OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ghisonaccia

Ghisonaccia (en cors Ghisunaccia) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 3.168 habitants. Limita amb els municipis d'Aléria, Aghione, Pietroso, Ghisoni, Lugo-di-Nazza, Poggio-di-Nazza, i Prunelli-di-Fiumorbo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.540 | 2.473 | 3.240 | 3.297 | 3.270 | 3.168 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Françis Giudici | | |
# Mangub

Mangub o Mengub (o Mankub o Menkup) fou una famosa fortalesa de muntanya al Kanat de Crimea en un puig rocós quasi inaccessible. Estava situat prop de la ciutat d'Akhtiar (nom tàtar de la moderna Sebastòpol).
Ptolemeu l'esmenta com a Tabane i durant el domini got fou coneguda com a Castron Gothias nom que va conservar fins avançada l'edat mitjana. Fou una fortalesa genovesa, la principal de la península en l'aspecte militar i capital del Principat de Theodoro fins que va passar als otomans el 1475 i 18 anys després fou destruïda per un incendi i només es va salvar l'acròpolis amb el palau. Hi havia un palau de certa importància i tenia un cementiri jueu notable que fou la principal fortalesa dels karaïtes i del que es conserven important ruïnes. Diverses vegades foren empresonats aquí pels kans, els ambaixadors moscovites.

## Referències

* ↑ Fine, John Van Antwerp. The late medieval Balkans: a critical survey from the late twelfth century to the Ottoman Conquest. University of Michigan Press, gener 1987, p. 563. ISBN 978-0-472-10079-8.

## Bibliografia

* Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Illes Delarof

Les illes Delarof (en anglès Delarof Islands; en aleutià Naahmiĝun tanangis) són el grup més occidental del grup de les Illes Andreanof, les quals formen part de les illes Aleutianes, al sud-oest d'Alaska, als Estats Units. La seva superfície total és de 165,35 km² i cap d'elles està habitada.
El grup és integrat per 11 illes i nombrosos illots: Amatignak, Gareloi (67,2 km²), Ilak, Kavalga (Qavalĝa), Ogliuga (Aglaga), Skagul (Sxaĝulax̂), Tags (Tagachaluĝis), Tanadak (Tanaadax̂), Ugidak (Qagan-tanax̂), Ulak i Unalga (Unalĝa).
Les illes estan situades entre el pas Tanaga, que les separa de la resta de les illes Andreanof, a l'est; i el pas Amchitka, que les separa de les illes Amchitka i Semisopochnoi, a l'oest, les més orientals del grup de les illes Rat. Totes elles són administrades com a part de la Unitat de les Illes Aleutianes de l'«Alaska Maritime National Wildlife Refuge».

## Història

Les illes Delarof foren batejades el 1836 pel capità Fiódor Litke de l'Armada Imperial russa, en honor de Ievstrati Delàrov, un administrador colonial d'origen grec que fou l'encarregat principal de la Companyia Golikov-Xèlikhov, precursora de la Companyia Russo-Americana, de 1787 fins a 1791.

## Referències

* ↑ Bergsland, K. Aleut Dictionary. Fairbanks: Alaska Native Language Center, 1994.
* ↑ «U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Delarof Islands»
* ↑ Long-Forgotten Greek Alaskan Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Preservation of American Hellenic History

### Altres fonts

* Orth, Donald J. 1971. Dictionary of Alaskan place names. U.S. Geological Survey Professional Paper 567, 1083 pp.
* Delarof Islands: Blocks 1134 thru 1137, Census Tract 1, Aleutians West Census Area, Alaska Arxivat 2020-02-13 at Archive.is United States Census Bureau
# Fira del Sol (Mérida)

La Fira del Sol, coneguda també com el Carnaval Taurí d'Amèrica, és una festivitat cultural amb diverses activitats esportives, folklòriques, musicals, taurines, religioses i artístiques de caràcter internacional celebrada a la ciutat de Mérida, Veneçuela, durant els dies de Carnaval (entre febrer i març segons l'any), fent una avantsala al denominat carnaval catòlic. Les festivitats abasten corregudes de toros, exposicions culturals, comercials i ramaderes, concerts, desfilades, activitats esportives així com l'elecció de la reina de la fira.

