OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joshua Lederberg

Joshua Lederberg (23 de maig de 1925, Montclair, Nova Jersey, EUA - 2 de febrer de 2008, Nova York) fou un microbiòleg i professor universitari nord-americà guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1958 pels seus estudis de genètica juntament amb George Wells Beadle i Tatum.

## Biografia

Estudià medicina a la Universitat de Colúmbia de Nova York, i després realitzà el seu doctorat a la Universitat Yale l'any 1948. Posteriorment es traslladà a la Universitat de Wisconsin com a professor de genètica, on arribà a obtenir la càtedra d'aquesta especialitat. Més tard fou nomenat director del Departament de Genètica de la Universitat Stanford i director dels laboratoris Kennedy de biologia molecular.

## Recerca científica

Inicialment, durant la seva estada a la Universitat de Colúmbia, va fer estudis genètics i bioquímics sobre la floridura de la Neurospora crassa. Posteriorment orientà la seva recerca, en col·laboració d'Edward Lawrie Tatum, vers l'estudi del bacteri Escherichia coli, demostrant com aquesta podria compartir la informació genètica amb la recombinació genètica, i després ver l'intercanvi genètic en la salmonel·la, amb el que quedaven aclarits alguns fenòmens de l'herència genètica bacteriana i la transformació bacteriana.
L'any 1958 li fou concedida la meitat del Premi Nobel de Medicina o Fisiologia «pels seus descobriments referents la recombinació genètica i a l'organització del material genètic dels bacteris», premi compartit amb George Wells Beadle i Edward Lawrie Tatum el seu descobriment que els gens actuen regulant esdeveniments químics definits.
Després de la concessió del Premi Nobel col·laborà amb Frank Macfarlane Burnet en la recerca sobre els antibiòtics, amb Edward Feigenbaum en el desenvolupament del sistema dendral, i finalment amb la NASA en la recerca de vida a Mart així com en la intel·ligència artificial.

## Referències

* ↑ Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Medicina 1958 (anglès)

## Enllaços externs

* Arxius de la Biblioteca Nacional de Medicina dels Estats Units (anglès)
# Lopik

Lopik és un municipi de la província d'Utrecht, al centre dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 14.168 habitants repartits per una superfície de 78,92 km² (dels quals 3,23 km² corresponen a aigua).

## Centres de població

Benschop, Cabauw, Jaarsveld, Lopik, Lopikerkapel, Polsbroek, Polsbroekerdam, Uitweg, Willige Langerak i Zevender.

## Ajuntament

El consistori municipal consta de 15 membres, format des del 2006 per:
* CDA, 5 regidors
* PvdA, 4 regidors
* VVD, 2 regidors
* ChristenUnie, 2 regidors
* SGP, 2 regidors

