyer hidràulic alemany
** Hans Hagen (1894 - 1957), futbolista alemany de la dècada de 1920, dotze cops internacional amb la selecció alemanya
** Harald Hagen (Oslo, 1902 – 1970), regatista noruec que va competir a començaments del segle XX
** Horst Hagen (Kuhsdorf, 1950), jugador de voleibol alemany que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya
** Jean Hagen (Chicago, Illinois, 1923 − Los Angeles, Califòrnia, 1977), actriu estatunidenca
** Krister Hagen (Kristiansand, 1989), ciclista noruec professional des del 2012
** Nina Hagen (Berlín, 1955), cantant alemanya famosa per la seva barreja d'estil punk i cant operístic
** Oddbjørn Hagen, esportista noruec especialista en esquí de fons així com la combinada nòrdica
** Olav Hagen (Vingrom, 1921 – Lillehammer, 2013), esquiador de fons noruec
** Thoralf Hagen (Oslo, 1887 - 1979), remer noruec que va competir a començaments del segle XX
* Miscel·lània:
** Aproximació de Hagen-Rubens, en òptica, relació entre la reflectància i la conductivitat d'un material
** Esquirol volador de Hagen (Petinomys hageni), espècie de rosegador de la família dels esciúrids, endèmic d e Kalimantan i Sumatra (Indonèsia)
** Flux de Hagen-Poiseuille a partir de les equacions de Navier-Stokes, dinàmica de fluids, solució exacta de les equacions de Navier-Stokes
** Identitat de Rothe-Hagen, identitat matemàtica vàlida per a tots els nombres complexos (x, y, z) excepte on els denominadors s'esvaeixen, és una generalització de la identitat de Vandermonde, i porta el nom d'Heinrich August Rothe i Johann Georg Hagen
** Nombre de Hagen, nombre adimensional utilitzat en càlculs de flux forçat
** Quartet Hagen, quartet de corda austríac fundat l'any 1981, compost de tres membres d'una mateixa família de Salzburg: Lukas, Veronika i Clemens Hagen
# FLT

FLT té els següents significats:
* Federació Luxemburguesa de Tennis, màxima institució reguladora del tennis a Luxemburg
* Front d'Alliberament del Txad (del seu nom en francès Front de Libération du Tchad), grup insurgent històric del Txad, antecessor del Frolinat
# José Belda

José Belda és el nom dels següents personatges:
* José Belda Mira (Ontinyent, 1983), ciclista valencià
* José Juan Belda Inglés (Bétera, 1947), dissenyador valencià
# Fireworks (àlbum)

Fireworks és el tercer àlbum d'estudi de la banda brasilera Angra, llançat en 1998 i l'últim amb els membres originals de la banda. Aquest àlbum no té les característiques rítmiques i melòdiques com el disc anterior Holy Land, tornant-lo més directe i agressiu.

## Llista de Cançons

* "Wings Of Reality" – 5:54
* "Petrified Eyes" – 6:05
* "Lisbon" – 5:13
* "Metal Icarus" – 6:23
* "Paradise" – 7:38
* "Mystery Machine" – 4:11
* "Fireworks" – 6:20
* "Extreme Dream" – 4:16
* "Gentle Change" – 5:35
* "Speed" – 5:57
* "Rainy Nights" (Bonus track al Japó) – 5:03

## Formació

* Andre Matos – Veus
* Kiko Loureiro – Guitarra
* Rafael Bittencourt – Guitarra
* Luís Mariutti – Baix
* Ricardo Confessori – Bateria
# Francesco Tavano

Francesco Tavano (Caserta, Itàlia, 2 de març de 1979), és un exfutbolista italià, que jugava de davanter.

