OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Medalla d'Ifni-Sàhara

La Medalla d'Ifni-Sàhara va ser una condecoració espanyola creada per Decret de la Presidència del Govern, de data 4 de juliol de 1958, signada per Francisco Franco i l'almirall Luis Carrero Blanco, i publicada en el BOE n. 168, pàgines 1.263 i 1.264, del 15 de juliol de 1958. Obeïa a «la satisfacció del país i dels Exèrcits pel resultat de les operacions militars desenvolupades als territoris de l'Àfrica occidental espanyola» (Guerra d'Ifni). Encara que van deixar de realitzar-se concessions alguns anys després, no va ser fins a 2003 quan va ser formalment abolida pel Reial decret 1040/2003.

## Descripció de la insígnia

La insígnia va consistir en una medalla de forma ovalada realitzada en metall daurat (per a generals, almiralls, caps, oficials i suboficials) o bronze (tropa i marineria), surmuntada per una corona militar de cabdillatge, que va ser substituïda per una corona reial tancada o moderna durant el regnat de Joan Carles I.
Anvers: va estar esmaltat de blau amb un estret bord exterior metàl·lic (per a generals, almiralls, caps, oficials i suboficials) o bronze (tropa i marineria). Com a motiu central apareixia reproduït un soldat armat de fusell, muntat sobre un camell situat de perfil i en actitud de disparar i que es trobava en el desert (amb unes dunes dibuixades en el fons i unes palmeres reproduïdes a la dreta). En primer pla, situades a l'esquerra, es mostrava una figuera de moro. En la part inferior de l'anvers se situava un creixent adornat amb branques de llorer i realitzat en esmalt blanc (per a generals, almiralls, caps, oficials i suboficials) o de bronze (tropa i marineria).
Revers: esmaltat de blau amb una vora gruixuda daurada (per a generals, almiralls, caps i oficials), completament daurat (suboficials) o de bronze (tropa i marineria). En la seva part central es mostrava l'escut d'Espanya (versions de 1945 i 1977), i en la vora, perfilat, envoltant a l'escut podia llegir-se l'expressió Ifni-Sàhara.
La insígnia es portava suspesa d'una cinta de color taronja, amb dues estretes vores exteriors de color blanc i una franja central amb els colors de la bandera d'Espanya.

## Vegeu també

* Condecoracions d'Espanya
* Guerra d'Ifni
* Medalla del Sàhara

## Enllaços externs

* La Guerra de Sidi Ifni-Sahara, per José Manuel Azcona, Agustín Rodríguez y Gonzalo Azaola. Estudios de Ciencias Sociales, VII, 1994.
* El Rincón de Sidi Ifni: La medalla de Ifni-Sáhara
* Asociación de Veteranos de Ifni del Levante Español (AVILE)
* Medalla de Ifni-Sáhara, Prieto Barrio, A. Colecciones militares. Consultat el 14 de març de 2015.

## Referències

* ↑ http://www.avile.es/documentos/finish/4/2
* ↑ Amb freqüència denominada erròniament corona imperial, corona dels Reis Catòlics o ambdues denominacions conjuntament.
# Moriguchi

Moriguchi (守口市, Moriguchi-shi) és una ciutat i municipi de la prefectura d'Osaka, a la regió de Kansai, Japó. Per causa de la seua proximitat, Moriguchi foma part de l'àrea metropolitana d'Osaka i és una ciutat dormitori d'aquesta. Importants companyies com Panasonic o Sanyo tenen la seua seu a Moriguchi.

## Geografia

La ciutat de Moriguchi es troba al nord de la prefectura d'Osaka, i està adscrita pel govern prefectural a la Regió de Kita-Kawachi o Kawachi nord, en record de l'antiga província i del districte on es trobava Moriguchi fins al 1946. El municipi de Moriguchi limita amb Osaka a l'oest, amb Settsu al nord, amb Neyagawa a l'est i amb Kadoma al sud.

## Història

Fins a l'era Meiji, l'àrea on actualment es troba el municipi de Moriguchi va pertànyer a la província de Kawachi. Des de 1889 fins a 1946 la vila de Moriguchi va pertànyer al ara desaparegut districte de Kitakawachi. L'actual ciutat de Moriguchi va ser fundada l'1 de novembre de 1946 mitjançant la fusió de la vila de Moriguchi i la vila de Sangō.

