OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# S'Aranjassa (possessió)

S'Aranjassa és una possessió situada al terme municipal de Palma, Mallorca, al barri de S'Aranjassa, al districte de Llevant, al costat de la carretera vella de Palma a Llucmajor i confronta amb la possessió de Son Oliver i amb terrenys segregats de la possessió de Son Sunyer.
A l'època de dominació àrab, era l'alqueria Alenjassa o Alienjassa Zoboach, situada al prat de Catí. "Aranjassa" és un derivat augmentatiu d'aranja, que és el fruit de l'aranger, espècie de taronja grossa, de pell molt gruixada, popa verdosa i un poc amargant.
Començà establir-se el 1849 amb la dessecació del pla de Sant Jordi i la vinguda a aquestes terres d'agricultors de Llucmajor i Vilafranca de Bonany. El 1996 se segregaren unes 320 ha per urbanitzar-les amb residències unifamiliars. A principis del segle XXI la seva extensió s'havia reduït a unes 36 quarterades i les cases, des del 1995, estan deshabitades, any en què també es deixà d'explotar.

## Construccions

Les cases de la possessió, situades just a la vora de la carretera Palma-Llucmajor, són de dimensions modestes, amb una volumetria marcada per l'horitzontalitat i baixa alçada. Daten del segle xvii. A la part principal s'hi diferencien dos cossos disposats en angle recte, que formen una clastra al costat de xaloc, tancat pels altres dos costats, amb murs. En un d'ells hi ha el portal forà, d'arc carpanell, coronat per un frontó amb un plafó de rajoles policromes amb la figura de Crist Rei. Dins la clastra la façana principal de l'edifici presenta dues plantes d'alçat; el portal d'accés a la casa és de llinda. Adossat a l'angle dels murs de la clastra hi ha un coll de cisterna.
L'edifici té planta baixa, o habitatge dels pagesos, i porxo. Les façanes són massisses, amb poques obertures, i arrebossades; ofereixen un aspecte rústic i antic, que contrasta amb el vistós plafó ceràmic del portal forà. La coberta és a doble vessant de teula àrab. A la part posterior, hi ha un pati envoltat per construccions d'ús agropecuari. Annexat obliquament cap a gregal, destaca el llarg edifici rectangular dels sestadors.

## Referències

* 1 2 3 4 Possessions de Palma
* ↑ Alcover, A.M.; Moll, F. de B.. Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1962 [Consulta: 1r octubre 2013]. Arxivat 2004-08-26 a Wayback Machine.
* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 202. ISBN 84-8661702-2.
# Okhtirka

Okhtirka (en ucraïnès: Охтирка) és una petita ciutat de l'oblast de Sumi a Ucraïna. Okhtirka és des de 1975 el centre administratiu del raion d'Okhtirka. Està incorporada administrativament com a ciutat d'importància regional. El 2021 tenia una població estimada de 47.216 habitants.
Okhtirka és una ciutat de fama de hússars i cosacs. També va ser una vegada una seu regional de Sloboda Ucraïna i l'URSS. Des del descobriment del petroli i el gas l'any 1961, Okhtirka s'ha convertit en una "capital del petroli d'Ucraïna". És la llar de la base aèria d'Okhtirka, llocs d'interès històric i religiós.
Els pobles de Velike Òzero (274 habitants), Zalujani (28 habitants), Prístan (7 habitants) i Koziatin (6 habitants) pertanyen a l'administració de la ciutat d'Okhtirka que està designada en una subdivisió separada de l'oblast de Sumi.

## Referències

* ↑ "Чисельність наявного населення України (Població actual d'Ucraïna) Arxivat 2022-04-06 a Wayback Machine.. State Statistics Service of Ukraine.

## Vegeu també

* Batalla d'Okhtirka
# Maloya

El Maloya és un estil de música, cant i dansa nadiu de l'illa de la Reunió. Mestís des dels seus orígens, el Maloya és una creació dels esclaus africans de les plantacions de canyes de sucre, que després van fer seva tots els habitants de l'illa. Maloya està catalogat com a Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat per la UNESCO des de l'1 octubre 2009.

