OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1932 - pes ploma

El pes ploma va ser una de les vuit proves de boxa que es disputaren als Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles de 1932. Com la resta de proves de boxa estava reservada sols als homes. La competició es va disputar entre el 9 i el 13 d'agost de 1932. El pes mosca era la categoria més lleugera en aquesta edició dels Jocs i sols hi podien participar boxejadors que pesessin menys de 57,2 kg kg. Hi van prendre part 12 atletes de 12 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Carmelo Robledo (ARG) | Josef Schleinkofer (GER) | Allan Carlsson (SWE) |

## Quadre

| Vuitens de final 9 d'agost | Vuitens de final 9 d'agost | Vuitens de final 9 d'agost | Quarts de final 10 d'agost | Quarts de final 10 d'agost | Semifinals 11 d'agost | Semifinals 11 d'agost | Final 13 d'agost | Final 13 d'agost | Final 13 d'agost |
| 1 | Josef Schleinkofer (GER) | - |
| 16 | lliura | - |
| 16 | lliura | - | Schleinkofer (GER) | PTS |
| | | | Keller (CAN) | L |
| 8 | John Keller (CAN) | - | Keller (CAN) | L |
| 9 | lliura | - | | |
| 9 | lliura | - | | | Schleinkofer (GER) | PTS |
| | | | | | Alessandri (ITA) | L |
| 5 | Gaspare Alessandri (ITA) | - | | | Alessandri (ITA) | L |
| 12 | lliura | - | | | | |
| 12 | lliura | - | Alessandri (ITA) | PTS | | |
| | | | Walter (FRA) | L | | |
| 4 | Henri Walter (FRA) | - | Walter (FRA) | L | | |
| 13 | lliura | - | | | | |
| 13 | lliura | - | | | | | | Schleinkofer (GER) | L |
| | | | | | | | | Robledo (ARG) | |
| 6 | Carmelo Robledo (ARG) | - | | | | | | Robledo (ARG) | |
| 11 | lliura | - | | | | |
| 11 | lliura | - | Robledo (ARG) | PTS | | |
| | | | Smith (IRL) | L | | |
| 3 | Ernest Smith (IRL) | - | Smith (IRL) | L | | |
| 14 | lliura | - | | | | |
| 14 | lliura | - | | | Robledo (ARG) | PTS | Tercer lloc | Tercer lloc | Tercer lloc | Tercer lloc |
| | | | | | Carlsson (SWE) | L |
| 7 | Allan Carlsson (SWE) | PTS | | | | | | Carlsson (SWE) | PTS |
| 10 | Katsuo Kameoka (JPN) | L | | | | | | Alessandri (ITA) | L |
| 10 | Katsuo Kameoka (JPN) | L | Carlsson (SWE) | PTS | | | | Alessandri (ITA) | L |
| | | | Hines (USA) | L |
| 2 | John Hines (USA) | PTS | Hines (USA) | L |
| 15 | Miguel Araico (MEX) | L |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Flyweight (≤112 pounds), Men». [Consulta: 22 agost 2024].

## Enllaços externs

* Official Report
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. [Consulta: 25 març 2008].
# Alfredo Martini

Alfredo Martini (Sesto Fiorentino, província de Florència, 18 de febrer de 1921 - 25 d'agost de 2014) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1941 i 1958. Durant la seva carrera esportiva destaquen les victòries al Giro dels Apenins (1947), Giro del Piemont (1950) i una etapa del Giro d'Itàlia (1950).
Finalitzà cinc vegades entre els 10 primers del Giro d'Itàlia, destacant la 3a posició final en l'edició de 1950, en què guanyà una etapa.

## Palmarès

* 1938
** 1r a la Coppa Cicogna
* 1947
** 1r al Giro dels Apenins
* 1950
** 1r al Giro del Piemont
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1951
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1946. 9è de la classificació general
* 1947. 6è de la classificació general
* 1948. 10è de la classificació general
* 1949. 6è de la classificació general
* 1950. 3r de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1951. 20è de la classificació general
* 1952. 21è de la classificació general
* 1953. Abandona
* 1954. 46è de la classificació general
* 1955. 27è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1952. 56è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1955. 46è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Ciclismo in lutto, è morto Alfredo Martini». La Repubblica, 25-08-2014 [Consulta: 26 agost 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Alfredo Martini a sitiodeciclismo.net
# Anisotropia

L'anisotropia és la propietat de variació de les propietats físiques en ser mesurades des de diferents direccions. És la propietat contrària a la isotropia.
L'anisotropia es pot definir com la variació d'una determinada propietat física d'un material, com ara l'absorbància, l'índex de refracció o la densitat, quan es mesura al llarg de diferents eixos. Un exemple comú i ben conegut n'és el de les lents polaritzades de les ulleres de sol o el de les pantalles de cristall líquid. La propietat contrària és la isotropia.

