OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cobles de la divisió del Regne de Mallorques

Les Cobles de la divisió del Regne de Mallorques és un poema escrit per Anselm Turmeda l'any 1398 i que consta de 123 estrofes cadascuna de les quals constituïda de vuit heptasíl·labs. La rima és cadenocreuada (abab–bccb). El tema o argument del poema narra la història de forma al·legòrica on l'autor, com a personatge, tracta de consolar una dona, l'illa de Mallorca, qui li confessa que té problemes amb les divisions entre els seus fills. Segons el mateix autor en una breu introducció que feu, diu haver realitzat la composició poètica a petició d'uns menestrals mallorquins. Aquest poema fou també posteriorment interpretar per la cantant mallorquina Maria del Mar Bonet.

## Resum

L'obra en vers consta de sis unitats narratives que expliquen el conflicte derivat de la divisió dels habitants de Mallorca, que és el fruit d'un encantament per part de l'últim rei sarraí de l'illa. Al primer bloc (estrofes 1–24) Turmeda conta com mentre camina un matí de primavera, arriba al jardí d'un palau on unes noies el conviden a entrar. Després d'això, es descriuen les meravelles del jardí i del palau, amb una descripció que gira al voltant del tòpic del locus amoenus i que està influïda per la Faula de Guillem de Torroella. Seguidament, al segon bloc (estrofes 25–33) Turmeda entra al palau i a la sala major hi troba una reina que és una personificació de l'illa de Mallorca. Aquesta lamenta la divisió que hi ha entre els seus fills, els habitants de l'illa. Després d'aquest plany, la reina elogia les riqueses naturals de Mallorca, els seus habitants i les glòries de l'Església Mallorquina (estrofes 34–53).
Tot seguit, al quart bloc (estrofes 54–67), Turmeda conta a la reina que la causa de la decadència de Mallorca és la divisió entre els ciutadans és l'encanteri fet per l'últim rei sarraí de l'illa. Al cinquè bloc (estrofes 75–92), Turmeda explica a la reina que perquè desaparegui el sortilegi, els mallorquins han de resar a Déu per la unitat. La reina li proposa que vagi a Mallorca com a ambaixador de pau, però Turmeda s'hi nega a causa de la seva por de tornar que exemplifica amb un exemplum d'un falcó i un gall. Finalment, al sisè bloc (estrofes 93–123), Turmeda escriu una carta als mallorquins com a sermó polític que acaba en una pregària final a la Verge Maria en forma de dansa, com a alternativa al retorn a l'illa suggerit per la reina.

## Referències

* ↑ «Turmeda, Anselm». Visat.com. PEN català. [Consulta: 7 novembre 2018].
* 1 2 3 Pedretti, Marco. «Anselm Turmeda». A: Badia, Lola (dir.). Història de la literatura catalana. Literatura medieval (II). Barcelona: Grup enciclopèdia catalana, 2014, p. 245-250. ISBN 9788441222502.
* ↑ Alemany, Rafael; Ferrando, Antoni; Meseguer, Lluís. Actes del novè Col·loqui Internacional de Llengua i Literatura Catalanes (Alacant–Elx, 9–14 de setembre de 1991). Abadia de Montserrat, 1993. ISBN 9788478264445.
* ↑ «Anselm Turmeda». Música de poetes: cançons i poesia catalana a Internet. Arxivat de l'original el 2018-11-07. [Consulta: 7 novembre 2018].
# Geryichthys sterbai

Geryichthys sterbai és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones a la regió d'Iquitos i a la conca del riu Ucayali (Perú).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Geryichthys sterbai». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
* Zarske, A. 1997. Geryichthys sterbai gen. et spec. nov. und Microcharacidium geryi spec. nov.: Beschreibung einer neuen Gattung un zweier neuer Arten von Bodensalmlern aus dem Eizugsgebiet des rio Ucayali in Peru (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes: Characidiidae). Zool. Abh. Mus. Tierkd. Dresden 49(9):157-172.
# Cantó de Sabres

El cantó de Sabres és un cantó francès del departament de les Landes, situat al districte de Mont de Marsan. Té 8 municipis i el cap és Sabres.