## Història

En els seus inicis revestia la forma d'un diàleg entre un solista i un cor acompanyat d'instruments de percussió, però avui està cobrant formes cada vegada més variades tant en les lletres de les seves cançons com en els instruments utilitzats (djembé, sintetitzadors, bateries, etc .). En els seus orígens el Maloya acompanyava els rituals de veneració dels avantpassats, però a poc a poc va ser transformant en cants de lament i protesta dels esclaus. En els últims trenta anys s'ha convertit en una música representativa de la identitat de la població illenca. Cantat i ballat en escena per artistes professionals o semiprofessionals, el Maloya s'ha barrejat amb el rock, el reggae i el jazz, i inspira la poesia i el "slam".
Aquesta música es manté viva gràcies a uns 300 grups musicals registrats, alguns dels quals hi ha artistes mundialment coneguts (com Danyel Waro) i a l'ensenyament musical especialitzat que s'imparteix al Conservatori de la Reunió.
Factor d'identitat nacional, exemple de mestissatge, portador essencial de valors morals i model d'integració cultural, el Maloya es veu però amenaçat per l'evolució social, la desaparició de les seves figures més importants i l'extinció del culte als avantpassats.

## Referències

* ↑ UNESCO : Maloya (en francès)
* ↑ «Desgustaciones musicales del Mundo desde Barcelona : La Isla Reunión». Arxivat de l'original el 2013-01-23. [Consulta: 2 gener 2013].
# Lucien Muller Schmidt

Lucien Muller Schmidt (Bischwiller, 3 de setembre de 1934) és un exfutbolista i entrenador de futbol alsacià.

## Biografia

Fou un destacat migcampista dret dels anys 1960. Jugà a l'Stade de Reims, al Reial Madrid i al FC Barcelona entre d'altres clubs. Fou 16 cops internacional amb la selecció francesa de 1959 a 1964, amb la qual disputà la Copa del Món de 1966.
Com a entrenador començà dirigint el CE Castelló, club amb el qual baixà a segona divisió. Quatre cops més patí un descens com a entrenador, dirigint a Reial Saragossa, Burgos CF, Reial Mallorca i de nou al CE Castelló. També assolí tres ascensos a primera amb els clubs CE Castelló, Burgos CF i Reial Mallorca. També dirigí al FC Barcelona la temporada 1978-1979, però fou destituït el 18 d'abril de 1979, essent substituït per Joaquim Rifé.

## Trajectòria esportiva

Com a jugador
* RC Strasbourg: 1953 - 1957
* Toulouse FC: 1957 - 1959
* Stade de Reims: 1959 - 1962
* Reial Madrid: 1962 - 1965
* FC Barcelona: 1965 - 1968
* Stade de Reims: 1968 - 1970
Com a entrenador
* CE Castelló: 1970-74
* Burgos CF: 1975-76
* Reial Saragossa: 1976-77
* Burgos CF: 1977-78
* FC Barcelona: 1978-79
* Burgos CF: 1979-81
* Reial Mallorca: 1981-83
* AS Monaco FC: 1983-86
* Reial Mallorca: 1987-88
* CE Castelló: 1990-92

## Palmarès

Com a jugador
* Copa de les Ciutats en Fires: 1966 (FC Barcelona).
* Lliga francesa de futbol: 1960, 1962 (Stade de Reims).
* Lliga espanyola de futbol masculina: 1963, 1964, 1965 (Real Madrid).
* Copa espanyola de futbol masculina: 1968 (FC Barcelona).
* Trofeu dels Campions: 1960 (Stade de Reims).
* Trofeu Joan Gamper: 1966, 1967 (FC Barcelona).
Com a entrenador
* Copa francesa de futbol: 1985 (AS Monaco).