## Trajectòria

Tavano es va formar en les categories inferiors de la Fiorentina però no va arribar a debutar amb el primer equip, ja que va ser transferit l'any 1998 a la Pisa de la Serie C1. En aquest conjunt tot just va estar uns mesos, ja que abans d'acabar l'any va marxar a la Rondinella de la sèrie C2.
En el seu primer any complet en la Rondinella va marcar setze gols en trenta-quatre partits cridant l'atenció dels tècnics de l'Empoli de la Serie B. Després de tres discretes campanyes anys en els quals no marca més de tres gols, a la temporada 2004-2005, de nou en la Serie B després del descens, es converteix en la gran figura de l'equip al marcar dinou gols col·laborant de manera decisiva en l'ascens del club. Aquesta vegada la seva ratxa continua i en la següent temporada, en la Serie A, marca divuit gols el que li va valer per a ser seguit per Marcello Lippi, seleccionador italià i per a fitxar pel València CF per un muntant proper als deu milions d'euros.
Però, a l'equip de Mestalla solament disputa 59 minuts, repartits en 3 partits, tots ells de suplent, i es marxa a l'AS Roma en el mercat d'hivern.
L'any següent fitxa per l'AS Livorno, on recupera l'olfacte golejador, sent el davanter de referència dels de Liorna. La temporada 08/09, és el màxim golejador de la Serie B, amb 24 gols.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada», 3 luglio 2000. Arxivat de l'original el 2016-03-10. [Consulta: 8 febrer 2021].
* ↑ «Còpia arxivada», 16 giugno 2001. Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 8 febrer 2021].
* ↑ «Còpia arxivada», 1r. novembre 2004. Arxivat de l'original el 2014-03-30. [Consulta: 8 febrer 2021].
* ↑ Empoli FC SpA bilancio (financial report and accounts) on 30 juny 2007 (italià), PDF purchased from Italian CCIAA
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«», 04-01-2007.
* ↑ «Quattro nuovi acquisti del Livorno Calcio» (en italià). AS Livorno Calcio, 30-06-2007 [Consulta: 14 juny 2011]. Arxivat 27 de setembre 2011 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-09-27. [Consulta: 8 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Gotabhaya

Gotabhaya fou rei de Ruhunu (part sud de Sri Lanka), fill i successor de Yalakatissa. Va regnar al segle ii aC restaurant la seva capital a Magama que ja ho havia estat del seu avi Mahanaga.
A Kelaniya hi va deixar un kshatriya (un membre de la casta dels guerrers) anomenat Kelanitissa, per governar la regió. En aquest temps una gran part de la costa propera a Kelaniya fou inundada per la mar i Kelaniya va quedar molt propera al aigua.
A la seva mort el va succeir el seu fill Kakawanatissa

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Lutjanus synagris

Lutjanus synagris és una espècie de peix de la família dels lutjànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 60 cm de longitud total i 3.530 g de pes.

## Alimentació

Menja, de nit, peixets, crancs, gambes, cucs, gastròpodes i cefalòpodes.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical i associat als esculls de corall que viu entre 10-400 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Bermuda i Carolina del Nord (Estats Units) fins al sud-est del Brasil, incloent-hi el Golf de Mèxic i el Carib.

## Ús comercial

Es comercialitza fresc.

## Referències

* ↑ «Lutjanus synagris». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ IGFA, 2001. Base de dades de registres de pesca IGFA fins al 2001. IGFA, Fort Lauderdale, Florida, Estats Units.
* ↑ Cervigón, F., 1993. Los peces marinos de Venezuela. Volum 2. Fundación Científica Los Roques, Caracas, Veneçuela. 497 p.
* ↑ Luckhurst, B.E., J.M. Dean i M. Reichert, 2000. Age, growth and reproduction of the lane snapper Lutjanus synagris (Pisces: Lutjanidae) at Bermuda. Mar. Ecol. Prog. Ser. 203:255-261.
* ↑ Manooch, C.S. III i D.L. Mason, 1984. Age, growth and mortality of lane snapper from Southern Florida. Northeast Gulf Sci. 7:109-115.
* ↑ Franks, J.S. i K.E. VanderKooy, 2000. Feeding habits of juvenile lane snapper Lutjanus synagris from Mississippi coastal waters, with comments on the diet of gray snapper Lutjanus griseus. Gulf Caribb. Res. 12:11-17.
* ↑ Nomura, H., 1965. Length-weight tables of some fish species from Northeastern Brazil. Arq. Est. Biol. Mar. Univ. Fed. Ceará 5(2):103-105.
* ↑ Carvalho, V.A. i R.L. Branco, 1977. Relação de espécies marinhas e estuarinas do nordeste brasileiro. P.D.P. Documentos Técnicos(25):60p.
* ↑ Alegría, J. i M. Ferreira de Menezes, 1970. Edad y crecimento del ariacó Lutjanus synagris (Linnaeus) en el Nordeste de Brasil. Arq. Ciênc. Mar. 10(1):65-68.
# Hermann Müller (ciclista)