## Història

A Mèrida no se celebraven fires de cert renom i un grup d'afeccionats a la festa brava va tenir la idea de construir una plaça de toros, perquè la «Ciutat dels Cavallers» tingués un calendari taurí i s'inclogués entre les fires més importants de Veneçuela.
Al principi, les fires es realitzaven al començament de desembre per a celebrar el dia de la Immaculada Concepció i que seria llavors la primera fira per al 9 i 10 de desembre. En la primera correguda es va verue afectada per un fort xàfec que no va permetre la inauguració i van haver de celebrar-se les dues corregudes el dia 10.
A l'any 1968 no es va celebrar la fira, però si una correguda el 13 d'abril de 1968, Dissabte Sant.
Llavors, a causa de l'inconvenient del temps de pluges es va decidir celebrar les fires de manera que coincidissin amb els carnestoltes, entre febrer i març, sota el nom de Fires d'«El Sol» i així va ser com el 1969 es va celebrar la primera fira amb tres corregudes de toros els dies 15, 16 i 17 de febrer d'aquest any.
A partir d'aquí aquesta fira s'ha convertit en una de les més importants de Veneçuela i del món taurí. Arriben a la ciutat personalitats del món taurí i importants toreros espanyols, portuguesos, mexicans i colombians.

### Elecció de la Reina del Sol

Durant les festivitats de la Fira del Sol, es mostra a la reina de les festes que es tria dies abans de la celebració per un certamen popular, on diverses participants de gran bellesa i simpatia busquen aconseguir la corona per a ser la padrina de la fira.

## Referències

* ↑ Feria del Sol en Mérida.
# Kaskar

Kaskar (siríac Kashkar) fou una antiga ciutat de l'Iraq. Era una vila babilònia de nom Ka-as-ka-ri que ja és esmentada en temps d'Assurbanipal. Fou domini dels aquemènides, selèucides i parts, i en alguns períodes fou part del domini romà. Sota els parts fou seu d'un petit regne que va existir fins a la fundació de l'imperi sassànida, el primer rei del qual, Ardashir I, el va destruir.
Apareix llavors (segle iii) com a seu d'un bisbat nestorià, el titular del qual substituïa al patriarca de Selèucia-Ctesifont quan la seu estava vacant. Era un dels 72 districtes administratius de la província sassànida de l'Iraq i va passar als àrabs amb la resta del país.
Quan el governador de l'Iraq, al-Hadjdjadj, va haver reprimit la revolta d'al-Ashath, va decidir construir una nova ciutat (vers 702-705) situada entre les dues viles principals, Kufa i Bàssora, i li va dir Wasit (centre) perquè estava al centre de les dues. Aquesta ciutat estava enfront de la ciutat de Kaskar, l'antiga vila sassànida, a la riba occidental del Tigris, mentre Kaskar estava a l'oriental. Les dues ciutats van quedar unides per un pont de vaixells.
La ciutat va existir fins al segle xiv quan el canvi de curs del riu la va fer inhabitable.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Kaskar".
# Francesco Toldo

Francesco Toldo (Pàdua, Itàlia, 2 de desembre de 1971) és un exfutbolista italià que jugava en la posició de porter. Va desenvolupar la seva carrera sobretot a l'ACF Fiorentina i l'Inter de Milà.

## Trajectòria

Inicià la seva carrera professional a les categories inferiors del AC Milà, tot i que mai arribà a jugar amb el primer equip. Des del'equip milanés fou cedit l'any 1990 a les categories inferiors de l'Hellas Verona, on tampoc arribà a jugar en el primer equip. Finalment debutà a la Lliga italiana de futbol l'any 1991 quan l'AC Milà el cedí al Trento Calcio, on jugà 38 partidos, essent cedit la temporada següent al Ravenna Calcio, on en disputà 31.
Finalment, l'any 1993 fitxà per l'ACF Fiorentina, on fou titular indiscutible durant les vuit temporades que hi jugà. Defensant la porteria florentina guanyà la Copa italiana de futbol de 1996 i 2001, així com la Supercopa italiana de futbol de 1996.
L'any 2001 fitxa per l'Internazionale Milano Football Club on, malgrat haver estat durant molts anys el porter titular, acaba essent el porter suplent de Júlio César Soares Espíndola. A les files interistes, Toldo va guanyar 4 Lligues, 2 Copes i 3 Supercopes.
Toldo ha disputat 28 partits amb la selecció de futbol d'Itàlia, participant a més a la Copa del Món de Futbol de 1998 de França i a la Copa del Món de Futbol de 2002 de Corea del Sud i Japó.