## Referències

* ↑ Racing Club de Strasbourg profile (francès)
* ↑ FFF profile (francès)
* ↑ Lucien Muller Schmidt Fitxa com a entrenador a BDFutbol

## Enllaços externs

* Perfil a Mundo Deportivo
# Osias Beert

Osias Beert (c. 1580 - 1624) va ser un pintor flamenc i un dels més primerencs especialistes en el gènere de la natura morta.
Poques dades es coneixen de la seva biografia. Se sap que el 1602 va obtenir el grau de mestre en la guilda o gremi de Sant Lluc d'Anvers, on el 1615 se li esmenta formant part d'una acadèmia literària. Casat amb Marguerite Ykens, va tenir un fill pintor, Osias Beert II (1622-1678), amb el qual de vegades se li ha confós. Va tenir nombrosos deixebles entre ells el seu nebot Frans Ykens, arribant a col·laborar al final de la seva carrera en alguna obra de Peter Paul Rubens.

## Bibliografia

* La belleza de lo real. Floreros y Bodegones españoles en el Museo del Prado 1600-1800, catálogo de la exposición, Madrid, 1995, págs. 48 y 202, Museo Nacional del Prado. ISBN 84-87317-43-X
# Plaça de Bell-lloc (Girona)

La plaça de Bell-lloc és una plaça del municipi de Girona inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Plaça rectangular d'accés de vianants. Envoltada d'edificis de planta baixa i cinc pisos. A ell hi aboquen els edificis números 1, 2 i 4; tots d'una mateixa època (segle xix), de composició simètrica, balcons i finestres de llinda recta, façanes estucades i arrebossades. L'edifici del davant, per on travessa el c/ Nou de Teatre, és de planta baixa i quatre pisos. El terra de la plaça és de voreres a nivell del carrer de pedra polida, i al mig carreus de pedra. Es troba arbrada i al fons hi neix un carreró estret.

## Història

El 1750 hi vivia el Magnífic Benet Alemany, per la qual cosa era coneguda com la plaça del Mn. Alemany. Del 1683 hi ha un document que explica els noms successius: plaça de Bell-lloc o del Carrer Nou. El 1688 hi vivia Ramon Bitlloc. Abans d'ell: galdric-coll i Vídua Martí. Al segle xix s'hi reconstruïren les cases del voltant.

## Referències

* 1 2 «Plaça de Bell-lloc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# SHINee

SHINee és una banda contemporània sud-coreana composta per 5 membres, produïda per SM Entertainment i llançada en el 2008. Va debutar el 25 de maig de 2008 en el programa Popular songs de la SBS, amb el senzill "누난 너무 예뻐 (Replay)". El seu color oficial és el aqua i el seu club oficial "SHINee World", nomenat així, després de donar-se a conèixer el seu primer àlbum d'estudi.
A aquesta empresa han debutat a alguns dels grups més populars de la recent ona de música coreana com ho són TVXQ, Super Junior i Girls' Generation. Els membres de SHINee, tenen entre 17 i 20 anys, sent així àdhuc estudiants de secundària i preparatòria. Al grup comunament se li engloba dins de les bandes contemporànies.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de SHINee Corea Arxivat 2011-03-01 a Wayback Machine. (coreà)
* Lloc web oficial de SHINee Japó Arxivat 2020-08-17 a Wayback Machine. (japonès)
# Robert Ouko (atleta)

Robert Ouko (24 d'octubre de 1948 - Ngong, 18 d'agost de 2019) fou un atleta kenyata, especialista en curses de mig fons, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va quedà eliminat en sèries en la prova dels 800 metres del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, va disputar dues proves del programa d'atletisme. Formant equip amb Charles Asati, Hezahiah Nyamau i Julius Sang, guanyà la medalla d'or en els 4x400 metres, mentre en els 800 metres fou cinquè.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or als Jocs de la Comunitat Britànica de 1970. Aquell mateix any va ser membre d'un equip de relleus que va batre el rècord del món del 4x880 iardes.