## Municipis

* Comensac
* Escorce
* La Bohèira
* Lua
* Luc Long
* Sabres
* Solferino
* Trensac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-2001 | Jean Salinas | PS |
| 2001- | Jean-Louis Pédeuboy | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 5.329 | 5.898 | 5.905 | 6.052 | 6.189 | 5.918 | 6.138 |
# Ctenomys paraguayensis

Ctenomys paraguayensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels ctenòmids. És endèmic del departament de Misiones (est del Paraguai). El seu estat de conservació encara no ha sigut avaluat per la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN), però Julio Rafael Contreras el descrigué com a espècie molt vulnerable a causa dels canvis mediambientals provocats per la presa de Yacyretá.

## Referències

* ↑ Contreras, J. R. «Ctenomys paraguayensis, una nueva especie de roedor excavador procedente del Paraguay Oriental (Mammalia, Rodentia, Ctenomyidae) Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.» (en castellà). Rev. Mus. Argentino Cienc. Nat., n. s., 2, 1, 2000, pàg. 61-68.
# Eremanthe

Eremanthe és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté una sola espècie, Eremanthe chemsaki (l'arna del desert de Chemsak), que es troba a Amèrica del Nord, on s'ha registrat a Califòrnia. També es troba a Mèxic.
Els adults són diurns.

## Etimologia

L'especie es va anomenar en honor de l'entomòleg estatunidenc John Andrew Chemsak (1932-2007).

## Referències

* ↑ «GlobIZ search» (en anglès). Global Information System on Pyraloidea.
* ↑ mothphotographersgroup
* ↑ Bug Guide
# Celrè

El Celrè és un riu afluent de l'Onyar que discorre completament pel terme municipal de Quart (Gironès). Neix a l'interior de la serra de les Gavarres, a sota de les muntanyes del santuari dels Àngels, i pren una direcció nord-sud per una vall estreta, fins que arriba al poble de Quart, on gira bruscament i pren la direcció contrària, sud-nord. Des d'aquí travessa tota la plana al·luvial del riu Onyar, al qual diposita les aigües al costat del poble de Palol d'Onyar.
# Clan Taira

Els Taira foren una família de prínceps del Japó que va destacar principalment per les seves lluites amb el clan Minamoto el segle xii.
El fundador fou el fill de l'Emperador Kwammu, anomenat Katsurabara, que va morir el 853. El seu fill Takamune (mort el 867) va rebre el nom familiar de Taira.
Taira Kunika, fou governador de Hitachi, i va morir assassinat el 935 per ordre del seu nebot Masakado, i el va succeir com a cap familiar el seu fill Taira Sakamori, que va lluitar contra Masakado aliat al seu oncle Taira Yoshikane, però fou derrotat, però més tard, aliat a Fujiwara Hidesato, va donar mort a Masakado el 940; ell mateix va morir el 940 després de la victòria.
Un membre de la família, Taira Sadayoshi, en les lluites del segle xii, va derrotar el 1180 a Kikuchi Takanao, aliat de Yoritomo, i més tard va combatre aliat amb Munemori, un dels Taira. Quan els Taira van caure en desgràcia es va retirar de la vida publica amb l'ajuda de Utsinomiya.
Taira Kiyamori, d'una branca col·lateral, potser fill bastard de l'emperador Shirakawa, nascut el 1118, fou governador de la província de Aki. A la guerra de Hogen va combatre amb l'emperador Go Shirakawa, mentre que els seus oncles Tadamoto i Minamoto Tameyoshi es decantaven per Sotoku. La derrota dels darrers va col·locar a Kiyamori en posició privilegiada, però es va enfrontar a Yoshitomo, que, aliat amb Fujiwara Hobuyori, va capturar a l'emperador. Kiyamori el va alliberar i va derrotar els rebels, i va aconseguir tot el poder. El 1171 la seva jove filla Tokuko es va casar am el nou emperador Takakura de només 11 anys, i van tenir un fill que va ser declarat hereu, i el 1180 va fer abdicar a Takakura i va proclamar emperador a l'infant de només 2 anys, sota el nom de Antoku. Això va produir revoltes generals. El fill de Go Shirakawa, Moshihito, va morir en combat, però molts altres van seguir combatent. Kitamori va morir el 1181 en plena guerra.
Com que el seu fill gran Shigemori, els més valuós de tots els fills, havia mort el 1179 va ser nomenat cap de la família el segon fill Munemori, que va perdre combat rere combat. El 1184, després de la batalla naval de Shimonoseki contra els Minamoto, que aquestos van guanyar, la viuda de Kiyamori va fer constar que Munemori no era fill seu i de Kiyamori, sinó que havia estat canviat per una filla. La viuda, el seu fill Tomomori i el net Antoku es van suïcidar. Norimori, germà de Kiyamori, també es va suïcidar poc després.
# Ghisoni

