OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Camí del Mas del Blasi

El Camí del Mas del Blasi és un camí del terme de Reus i en part del de Vila-seca, a la comarca del Baix Camp i el Tarragonès.
Condueix al Mas del Blasi, una masia molt coneguda al terme de Vila-seca, a les Comes. El Camí arrenca a Aigüesverds, com a continuació meridional del camí del Mas de Guardià, al final de la urbanització de Les Palmeres. Un tram porta el nom de camí d'Aigüesverds. A l'arribar al camí de Riudoms a Vilaseca, vora Mas Calbó, pren una direcció sud i al cap d'uns 400 metres entra en terme de Vila-seca. El mas que dona el nom al camí és com a 1 quilòmetre més enllà.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 97-98. ISBN 8486387655.
# Courtelevant

Courtelevant és un municipi francès, es troba al departament del Territori de Belfort i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2004 tenia 373 habitants.

## Geografia

Es troba a 7 km de Delle i a 27 km de Belfort, la capital del departament.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2004 |
| 229 | 217 | 294 | 337 | 353 | 375 | 373 |
# Crim d'honor

Un crim d'honor és un crim (tortura, violació, assassinat o altre) perpetrat en reacció a un comportament percebut com que ha aportat deshonor a una família. La majoria de víctimes són dones, i gairebé mai són les autores dels fets reprovats. Són crims premeditats i típicament comesos per homes de la mateixa família de la víctima o de la comunitat a la qual pertany. A les societats on es porten a terme són considerats afers privats i, per tant, la justícia no sol perseguir els agressors.
Un motiu suficient per a cometre aquest acte de violència és qualsevol interpretació del fet que la dona ha "deshonrat" a la seva família. Això pot ser per causes com l'adulteri, incloent-hi que la dona sigui violada (violació col·lectiva o no), el rebuig a una proposició sexual, el rebuig del dret sexual, el rebuig a un matrimoni concertat per la família o un intent de divorci, encara que sigui per fugir de la violència domèstica exercida pel marit, per exemple.

## Referències

* ↑ Integration of the human rights of women and the gender perspective: Violence Against Women and « Honor » Crimes , Human Rights Watch, 6 d'abril de 2001 (anglès)
# Compte enrere (pel·lícula de 2010)

Compte enrere (títol original en francès, À bout portant) és una pel·lícula de thriller d'acció francesa del 2010 dirigida per Fred Cavayé i protagonitzada per Gilles Lellouche, Roschdy Zem, Gérard Lanvin i Elena Anaya. La pel·lícula es va estrenar l'1 de desembre de 2010. S'ha doblat al català.

## Repartiment

* Gilles Lellouche com a Samuel Pierret
* Roschdy Zem com a Hugo Sartet
* Gérard Lanvin com el capità Patrick Werner
* Elena Anaya com a Nadia Pierret
* Mireille Perrier com la capitana Catherine Fabre
* Claire Pérot com l'oficial Anaïs Susini
* Moussa Maaskri com l'oficial Vogel
* Pierre Benoist com l'oficial Mercier
* Valérie Dashwood com l'oficial Moreau
* Virgile Bramly com l'oficial Mansart
* Nicky Naude com l'oficial Richert
* Adel Bencherif com a Luc Sartet
* Brice Fournier com a Marconi
* Jacques Colliard com a Francis Meyer

## Referències

* ↑ Mintzer, Jordan. «Point Blank», 02-12-2010.
* ↑ «Compte enrere». ésAdir. [Consulta: 19 març 2023].

## Enllaços externs

* Compte enrere - Lloc web oficial
* Jordan Mintzer, crítica de Variety (1 de desembre de 2010)
# Cortinarius

Cortinarius és un gènere de bolets. És el gènere amb més espècies dins els agaricals i té una distribució cosmopolita. Una característica comuna en totes les espècies de Cortinarius és que els espècimens joves tenen una cortina (vel) entre el capell (pileu) i la tija (estípit), per això reben el seu nom genèric. Per la seva perillosa toxicitat d'algunes de les espècies (com Cortinarius orellanus) i el fet que és difícil distingir entre les espècies no es recomana consumir-los

