OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agnetina elegantula

Agnetina elegantula és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids present a les illes Britàniques, Àustria i Hongria (riu Raba).

## Referències

* ↑ Klapálek. «Evproske druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Ceské akademie ved a umení. Trída II. (Mathematicko prírodovedecká) (Rozpr. Ceské. Akad.) 16(16):16.», 1907. Arxivat de l'original el 2010-07-10. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1905. Cas. ces. Spol. ent. 2:29.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Miscellanea Zoologica Hungarica: Two rare Plecopterans from the Rába: Agnetina elegantula (Klapálek, 1905) and Marthamea vitripennis (Burmeister, 1839) (Plecoptera: Perlidae). Tomus 13. Any 2000. P. 77-80 (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ The European Environment Agency (anglès)
* ↑ «Kloet G. S. i Hincks W. D., 1964: A Checklist of British Insects. 2a edició revisada. Part I. Small orders and Hemiptera. Handbooks for the Identification of British Insects. Vol. XI, part 1. Editat per la Royal Entomological Society of London».
* ↑ Global Species (anglès)
* ↑ Graf, W., 1997: A new record of the perlid stonefly Agnetina elegantula (Klapálek, 1905) in Europe. – A: Landolt, P.; Sartori, M. (eds), Ephemeroptera & Plecoptera Biology-Ecology-Systematics. Friburg: Mauron + Tinguely & Lachat SA, 205-208.

## Bibliografia

* Baumann, R.W., Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. 1982. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:118.
* Grimaldi, D. & Engel, M.S., Evolution of the Insects. 2005. Cambridge University Press: xv + 755 pp.
* Illies, Das Tierreich 1966. 82:261.
* Sivec, Stark & Uchida, Scopolia 1988. 16:27.
* Sivec, Zhiltzova & Stark, The eastern Palearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). 2005. Scopolia 56:1 21.
* Stark, The Nearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Journal of the Kansas Entomological Society (J. Kans. Entomol. Soc.) 1986. 59(3):437 445.
* Zhiltzova, Supplement to the revision of the genus Agnetina Klapálek (Plecoptera, Perlidae) of the eastern Palaearctic. Entomologicheskoe Obozrenie (Entomol. Obozr.) 2009. 88(2):376 382.
* Zwick, P., Insecta: Plecoptera. Phylogenetisches System und Katalog. Das Tierreich 94. Walter de Gruyter and Co.,1973. Berlín. 465 pp.
* Zwick, P., Notes on the genus Agnetina (=Phasganophora) (Plecoptera: Perlidae). Aquatic Insects 1984. 6(2):71 79.
* Zwick, P. «Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera». Annual Review of Entomology p. 709-746, 2000. Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 19 juliol 2012].

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
* Chapter 1 - The Kickapoo River Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* insects.tamu.edu (anglès)
# Burkittsville

Burkittsville és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 171 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Burkittsville tenia 171 habitants, 72 habitatges, i 49 famílies. La densitat de població era de 161 habitants per km².
Dels 72 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,1% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 2,3% entre 18 i 24, un 38,6% entre 25 i 44, un 28,1% de 45 a 60 i un 8,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.313 $ i la renda mediana per família de 53.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.833 $ mentre que les dones 30.417 $. La renda per capita de la població era de 24.919 $. Entorn del 4,1% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Burkittsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Burkittsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vernís fotosensible