Ghisoni (en cors Ghisoni) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 267 habitants. Limita amb Muracciole, Pietroso, Lugo-di-Nazza, Vezzani i Vivario.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1831 | 1901 | 1946 | 1982 | 1999 |
| 1.535 | 1.928 | 1.100 | 385 | 267 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1989-1993 | Thomas Delsanti |
| 1993-2008 | Philippe Albertini |
| 2008- | Marc Albertini |
# Dathina

Dathina és una comarca del Iemen entre el país del awdhila (awdhali en singular) i la regió de l'Awlaqi.
Fou un dels estats del Protectorat Occidental d'Aden, i tenia llavors uns vuit mil habitants. El país és anomenat per Al-Hamdani com ghail (estepa) qualificació aplicable a la major part; el clima és sec i el terreny poc fèrtil, excepte al nord-est on es produeix blat i moresc. Està poblat per dues tribus principals: els Ahl al-Saidi i els Olah o al-Ulah, dividits en dos branques: els Ulah al-Khawr i el Ulah al-Bahr. La ciutat principal i mercat de la regió és Al-Hafa (coneguda també com a Suk al-Saidi, o mercat dels saidis). El Mayasir i el Hasana són els districtes situats a l'est, que formen part de la Dathina i on es troba la capital política, Modiya o Em-Awdiya (els rius), on es va traslladar el govern el 1944. Els rius de la regió són el Dathina, Al-Har, Taran, Al-Ghamr, Al-Humayra, Al-Mawaran, Sahb, Uruffan, Marran, Azzan i Dura. Com a ciutas, a més de les dues esmentades (Al-Hafa i Modiya) cal esmentar a Athira, Al-Khanina, i Al-Muwashshah (aquesta fou antigament la principal ciutat de la comarca). La muntanya principal és Al-Khawr que la separada del país awdhila, i el djabal Aswad i djabal Raish.
Antigament el territori dels awdhila, habitat pels Banu Awd, estava inclòs dins la Dathina, però el segle xix ja no en feia part. El territori estava governat per un consell tribal o majlis que es reunia periòdicament (una vegada a l'any) a Al-Hafa i més tard a Modiya. El 1960 va ingressar a la federació d'Emirats Àrabs del Sud per decisió de l'agent britànic, aprovada pel majlis. El majlis nomenava cada any a un president. Del 1962 al 1967 fou part de la Federació d'Aràbia del Sud. El 1967 va passar a la República Popular del Iemen del Sud i formà part de la muhafazah III (governació III) i el 1990 de la governació d'Abyan.
# Dale (Pennsilvània)

Dale és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.503 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dale tenia 1.503 habitants, 685 habitatges, i 389 famílies. La densitat de població era de 3.224 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 685 habitatges en un 26,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,2% hi vivien parelles casades, en un 15,3% dones solteres, i en un 43,1% no eren unitats familiars. En el 38,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 22% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.591 $ i la renda mediana per família de 28.456 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.077 $ mentre que les dones 18.472 $. La renda per capita de la població era de 14.570 $. Entorn del 15,2% de les famílies i el 21,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Erich Kempka

Erich Kempka (Oberhausen, 16 de setembre de 1910 - 24 de gener de 1975), va ser el xofer personal d'Adolf Hitler.

## Biografia

Fou el més jove de deu germans. Abans d'unir-se al partit nazi, va treballar com mecànic a la DKW. Es va unir al NSDAP i les SS l'1 d'abril de 1930. Dos anys més tard fou un dels vuit fundadors de la Führers SS-Begleitkommando (literalment, ordes de l'escorta del Führer).
Era el controlador de Josef Terboven fins al 29 de febrer 1932 quan, sobre la base de les recomanacions d'aquest últim, es va convertir en el xofer reserva del Führer. El 1934, va reemplaçar a Julius Schreck i Emil Maurice com xofers oficials, i nomenat guardaespatlles principal de Hitler. Ell mateix va detindre d'Ernst Röhm. L'1 de desembre de 1937, es va unir a la Lebensborn. També és condecorat a SS-Ehrenring per Heinrich Himmler.
La seva esposa Gerda Christian, secretaria d'Adolf Hitler, es divorcià, i es va casar amb el General Eckard Christian, Obersturmbannführer (tinent coronel) de les SS, de qui es va divorciar el 1946.
El 30 d'abril de 1945, a sol·licitud d'Otto Günsche, va portar la gasolina que desvia dels vehicles oficials per cremar el cos de Hitler i Eva Braun. L'endemà, va fugir de Berlín. Detingut per l'Exèrcit dels Estats Units el 18 de juny de 1945. En els judicis de Nuremberg, Kempka va ser cridat a declarar, i va afirmar haver vist a Martin Bormann mort per un coet anti-tanc soviètic. Més tard es refereix a Eva Braun com "la dona més infeliç a Alemanya". Va ser posat en llibertat el 9 d'octubre de 1947.
Va morir el 24 de gener de 1975, amb seixanta-quatre anys, a Freiberg am Neckar, sud d'Alemanya.