## Algunes espècies

L'espècie tipus és Cortinarius violaceus, altres són:
* Cortinarius austrovenetus - sinònim: Dermocybe austroveneta viu a Austràlia dins del subgènere Dermocybe.
* Cortinarius orellanus i C. rubellus són verinosos mortals que es troben a Europa i Amèrica del Nord.
* Cortinarius anomalus
* Cortinarius anthracinus
* Cortinarius armillatus
* Cortinarius camphoratus
* Cortinarius cinnabarinus
* Cortinarius cinnamomeus
* Cortinarius collinitus
* Cortinarius cumatilis
* Cortinarius glaucopus
* Cortinarius largus
* Cortinarius rufoolivaceus
* Cortinarius semisanguineus
* Cortinarius salor
* Cortinarius speciosissimus
* Cortinarius trivialis
* Cortinarius variecolor

## Referències

* ↑ Kirk PM, Cannon PF, Minter DW, Stalpers JA.. Dictionary of the Fungi. 10a edició. Wallingford, UK: CABI, 2008, p. 173. ISBN 978-0-85199-826-8.
# Copa del Món de Futbol de 1950 - Grup 1

El Grup 1 de la Copa del Món de Futbol 1950, disputada al Brasil, estava compost per quatre equips, que s'enfrontaren entre ells amb un total de 6 partits. Quan acabaren aquests partits, l'equip amb més punts es classificà per a la fase final.

## Integrants

El grup 1 està integrat per les seleccions següents:
| Brasil | Iugoslàvia | Suïssa | Mèxic |

## Classificació

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts | Classificació |
| 1 | Brasil | 3 | 2 | 1 | 0 | 8 | 2 | +6 | 5 | Avança a la segona fase |
| 2 | Iugoslàvia | 3 | 2 | 0 | 1 | 7 | 3 | +4 | 4 | |
| 3 | Suïssa | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 6 | −2 | 3 | |
| 4 | Mèxic | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 10 | −8 | 0 | |

## Partits
### Brasil vs. Mèxic

| Brasil | 4–0 | Mèxic |
| Ademir 30', 79' Jair 65' Baltazar 71' | Informe | |

### Iugoslàvia vs. Suïssa

| Iugoslàvia | 3–0 | Suïssa |
| Mitić 59' Tomašević 70' Ognjanov 75' | Informe | |

### Brasil vs. Suïssa

| Brasil | 2–2 | Suïssa |
| Alfredo 3' Baltazar 32' | Informe | Fatton 17', 88' |

### Iugoslàvia vs. Mèxic

| Iugoslàvia | 4–1 | Mèxic |
| Bobek 19' Ž. Čajkovski 22', 62' Tomašević 81' | Informe | Ortiz 89' (p.) |

### Brasil vs. Iugoslàvia

| Brasil | 2–0 | Iugoslàvia |
| Ademir 4' Zizinho 69' | Informe | |

### Suïssa vs. Mèxic

| Suïssa | 2–1 | Mèxic |
| Bader 10' Antenen 44' | Informe | Casarín 89' |
# Coreglia Ligure

Coreglia Ligure (en ligur Coëgia) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la ciutat metropolitana de Gènova. El 2011 tenia 279 habitants.

## Geografia

Es troba a les faldes del mont Pegge (774 m), a la vall mitjana de Fontanabuona, a l'est de Gènova, i compta amb una superfície de 8 km² i les frazioni de Canevale, Dezerega. Limita amb les comunes de Cicagna, Orero, Rapallo, San Colombano Certenoli i Zoagli.

## Agermanaments

* Coreglia Antelminelli, Itàlia, des del 2005

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 16 juliol 2015].
# Cornelia judiciaria

Cornelia judiciaria va ser una llei romana establerta pel dictador Luci Corneli Sul·lal'any 673 de la fundació de Roma (80 aC) juntament amb el seu col·lega el cònsol Quint Cecili Metel Pius, que restituïa als senadors la potestat de celebrar els judicis als cavallers, privilegi que sempre havien tingut i que els havia estat arrabassat durant el govern dels populars. Es volia venjar així de l'Orde eqüestre que havia estat majoritàriament partidària de Luci Corneli Cinna. La llei prohibia també la recusació de més de tres jutges.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 38 [Consulta: 11 abril 2022].
# Cornelia monetaria