## Agermanaments

* Sarsina
* Lezoux
* Grebenstein

## Enllaços externs

* www.lopik.nl
# Josep Ametller i Viñas

Josep Ametller i Viñas (Girona, 19 de març de 1832 – Girona, 11 de gener de 1901) fou un metge català. Era fill del doctor Miquel Ametller i Marill i de Raimunda Viñas, filla del metge Narcís Viñas i Barnoya. Germà de Joaquim Ametller i Viñas, farmacèutic.
Cursa els estudis primaris a Girona i els de Medicina a la Facultat de Barcelona del 1848 al 1856, mereixent el premi extraordinari de llicenciatura. Mentre estudia, guanya la plaça d'alumne intern de l'Hospital de la Santa Creu per oposició i és nomenat degà dels altres alumnes interns. Actiu i renovador, aconsegueix que els estudiants puguin fer pràctiques a les sales d'Obstetrícia.
Acabada la carrera, es trasllada a Madrid i obté el doctorat el 1858. Poc abans, guanya plaça a l'Hospital de Sant Joan de Déu de Madrid, ingressant en el Cos de Beneficència Provincial on hi treballa fins a l'any 1866 quan torna a Girona. A Madrid, és secretari del Cos de Beneficència i, també, de la Real Academia de Madrid, de la que en fou membre. Així Mateix, també fou membre de l'Academia Quirúrgica Matritense i corresponent de l'Institut Mèdic Valencià.
Reconegut com a entès en Venereologia i Higienista, és un dels organitzadors del Primer Congrés Mèdic que se celebra a Espanya el 1864.
Josep Ametller retorna a Girona per atendre el seu pare malalt, el metge Miquel Ametller. Des del 1867, treballa a l'Hospital Provincial de Santa Caterina i a la seva clínica. Agafa consciència dels problemes dels metges gironins i, juntament amb altres companys com Josep Pascual i Prats, crea una primera associació: el Sindicado Médico, embrió del futur Col·legi de Metges de Girona del qual Josep Ametller fou nomenat president.
Junt a la seva tasca mèdica el Dr.Ametller és força actiu en l'àmbit cultural: Josep Ametller és president de l'Associació per al Foment de les Belles Arts i, també en el seu moment, ho és de la Junta Revolucionaria de la província de Girona durant la Revolució de Setembre del 1868. Pertany a la Comissió Provincial de Monuments. És un dels fundadors de la Revista de Gerona on hi deixa biografies molt interessants de metges com Joan Bahí i Fontseca o Joan Isern i Batlló, entre d'altres.
Humanista en el sentit més ampli, té obra poc coneguda en diferents camps literaris que abasten des de l'assaig, a la poesia o el teatre, escrivint, també, sobre viatges i textos històrics. Pel seu domini de diferents idiomes, és redactor habitual de la secció d'estranger al periòdic gironí La Crònica. Significat políticament com a liberal, és candidat a Corts per Girona i col·laborador dels periòdics La Razón, El Vigilante y El Constitucional.

## Referències

* 1 2 «Josep Ametller i Viñas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vinyoles, Carme «Josep Ametller Viñas». Gironins Il·lustres. El Punt Avui, 22-10-2009 [Consulta: 28 gener 2015].
* 1 2 3 4 5 6 «Josep Ametller i Viñas». Galeria de Metges Catalans. Col·legi Oficial de Metges de Barcelona. [Consulta: 28 gener 2015].
# Lluís Dilmé i Romagós

Lluís Dilmé i Romagós (Salt, el Gironès 1960) és un arquitecte i dissenyador català.

## Biografia

Va néixer el 1960 a la ciutat de Salt, població situada a la comarca del Gironès. Va estudiar arquitectura a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona, depenent de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), on es va graduar el 1988.

## Activitat professional

L'any 1985, abans d'acabar la carrera, inicià la seva col·laboració amb Ignasi de Solà-Morales en diversos projectes a Valls i Torelló. L'any 1988 s'associà amb Xavier Fabré en un estudi arquitectònic, urbanista i de disseny anomenat "Dilmé & Fabré", especialitzant-se en projectes arquitectònics per a centres educatius, residencials i sanitaris.
* 1988, 1994-1999: Reconstrucció del Gran Teatre del Liceu (Barcelona)
* 1988-1997: Plaça cívica de Bellaterra (Universitat Autònoma de Barcelona)
* 1994-1999: Parc de la Comtessa Ermessenda (Girona)
* 1995-1997: Escola d'Ensenyament Integrat de Música i Dansa Oriol Martorell (Barcelona)
* 1996-2002: Remodelaicó del "Teatre Guastavino" (Vilassar de Dalt)
* 1999-2002: Conjunt d'habitatges (El Prat de Llobregat)
* 2001-2004: Rehabilitació del "Teatre Cal Ninyo" (Sant Boi de Llobregat)
* 2002-2004: Conjunt d'habitatges (Girona)
* 2002-2004: Conjunt d'habitatges (Figueres)
* 2002: Rehabilitació del "Teatre Principal" (Sabadell)
* 2002: Rehabilitació del "Teatre Cooperativa" (Barberà del Vallès)
* 2003: Conversió de "Can Gibert" en centre d'arts (Monestir de Montserrat)
* 2004: Centre de negocis "Molí dels Frares" (Sant Vicenç dels Horts)
L'any 1994 al costat d'Ignasi de Solà-Morales, Xavier Fabré i Eulàlia Serra dirigí el projecte de reconstrucció del teatre. L'any 2000 Solà-Morales, Fabré i el mateix Dilmé foren guardonats amb el Premi Nacional de Patrimoni Cultural, concedit per la Generalitat de Catalunya, per aquesta obra.