## Palmarès

* 5 Lligues italianes: 2005-06, 2006-07, 2007-08, 2008-09 i 2009-10.
* 5 Copes d'Itàlia: 1996, 2001, 2005, 2006 i 2010.
* 4 Supercopes italianes: 1996, 2005, 2006 i 2008.
* 1 Lliga de Campions: 2009-10

## Enllaços externs

* Web Oficial
* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
Francesco Toldo - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 1998
1 Toldo •
2 Bergomi •
3 P. Maldini •
4 Cannavaro •
5 Costacurta •
6 Nesta •
7 Pessotto •
8 Torricelli •
9 Albertini •
10 Del Piero •
11 D. Baggio •
12 Pagliuca •
13 Cois •
14 Di Biagio •
15 Di Livio •
16 Di Matteo •
17 Moriero •
18 R. Baggio •
19 Inzaghi •
20 Chiesa •
21 Vieri •
22 Buffon •
Entrenador: C. Maldini
Selecció de futbol d'Itàlia – Eurocopa 2000
1 Abbiati •
2 Ferrara •
3 P. Maldini •
4 Albertini •
5 Cannavaro •
6 Negro •
7 Di Livio •
8 Conte •
9 Inzaghi •
10 Del Piero •
11 Pessotto •
12 Toldo •
13 Nesta •
14 Di Biagio •
15 Iuliano •
16 Ambrosini •
17 Zambrotta •
18 Fiore •
19 Montella •
20 Totti •
21 Delvecchio •
22 Antonioli •
Entrenador: Zoff
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 2002
1 Buffon •
2 Panucci •
3 Maldini •
4 Coco •
5 Cannavaro •
6 Zanetti •
7 Del Piero •
8 Gattuso •
9 Inzaghi •
10 Totti •
11 Doni •
12 Abbiati •
13 Nesta •
14 Di Biagio •
15 Iuliano •
16 Di Livio •
17 Tommasi •
18 Delvecchio •
19 Zambrotta •
20 Montella •
21 Vieri •
22 Toldo •
23 Materazzi •
Entrenador: Trapattoni
Selecció de futbol d'Itàlia – Eurocopa 2004
1 Buffon •
2 Panucci •
3 Oddo •
4 Zanetti •
5 Cannavaro •
6 Ferrari •
7 Del Piero •
8 Gattuso •
9 Vieri •
10 Totti •
11 Corradi •
12 Toldo •
13 Nesta •
14 Fiore •
15 Favalli •
16 Camoranesi •
17 Di Vaio •
18 Cassano •
19 Zambrotta •
20 Perrotta •
21 Pirlo •
22 Peruzzi •
23 Materazzi •
Entrenador: Trapattoni :
# Hermann Gallos

Hermann Gallos (Viena, 21 de gener de 1886 - Viena, 20 de febrer de 1957) fou un tenor austríac.
Va ser membre del conjunt de l'Òpera Estatal de Viena durant molts anys i va actuar regularment al Festival de Salzburg de 1922 a 1950. La Temporada 1925-1926 va cantar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ Gallos, Hermann, in: Kutsch/Riemens: Großes Sängerlexikon. 3a edició. 1997. Vol 2, pàg. 1252
# Metil azinfós

El Metil-Azinfos (O,O-Dimethyl S-[(4-oxo-1,2,3-benzotriazin-3(4H)-yl)methyl]dithiophosphate) és un insecticida organofosforat que, com tots els d'aquesta categoria, actua inhibint les acetilcolinesterases dels insectes.