## Anisotropia de sòlids

L'anisotropia dels materials és més acusada en els sòlids cristal·lins, en els quals s'evidencia una relació directa amb l'estructura atòmica i molecular del cos en qüestió.
Cal assenyalar que els cristalls no són anisotròpics o isotròpics per se, sinó que aquest concepte està en relació amb cada una de les propietats físiques. Hi ha cristalls anisotròpics per a certes propietats, mentre que es comporten isotròpicament per a d'altres, en diferents graus d'anisotropia.
Convé no confondre aquest concepte amb el d'heterogeneïtat i homogeneïtat, també relacionats amb la direcció. Un cos és heterogeni respecte certa propietat si el valor d'aquesta varia al llarg d'una direcció, cosa que únicament succeeix en els cristalls en condicions excepcionals. Per exemple, l'atmosfera és heterogènia respecte la velocitat de la llum perquè la densitat de les diverses capes és diferent i, per tant, la llum viatja a velocitats diferents al llarg d'una mateixa direcció.

## Altres exemples d'anisotropia

* Conductivitat elèctrica
* Dilatació tèrmica
* Policroisme
* Pleocroisme
* Radiació de fons de microones
* Susceptibilitat magnètica

## Referències

* ↑ «Anisotropia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ (anglès) U. F. Kocks, Carlos Norberto Tomé, Hans-Rudolf Wenk i H. Mecking, Texture and anisotropy: preferred orientations in polycrystals and their effects on materials properties, p.42
# Viquipèdia en Tailandès

La Viquipèdia en Tailandès (Tailandès: วิกิพีเดียภาษาไทย) és l'edició en tai de la Viquipèdia. Es va iniciar el 25 de desembre de 2003. El desembre de 2019, tenia més de 134.000 pàgines de contingut i 371.363 usuaris registrats.
El 31 de gener de 2006 la Viqupèdia tailandesa va ser reconeguda per primera vegada juntament amb la Viqupèdia anglesa a la premsa tailandesa.
La Wikipedia tailandesa es va donar a conéixer durant un fòrum públic en la crisi política tailandesa de 2005-2006, quan un membre va mencionar que els tailandesos havien de llegir l'article de Wikipedia sobre Thaksin Shinawatra, un ex primer ministre.

## Referències

* ↑ «List of Wikipedias - Meta». meta.wikimedia.org. [Consulta: 4 gener 2021].
# Alfredo Lobeiras Sánchez

Alfredo Lobeiras, més conegut com a Fredi (Gijón, 7 de maig de 1974) és un exfutbolista asturià, que jugava com a migcampista.

## Trajectòria

Després de passar per La Braña i per les categories inferiors de l'Sporting de Gijón, debuta amb el primer equip en tres partits de la temporada 94/95. Sense lloc en l'Sporting, és cedit tres campanyes consecutives: primer a la UE Lleida, després al CA Osasuna i finalment al CF Extremadura, tots tres a Segona i en tots tres jugant gairebé la trentena de partits. Només jugaria un partit més amb l'Sporting a Primera, a la temporada 97/98.
La temporada 98/99, amb els asturians que acabaven de descendir de categoria, Fredi va formar part del planter, però una lesió el va mantindre fora quasi tota la campanya. El 1999 i tras quallar una bona actuació de nou al CF Extremadura, fitxa pel Sevilla FC.
La temporada 00/01 va ser la més destacada de l'asturià, una de les peces clau del retorn sevillà a primera divisió. Va jugar 32 partits i va marcar un gol. Posteriorment, formaria part dos anys més del conjunt andalús, però amb una aportació més irregular.
El Sevilla també el va cedir, primer al Reial Múrcia (03/04), i després al Cadis CF, fins que a l'agost del 2005 va rescindir el seu contracte amb el Sevilla FC. Fitxa llavors pel CE Castelló, on amb prou feines hi roman tres mesos abans de deixar el conjunt valencià i marxar a la UD Las Palmas, que va pujar a Segona eixe any.
Amb els canaris va disputar la seua darrera temporada a la categoria d'argent, la temporada 06/07, en la qual jugaria 18 partits i marcaria un gol. Finalment, recalaria la temporada 07/08 al Marino de Luanco, per penjar les botes al final d'eixa campanya.
# Apnea