## Enllaços externs

* (anglès) Informació de Lluís Dilmé a la xarxa
# Lluís Duran

Lluís Duran és el nom dels següents personatges:
* Lluís Duran i Barrionuevo (1922), metge radiòleg
* Lluís Duran i Massaguer (1922-1999), compositor de sardanes, músic i hostaler
* Lluís Duran i Ventosa (1870-1954), polític, advocat i periodista
* Lluís Duran (actor), actor
# Loropéni

Loropéni és una vila del sud de Burkina Faso, és la capital de departament homònim, a l'oest de la província de Poni, i la ciutat de Gaoua.

## Patrimoni de la Humanitat

Està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2009.
Es tracta de la millor preservada de les deu fortaleses que es troben a la regió, situades a la regió fronterera amb el Togo i Ghana. Foren construïdes fa més de mil anys, abandonades i reocupades pels lohron o koulango, que controlaven l'extracció i la transformació de l'or a la regió, en el seu apogeu, dels segles xiv al XVI. Van ser abandonades al segle xix.
Es tracta d'unes parets de blocs de pedra vermella, sense talla, i de còdols de laterita que s'eleven fins a sis metres d'altura. No hi ha cap certesa quant al seu constructor.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Ruins of Loropéni» (en anglès). [Consulta: 18 febrer 2021].
# Jack Fier

Jack Fier (Brooklyn, 8 de novembre de 1896 - Los Angeles, 3 de març de 1966) va ser un productor de cinema estatunidenc. Va treballar en més de 140 pel·lícules entre 1938 i 1965.

## Filmografia parcial

* The Secret of Treasure Island (1938)
* The Great Adventures of Wild Bill Hickok (1938)
* The Spider's Web (1938)
* Smashing the Spy Ring (1938)
* Flying G-Men (1939)
* Mandrake the Magician (1939)
* Overland with Kit Carson (1939)
* Cafe Hostess (1940)
* Nobody's Children (1940)
* Sweetheart of the Campus (1941)
* The Pinto Kid (1941)
* The Blonde from Singapore (1941)
* Secrets of the Lone Wolf (1941)
* Stand By All Networks (1942)
* Frontier Fury (1943)
* Doughboys in Ireland (1943)
* Sergeant Mike (1944)

## Referències

* ↑ «Jack Fier». The New York Times, 2012. Arxivat de l'original el 4 novembre 2012. [Consulta: 2 maig 2011].
# Nijnebakànskaia

Nijnebakànskaia - Нижнебаканская (rus) és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants septentrionals del Caucas occidental, en una zona boscosa a la vora del riu Bakanka, afluent del riu Adagum, a 12 km al sud-oest de Krimsk i a 93 km a l'oest de Krasnodar, la capital.
Pertanyen a aquest municipi les poblacions de Gaponovski, Neberdjàievskaia i Jemtxujni.

## Història

El nom de l'stanitsa deriva del riu Bakanka, que al seu torn deriva del kan àvar Bakana, que derrotà en aquesta zona els kabardins.
El 1859 s'hi construí una fortalesa cosaca al mont Kabze, entre el riu i la fortalesa s'hi formà l'stanitsa que fou fundada oficialment l'1 de juny del 1862. Inicialment la població era de 286 persones, emigrants de les stanitses Novodjerelíievskaia, Kisliakóvskaia i Novokórsunskaia.
La vila rebé immigració grega que havia marxat de l'Imperi Otomà. Amb 400 habitants el 1882, perdé l'estatus d'stanitsa i passà al de possiólok entre el 1871 i el 1888. El 1888 acabà la construcció de la línia de ferrocarril entre Ekaterinodar i Novorossiïsk, la qual cosa accelerà l'augment de població. Entre el 1934 i el 1953 fou centre administratiu de districte. L'11 de febrer del 1958 fou ascendida al rang d'assentament de treball amb el nom de Nijnebakanski. El 2001 la població tornà a l'estatus d'stanitsa i al seu nom actual.
El 7 de juliol del 2012 la vila es veié afectada per les greus inundacions del krai de Krasnodar.