### fiabilitat històrica

Malgrat les afirmacions fetes en sentit contrari durant el seu interrogatori, Kempka va admetre més tard que quan Hitler i Eva Braun es van tancar en una habitació per al suïcidi, va perdre els nervis i va sortir corrent del Führerbunker, tornant només després que Hitler i Braun van ser morts. En el moment en què va tornar al bunker, els cossos de Hitler i Braun ja s'estaven portant al pati de la cancelleria.
Malgrat la seva dubtosa fiabilitat, se cita sovint el seu testimoniatge del suïcidi de Hitler per la seva acolorida (i obscena) descripció.

### Curiositats

Erich Kempka va ser interpretat per Jürgen Tonkel a la pel·lícula Der Untergang de 2.004 en alemany (Der Untergang). Ell també fou interpretat per Axel Werner en la comèdia de Mein Führer, Mor wirklich wahrste Wahrheit über Adolf Hitler.
En el judici militar de 2008 per al conductor d'Osama bin Laden, Salim Hamdan, la defensa va advocar per la seva innocència, assenyalant que Kempka no va ser jutjat com a criminal de guerra per ser xofer de Hitler.
# Chloraea fonkii

Chlorea fonkii és una espècie de planta de la família de les orquidàcies, endèmica del Sud de Xile i de l'Argentina.

## Descripció

Planta herbàcia geòfita que ateny els 50 cm. Fulles lanceolades, agrupades en rosetes basals doblegades pel nervi central. També disposa de fulles caulinars distribuïdes escalonadament al llarg de la tija. Les flors són més aviat petites, blanques amb nervis reticulats verds; apareixen reunides en inflorescències terminals en grupets de 3-5. La flor consta de tres sèpals grans i llargs i tres pètals. El pètal inferior presenta diferents làmines rectes i un marge engrossat i verd. Floreix a finals d'estiu i principis de tardor. El fruit és una càpsula coronada per restes de la flor.

## Distribució

Habita "mallines", zones humides i pantanoses de la Patagònia, dels 400 als 1500 metres. Des de Neuquén fins a la Terra del Foc i a les illes Malvines.

## Referències

* ↑ «Chloraea fonkii». The Plant List.
* 1 2 Bisheimer, María Victoria. Flores de la Patagonia argentina : flores nativas y exóticas presentes en los ambientes cordilleranos y precordilleranos de la Patagonia argentina. 1a, 2012.
* ↑ «Chloraea magellanica» (en anglés). Internet Orchid Species Photo Encyclopedia.
# Clan Takigawa

Del clan Takigawa (滝 川 氏) de la província d'Owari es desconeixen els seus orígens, però se sap que gràcies a Takigawa Kazumasu el clan va tenir gran importància durant el segle xvi (durant el període Sengoku). Kazumasu va ser un general a les ordres d'Oda Nobunaga i, més tard, de Toyotomi Hideyoshi. Després de la mort de Kazumasu el clan va perdre importància.

## Referències

* ↑ «SHUGO». [Consulta: 11 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Kazumasu Takigawa a Koei Wiki
# Geta (calçat)

Geta (下 駄) és el nom d'un tipus de calçat tradicional japonès. Consta d'una taula principal (dai) i dos «dents» (ha) que suporten tot el pes. Solen estar construïdes en fusta i la seva adherència té la típica forma de xancletes. Es diu que les xancletes estan inspirades originalment en les geta japoneses.