* Per a altres significats, vegeu «Hermann Müller (desambiguació)».
Hermann Müller (Bochum, 30 de novembre de 1911) va ser un ciclista alemany que fou professional entre 1930 i 1937.

## Palmarès

* 1932
** 1r al Tour del Nord-oest

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Euclides (metge segle V aC)

Euclides (en grec antic Εὐκλείδης) va ser un metge grec que hauria viscut entre el segle vi aC i el segle v aC ja que apareix en una carta que li va dirigir suposadament Teano l'esposa de Pitàgoras.

## Referències

* ↑ 1. Eucleides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 75
# Fidel Vela García

Fidel Vela García (Arcos de Jalón, 24 d'abril de 1934 - Alcalá de Henares, 31 d'agost de 2023) va ser un escriptor i polític espanyol.

## Biografia

L'any 1936, essent infant, es trasllada amb la seva família a Sigüenza on va residir fins a l'any 1971. L'any 1953 va començar a treballar en la banca, i per motius laborals, va haver de traslladar-se, en 1971, a Alcalá de Henares on establirà la seva residència.
Entre 1979 i 1983 va exercir el càrrec de regidor de l'ajuntament de la ciutat, essent membre del primer govern local democràtic d'Alcalá de Henares. Durant la seva etapa com a polític, que va durar des de 1979 a 2003, va exercir diversos càrrecs entre els quals cal destacar el seu mandat com a president de la Comissió d'Hisenda, o vicepresident i més tard president de la Mancomunitat d'Aigües del Sorbe.
Com a escriptor, es va centrar en la novel·la, encara que també va publicar articles i relats breus, tant en revistes com en periòdics d'àmbit local i nacional. També va escriure contes, entre els quals destaquen «El Guardafreno», publicat en la revista Hermandad del ferroviario el 1961.

## Obra publicada

* Por tierras de Guadalajara y Soria. De Sigüenza a Gormaz. Cultiva libros (IBD), ISBN 978-84-9923-841-8.
* Conversaciones en la ciudad de Alcalá de Henares. Editorial Letras de autor, ISBN 978-84-16362-76-9
* La Oficina, accésit Premio Eugenio D`Ors. Autor-Editor 253 ISBN 978-84-400-3755-8.
* Las leyes del éxito. José Esteban, Editor. ISBN 978-84-85869-49-7.
* Proceso de paz. Ponencia marco. Cultiva Comunicación. ISBN 978-84-936429-7-6.
* El ruta. Sigüenza-Alcalá. Cultiva Libros. ISBN 978-84-9923-584-4.
* Cuentos del Henares. Editorial Letras de autor. ISBN 978-84-17326-26-5.
* La Consulta. Published by La Novela Popular. Madrid, (1965).
* El túnel, premi revista Ferroviarios.
* Diga dos (accésit premio Jara Carrillo).
* Propuesta democrática (accésit premio Ciudad de Ermua).
* Los Acorralados. Editorial La Rueca. ISBN 978-84-19865-09-0.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Mis críticas: El Ruta (Sigüenza – Alcalá) : La librería de Javier» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 octubre 2018].
* 1 2 «Cuentos del Henares (de ayer y de hoy)» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 octubre 2018].
* ↑ «Carlos Valenzuela, el alcalde desconocido». Noticias de Alcalá de Henares e información multimedia 24 horas al día. 2015-10-26. Consultado el 2018-10-26. «Carlos Valenzuela, el alcalde desconocido» (en castellà). , 26-10-2015 [Consulta: 26 octubre 2018].
* ↑ «Administración». BOE, 03-04-1982.
* ↑ Jaraba, E. ««El Ruta, una novela vijera con el entorno del Henares de fondo.»». Nueva Alcarria., 16-06-2011.
* ↑ ««Un exconcejal socialista se prodiga como novelista».». Puerta de Madrid., 17 desembre 2011..
* ↑ «Vela Fidel - AbeBooks» (en anglès). [Consulta: 26 octubre 2018].
* ↑ «Editorial La Rueca». [Consulta: 14 juliol 2023].
# G.hn