## Història

Metil-azinfós és una neurotoxina derivada d'agents nerviosos sintetitzats durant la 2a Guerra Mundial. Als EUA, està registrada per l'ús en nogués, cultius vegetals, i arbres fruiters. No està registrat per a l'ús del consumidor. Se l'ha relacionat amb els problemes de salut soferts pels agricultors que l'han utilitzat. Després de resoldre l'any 2004 una demanda presentada per la Unió de Grangers d'Amèrica, l'Agència de Protecció Ambiental dels EUA (EPA) va anunciar que començaria l'eliminació de la utilització del pesticida el 2007 finalitzant l'any 2012. El gener de 2007, el cas es va reobrir, amb els demandants demanant una eliminació més ràpida.
El metil-azinfós està prohibit a la Unió Europea des de 2006.

## Aplicacions

És un insecticida no sistèmic d'acció per contacte i estomacal. S'utilitza per al control d'insectes mastegadors o xucladors dels típus coleòpters, dípters, homòpters, hemípters, i lepidòpters, en arbres fruitals (incloent cítrics), raïm, maduixes, nous, vegetals, patates, cereals, blat de moro, cotó, plantes ornamentals, tabac, cafè i d'altres cultius.

## Toxicitat

És un insecticida molt eficaç, encara que el seu efecte sobre d'altres éssers vius pot ser elevat, sobretot si els organismes són exposats directament.
# Ghislaine Maxwell

Ghislaine Noelle Marion Maxwell (Maisons-Laffitte, França, 25 de desembre de 1961) és una milionària i membre de la jet-set britànica. Actualment és a la presó acusada de pederàstia
Filla del multimilionari i defraudador Robert Maxwell es va instal·lar als Estats Units després de la mort inusual de son pare el 1991. Esdevingué aleshores una associada molt propera al financer estatunidenc Jeffrey Epstein, implicat en afers de prostitució de menors. Maxwell va tenir-hi un rol important per a l'establiment de connexions polítiques i socials internacionals creant una xarxa que incloïa personalitats notables com ara el Príncep Andrew, Donald Trump, Bill Clinton i l'advocat estatunidenc Alan Dershowitz.
També va fundar el Projecte TerraMar, un grup de protecció de l'oceà que va ser actiu a partir de 2012.
Va ser detinguda durant la matinada del 2 de juny de 2020 arran d'una intervenció de l'FBI a una mansió luxosa de Bradford, poble petit de l'estat de Nou Hampshire.

## Vida privada

Ghislaine Maxwell va néixer el dia de Nadal de 1961 a Maisons-Laffitte, població propera a la capital francesa, al si d'una família francobritànica benestant. Era la novena infant d'Elisabeth Maxwell (nascuda Meynard), una estudiosa francesa, i de Robert Maxwell, un magnat dels mitjans de comunicació britànic d'origen txec. El seu pare, que es veié acusat de frau després de la seva mort el 1991, provenia d'una família jueva mentre que la seva mare era de tradició protestant.

## Referències

* ↑ ARA. «Ghislane Maxwell, l'amant de Jeffrey Epstein, culpable de tràfic sexual de menors», 30-12-2021. [Consulta: 29 abril 2022].
* ↑ Aranda, Albert Nadal / Quim. «Ghislaine Maxwell, la 'madame' de l'elit mundial», 14-07-2020. [Consulta: 29 abril 2022].
* ↑ «Cas Epstein: detinguda Ghislaine Maxwell, amiga del magnat, per facilitar-li menors», 02-07-2020. [Consulta: 2 juliol 2020].
* ↑ «Betty Maxwell Obituary» (en anglès), 08-08-2013. [Consulta: 18 juliol 2019].
* ↑ https://lexpansion.lexpress.fr/actualite-economique/enquete-sur-le-pouvoir-des-agences-de-notation_1054290.html
# Manguidai

Manguidai (en rus: Мангидай) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 57 habitants. Pertany al districte d'Aleksàndrovsk-Sakhalinski.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Kaskovo

Kaskovo (en rus: Каськово) és un poble de l'óblast de Leningrad, a Rússia, que el 2017 tenia 88 habitants, pertany al districte de Vólossovo.