## Referències

* ↑ Tragedia en Krymsk Arxivat 2014-08-10 a Wayback Machine. (rus)
# Joshua Huppertz

Joshua Huppertz (Aquisgrà, Rin del Nord-Westfàlia, 10 de novembre de 1994) és un ciclista alemany, professional des del 2015 i actualment a l'equip Team Lotto-Kern Haus.

## Palmarès

* 2018
** 1r a l'Arno Wallaard Memorial
* 2021
** Vencedor d'una etapa al Sazka Tour

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Lopida

Lopida/Lopidana és un poble i concejo pertanyent al municipi de Vitòria. Tenia 21 habitants en (2007). Està enclavat en la Zona Rural Nord-oest de Vitòria. Es troba a uns 505 msnm, Es troba en la riba dreta del riu Zadorra, entre els pobles d'Ihurre i Gobeu. Es troba 6,5 km al nord-oest del centre de la ciutat de Vitòria. Antigament estava annexionat al municipi de Foronda fins que el 1975 fou annexat a Vitòria.
Té una església romànica del segle xiii. (Parròquia de la Mare de Déu de la Purificació).

## Enllaços externs

* Lopida/Lopidana a Enciclopèdia Auñamendi
# Josep Amiguet

Josep Amiguet (Terrassa, segle xviii) fou un mestre de capella i compositor català.

## Biografia

Després de la mort del mestre de capella Clement Barrachina a principis de l'any 1728, es van arribar a convocar diverses oposicions al magisteri de capella per la primera quinzena de maig del mateix any. Els examinadors, Agustí Mesa, organista de Albarrasí i Lluís Pastor, mestre de capella de Terol, van recomanar el nom de Josep Amiguet, un músic nascut a Terrassa, que ells mateixos consideraven la persona més hàbil i també idònia dels que havien conegut.
Amiguet va entrar a la catedral d'Albarrasí com a clergue de menors. Les activitats que duia a terme eren copiar els manuscrits musicals de l'església, tot i que també va escriure algunes obres policorals.
A finals de 1731, va realitzar les oposicions per ser mestre de capella de Tortosa, on va poder aconseguir aquella plaça aquell mateix any. A l'arxiu de la catedral d'Albarrasí es conserven tres salms seus.

## Obres conservades

* Dixit Dominus per a 8 v i acompanyament, datat el 1728.
* Domine ad adjuvandum per a 7 v i acompanyament, datat el 1728.
* Beatus vir a 7 v, datat el 1729.

## Referències

* 1 2 3 4 5 MUNETA, Jesús Mª. «Amiguet, José [Josep]». Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 1, p. 416.
# Mäkinenita

La mäkinenita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor d'Eero Mäkinen (Sortavala, Finlàndia, 27 d'abril de 1886 - Hèlsinki, Finlàndia, 27 d'octubre de 1953), geòleg i polític.

## Característiques

La mäkinenita és un selenur de fórmula química γ-NiSe. Cristal·litza en el sistema trigonal. És una espècie dimorfa de la sederholmita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mäkinenita pertany a «02.C - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Ni, Fe, Co, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: achavalita, breithauptita, freboldita, kotulskita, langisita, niquelina, sederholmita, sobolevskita, stumpflita, sudburyita, jaipurita, zlatogorita, pirrotina, smythita, troilita, cherepanovita, modderita, rutenarsenita, westerveldita, mil·lerita, mackinawita, hexatestibiopanickelita, vavřínita, braggita, cooperita i vysotskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la vall del riu Kitka, a prop de la localitat de Kuusamo (Ostrobòtnia del Nord, Finlàndia). També ha estat descrita a la Governació d'Amman (Jordània) i a la mina Palhal (Aveiro, Portugal). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Mäkinenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 gener 2021].
# Múscul bíceps crural

El múscul bíceps crural o bíceps femoral (musculus biceps femoris) és un múscul de la zona externa de la regió posterior de la cuixa. Com el seu nom ho indica, consta de dues parts o caps, una de les quals (el cap llarg) forma part del grup dels músculs isquiotibials, com el semimembranós i el semitendinós. Pertany al sistema neuromuscular del nervi ciàtic major.