G.hn és el nom comú que rep l'estàndard per a xarxes en interiors de domicilis. Aquest estàndard ha estat desenvolupat per la Unió Internacional de Telecomunicacions (ITU) i promogut per diverses organitzacions com el HomeGrid Forum.
Aquesta especificació defineix la capa física, essent la recomanació ITU G.9960.
Amb aquestes especificacions es pretén crear un únic estàndard que valgui per qualsevol tipus de cable existent a l'interior d'una casa.

## Referències

* ↑ «homegridforum.org».
# Hamadu

Hamadu és el nom dels següents personatges:
* Hamadu I o Hamadu Lobbo, emir de Masina.
* Hamadu II, emir de Masina
* Hamadu III, emir de Masina
# Josep Plans Solà

Josep Plans Solà (Sabadell, 1894 - 1965) fou un pintor català.
Es formà a l'Escola Industrial i d'Arts i Oficis de Sabadell i, tot i que en un primer moment no estava interessat a ser artista, l'assignatura de dibuix que s'hi feia el va decidir a fer classes nocturnes amb els pintors Antoni Vila Arrufat i Joan Vila Puig. Va participar en nombroses exposicions col·lectives i a les nacionals de Barcelona, els anys 1942 i 1944, i de Madrid el 1943. L'any 1965 va obtenir la medalla Vila Cinca de la 5a edició de la Biennal de l'Acadèmia de Belles Arts de Sabadell. L'any 1925 l'Almanac de les Arts de Sabadell en va reproduir una sèrie d'apunts de rostres. Els temes que més va practicar van ser els paisatges i els retrats, amb una paleta molt lluminosa.
Es declarava un artista que no seguia la modernitat però la seva obra va tenir un caràcter tan personal i diferent que va influir altres pintors locals. El Museu de Terrassa i el Museu d'Art de Sabadell conserven obra d'aquest pintor.

## Referències

* ↑ Torrella, Engràcia (coord). Inanimats? La natura morta a la col·lecció. Sabadell: Museu d'Art de Sabadell, 2009, p. 39. ISBN 978-84-87221-98-9.
* ↑ Catálogo oficial de la Exposición Nacional de Bellas Artes de 1943. Madrid: Blass, 1943, p. 41, cat. 245.
* ↑ Almanac de les Arts. Sabadell: Impremta Sallent, 1925, p. 153.
* ↑ La col·lecció 1875-1936 (CDRom) (en català i castellà). Sabadell: Museu d'Art de Sabadell, 2006. ISBN 84-87221-29-7.
* ↑ «Museus en línia» (en català, castellà i anglès). Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2015].
# Fidel Uriarte Macho