Un vernís fotosensible és un material sensible a la llum que s'utilitza en diversos processos, com ara la fotolitografia i el fotogravat, per formar un recobriment estampat sobre una superfície. Aquest procés és crucial en la indústria electrònica.
El procés comença recobrint un substrat amb un material orgànic sensible a la llum. A continuació, s'aplica una màscara estampada a la superfície per bloquejar la llum, de manera que només les regions no emmascarades del material estaran exposades a la llum. A continuació, s'aplica un dissolvent, anomenat revelador, a la superfície. En el cas d'una fotoresistència positiva, el material fotosensible es degrada per la llum i el revelador dissolrà les regions que van estar exposades a la llum, deixant enrere un recobriment on es va col·locar la màscara. En el cas d'un fotoresist negatiu, el material fotosensible s'enforteix (ja sigui polimeritzat o reticulat) per la llum, i el revelador només dissolrà les regions que no estaven exposades a la llum, deixant enrere un recobriment a les zones on la màscara estava col·locada.
Es pot aplicar un recobriment BARC (recobriment antireflectant inferior) abans d'aplicar la fotoresistència, per evitar que es produeixin reflexos sota la fotoresistència i per millorar el rendiment de la fotoresistència als nodes semiconductors més petits.
Segons l'estructura química de les fotoresistències, es poden classificar en tres tipus: fotopolimèrica, fotodescomposada, fotoreticulada.
El vernís fotopolimèric és un tipus de fotoresist, normalment monòmer al·lílic, que podria generar radicals lliures quan s'exposa a la llum, i després inicia la fotopolimerització del monòmer per produir un polímer.
El vernís fotodescompost és un tipus de fotoresist que genera productes hidròfils sota la llum.
El vernís fotoreticulat és un tipus de fotoresistent, que podria reticular cadena per cadena quan s'exposa a la llum, per generar una xarxa insoluble

## Referències

* ↑ Eric, Anslyn. Modern physical organic chemistry (en anglès). University Science Books.
* ↑ «Photoresist - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 23 octubre 2022].
* ↑ «Top Anti-reflective Coatings vs Bottom Anti-reflective Coatings» (en anglès). https://www.brewerscience.com.
* ↑ MicroChemicals. «Basics of Microstructuring: Anti-Reflective Coatings» (en anglès). Microchemicals GmbH. [Consulta: 31 gener 2020].
* ↑ «AR™ 10L Bottom Anti-Reflectant Coating (BARC) | DuPont» (en anglès). www.dupont.com.
* ↑ «Photoresist» (en anglès). https://semiengineering.com.+[Consulta: 23 octubre 2022].
# Awan (desambiguació)

«Awan» té aquests significats:
* Awan, personatge bíblic;
* Awan, ciutat de localització incerta a l'oest de l'Iran;
* Dinastia Awan, primera dinastia de l'Imperi elamita
# Törbel

Törbel és un municipi del cantó suís del Valais, situat al districte de Visp.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Vyšné Valice

Vyšné Valice és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1332.
# Cal Xel

Cal Xel és un habitatge vora de la línia de ferrocarril Barcelona-Saragossa, a pocs metres de l'estació de tren i enmig del C/ Major, eix principal del desenvolupament urbanístic de l'antic nucli de la vila de Sant Guim de Freixenet (Segarra). L'origen del poble de Sant Guim de Freixenet es troba en la construcció de la línia del tren que havia d'unir Barcelona amb Saragossa i amb ella l'establiment de l'estació el 1885. Aquest fet suposà un desenvolupament urbanístic que no parà fins als anys 30 del segle xx, en què es construïren les principals vies de comunicació i serveis bàsics. En un primer moment aquest poble fou conegut com el barri de l'Estació de Sant Guim, després com Sant Guim de l'Estació. Durant la Guerra civil se'l coneixia com a Pineda de Segarra.
Aquest edifici, malgrat es presenta molt reformat, encara conserva elements decoratius prou significatius a la seva façana principal. Es tracta d'un edifici de planta quadrada que s'estructura a partir de planta baixa, primer i segon pis. Les portes d'accés s'obren a la façana principal i són de forma allindada, i estan sobremuntades amb una estructura de mig prisma. .Ambdós portes estan decorades a partir d'una reixa de ferro forjat, mostrant un treball més acurat a la seva part superior, on trobem les inicials "MC" entrellaçades. Aquestes inicials corresponen a Miquel Corbella, antic propietari i hereu familiar. Per damunt d'aquesta planta baixa i sobre una cornisa motllurada que separa ambdós pisos, s'obren tres balcons, sustentats per dues mènsules situades sota les seves llosanes. Aquest balcons tenen unes baranes de ferro forjat que mostren un treball amb elements vegetals. Destaquem la presència de guardapols a totes les obertures del primer i segon pis. Finalment, corona aquesta façana, una paret delimitada per dos gerros i centrada per un tester amb les inicials entrellaçades "MC" dins d'un medalló motllurat amb motius vegetals. L'obra presenta un parament paredat de pedra del país.