## Insercions

Com el seu nom indica, resulta de la fusió per la part inferior de dos cossos musculars diferenciats:
* Cap llarg o isquiàtic que s'origina en la tuberositat isquiàtica.
* Cap curt o femoral que s'origina en el terç inferior de l'interstici de la línia aspra del fèmur.
Els dos cossos musculars acaben en un tendó comú que es fixa en el procés estiloides del peroné, en la tuberositat externa de la tíbia i en l'aponeurosi tibial.

## Acció

La seva funció és doble: és flexor de la cama sobre la cuixa, alhora que permet la rotació d'aquella cap a fora, que és l'acció principal. El cap llarg estén la cuixa sobre la pelvis.

## Notes

* ↑ En el Diccionari enciclopèdic de medicina apareixen la denominació de múscul bíceps crural. El Termcat, en canvi, coincideix en la denominació llatina de la Terminologia Anatomica, i només inclou múscul bíceps femoral. Vegeu el Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993, 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 15 març 2015].
* ↑ -865402803 al GPnotebook
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

### Galeria d'imatges

* Ossos del maluc dret. Superfície externa.
* Ossos de la cama dreta. Superfície anterior.
* Secció transversal de la cuixa.
* Artèries poplítia, tibial posterior i peroneal.
* Nervis de l'extremitat inferior. Vista posterior.
* Part posterior de l'extremitat inferior esquerra.
* Bíceps crural

## Enllaços externs

* UWash - cap llarg
* UWash - cap curt
* Figura anatòmica: 14:06-01 a Human Anatomy Online, SUNY Downstate Medical Center
* Figura anatòmica: 14:st-04 a Human Anatomy Online, SUNY Downstate Medical Center
# Múscul condroglòs

El múscul condroglòs (musculus chondroglossus) és descrit, de vegades, com una part del múscul hioglòs; però està separat d'ell per les fibres del genioglòs, que passen pel costat de la faringe.
El múscul condroglòs fa uns 2 cm de llargada, i sorgeix des del costat intern i de la base de la banya menor i la part contigua del cos de l'os hioide, i va directament cap amunt per barrejar-se amb les fibres musculars intrínseques de la llengua, entre els músculs hioglòs i genioglòs.
La seva funció és la de suport al múscul hioglòs en l'acció de deprimir la llengua.

## Notes

* ↑ Tant el Diccionari enciclopèdic de medicina com el TERMCAT, Centre de Terminologia (Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X) el consideren un múscul independent.

## Referències

* 1 2 3 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 26 gener 2014].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Enllaços externs

* Ogata S, Mine K, Tamatsu Y, Shimada K «Morphological study of the human chondroglossus muscle in Japanese». Ann. Anat., 184, 5, 2002, pàg. 493–9. DOI: 10.1016/S0940-9602(02)80087-5. PMID: 12392330.
# Lorraine (cràter)

Lorraine és un cràter de l'asteroide del cinturó principal (253) Mathilde, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 48.1 ° de latitud nord i 142.5 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 4.1 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 2000 i fa referència a Lorena - conca de carbó de França.

## Referències

* ↑ "Lorraine (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ International Energy Agency. Concise Guide to World Coalfields, compiled by World Coal Resources and Reserves Data Bank Services, 1983.
# Los Clotassos

Los Clotassos és un indret format per un clot elevat i de força extensió del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
És el clot allargassat que connecta la vila d'Abella de la Conca amb l'estret de la Coma. És, de fet, l'espai entre els dos plegaments que formen la roca impressionant que es dreça al nord-oest d'Abella de la Conca.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic descriptiu: derivat de clot, designa uns clots grossos i disformes.

## Enllaços externs

* Los Clotassos en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# José María Gorordo Bilbao