## Transport
### Ferrocarril

* Ferrocarril Elèctric Keihan
** Estació de Takii
** Estació de Doi
** Estació de Moriguchi-shi
* Metro d'Osaka i Monocarril d'Osaka
** Estació de Dainichi

### Carretera

* Autopista de Kinki
* Autopista de Hanshin
* Nacional 1
* Nacional 163

## Agermanaments

* Tōyō, prefectura de Kochi, Japó. (1981)
* Takashima, prefectura de Shiga, Japó. (1981)
* Katsuragi, prefectura de Wakayama, Japó. (2005)
* Nou Westminster, Colúmbia Britànica, Canadà. (1963)
* Zhongshan, província de Canton, RPX. (1988)

## Referències

* ↑ http://www.city.moriguchi.osaka.jp/
* ↑ http://www.pref.osaka.lg.jp/koho/links/city.html
# Nelsonville

«Nelsonville» té aquests significats:
* Nelsonville (Nova York).
* Nelsonville (Ohio).
* Nelsonville (Wisconsin).
# Mogent

El Mogent és un curs d'aigua de 24,5 km, que neix a la comarca del Vallès Oriental al vessant septentrional del Corredor de l'aiguabarreig del Torrent de L'Illa i de Ca l'Arenes, i que s'uneix amb el Congost entre els termes municipals de Montmeló i Montornès del Vallès per formar el Besòs.
El Mogent travessa els municipis de Llinars del Vallès, Cardedeu, la Roca del Vallès, Vilanova del Vallès i Montornès del Vallès. Els seus afluents són diversos torrents i rieres que neixen o bé al massís del Montseny o bé a les Serres del Corredor i de Marina. Alguns són:
Del Vessant Nord (Montseny):
* Riera de Cànoves
* Riera de Giola
* Riera de Vilamajor
* Torrent de Valldoriolf
Del vessant sud (Marina-Corredor):
* Riera de Vallromanes
* Riera d'Ardenya
* Torrent de Séllecs
* Torrent de Sant Bartomeu
* Torrent de Can Mora

## Referències

* ↑ «Mogent». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gran enciclopèdia catalana.. 2. ed. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1986-. ISBN 8485194810.
* ↑ Vila, Marc-Aureli. Catalunya-- rius i poblament. 1.. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1998. ISBN 84-7826-874-X.
* ↑ «Mogent». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mosta

Mosta és un municipi de Malta. En el cens de 2005 tenia 18429 habitants i una superfície de 6,8 km². Aquestes dades la fan la segona ciutat del país.
Està situat a la zona central de l'illa i la major atracció de la ciutat és La Rotunda, l'església dedicada a l'Assumpció de Maria i que segons es diu és la tercera cúpula del món. El 9 d'abril de 1942, l'església va ser gairebé destruïda durant la Segona Guerra Mundial. Una bomba va caure damunt la cúpula de l'església travessant-la i caient al terra de marbre de l'església. Però ni va explotar ni va ferir ningú. Una rèplica de la bomba es mostra ara com a record.

## Referències

* ↑ Dennis Angelo Castillo. The Maltese Cross: A Strategic History of Malta (en anglès). Londres: Preager Security International, 2006, p. 184. ISBN 0-313-32329-1 [Consulta: 14 febrer 2017].
Viccionari
# Motor de bola calenta

El motor de bola calenta o semi-diesel, és un motor de combustió interna el combustible del qual s'encén per contacte amb una superfície metàl·lica calenta (bola calenta) mentre l'aire es comprimeix amb l'ascens del pistó.Tot i que hi ha alguna ignició quan s'introdueix el combustible, s'esgota ràpidament l'oxigen disponible a la bola, de manera que l'encesa “real” es produeix quan entra suficient oxigen a la bola.
La majoria dels motors de bola calenta es fabriquen sota el format de motor de dos temps i d'un sol cylindre.

## Història

El concepte del motor va ser desenvolupat a finals del segle XIX per Herbert Akroyd Stuart. Els primers prototips es van construir el 1886 i la producció es va iniciar el 1891 a l'empresa Richard Hornsby & Sons amb el nom de Hornsby Akroyd Patent Oil Engine. El concepte va ser adoptat més tard als Estats Units pels immigrants alemanys Mietz i Weiss, que el van combinar amb el motor de dos temps desenvolupat per Joseph Day.
Motors similars van ser desenvolupats per a usos agrícoles i marins per JV Svensons Automobilfabrik, Bolinders, Lysekils Mekaniska Verkstad, Pythagoras Engine Factory i algunes altres empreses sueques.