## Referències

* ↑ «Переписная оброчная книга Водской пятины 1500 года» С. 593 (304)
* ↑ Йордебокер Писцовые книги Ижорской земли. Том 1. Годы 1618—1623, С. 83
* ↑ «Генеральная карта провинции Ингерманландии» Э. Белинга и А. Андерсина, 1704 г., составлена по материалам 1678 г.
# Francisco Borés

Francisco Borés (Madrid, 1898 — París, 1972) va ser un pintor castellà.
La seva pintura mostra influències del cubisme i denota independència fauve entre la línia i el color. A principis dels anys 20 formà part del grup ultraista i a partir del 1929 s'acostà al superrealisme. Va ser membre de l'Escola de París.

## Referències

* ↑ «Francisco Borés». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Web de Francisco Bores
# Holcomb (Missouri)

Holcomb és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 696 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Holcomb tenia 696 habitants, 280 habitatges, i 194 famílies. La densitat de població era de 440,5 habitants per km².
Dels 280 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.163 $ i la renda mediana per família de 29.219 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.479 $ mentre que les dones 18.462 $. La renda per capita de la població era d'11.699 $. Entorn del 14,6% de les famílies i el 20,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Holcomb». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Holcomb». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Metidatió

El metidatió (de nom sistemàtic IUPAC: S-2,3-dihidro-5-metoxi-2-oxo-1,3,4-tiadizol-3-ilmetil O,O-dimetil fosforoditioat) és un insecticida i acaricida del grup dels organofosforats sintetitzat per primer cop per H. Grob. i comercialitzat per primer cop per J. R. Geigi S.A., actualment Syngenta AG.

## Acció bioquímica

Es tracta d'un insecticida organofosforat no sistèmic que actua com a inhibidor de les colinesterases dels insectes, enzims responsables de la hidròlisi del neurotransmissor acetilcolina.

## Utilitats

Aquest insecticida s'utilitza en la majoria de cultius de plantes aptes par al consum humà per tal de controlar insecters xucladors i mastegadors, així com alguns aràcnids, a concentracions que oscil·len entre els 0.3 i 1.8 kg/ha.

## Riscos
### Impacte ambiental
#### Animals

El metidatió és ràpidament metabolitzat i excretat pels mamífers.

#### Plantes

En les plantes, el metabolisme també és ràpid i els metabolits produïts són ràpidament oxidats a CO₂.

#### Sòls

El compost es degrada ràpidament en sòls per acció química, fotoquímica i biològica, mostrant un temps de degradació, DT$_{50}$ d'entre 3 i 18 dies. El seu curt temps de residència en el sòl permet la reimmigració d'espècies des de parts que no hagin estat tractades.

### Toxicitat
#### Toxicitat en mamífers

La dosi letal mitjana (LD$_{50}$) administrada oralment en rates és d'entre 25 i 54 mg/kg, 25-70 en ratolins, 63-80 en conills i 25 en porcs (tots els valors referits a mascles i femelles). Els conills mostren una LD$_{50}$ per via tòpica de 200 mg/kg. La concentració letal mitjana LC$_{50}$ inhalada és de 140 mg/m³ d'aire.
Voluntaris humans han arribat a tolerar dosis orals diàries de 0.11mg/kg sense reacció durant 42 dies. En un experiment anàleg, rates han tolerat 0.2mg/kg diaris i gossos 0.25.

#### Toxicitat en peixos

La Truita arc de Sant Martí experimenta una LC$_{50}$ de 0.01 mg/L al cap de 96 hores, mentre que altres tipus de peixos experimenten LC$_{50}$ de 0.002mg/L.

#### Toxicitat en aus

Els ànecs presenten una LD$_{50}$ 'entre 23.6 i 28 mg/kg, mentre que en el cas de les guatlles és de 224 ppm.

#### Altres

Extremadament tòxic per a les abelles (LD$_{50}$ oral 190 ng i per via tòpica 150 ng). Per cucs de terra, la LC$_{50}$ és de 5.6 mg/kg de sòl. Aquest insecticida també és perjudicial per a molts artròpodes.