## Usos

El calçat geta sol utilitzar-se en les èpoques de calor, combinant moltes vegades amb els també tradicionals vestits japonesos, els quimonos.
# Depuració

«Depuració» té aquests significats:
* Depuració o refinació, procés pel qual es retira la part no útil d'un recurs abans d'introduir-lo a un procés de fabricació
* Depuració de l'aigua, sèrie de processos que tenen com finalitat reduir contaminants d'una aigua
* Depuració de programes, procés orientat a identificar i corregir errors de programació informàtica
# Careproctus oregonensis

Careproctus oregonensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 15,3 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 1.900 i 2.818 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-oriental: la Colúmbia Britànica (el Canadà) i davant les costes d'Oregon (els Estats Units).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., 1978. A review of the deepwater Liparidae (Pisces) from the coast of Oregon and adjacent waters. Occasional Papers California Academy of Sciences Núm. 127: 1-55.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Coad, B.W., 1995. Encyclopedia of Canadian fishes. Canadian Museum of Nature and Canadian Sportfishing Productions Inc. Singapur.
* ↑ McAllister, D.E., 1990. A list of the fishes of Canada. Syllogeus Núm. 64. Nat. Mus. Nat. Sci., Ottawa, Canadà. 310 p.
* ↑ Stein, D. L., 1978. A review of the deepwater Liparidae (Pisces) from the coast of Oregon and adjacent waters. Proc. Cal. Acad. Sci. 127:1-55.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cristina Brondo

Cristina Brondo (Barcelona, 16 de gener de 1977) és una actriu de cinema i televisió catalana.

## Biografia

Es va donar a conèixer al públic amb només 16 anys pel seu personatge a la sèrie de Televisió de Catalunya, Poblenou. El 2003 va aparèixer també a la sèrie 16 dobles. Va estudiar a l'escola d'actors Nancy Tuñón.
Va debutar al cinema a La camisa de la serpiente d'Antonio Pérez Canet i també ha aparegut a El far de Manuel Balaguer. Va tenir un paper secundari en les produccions Entre las piernas i Lola vende cá. També va participar en la pel·lícula internacional Una casa de bojos, de Cédric Klapisch. El 2004 va protagonitzar Hipnos, de David Carreras.
L'any 2002 va guanyar el premi a la millor actriu en la primera edició dels Premis Barcelona de Cinema, pel seu paper a la pel·lícula Lola, Vende Cá.

## Filmografia
### Sèries de televisió

* 2014-2015: B&b, de boca en boca com a Verónica "Vero" Camacho a Telecinco
* 2013: Gran Hotel com a Beatriz a Antena 3
* 2011: Los misterios de Laura com a Eva a La 1
* 2010: La isla de los nominados com a Daniela a Cuatro
* 2007-2009: Herederos com a Cecilia Paniagua a La 1
* 2006: Divinos com a María a Antena 3
* 2005-2006: Maneras de sobrevivir com a Cris a Telecinco
* 2003: 16 dobles com a Lídia Bofill a TV3
* 1999-2000: El comisario com a Lucía a Telecinco
* 1995-1996: Rosa (secuela de Poblenou) com a Clàudia a TV3
* 1994: Poblenou com a Clàudia a TV3

### Telefilms

* 2013: El Rey com a Sofía de Grecia a Telecinco
* 2010: Vuelo IL 8714 a Telecinco
* 2007: Vida de família com a Vanesa a Televisió de Catalunya.
* 2003: Sincopat com a Bianca

### Cine

* 2014: Perdona si te llamo amor com a Susana
* 2011: Penumbra com a Marga
* 2010: 18 comidas com a Nuria
* 2007: Body Armour com a Catherine Maxwell
* 2007: ¿Y tú quién eres? com a Ana
* 2005: Mola ser malo com a Camarera
* 2005: Las muñecas rusas com a Soledad
* 2004: Hipnos com a Beatriz
* 2003: Diario de una becaria com a María
* 2002: Una casa de bojos com a Soledad
* 2002: Lola, Vende Cá
* 2001: No te fallaré com a María
* 2000: Aunque tú no lo sepas com a Lucía
* 1999: Entre las piernas com a Luisa

## Referències

* 1 2 «Biografía de Cristina Brondo». Itematika.com, 2017 [Consulta: 28 març 2017].
* 1 2 «Altres - Els Premis Barcelona 2002 celebren la seva primera edició» (en anglès). [Consulta: 13 desembre 2022].
* 1 2 3 «Cristina Brondo». Internet Movie Database. [Consulta: 15 març 2017].
* ↑ «Cristina Brondo». CV. Cristina Brondo. Arxivat de l'original el 2011-01-24. [Consulta: 28 març 2017].