Fidel Uriarte Macho, més conegut com a Uriarte (Sestao, Biscaia, 1 de març de 1945 - Portugalete, Biscaia, 19 de desembre de 2016) va ser un futbolista basc. Jugava de davanter i va desenvolupar la major part de la seva carrera professional a l'Athletic Club de Bilbao. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Va ser descobert per Piru Gaínza, i ràpidament es va incorporar al primer equip juvenil de l'Athletic Club el 1960. El seu debut en la primera divisió espanyola va ser el 23 de setembre de 1962, en un partit camp del Màlaga CF, amb derrota dels bascos.
Amb l'Athletic Club va guanyar dues copes del Generalíssim i el trofeu Pitxitxi com a màxim golejador en la temporada 1967/68, en marcar 22 gols.
El 31 de desembre de 1967 va aconseguir marcar cinc gols en un partit contra el Reial Betis.
Sumant totes les competicions, va disputar 394 partits i va marcar 120 gols amb el Athletic, 90 d'aquests en lliga.
El 1974 va fitxar pel Màlaga CF, club en el qual va jugar tres temporades abans de retirar-se dels terrenys de joc. Amb el club malagueny, va disputar 15 partits a primera divisió, a més de jugar una temporada a segona divisió.
Uriarte va ser internacional amb la selecció espanyola en 9 ocasions. El seu debut com a jugador de la selecció espanyola va ser el 28 de febrer de 1968 en el partit que enfrontava Espanya contra Suècia (3-1). Amb la selecció va marcar 1 gol en un partit contra Itàlia.
Posteriorment, va tenir una breu etapa com a entrenador. Va entrenar al Sestao SC durant diversos partits el 1978, el Bilbao Athletic el 1991 i el Vila-real CF el 1995 durant vint partits.

## Palmarès

* 2 copes d'Espanya (Copa del Generalíssim): 1969, 1972/73.
* 1 Pitxitxi de primera divisió: 1967/68.

## Referències

* ↑ «Uriarte, jugador». BDFutbol. [Consulta: 12 juny 2017].
* ↑ «Uriarte, entrenador». BDFutbol. [Consulta: 12 juny 2017].
* ↑ Segurola, Santiago. «El aliado del aire» (en castellà). Marca, 20-12-2016. [Consulta: 12 juny 2017].
* ↑ Agiriano, Jon; González San Martín, Miguel. «"Jugando al fútbol quería libertad", recuerda Fidel Uriarte» (en castellà). El Correo, 01-05-2011. Arxivat de l'original el 11 de maig 2017. [Consulta: 12 juny 2017].
* ↑ Relaño, Alfredo. «Uriarte ganó el pichichi en Nochevieja» (en castellà). El País, 03-01-2016. [Consulta: 12 juny 2017].
* ↑ Vivanco, Joseba. «Fidel Uriarte, el «prototipo» de futbolista del Athletic» (en castellà). Gara, 19-12-2016. [Consulta: 12 juny 2017].
* ↑ Orosa, Ramón. «Fidel Uriarte, legendario 'Pichichi' y ejemplo de león» (en castellà). Mundo Deportivo, 19-12-2016. [Consulta: 12 juny 2017].
# G16

El G16 és un lobby d'opinió que reuneix setze presidents d'entitats amb solera de la societat civil catalana, representatives del món econòmic, esportiu i cultural. Es reuneixen cada dos mesos, de manera rotativa, als menjadors de les seves seus respectives. La discreció és la seva norma. Els dinars periòdics que fan aquests setze magnífics no transcendeixen. Tenen una norma no escrita: si un president no hi pot anar, no pot delegar. No hi ha estatuts ni res que s'hi assembli. Els dinars duren dues hores de rellotge i es tracten temes concrets, normalment a proposta de l'amfitrió. En alguna ocasió s'hi convida un polític de primera fila : Santi Vila, Soraya Sáenz de Santamaría.
A la dècada dels 80 del segle xx, Francesc Mas Sardà, aleshores president del Cercle del Liceu, va constituir el lobby amb 6 entitats, la idea era reunir amb periodicitat les principals institucions. Cap al 1987 Alfredo Molinas, president de Foment del Treball Nacional, va posar la condició que les trobades només podien participar els presidents. El grup es va ampliar a 11 membres per després ampliar-se als 16 actuals.
Institucions que formen part del G16 : Reial Cercle Artístic, Cambra de Comerç, Cercle d'Economia, Cercle del Liceu, Centre Excursionista de Catalunya, Círculo Ecuestre, Club Natació Barcelona, Futbol Club Barcelona, Reial Club Deportiu Espanyol, Foment del Treball, Orfeó Català, Reial Automòbil Club de Catalunya, Reial Club de Tennis Barcelona, Reial Club de Polo, Ateneu Barcelonès i Institut Agrícola Català de Sant Isidre.