## Notes

* 1 2 «Cal Xel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Alexandre Josep Oliva

Alexandre Josep Oliva (Sallagosa, Alta Cerdanya, 8 de setembre de 1823 - París, 22 de febrer de 1890) fou un escultor nord-català establert a París.

## Biografia

Era fill del ceramista Bonaventura Oliva. Inicialment va treballar en el taller del seu pare i en l'empresa familiar a L'Avelhanet (Arieja), on el 1843 va guanyar una medalla per la seva obra. El 1844 va fer el servei militar als hússars de Besiers i el 1846 es traslladà a París, on va treballar alguns mesos amb els escultors Antoine Etex i Henri-Frédéric Iselin i els pintors Jean-Baptiste Delestre i Henri Lehmann, però finalment es decantà per l'autodactisme. Es va especialitzar en la realització de busts de marbre o de bronze, com els del bisbe de Langres (1849), la reina d'Holanda (1850), l'Abbé Deguerry (1867), a la Madelaine de París,, Dumont d'Urville (1879 i la Immaculada Concepció (1887), de l'església de Banyuls de la Marenda. També va participar en el retaule del cor de l'ermitatge de Font-romeu. Va rebre sis medalles per les seves escultures entre 1852 i 1863, i el 1867 fou cavaller de la Legió d'Honor.
Té obres a l'antic Museu de Luxemburg a París, i als Museus de Versalles, Besiers, Lió, Narbona i Perpinyà. Va morir d'una congestió cerebral el 22 de febrer de 1890 al seu domicili al 17 rue Denfert-Rochereau de París.

## Referències

* ↑ «Alexandre Josep Oliva». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Alexandre Oliva al web de l'ajuntament de Sallagosa

## Bibliografia

* Capeille, Jean. Dictionnaire de biographies roussillonnaises, 1914. .
# Bouchet

«Bouchet» té aquests significats:
* Bouchet (Drôme), municipi al departament de la Droma (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Senyoria de Bouchet, jurisdicció feudal formada vers el 1000 amb una part dels dominis que havien estat de Fulcrad, vescomte de Vendôme
* Le Bouchet-Mont-Charvin, municipi al departament de l'Alta Savoia (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Le Bouchet-Saint-Nicolas, municipi al departament de l'Alt Loira (Alvèrnia-Roine-Alps)
* Jacinto Octavio Picon Bouchet (Madrid, 1852 - 1923), escriptor, pintor, crític d'art i periodista
# Vernòus

Vernols és un municipi francès situat al departament de Cantal i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 71 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vernols era de 71 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 20 eren unipersonals (20 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 81 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família, 26 eren segones residències i 15 estaven desocupats. 76 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 40 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien una cambra, 6 en tenien dues, 5 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Vernols el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 16 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 16 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 38 eren actives i 11 eren inactives. De les 38 persones actives 36 estaven ocupades (22 homes i 14 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 11 persones inactives 8 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de construcció.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren guixaires pintors.
L'any 2000 a Vernols hi havia 19 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 924 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bandera de Cabra

La bandera de Cabra és drap de proporció 9:13. Sobre fons groc i blanc tretze pals grocs i tretze blancs sobre els quals 8 files de rombes partits verd sobre vermell i a la part superior una fila més amb la part inferior dels rombes (la part vermella) i a la inferior l'altra meitat (la verda); els rombes queden situats la meitat sobre el groc i la meitat sobre el blanc.

## Referències

* ↑ Universo Andalucista
# Törnävän Pallo-Seinäjoki

El Törnävän Pallo-Seinäjoki (o TP-Seinäjoki) és un club de futbol finlandès de la ciutat de Seinäjoki.

## Història

El club va ser fundat l'any 1955 amb el nom Törnävän Pallo-55 (TP-55). No fou fins al 1994 en que adoptà el nom TP-Seinäjoki. Només va jugar un copa a la Veikkausliiga l'any 1997. L'any 2007 el club es fusionà amb Sepsi-78 per formar el SJK, mantenint-se en categories inferiors.