«Apnea» té aquests significats:
* Apnea (medicina), el cessament complet del senyal respiratori.
* Apnea del son, un trastorn del son caracteritzat per la interrupció sobtada de la respiració quan s'està dormint.
* Apnea (esport), un esport que consisteix en la suspensió voluntària de l'acte de respirar.
# Aluminomagnesiohulsita

La aluminomagnesiohulsita és un mineral de la classe dels borats que pertany al grup de la pinakiolita. Rep el seu nom en al·lusió al domini de l'alumini a la seva composició i per la seva relació química amb la magnesiohulsita.

## Característiques

La aluminomagnesiohulsita és un borat de fórmula química Mg₂AlO₂(BO₃). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2002. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de prismes diminuts arrodonits, de fins a 0,1 mil·límetres, inclosos en ludwigita fibrosa. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6. És l'espècie amb alumini dominant anàloga a la magnesiohulsita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'aluminomagnesiohulsita pertany a «06.AB: borats amb anions addicionals; 1(D) + OH, etc.» juntament amb els següents minerals: hambergita, berborita, jeremejevita, warwickita, yuanfuliïta, karlita, azoproïta, bonaccordita, fredrikssonita, ludwigita, vonsenita, pinakiolita, blatterita, chestermanita, ortopinakiolita, takeuchiïta, hulsita, magnesiohulsita, fluoborita, hidroxilborita, shabynita, wightmanita, gaudefroyita, sakhaïta, harkerita, pertsevita-(F), pertsevita-(OH), jacquesdietrichita i painita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Nalednoye, a la conca del riu Yana, a Verkhoyansk (Sakhà, Rússia), l'únic indret on ha estat descrita, on es troba associada a altres minerals com la pertsevita-(F), la ludwigita i la calcita.

## Referències

* ↑ «Aluminomagnesiohulsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 juny 2016].
# Fais-moi plaisir !

Fais-moi plaisir ! és una comèdia romàntica francesa de 2009, dirigida per Emmanuel Mouret, que també es va estrenar amb el títol en anglès Please, Please Me! . Està protagonitzada pel propi Mouret, al costat de Judith Godrèche, Frédérique Bel, Déborah François i Jacques Weber.

## Argument

Ariane està molesta amb Jean-Jacques. Tots dos viuen en parella, però aquest matí Jean-Jacques parla per telèfon amb una dona. Quan acaba, ella pregunta amb qui parla i ell li conta una història. Un vell amic li va dir una vegada una forma infal·lible de despertar l'interès d'una dona: escriu una nota sincera demanant-li que es reuneixi amb tu tot sol en cinc minuts. Quan Jean-Jacques ho va provar en un tren, va funcionar. Un altre dia el va provar en un bar amb Élisabeth, que acabava de cridar-lo.
Ariane es proposa conèixer la veritat de l'assumpte, encara que descobreixi que la seva parella es fica al llit amb altres dones. Llavors accepta anar a una festa aquesta nit a l'apartament palatí d’Élisabeth. Abans que comenci el porta a veure al seu pare, ni més ni menys que el President de la República. Jean-Jacques no coneix a ningú en la festa i quan acaba, Élisabeth el porta a la seva habitació, on es desmaia. Després apareix el promès d’Élisabeth, i la simpàtica donzella, Aneth, treu Jean-Jacques d'amagat. Ella el porta de retorn al seu apartament per a cosir-li els pantalons, que s'havien danyat, i una nit romàntica està a punt de començar quan el seu company de pis es desperta. Tret de contraban, Jean-Jacques és arrestat al carrer i només és alliberat quan Élisabeth confirma la seva història.
De camí a casa, veu a Ariane. Diu que va ser a un bar amb una amiga i li van passar una nota. Bastant plena de mojitos, surt a trobar-se amb l'home i el va reprendre pel seu estratagema misogin barat. Ell s'ho va prendre molt bé, el convida a alguns glops més i van tornar al seu departament. Quan Jean-Jacques pregunta què van fer, Ariane simplement respon: “El mateix que tu”.

## Repartiment

* Emmanuel Mouret com Jean-Jacques
* Judith Godrèche com Élisabeth
* Frédérique Bel com Ariane
* Déborah François com Aneth
* Jacques Weber com president de França
* Frédéric Epaud
* Dany Brillant com Rodolfo

## Referències

* ↑ Mandelbaum, Jacques «"Fais-moi plaisir !" : un gentil garçon pris dans les méandres du désir» (en francès). Le Monde, 23-06-2009 [Consulta: 6 abril 2016].
* ↑ Morice, Jacques «Fais-moi plaisir ! : La critique lors de la sortie en salle du 24/06/2009» (en francès). Télérama [Consulta: 6 abril 2016].