## Millors marques

* 400 metres llisos. 46.2" (1970)
* 800 metres llisos. 1' 46.0" (1972)

## Referències

* ↑ Angwenyi, Gichana. «Olympic relay champion Robert Ouko dies». www.the-star.co.ke. Nairobi, Kenya: The Star, 19-08-2019. [Consulta: 19 agost 2019].
* 1 2 3 4 «Olympedia – Robert Ouko». [Consulta: 23 juny 2023].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 23 juny 2024].
# North Judson

North Judson és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 1.675 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Judson tenia 1.675 habitants, 648 habitatges, i 425 famílies. La densitat de població era de 703 habitants/km².
Dels 648 habitatges en un 34,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,7% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,1% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 16,2% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.779 $ i la renda mediana per família de 39.792 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.071 $ mentre que les dones 21.467 $. La renda per capita de la població era de 13.052 $. Entorn del 10,5% de les famílies i el 12,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Judson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Judson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Paz Fernández Felgueroso

Paz Fernández Felgueroso (Gijón, 28 de setembre de 1937) és una política asturiana membre del PSOE i alcaldessa de Gijón des de 1999.

## Biografia

Va estudiar Assistència Social a Gijón i Dret en la Universitat d'Oviedo. Entre 1965 i 1967 va exercir com professora a l'Escola d'Assistents Socials de Gijón. Més tard també exerciria com a advocada, treball que alternaria amb l'acompliment de diferents funcions tant de caràcter tècnic com polític durant més de tres dècades. Va ocupar diversos càrrecs representant al govern. Primer delegada i posteriorment membre del Consell d'Administració en la Companyia Telefònica Nacional d'Espanya, també va ser secretària general de Comunicacions (Ministeri de Transports, turisme i comunicacions) i presidenta de la Caixa Postal d'Estalvis. Com diputada en la Junta General del Principat d'Astúries en la legislatura de 1987 a 1991 va ocupar el lloc de consellera d'Indústria, Turisme i Comerç i Presidenta de l'Institut de Foment Regional.
Entre 1993 i 1996 va ser secretària d'Estat d'Assumptes Penitenciaris. Ha estat membre de la Junta de Protecció de Menors de Gijón, Presidenta de l'Associació Professional d'Assistents Socials a Astúries i a nivell nacional, així com Presidenta del Consell de Col·legis Professionals d'Assistents Socials. Igualment ha estat cofundadora i Presidenta de l'Associació Feminista Democràtica Asturiana, sent ferm portaveu i defensora de la igualtat de gènere al llarg de la seva trajectòria política. Al presentar-se Areces a president del Principat va encapçalar la llista del PSOE a l'Ajuntament de Gijón. Va resultar escollida alcaldessa, càrrec que va repetir en 2003. En l'actualitat compagina el seu càrrec en l'ajuntament amb el de vicepresidenta de Cajastur. En 2007 va ser triada per tercera vegada com a alcaldessa de Gijón.

## Altres dades

* El seu marit es deia Daniel Palacio i van tenir 3 fills
* És germana de María Antonia Fernández Felgueroso, vicepresidenta d'Astúries entre 1993 i 1995
* És amiga de la infància de Margarita Salas

## Referències

* ↑ La Alcaldesa. Ayuntamiento de Gijón.
* ↑ María Paz Fernández Felgueroso. Junta General del Principado de Asturias. Arxivat 2010-10-03 a Wayback Machine.
# Praha (Eslovàquia)

Praha és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1443.
# Rudolf Krčil

Rudolf Krčil (5 de març de 1906 - 3 d'abril de 1981) fou un futbolista txecoslovac. Va formar part de l'equip txecoslovac a la Copa del Món de 1934.
# Roca de Viella