Cornelia monetaria va ser una llei romana establerta pel dictador Luci Corneli Sul·la cap a l'any 673 de la fundació de Roma (80 aC), la finalitat (i fins i tot l'existència) de la qual és discutida, i que s'hauria promulgat per prohibir als particulars encunyar moneda. Alguns autors pensen que era una part de la llei Cornelia de falsis.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 37-38 [Consulta: 11 abril 2022].
# Cruïlles

«Cruïlles» té aquests significats:
* Cruïlles (vila), vila del Baix Empordà que forma part del municipi de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura, del qual n'és el centre administratiu
* Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura, municipi de la comarca del Baix Empordà, format el 1973 mitjançant la unió dels municipis de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura
* Baronia de Cruïlles, jurisdicció senyorial que comprenia la vila de Cruïlles i Sant Joan de Salelles, Santa Pellaia i Sant Cebrià dels Alls
* Casa Cruïlles o Torre Cruïlles edifici modernista de l'arquitecte Josep Puig i Cadafalch
* Castell de Cruïlles, edifici a la vila de Cruïlles de la que, avui dia, només en resta la torre de l'homenatge
* Castell de Cruïlles (Aiguafreda), casal fortificat al municipi d'Aiguafreda (Vallès Oriental)
* Muralles de Cruïlles, recinte murat de la vila de Cruïlles (Baix Empordà)
* Serra de Cruïlles, serra al municipi de Gombrèn, a la comarca del Ripollès
* Santiago de Cruïlles de Peratallada i Bosch (Barcelona 1919- 1999) fou marquès de Castell de Torrent i baró
# Costa de Luitpold

La costa de Luitpold o Terra de Luitpold, és una part de la Terra de Coats que s'estén des de les proximitats de la glacera Hayes, en 27° 54′ W, fins a 36° W, des d'on s'albira el límit est de la plataforma de gel Filchner-Ronne. Va ser descoberta per Wilhelm Filchner, líder de l'expedició alemanya a l'Antàrtida, 1911-12. Filchner la va anomenar així en honor de Leopold de Baviera (príncep regent de Baviera).

## Referències

* ↑ «Luitpold Coast». Geographic Names Information System, Servei Geològic dels Estats Units.
# Costa de Perenllong

La Costa de Perenllong és una costa de muntanya del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, a l'àmbit de l'antic poble d'Herba-savina.
Està situades al sud-oest d'Herba-savina, a la dreta del riu de Carreu, a llevant de Prat la Vall. És al sud-est del Serrat des Bigues i a ponent de l'extrem meridional del Serrat de Planers, al nord del Camí de Carreu.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Cultura dels sepulcres de fossa

La cultura dels sepulcres de fossa es va establir a Catalunya en el neolític més antic i hi va romandre fins a inicis del segon mil·lenni aC, no havent-hi paral·lels exactes a la resta de la península Ibèrica. Es tractà de comunitats agrícoles ramaderes. No vivien en coves sinó en assentaments de cabanes prop dels camps. Tot i que inicialment, foren vinculats a part d’una cultura d’Almeria, en l'actualitat, es creu que van venir de Suïssa on s'establí la cultura de Cortaillod i del nord d'Itàlia, on també es donà el sistema d'enterrament i alguns elements de la ceràmica com els vasos de boca quadrada. Cultures anàlogues, ocuparen el territori de l'actual estat francès, destacant-se la cultura de Chassey.
No se'n coneixen poblats o cabanes, però sí les estructures funeràries. Cada tomba tenia una fossa cavada a terra amb unes lloses que o bé cobrien només la fossa o formaven una estructura arquitectònica més complexa de caràcter megalític amb cambra, protegint els individus inhumats. Aquestes estructures formades completament per lloses són anomenades per la seva morfologia cista. N'apareixen bastants exemples a la part del Solsonès, formant un subgrup cultural. D'aquest tipus de registre funerari podem trobar documentat un o dos individus normalment, encara que en el cas del grup solsonià podem trobar reaprofitament de la mateixa cambra. Els cossos es troben col·locats dins la tomba arrupits amb els braços i les cames flexionats o d'una altra manera decubit supi. Les morfologies d'estructures funeràries i els aixovars que s'hi troben són tots molt similars. L'aixovar consisteix en ceràmiques llises sense decoració, destrals de pedra polida, puntes de fletxa de sílex, nuclis de sílex melat, ganivets, agulles d'os i collarets fets de l'anomenada callaita o variscita, segurament originària de l'explotació de les mines de Can Tintoré (Gavà, Baix Llobregat).