José María Gorordo Bilbao (Plentzia, 1947) és un advocat i polític basc.
Es llicencià en dret per la Universitat del País Basc, en dret i econòmiques per la Universitat de Deusto i en economia pública per la Universitat Catòlica de València Sant Vicent Màrtir. Fou professor de Comptabilitat (1970-1971), d'Economia de l'Empresa i Organització d'Empreses (1974-1976) a la facultat de Ciències Econòmiques de la Universitat de Deusto.
De 1971 a 1976 fou director financer de Galletas Artiach (Grup Nabisco) i de 1976 a 1980 conseller de l'Editorial Iparraguirre, editora del diari Deia. Membre del Partit Nacionalista Basc, de 1980 a 1997 fou secretari de la Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Bilbao, el 1985-1987 fou director general d'EiTB, càrrec des del que va posar en marxa les emissions d'ETB 2 i a les eleccions municipals espanyoles de 1987 fou escollit alcalde de Bilbao.
El 1990 abandonà el PNB per discrepàncies amb la direcció i va fundar el seu propi partit, Iniciativa Ciutadana Basca, amb el que fou escollit regidor de Bilbao a les eleccions municipals espanyoles de 1995, càrrec que ocupà fins al 2002. Aquell any es desvincula de la política municipal, alhora que era nomenat conseller del Tribunal de Comptes del País Basc.

## Obres

* La política de otra manera (1993)
* Cámaras Oficiales de Comercio, Industria y Navegación (2005)
* El control de las cuentas públicas (2009)

## Referències

* ↑ Biografia al web de Gorordo.
* ↑ «Gorordo, el primer alcalde 2.0», a gananzia.com, 2 de setembre de 2009.
* ↑ «Gorordo dice que el Tribunal de Cuentas no detectó desviación de fondos en Udalbiltza», a Deia, 14 de setembre de 2010.
# Lluís Descatllar i Desbac

Lluís Descatllar i Desbac (?, 1596 — ?, 1645) va ser senyor de Besora i del Catllar. Va ser regent de la tresoreria (1627-29) i conegut perseguidor de bandolers. Durant la guerra dels Segadors va lluitar al costat de la Generalitat a Barcelona, a Vic i a Camprodon.

## Referències

* ↑ «Lluís Descatllar i Desbac». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Josep Bonet del Río

Josep Bonet del Río (Barcelona, 2 de maig de 1889 - Barcelona, 1965) fou un pintor, comerciant i polític barceloní.

## Biografia

Era fill de Carles Bonet i Duràn enginyer de professió nascut a Tarragona i de Emília del Río nascuda a Barcelona. Net de Francesc Bonet i Dalmau inventor del primer vehícle amb motor d'explosió a la Península Ibèrica, anomenat Tricicle Bonet. Es graduà com a perit industrial químic, però també treballà com a agent de la propietat industrial i pintor. Durant la dictadura de Primo de Rivera fou nomenat regidor de l'ajuntament de Barcelona en 1925, i durant el seu mandat fou regidor jurat de la Secció de Cultura i regidor ponent de colònies escolars. També fou soci de l'Associació de Pessebristes i cavaller de l'Orden de San Alberto Magno. El 1934 va fer una exposició de les seves obres a les Galeries Syra.
Durant la Guerra civil espanyola va donar suport al bàndol nacional, i després de l'ocupació de Barcelona per les tropes franquistes en 1939 fou nomenat segon tinent d'alcalde per l'alcalde de Barcelona Miquel Mateu i Pla. També fou nomenat delegat d'educació a Barcelona de la FET de las JONS. A proposta seva es va remodelar l'obelisc situat en l'encreuament de l'Avinguda del Caudillo amb el Passeig de Gracia i se li va retirar el medalló amb l'efígie de Pi i Margall i es va desmuntar l'estàtua al·legòrica de la República, obra de Josep Viladomat i Massanas.
El 1942 fou president del Reial Cercle Artístic de Barcelona i el 1950 secretari de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «Naixements. Any 1889. Registre num.2568. Jutjat Universitat. (pdf pàg.19)». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 02-05-1889. [Consulta: 8 abril 2023].
* ↑ Notícia de la mort a la Vanguardia, 25 de maig de 1965
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.122. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ Francesc Fontbona (director). Institut d'Estudis Catalans. Repertori d'exposicions individuals d'art a Catalunya (fins a l'any 1938), 1999, p.57.
* ↑ Terror administratiu a l'Ajuntament Arxivat 2014-08-17 a Wayback Machine. a sapiens.cat
* ↑ Los monumentos de la “ciudad agradecida” Arxivat 2015-06-28 a Wayback Machine. a bcn.cat

## Enllaços externs

* Paisatge rural oli sobre tela, obra de Josep del Río