## Referències

* ↑ «El 'lobby' G16». El Punt Avui.
* ↑ «El FC Barcelona, anfitrión de la reunión del Grupo de Instituciones de Barcelona | FC Barcelona» (en castellà). [Consulta: 30 abril 2017].
* ↑ Font, Marc «El G-16, el discret i molt masculí lobby barceloní que va reunir-se amb Saénz de Santamaría» (en castellà). Públic.
* ↑ Expansion.com. «Un club de amigos llamado G-16 - Expansión.com». [Consulta: 30 abril 2017].
# Guacamole

El guacamole o guacamol (del nàhuatl ahuacatl i molli, alvocat i salsa respectivament; pronunciat wakaˈmole o ɡwakaˈmole és una preparació culinària feta principalment amb alvocat, desenvolupada per primera vegada pels asteques a l'actual Mèxic. A més del seu ús a la cuina mexicana moderna, també s'ha convertit en part de les cuines internacional i nord-americana com a salsa, condiment o ingredient de les amanides.
Generalment s'hi incorpora sempre suc de llimona i sal però els altres elements són variables. Es poden fer guacamoles amb tomàquet, pebrot tipus chile, ceba, coriandre, all i orellanes o altres fruites seques. Per fer el guacamole cal aixafar l'alvocat amb una mà de morter, afegir-hi un raig de llimona que evita que la salsa es torni marronosa per oxidació, i incorporar-hi la resta d'ingredients finament picats. Mesclar-ho tot homogèniament.

## Referències

* ↑ Zeldes, Leah A. «Eat this! Guacamole, a singing sauce, on its day». Dining Chicago. Chicago's Restaurant & Entertainment Guide, Inc., 04-11-2009. Arxivat de l'original el 23 de març 2010.
* ↑ Beard, James; Bittman, Mark. Beard on Food: The Best Recipes and Kitchen Wisdom from the Dean of American Cooking. Bloomsbury Publishing USA, 4 setembre 2007, p. 86–87. ISBN 978-1-59691-446-9.
* ↑ Smith, Andrew F. The Oxford companion to American food and drink. Oxford University Press, 1 maig 2007, p. 144–146. ISBN 978-0-19-530796-2.
# Holbrook (Nova York)

Holbrook és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 27.512 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Holbrook tenia 27.512 habitants, 9.019 habitatges, i 7.350 famílies. La densitat de població era de 1.557,5 habitants per km².
Dels 9.019 habitatges en un 39,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,8% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 18,5% no eren unitats familiars. En el 14,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 32,5% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 72.801 $ i la renda mediana per família de 76.349 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.040 $ mentre que les dones 33.651 $. La renda per capita de la població era de 26.863 $. Entorn del 2,5% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Holbrook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Holbrook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Estrutes

Estrutes (en llatí Struthas, en grec antic Στρούθας) era un sàtrapa persa, designat pel rei Artaxerxes II per substituir Tirabazos com a sàtrapa de Lídia el 391 aC o 392 aC. Apareix esmentat també amb el nom d'Estratos.
A causa de la victoriosa campanya d'Agesilau II a l'Àsia Menor, Estrutes tenia la convicció de què els espartans eren molt poderosos i va decidir des del començament donar el seu suport als atenencs. Els espartans van enviar contra Estrutes al general Tibró però Estrutes el va sorprendre i Timbró va morir en la lluita, en una batalla en la qual els perses van sortir totalment victoriosos. Els espartans van enviar el general Dífrides que va tenir una mica més d'èxit que el seu predecessor.
El 388 aC ja torna a aparèixer Tirabazos en possessió de la satrapia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Struthas». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 1r juny 2021].