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Premi Yi Sang

El Premi Literari Yi Sang, oficialment i en coreà 이상문학상, és un premi literari de Corea del Sud. És un dels premis literaris més prestigiosos del país que porta el nom de Yi Sang, un escriptor innovador de la literatura coreana moderna. El Premi es va establir el 1977. Està patrocinat per l'editor coreà Munhaksasangsa.

## Guanyadors

* 1977 김승옥 Kim Seung-ok, 〈서울의 달빛 0장〉
* 1978 이청준 Yi Chong-Jun 〈잔인한 도시〉
* 1979 오정희 Oh Jung-hee 〈저녁의 게임〉
* 1980 유재용 Yoo Jae-yong 〈관계〉
* 1981 박완서 Park Wan-suh, 〈엄마의 말뚝〉
* 1982 최인호 Choi In-ho, 〈깊고 푸른 밤〉
* 1983 서영은 So Yeong-eun, 〈먼 그대〉
* 1984 이균영 Lee Kyun-young, 〈어두운 기억의 저편〉
* 1985 이제하 Yi Jae-ha, 〈나그네는 길에서도 쉬지 않는다〉
* 1986 최일남 Choi Il-nam, 〈흐르는 북〉
* 1987 이문열 Yi Mun-yol, 〈우리들의 일그러진 영웅〉
* 1988 임철우 Im Chul-woo, 〈붉은 방〉
* 1988 한승원 Han Seung-won, 〈해변의 길손〉
* 1989 김채원 Kim Chae-won, 〈겨울의 환幻〉
* 1990 김원일 Kim Won-il, 〈마음의 감옥〉
* 1991 조성기 Cho Sung-ki, 〈우리 시대의 소설가〉
* 1992 양귀자 Yang Gui-ja, 〈숨은 꽃〉
* 1993 최수철 Choi Suchol, 〈얼음의 도가니〉
* 1994 최윤 Choe Yun, 〈하나코는 없다〉
* 1995 윤후명 Yun Humyong, 〈하얀 배〉
* 1996 윤대녕 Yun Dae-nyeong, 〈천지간〉
* 1997 김지원 Kim Ji-won, 〈사랑의 예감〉
* 1998 은희경 Eun Hee-kyung, 〈아내의 상자〉
* 1999 박상우 Park Sang-woo, 〈내 마음의 옥탑방〉
* 2000 이인화 Lee In-hwa, 〈시인의 별〉
* 2001 신경숙 Shin Kyung-sook, 〈부석사〉
* 2002 권지예 Kwan Ji-Hye, 〈뱀장어 스튜〉
* 2003 김인숙 Kim In-sook, 〈바다와 나비〉
* 2004 김훈 Kim Hoon, 〈화장〉
* 2005 한강 Han Kang, 〈몽고반점〉
* 2006 정미경 Jung Mikyung, 〈밤이여, 나뉘어라〉
* 2007 전경린 Jon Kyong-nin, 〈천사는 여기 머문다〉
* 2008 권여선 Kwon Yeo-sun, 〈사랑을 믿다〉
* 2009 김연수 Kim Yeon-su, 〈산책하는 이들의 다섯 가지 즐거움〉
* 2010 박민규 Park Min-gyu, 〈아침의 문〉
* 2011 공지영 Gong Ji-young, 〈맨발로 글목을 돌다〉
* 2012 김영하 Kim Young-ha, 〈옥수수와 나〉
* 2013 김애란 Kim Ae-ran, 〈침묵의 미래〉
* 2014 편혜영 Pyun Hye-young, 〈몬순〉
* 2015 김숨 Kim Sum, 〈뿌리 이야기〉
* 2016 김경욱 Kim Kyung-uk, 〈천국의 문〉
* 2017 구효서 Gu Hyo-seo, 〈풍경소리〉
* 2018 손홍규, 〈꿈을 꾸었다고 말했다〉
* 2019 윤이형 Yun I-hyeong, 〈그들의 첫 번째와 두 번째 고양이〉
* 2021 이승우 Lee Seung-u, 〈마음의 부력〉
* 2022:? (no convocat)
* 2023: Choi Jin-Young