La Roca de Viella és un cim de 1.096 metres d'altitud del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Es troba a ponent de la vila d'Abella de la Conca, al sud de la Roca de la Coma, entre la Roca de la Casa Vella, a ponent, i les Roques de Magaró, a llevant. És al sud-oest del cim de Sarsús. Entre el sector principal de la Roca de Viella i un fragment seu que queda una mica més a ponent s'obre el Pas de Finestres. Encara més a ponent es troba el Pas del Comellar.
Es tracta d'un topònim romànic descriptiu: és la roca que domina la partida de la Viella. Segons adverteix Joan Coromines, cal no confondre aquest viella amb el nom de la vila capital de l'Aran, Vielha. Mentre el topònim aranès procedeix, en occità, de l'equivalent al català vella, el pallarès és un diminutiu de via (camí, carretera). Així, Viella seria equivalent d'el caminet.

## Referències

* ↑ Coromines, 1997.

## Bibliografia

* COROMINES, Joan. "Via". A Onomasticon Cataloniae. VIII Vi-Z. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona "La Caixa", 1997. ISBN 84-7256-858-X.
# Oksana Baulina

Oksana Víktorovna Baulina (en rus: Оксана Викторовна Баулина; Kràsnaia Prèsnia, 1 de novembre de 1979 - Kíiv, Ucraïna, 23 de març de 2022) va ser una periodista i activista russa. Va treballar a partir del 2017 per a l'opositor al règim rus, Aleksei Navalni, a la seva Fundació Anticorrupció. Hagué d'anar-se'n de Rússia el 2021 quan l'entitat va ser declarada organització extremista.
Periodista del diari electrònic rus The Insider, va morir al districte de Podilsk mentre filmava els estralls de la la invasió russa a la capital d'Ucraïna, arran de l'explosió d'un míssil rus contra el seu vehicle el 23 de març del 2022.

## Referències

* ↑ «Russian journalist killed in Kyiv shelling: her media outlet» (en anglès). Arab News. [Consulta: 23 març 2022].
* ↑ «"Tiro al blanco" contra los periodistas en Ucrania» (en castellà), 03-05-2022. [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ «Russian journalist killed by shelling in Kyiv: Bosses slam ‘war crime’ as anti-Putin reporter dies with a civilian when residential area was ‘indiscriminately shelled’» (en anglès). Daily Mail.
# Marcos Danilo Padilha

Marcos Danilo Padilha (Cianorte, 31 de juliol de 1985 - Colòmbia, 29 de novembre de 2016), simplement conegut com a Danilo, va ser un jugador de futbol brasiler, l'últim equip del qual va ser el Chapecoense, equip del qual n'era el porter titular.

## Biografia

Nascut a Cianorte, a l'estat de Paranà, Danilo va començar la seva carrera esportiva al club de la ciutat. Després de jugar en diversos equips menors de l'estat (els més destacats dels quals l'Operário i l'Arapongas), va fitxar pel Londrina el maig de 2011.
El setembre de 2013 Danilo va ser cedit al Chapecoense fins a finals de temporada. Va debutar el 23 de novembre, en un partit que van guanyar per 1-2 a casa de l'Icasa a la sèrie B del campionat brasiler; va ser la seva única participació en la categoria, ja que en quedar segons, el Chapecoense va ascendir a la sèrie A per primera vegada a la seva història.
El gener de 2014 Danilo va fitxar definitivament pel Chape, nom amb què es coneix familiarment el Chapecoense, debutant a la primera divisió el 19 d'abril d'aquell any, en un partit contra el Coritiba on va ser titular i va aconseguir mantenir la porteria a zero (0-0). Des d'aleshores es va convertir en una figura habitual a l'onze inicial de l'equip de Santa Catarina, essent part essencial d'un conjunt que va aconseguir mantenir la categoria al finalitzar la temporada.
El 28 de novembre de 2016, quan l'equip del Chapecoense es desplaçava a Medellín per disputar la final de la Copa Sud-americana, l'avió que els traslladava va estavellar-se, provocant la mort de la majoria dels seus ocupants. Danilo va sobreviure l'impacte inicial, però va morir l'endemà en un hospital de La Ceja.