## Referències

* ↑ The Pesticide manual : a world compendium, Hampshire, BCPC, 2009 15th ed
* ↑ Proc. Br. Insectic. Fungic Conf., 3rd, 1965, p.641
# Georg Cufodontis

Georg Cufodontis (3 d'agost de 1896 a Trieste - 18 de novembre de 1974) va ser un botànic, pteridòleg i explorador austríac.

## Bibliografia

* 1933. Kritische Revision von Senecio sectio Tephroseris. Ed. Dahlem bei Berlin : im Selbstverlage
* 1947. Die botanischen Ergebnisse von Fr. J. Bieber's Reisen in Äthiopien. Viena
* 1948. Übersicht der afrikanischen Hibiscus-Arten aus der Sektion Bombycella. En: Ann. des Naturhistorischen Museums in Wien 56: 24–59
* 1957. Erster Versuch einer Entwirrung des Komplexes "Kalanchoe laciniata (L.) DC.". En: Bull. du Jardin botanique de l'État a Bruxelles 27 (4) 31 de diciembre de 1957, pp. 709-718
* 1967. Drei neue Arten von Kalanchoë aus Kenya und Tanzania. Ed. Springer Viena. Plant Systematics and Evolution 114 (2): 149 -155. ISSN 0378-2697
* 1968. Crassulaceae, Celastraceae, Thymelaeaceae und Compositae aus dem Tanasee-Gebiet und dem Semyen-Gebirge. Stuttgarter Beiträge zur Naturkunde aus dem Staatlichen Museum für Naturkunde in Stuttgart 195
* 1969. Supplement: Enumeratio Plantarum Aethiopiae Spermatophyta (Sequentia). Bull. du Jardin botanique national de Belgique / Bull. van de National Plantentuin van België, 39 (3) (30 sep 1969) : 1339-1386
* 1953-1972. Enumeratio Plantarum Aethiopiae Spermatophyta. En 25 partes. Ed. Bulletin du Jardin Botanique de Belgique. I-XXXI + 1657 pp.
* 1974. Nouvelle flore de la Belgique, du Grand-Duché de Luxembourg, du nord de la France et des régions voisines

## Referències

* ↑ «Cufodontis, Georg (1896-1974)». JSTOR. DOI: 10.5555/al.ap.person.bm000001746. [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Mangue Negro

Mangue Negro és una pel·lícula independent de terror produïda al Brasil el 2008, escrita i dirigida per Rodrigo Aragão.

## Sinopsi

En una comunitat molt pobra d'un manglar brasiler apareixen caníbals zombis inexplicablement, i així comença una onada de massacres.

## Repartiment

* Ricardo Araújo
* Kika de Oliveira
* Walderrama Dos Santos

## Producció

La pel·lícula Mangue Negro va ser el primer llargmetratge de Rodrigo Aragão i va costar uns R$ 50 mil. Els efectes especials i el maquillatge de la pel·lícula els va fer el mateix director. En una entrevista, va declarar que era autodidacta i va aprendre les tècniques mitjançant intents repetits i mirant pel·lícules i realitzció de pel·lícules. El resultat li va valdre premis d'efectes especials i direcció en diversos festivals. La pel·lícula va rebre el Premi del Públic del Buenos Aires Rojo Sangre, a l'Argentina, i va formar part de la selecció oficial de "Sci Fi London", a Anglaterra.
Es va rodar a la ciutat costanera de Guarapari, a Espírito Santo – Brasil.

## Referències

* ↑ http://www.adorocinema.com/filmes/filme-202626/
* ↑ http://cinema.uol.com.br/ultnot/2009/06/24/ult4332u1126.jhtm
* ↑ PREMIOS - los ganadores del BARS 2008
* ↑ Rodrigo Aragão abre Museu de Monstros em Guarapari a cinehorror.com
* ↑ Mangue negro, Mud Zombie, zombi.blogia.com

## Enllaços externs

* Web Oficial de Mangue Negro Arxivat 2014-01-06 a Wayback Machine.
* Mangue Negro a YouTube