## Referències

* ↑ Korea Herald, Feb 18, 2011
* ↑ Korean Books Publishing Project: http://koreanbooks.or.kr/publishers/publishers_info.jsp?pnum=40
* ↑ Hahn, Daniel «The Vegetarian by Han Kang review – an extraordinary story of family fallout». , 24-01-2015.
# 937
## Esdeveniments

* El Sacre Imperi Romanogermànic passa a tenir la capital a Magdeburg.
* Fundació del regne de Dali, a la Xina, per Duan Siping.
* Batalla de Brunanburgh: el rei anglès Etelstan assoleix una victòria decisiva sobre els seus adversaris, el rei de Dublín Olaf Guthfrithsson, el rei dels Scots Constantí II d'Escòcia i el rei del Strathclyde Owain ap Dyfnwal.
* Començament de la revolta dels àrabs de Sicília contra els fatimites (937-941), afavorida pels romans d'Orient, que envien blat als rebels. Les incursions sarraïnes sobre les costes d'Itàlia cessen.
* El cap bretó Alan II Barbitorte, exiliat amb el rei Lluís a la cort de l'anglosaxó Aethelstan, desembarcada a Dol-de-Bretagne l'any 936, recupera Nantes als normands. Pren el títol de duc de Bretanya (fi l'any 952).
* Bernuin, monjo de Sant-Crépin, és ordenat bisbe de Senlis al començament de l'any. Transmar és ordenat bisbe de Noyon després de la mort de Walbert. Guy esdevé bisbe de Soissons després de la mort d'Abbon.

## Necrològiques

* Rudolf II, rei de Borgonya
* Arnulf I, duc de Baviera

## Referències

* ↑ Nguyen Tan Tai-Luc. Parlons Lu : La langue taï des douze mille rizières du Yunnan. Éditions L'Harmattan, 2008. ISBN 9782296060777.
* ↑ Jim Bradbury. «Routledge Companion to Medieval Warfare». Routledge, 2004.
* ↑ Bréhier, Louis. Vie et mort de Byzance. Albin Michel, 1946, p. 596.
* ↑ Yves Durand, Marius Faugeras. «Le Diocèse de Nantes». Editions Beauchesne, 1985.
* ↑ «Flodoardi Historia remensis ecclesiae, Volume 3».
# 7 Dies

7 Dies és una revista de classificats en català publicada a Andorra, de distribució gratuïta a les llars. Té una periodicitat setmanal. L'edita Premsa Andorrana, la mateixa empresa que edita també el Diari d'Andorra. El seu tiratge és de més de 30.000 exemplars. El primer número va sortir al carrer el 2 de desembre del 1994. Conté bàsicament publicitat, i destaca principalment per la seva secció de classificats. També inclou petites seccions d'informació d'actualitat, així com la programació televisiva de la setmana. La primera directora fou la periodista andorrana Rosa Mari Sorribes. Actualment n'és director Ignasi de Planell.

## Referències

* ↑ Bertrana, Univers (coord.). L'entorn comunicatiu d'Andorra. Andorra: Universitat d'Andorra, 2015.
* 1 2 3 Pont Sorribes, Carles. Història de la premsa Andorrana : 1917-2005. Andorra: Biblioteca Nacional d'Andorra, 2009, p. 201-202. ISBN 9789992005002.
* ↑ «Andorra, del porta a porta al 2.0». Lorena Tortosa. [Consulta: 19 gener 2016].

## Bibliografia

* Bertrana, Univers (coord.). L'entorn comunicatiu d'Andorra. Andorra: Universitat d'Andorra, 2015.

## Enllaços externs

* Catàleg de la Biblioteca Nacional d'Andorra
Viccionari
# Abd-al-Màlik ibn Djahap

Abd-al-Màlik ibn Jahhaf (àrab: عبد الملك بن جحاف, ʿAbd al-Mālik b. Jaḥḥāf) va succeir al seu pare Djahap al-Qayssí com a ostikan d'Armènia a Dvin i nakharar de Malazgird el 813. El mateix 813 o el 814 ja va provar d'ocupar Bardaa, feu dels partidaris d'al-Mamun. Va reunir un exèrcit per conquerir Taron al príncep bagràtida Aixot IV Bagratuní, però aquest el va derrotar (vers 815). El 816, aprofitant aquestes lluites, els romans d'Orient van ocupar la fortalesa fronterera de Kamakha (Khemakh). Abd-al-Màlik apareix fins al 820, i després d'aquesta data apareix l'emir Sevada al-Djahapi.