## Referències

* 1 2 TP-Seinäjoki history Arxivat 2016-03-22 a Wayback Machine. (finès)
* ↑ Finland - Divisional Movements 1930-2013

## Enllaços externs

* Web oficial
# Vídnoie (Moscou)

* Per a altres significats, vegeu «Vídnoie».
Vídnoie (en rus, Видное) és una ciutat a l'óblast de Moscou, a Rússia, situada 3 km al sud del terme municipal de Moscou. És el centre administratiu del districte de Lèninski. Segons el cens del 2002, la població era de 52.198 habitants, i de 54.615 el 2009. És la ciutat natal del porter internacional rus Ígor Akinféiev.
Va néixer el 1902 com una agrupació de torres d'estiueig coneguda amb el nom de Rastórguïevo. A prop hi ha Gorki Lèninskie, la residència de Lenin durant els seus últims anys. Als terrenys de l'antic monestir de Iekateríninskaia, el 1938, l'NKVD hi va establir la presó de Sukhànovka. El 1949 s'hi va construir la localitat de Vídnoie per allotjar els treballadors de la nova fàbrica de gas i coc de Moscou, ja que, tot i que aquesta indústria datava del 1937, la seva activitat va quedar interrompuda per la Segona Guerra Mundial. Vídnoie va rebre el títol de ciutat el 1965.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Vídnoie Arxivat 2010-02-08 a Wayback Machine. (rus)
# Arnau de Ribagorça

Arnau de Ribagorça (? - ca. 990) fou comte de Ribagorça (979-990).

## Orígens familiars

Fill del comte Ramon III de Ribagorça i la seva esposa Garsenda d'Armanyac (?-995). Era net per línia paterna del comte Bernat I de Ribagorça i Toda d'Aragó, i per línia materna de Guillem d'Armanyac.
| 8. Ramon II de Pallars i Ribagorça | 8. Ramon II de Pallars i Ribagorça | | | |
| | | | | | | 4. Bernat I de Ribagorça | 4. Bernat I de Ribagorça | 4. Bernat I de Ribagorça | 4. Bernat I de Ribagorça | | | | |
| | | | | | | | | | 9. Guinegenta | 9. Guinegenta | 9. Guinegenta | 9. Guinegenta | |
| | | | | | | | | | 2. Ramon III de Ribagorça | 2. Ramon III de Ribagorça | 2. Ramon III de Ribagorça | 2. Ramon III de Ribagorça | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | 10. Galí III | 10. Galí III | 10. Galí III | 10. Galí III | |
| | | | 5. Toda d'Aragó | 5. Toda d'Aragó | 5. Toda d'Aragó | 5. Toda d'Aragó | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | 11. Acibel·la de Gascunya | 11. Acibel·la de Gascunya | 11. Acibel·la de Gascunya | 11. Acibel·la de Gascunya | |
| 1. Arnau de Ribagorça | 1. Arnau de Ribagorça | 1. Arnau de Ribagorça | 1. Arnau de Ribagorça | | | | | | | | | | | | | | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | 6. Guillem d'Armanyac | 6. Guillem d'Armanyac | 6. Guillem d'Armanyac | 6. Guillem d'Armanyac |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | 3. Garsenda d'Armanyac | 3. Garsenda d'Armanyac | 3. Garsenda d'Armanyac | 3. Garsenda d'Armanyac | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 7. ? | 7. ? | 7. ? | 7. ? |
Fou germà dels també comtes Unifred de Ribagorça, Isern de Ribagorça i Tota de Ribagorça.

## Comte de Ribagorça

Succeí al seu germà Unifred a la seva mort l'any 979.
No es coneix gaire de la seva vida i es desconeix si es va arribar a casar. Fou succeït pel seu germà Isern de Ribagorça.

## Referències

* ↑ (castellà) Garsenda D'armanyac De Ribagorça (nacida De Lomagne), https://www.myheritage.com/FP/genealogy-search-ppc.php?lang=ES&type&action=person&siteId=67367211&indId=5032624&origin=profile, consultat el 4 de setembre de 2016.
* ↑ (català) Mestre, 1998: p. 919, entrada: "Ribagorça, comtat de"
* ↑ (català) «Arnau de Ribagorça». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ (català) Comtat de Ribagorça, https://s3.amazonaws.com/ww-article-cache-1/ca/Comtat_de_Ribagor%25C3%25A7a Arxivat 2016-09-21 a Wayback Machine., consultat el 4 de setembre de 2016.
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1902

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1902 es va celebrar a Roma (Itàlia) al 15 de juny de 1902 i a Berlín (Imperi Alemany) al 22 del mateix més.
Les competicions de velocitat es van realitzar a Roma i les de mig fons a Berlín. En total es va competir en 4 disciplines, 2 de professionals i 2 d'amateurs.