## Bibliografia

* MUÑOZ, A.M., (1997) La cultura de los sepulcros de fosa: una sociedad neolítica Espacio, Tiempo y Forma, Serie I, Prehistoria y Arqueología, t. 10, págs. 265-268.
* CASTANY, J., (2008). Els megàlits neolítics del solsonià (Treball de tesi doctoral inèdit).
* RIPOLL & LLONGUERES (1963). La cultura neolítica de los sepulcros de fosa en Cataluña. Ampurias XXV, pp.1-90. Barcelona.

## Referències

* ↑ «cultura de Chassey | enciclopedia.cat». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r juny 2023].
* ↑ «sepulcre de fossa | enciclopedia.cat». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r juny 2023].
* ↑ «cultura de Cortaillod | enciclopedia.cat». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r juny 2023].
# Corona de Barbotin

La Corona de Barbotin és una peça de ferro colat, que s'utilitza en els molinets d'àncora per hissar la cadena de l'àncora. Porta el nom del seu inventor (Capità Benoît Barbotin).
Durant la maniobra de fondeig es desacobla de l'eix principal, permetent girar lliurement, després quan es desitja recollir l'àncora, s'engrana (vincula) a l'eix.

## Descripció

Inicialment, els grans vaixells de vela utilitzaven cables de cànem retorçats per a les seves àncores, que s'aixecaven embolicant-los en un argue d'eix vertical operat amb els braços dels homes.
Les cadenes d'ancoratge tenien molts avantatges: resistència molt més gran, resistència a la putrefacció i pes de la cadena que, fent un arc entre la nau i l'àncora, ajuda a amortir els xocs de tracció i millorar la subjecció de l'àncora en el fons i la seguretat del vaixell.
Tanmateix, la cadena no es podia enrotllar correctament sobre el capçal de l'argue i per alçar l'àncora era necessari colpejar (arreglar) la cadena a nivell de l'aigua per incorporar-la i començar de nou tantes vegades com fos necessari fent lliscar l'àncora pel fons, una operació molt llarga i tediosa anomenada "fer Marguerite" pels mariners. La invenció de la corona per Benoît Barbotin va simplificar en gran manera l'operació i el seu nom es va donar, per antonomàsia, a la part mecànica per ell inventada.
Aquest nom comú va ser utilitzat per a l'engranatge característic utilitzat per arrossegar les cadenes en tancs, buldòzers i altres vehicles pesats tot terreny.

## Galeria d'imatges

* Molinet d'un vaixell
* Cadenes des del molinet fins als arbres
* Entre el molinet (esquerra) i els taps (dreta)
* Barbotin del tanc AMX Leclerc (2006)

## Referències

* ↑ barbotin a Optimot
* 1 2 Centre de recherches TERMISTI Bruxelles
* ↑ Augustin Jal. Glossaire nautique: Répertoire polyglotte de termes de marine anciens et modernes. Bottega d'Erasmo, 1848, p. 1471–.
* ↑ Dictionnaire des arts et manufactures et de l'agriculture, des mines, etc: 1: A-G.. Librairie du Dictionnaire des Arts et Manufactures, 1873, p. 36–.
* ↑ Miguel Roldán. Cartilla de construccion y manejo de los buques para instruccion de los guardias marinas. Imprenta de la Revista Médica, 1864, p. 70–.
* ↑ Weltausstellung (1851, London). Reports by the Juries on the Subjects in the Thirty Classes Into which the Exhibition was Divided. Royal Commission, 1852, p. 210–.
* ↑ Russo (Enrico Maria). Elementi di fisica e meccanica applicata alla nautica: ad uso degli istituti nautici e delle scuole di costruzione navale e macchine a vapore. B. Pellerano, 1877, p. 583–.
* ↑ DCVB:Argue.
* ↑ Auguste Jal. Glossaire nautique répertoire polyglotte de termes de marine anciens et modernes par A. Jal. Didot, 1848, p. 975–.
* ↑ Miguel ROLDAN. Cartilla maritima para la instruccion de los guardias marinas. Segunda edicion, 1848, p. 87–.