## Referències

* ↑ Laurent, Joseph. L'Arménie entre Byzance et l'Islam depuis la conquête arabe jusqu'en 836. Fontemoing et Cie, 1919, p.324.
# Abia de la Obispalía

Abia de la Obispalía és un municipi de la província de Conca, situat a 30 quilòmetres de la capital, amb 84 habitants (INE 2005) dels quals 48 són barons i 36 dones.

## Geografia

Abia de la Obispalía té 68.01 km².
* Latitud: 40° 1′ nord.

## Monuments

* Les ruïnes del castell, que es troben en el punt més alt de la població, dominant-la, al costat del cementiri i les restes de l'antiga església parroquial, sobre una roca. D'ell queden un aljub i els fonaments de les pilastres.

## Festes

* Les festes patronals, en honor de María Auxiliadora: Se celebren el 24 de maig. El dissabte anterior se celebra el romiatge de San Jerónimo.
# AJR

* No s'ha de confondre amb AJR (Edimburg).
AJR és una empresa catalana fabricant de motocicletes de velocitat, amb seu a la Garriga, Vallès Oriental. Fundada el 1994 per Armand Molí i Javier Pérez, la seva raó social és AJR Motocicletas.
Després d'iniciar la seva activitat tot creant rèpliques de motos de competició històriques, d'ençà del 2009 fabrica una motocicleta de Moto2 que a més de sortir bé de preu és prou competitiva, havent obtingut bons resultats al Campionat d'Espanya de velocitat. La temporada de 2012, AJR competeix oficialment al mundial de Moto2 amb l'equip Argiñano Racing (del cuiner basc Karlos Argiñano) i amb Ricard Cardús de pilot.

## Història

AJR començà creant rèpliques de models històrics per a campionats de motos clàssiques. La seva primera creació fou una rèplica de la Bultaco TSS 350 que obtingué diversos èxits en curses estatals d'aquesta mena de motos. En vistes de l'èxit, l'empresa passà a desenvolupar-ne d'altres, com ara l'Astro 450, la Matador 400 o la Pursang MK15.
La primera motocicleta de competició de categoria Moto2 que fabricà AJR fou l'EVO 1 del 2010, amb xassís multitubular de crom-molibdè i basculant d'alumini, pensada com una Moto2 de preu reduït. Aquesta moto va participar en el Campionat estatal de velocitat (CEV) del 2010 i en una prova del Campionat del Món on, pilotada per Xavier Forés, acabà en setzena posició (a un lloc d'aconseguir punts). AJR va tornar a participar en el CEV el 2011, aconseguint-hi el seu primer podi a la cinquena prova (celebrada al circuit d'Albacete) amb el tercer lloc d'Adrià Bonastre.
Durant la primera edició del Saló Motorsport de Barcelona, l'empresa presentà una nova evolució de la moto amb el nom d'EVO 2011. Aquesta moto debutà a la penúltima prova del CEV 2011, al Circuit Ricardo Tormo de Xest.

## Referències

* ↑ «La española AJR en el Mundial de Moto2 con el Argiñano Racing» (en castellà). motocuatro.com, 23-02-2012. Arxivat de l'original el 28 de febrer 2012. [Consulta: 27 febrer 2012].
* ↑ «Bultaco AJR TSS 350 Replica» (en castellà). classict.combios.es. [Consulta: 3 març].
* ↑ Navarro, Daniel. «Motos que no llegaron a la serie (VI): Bultaco Matador 400» (en castellà). soymotero.net, 16-03-2014. [Consulta: 20 octubre 2015].
* ↑ «Historia de AJR» (en castellà). ajrracing.com. Arxivat de l'original el 2012-02-28. [Consulta: 3 març 2012].
* ↑ «El proyecto AJR» (en castellà). ajrracing.com. Arxivat de l'original el 2012-02-28. [Consulta: 3 març 2012].
* ↑ «Forés aprovechó al máximo la AJR en el Mundial» (en castellà). dailymotos.com, 01-10-2010. Arxivat de l'original el 22 de desembre 2014. [Consulta: 3 març 2012].
* ↑ «Merecido podio del alicantino y del equipo madrileño Motorrad que aúpa a podio por primera vez en el CEV a la Moto2 española AJR» (en castellà). motorradcompeticion.com. [Consulta: 3 març 2012].
* ↑ «La nueva Moto2 de AJR… en el CEV de Cheste» (en castellà). motofan.com, 22-10-2010. [Consulta: 3 març 2012].

## Enllaços externs

* AJR - Lloc web oficial (anglès) (castellà)