## Palmarès
### Chapecoense

* Campionat catarinense (1): 2016

## Referències

* ↑ Danilo é o goleiro do Operário (Danilo is Operário's goalkeeper) Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.; Operário.com, 14 abril 2009 (portuguès)
* ↑ PR: Goleiro do Arapongas é um dos destaques da melhor defesa do estadual (PR: Arapongas' goalkeeper is one of the highlights in the state league's best defence); Futebol Interior, 22 febrer 2011 (portuguès)
* ↑ Conheça o novo goleiro da Chapecoense (Coneix el nou porter del Chapecoense); Notícias do Dia, 24 setembre 2013 (portuguès)
* ↑ Água no chope: Chapecoense cala torcida no Romeirão e complica Icasa (Kill joy: Chapecoense silents crowd at Romeirão and complicates Icasa); Globo Esporte, 23 novembre 2013 (portuguès)
* ↑ Chapecoense e Coritiba param nas faltas e empatam sem gols na estreia (Chapecoense and Coritiba stop in fouls and draw goalless in debut); Globo Esporte, 19 abril 2014 (portuguès)
* ↑ Série A, primeiro filho e ídolo do time: o ano "sensacional" do goleiro Danilo (Série A, first son and team's idol: the "sensational" year of goalkeeper Danilo); Globo Esporte, 9 desembre 2014 (portuguès)
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en portuguès). ISTOÉ, 29-11-2016. [Consulta: 29 novembre 2016].
# Loveringita

La loveringita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup crichtonita de minerals. Va ser descoberta l'any 1978 a la intrusió Jimberlana, Norseman, Dundas Shire, Austràlia Oriental, Austràlia. Rep el seu nom de John Francis Lovering (1930 - 2023), geoquímic australià de la Universitat de Melbourne.

## Característiques

La loveringita és òxid mineral format per diversos elements, com calci, ceri, lantani, zirconi, ferro, magnesi, crom, titani i alumini, amb fórmula (Ca,Ce,La)(Zr,Fe)(Mg,Fe)₂(Ti,Fe,Cr,Al)$_{18}$O$_{38}$. Cristal·litza en el sistema hexagonal formant cristalls anèdrics o aciculars. També s'hi pot trobar en forma d'inclusions en altres minerals La seva duresa és de 5 a l'escala de Mohs.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la loveringita pertany a «04.CC: Òxids amb relació Metall:Oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: cromobismita, freudenbergita, grossita, clormayenita, yafsoanita, latrappita, lueshita, natroniobita, perovskita, barioperovskita, lakargiita, megawita, loparita-(Ce), macedonita, tausonita, isolueshita, crichtonita, davidita-(Ce), davidita-(La), davidita-(Y), landauita, lindsleyita, mathiasita, senaita, dessauita-(Y), cleusonita, gramaccioliita-(Y), diaoyudaoita, hawthorneita, hibonita, lindqvistita, magnetoplumbita, plumboferrita, yimengita, haggertyita, nežilovita, batiferrita, barioferrita, jeppeita, zenzenita i mengxianminita.

## Formació i jaciments

Es tracta d'un mineral que es forma en la darrera etapa del magma residual en el piroxè, en l'olivina-cromita o capes riques en plagioclasa d'intrusions màfiques. Sol trobar-se associada a altres minerals com: quars, feldespat potàssic, flogopita, enstatita, baddeleyita, apatita, zircó, titanita, rútil, ilmenita, cromita, pseudobrookita, circonolita, espinel·la i pargasita.

## Referències

* ↑ «Loveringite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 abril 2015].
* ↑ «Loveringite Mineral Data» (en anglès). Webmineral. [Consulta: 5 abril 2015].
* ↑ «Loveringite» (en anglès). Handbook of mineralogy. [Consulta: 5 abril 2015].
* ↑ «Crichtonite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 abril 2015].

## Enllaços externs

* Imatges de loveringites (anglès)