## Bibliografia

* Arctander, Erik H. «Battery-powered winches». Popular Science, 01-05-1995, pàg. 103–105.

## Vegeu també

* Cabrestant
* Gigre (cabrestant d'eix vertical)
* Gigre d'àncora

## Enllaços externs

* anchor-windlasses
# Cyprinus intha

Cyprinus intha és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Doi, A., 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1):1-33.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Cyprinus rubrofuscus

Cyprinus rubrofuscus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 28 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Laos, Vietnam i la Xina. També des del riu Amur fins al riu Vermell.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Kottelat, M., 2006. Fishes of Mongolia. A check-list of the fishes known to occur in Mongolia with comments on systematics and nomenclature. The World Bank, Washington DC, Estats Units. 103 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).
# Dubodiel

Dubodiel és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1439.
# Cui Bai

Cui Bai (en xinès simplificat: 崔白; en xinès tradicional; 崔白; en pinyin: Cuī Bái) fou un artista xinès durant la dinastia Song del Nord, originari de la província d'Anhui fl. 1050–1080. Va arribar a ser pintor de la cort (emperador Shenzong). Destacava per les seves pintures d'animals i plantes. Una de les seves obres més conegudes la “Doble felicitat” (denominada així perquè dues garses en xinès es pronuncia igual que dues felicitats) es conserva al Museu del Palau Nacional de Taipei.

## Enllaços externs

* http://www.schillerinstitute.org/newspanish/institutoschiller/literatura/PoemArteChina.html Arxivat 2014-09-23 a Wayback Machine.
* http://culture.teldap.tw/culture_es/detail.php?i=36
Sobre l'art dels Song:
* http://www.chinaknowledge.de/History/Song/song-arts.html Arxivat 2010-03-08 a Wayback Machine.
# Carmen Mur Gómez

Carmen Mur Gómez (Barcelona, 1947) és una empresària catalana considerada com una pioneres en el treball temporal a Espanya.
Es va diplomar en administració i direcció d'empreses i també de màrqueting de serveis a Esade. Va començar la seva trajectòria com a secretària d'una escola de secretàries. El 1981 va crear una empresa de contractació pionera amb el treball temporal a Espanya, anomenada Teacher's Group. El 1987 Manpower va entrar al capital de la seva empresa. El 1996 va vendre la seva empresa a la multinacional Manpower i s'hi va quedar per gestionar-la. Va ser presidenta executiva i consellera delegada de Manpower a Espanya des del 2009 i l'única vicepresidenta dona a la cúpula de la patronal Foment del Treball. El 2012, després de 25 anys a la companyia, va deixar la presidència executiva de Manpower, que va assumir Raúl Grijalba. Va fer l'organització Impulsió de Negocis per ajudar a créixer petites i mitjanes empreses. El 2017 va fundar una empresa especialitzada en la selecció d'enginyers anomenada Mur&Martí, amb Anna Martí.
El 2009 va rebre el premi "Women Enterpeneurials Challenge" de les cambres de comerç de Barcelona, Nova York i India i la Medalla President Macià de la Generalitat de Catalunya. El 1999 va rebre el premi Woman Together de la Unesco. El 2019 va rebre el premi Creu Casas de l'Institut d'Estudis Catalans "Dones per canviar el món". El 1999 va crear la fundació El Somni dels Nens per fer realitat el somni d'infants amb càncer.

## Referències

* 1 2 3 lainformacion.com. «Carmen Mur deja Manpower después de 25 años y le releva Raúl Grijalba» (en castellà), 28-11-2012. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ «“Se buscan perfiles muy digitales y con buena actitud”» (en castellà), 25-06-2020. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ «Les 25 catalanes més influents», 08-08-2012. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ «Carmen Mur: así se reinventa el negocio de la selección» (en castellà), 09-03-2017. [Consulta: 24 setembre 2020].
* 1 2 «Comité Ejecutivo». [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ «Carmen Mur, reconocida con el premio Creu Casas del IEC, ‘Mujeres para cambiar el mundo’ – International Women`s Forum Spain» (en espanyol europeu). [Consulta: 24 setembre 2020].