## Resultats
### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Thorvald Ellegaard Dinamarca | Harie Meyers Països Baixos | Pietro Bixio Itàlia |
| Darrere moto | Thaddäus Robl Imperi Alemany | Émile Bouhours França | Edouard-Henri Taylor França |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Charles Piard França | Léon Delaborde França | Orla Nord Dinamarca |
| Darrere moto | Alfred Görnemann Imperi Alemany | Willy Keller Imperi Alemany | Johan Dielhe Països Baixos |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Imperi Alemany | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 2 | França | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 3 | Dinamarca | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 4 | Països Baixos | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Alexandre Jollien

Alexandre Jollien (Valais, Suïssa, 1975), és un escriptor i filòsof que actualment estudia filosofia a la Universitat de Friburg. Ha estat guardonat per l'Acadèmia Francesa amb el Premi Mottart d'ajuda a la creació literària i el Premi Motyon de literatura i filosofia. Elogi de la debilitat va ser la seva primera obra, i ha estat tot un èxit al nostre país.
Alexandre és un jove amb paràlisi cerebral els pares del qual van creure que el seu futur passava per un internat d'educació especial, on va viure reclòs i en un món allunyat de la realitat. En els seus primers anys com a estudiant intern el van marcar les monòtones teràpies i la seva rutina diària, en què d'altres decidien i cap dels seus actes requeria una motivació o decisió prèvia, però ell mai va tenir una «sensació de ruptura» en entrar a l'internat.
Arribat a l'adolescència, després de moltes «sortides a l'exterior» fora de les quatre parets de l'internat, va sentir la necessitat de prendre les regnes de la seva vida i escrutar tot el que l'envoltava. Es va matricular en una escola normal i no va deixar de rebre estímuls. Va aprendre a deixar-se impressionar i a prendre's la vida com una aventura, sense enfonsar-se ni un minut. En aquesta nova etapa, els llibres es van convertir en fidels animals de companyia. Va llegir molt «per entendre-ho millor una mica tot». Es va lliurar a la filosofia: «A Sòcrates, Nietzsche i Pascal, sobretot. Ells m'han aportat tant com els amics que he anat fent amb els anys.»
Alguns d'aquests també són disminuïts psíquics com ell, però Alexandre prefereix «veure'ls poc per afavorir la integració». «Encara queda molt per fer. La majoria de la gent continua veient-nos diferents», assegura. Però aquest jove suís s'ha proposat erradicar aquest pensament majoritari i demostrar mitjançant el seu exemple que «cada persona és única, amb els seus pros i contres, però irrepetible; a ningú se'l pot prejutjar per culpa d'una disminució i negar-li les seves múltiples capacitats». Com a mostra, Alexandre assenyala un exemplar del seu Elogi de la debilitat (RBA), un enlluernador diàleg que l'autor manté amb Sòcrates, «l'educador ideal, que confiava en els altres». En aquesta obra autobiogràfica tracta dels problemes que ha hagut d'enfrontar a causa de la seva diversitats; a més a més critica algunes actituds dels educadors que el van tractar, com també algunes millores que s'haurien de fer a l'educació des del seu punt de vista.

## Referències

* http://www.elmundo.es/papel/2002/01/22/catalunya/1096182.html Notícia en El Mundo.
# Ca l'Agustí (carrer Sant Josep, Mataró)

Ca l'Agustí és un edifici de Mataró (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una casa entre mitgeres de planta baixa, dues plantes pis i golfes. Presenta un portal i finestra reixada, amb arcs escarsers en planta baixa, balcó longitudinal i finestra al primer pis, dos balcons i finestra amb xafardera al segon pis i dues finestres a les golfes. Les obertures del primer pis mantenen vistos els brancals i les llindes de pedra.
La façana és estucada amb esgrafiats seguint el nivell dels forjats.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Agustí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 març 2019].