## Vegeu també

* Cicle Otto

## Referències

* ↑ «moteur à boule chaude». Arxivat de l'original el 2016-08-16. [Consulta: 16 octubre 2016].
* ↑ «Marine & other Hot-Bulb Oil Engines». Arxivat de l'original el 2010-10-10. [Consulta: 16 octubre 2016].
* ↑ (anglès)Herbert Akroyd Stuart, Improvements in Engines Operated by the Explosion of Mixtures of Combustible Vapour or Gas and Air, brevet britannique No 7146, mai 1890
* ↑ Biographical dictionary of the history of technology (en anglès), 1996.
# Muntanya del Muntanyès

La Muntanya del Muntanyès és una muntanya de 846 metres que es troba al municipi de Conesa, a la comarca de la Conca de Barberà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Plesiops corallicola

Plesiops corallicola és una espècie de peix de la família Plesiopidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Madagascar fins a les Illes de la Línia, el sud del Japó, el sud de la Gran Barrera de Corall i Tonga.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mooi, R.D., 1995. Revision, phylogeny, and discussion of biology and biogeography of the fish genus Plesiops (Perciformes: Plesiopsidae). Life Sci. Contrib. Núm. 159, 108 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Morrison (Oklahoma)

Morrison és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 636 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Morrison tenia 636 habitants, 255 habitatges, i 179 famílies. La densitat de població era de 389,8 habitants per km².
Dels 255 habitatges en un 36,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,8% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.482 $ i la renda mediana per família de 35.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.618 $ mentre que les dones 17.045 $. La renda per capita de la població era de 13.393 $. Entorn del 13,5% de les famílies i el 15,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Morrison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Morrison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Mārtiņš Brauns

Mārtiņš Brauns (Riga, 17 de setembre de 1951 – 24 de novembre de 2021) fou un compositor i músic letó. És especialment conegut per l'obra coral Saule, Pērkons, Daugava (El sol, el tro, el Daugava), basat en un text de Rainis i que es canta al Festival Nacional de Cançó i Dansa letona. Aquesta peça va esdevenir un himne en la lluita per a la independència letona. La seva música fou adaptada al català com Ara és l'hora, amb lletra d'un poema de Miquel Martí i Pol.
Brauns va estudiar veu i piano a l'escola de música Emīls Dārziņš de 1958 a 1970. Quan va canviar la veu, va passar a estudiar direcció de cors. Després va estudiar a l'Acadèmia Letona de Música Jāzeps Vītols de 1970 a 1976, i es graduà en composició tenint com a professor Ādolfs Skulte.
Entre 1978 i 1986, fou el líder del grup de rock Sīpoli, com a compositor i pianista; després fou director de diversos cors i director de música del Teatre Nacional de Letònia. Va compondre moltes peces per a obres de teatre, pel·lícules i publicitat. Des de 1986 fins a la seva mort va ser membre de la Unió de Cineastes de Letònia.
Va rebre set cops el premi Lielais Kristaps al millor compositor de música per a pel·lícules letó. El 2001, Brauns va rebre el premi del Ministeri de Cultura letó per l'àlbum Sapnis par Rīgu (El somni de Riga). A Catalunya, el juny de 2017, va rebre el premi especial de la federació d'editors de revistes en català en l'àmbit cultural, per la cessió dels drets de la seva canço Saule, Pērkons, Daugava per tal que se'n fes una versió en català, premi que li va lliurar la llavors presidenta del Parlament de Catalunya Carme Forcadell. El 2018, Brauns va ser nomenat Oficial de l'Orde de les Tres Estrelles, l'orde més alt per a civils a Letònia. In 2019, va rebre el premi "Micròfon daurat" per a tota la seva trajectòria en els premis anuals de música de Letònia.

## Referències

* ↑ Latvijas Sabiedriskie Mediji, reportatge a propòsit de la seva defunció (letó)
* ↑ «Mārtiņš Brauns» (en anglès). Latvian Music Information Centre. Arxivat de l'original el 12 febrer 2021.
* ↑ «Komponists Mārtiņš Brauns muzicēs Siguldas koncertzālē» (en letó), 09-11-2012. Arxivat de l'original el 25 febrer 2021.
* ↑ 324cat. «Txell Feixas, premi a la Nit de les Revistes i la Premsa en Català», 21-06-2017. [Consulta: 28 novembre 2021].
* ↑ Paula, Rūta. «"Klasika" sveic Triju Zvaigžņu ordeņa ieguvējus!» (en letó). Latvijas Radio 3, 04-05-2018.
* ↑ «"Zelta mikrofona" balvu par mūža ieguldījumu saņems Mārtiņš Brauns» (en letó). Televisió pública letona, 21-01-2019.

## Enllaços externs

* Fitxa personal a Latvian Music Information Center (anglès)
* Notícia de la defunció (letó)
# Plesiops genaricus

Plesiops genaricus és una espècie de peix de la família Plesiopidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mooi, R.D., 1995. Revision, phylogeny, and discussion of biology and biogeography of the fish genus Plesiops (Perciformes: Plesiopsidae). Life Sci. Contrib. Núm. 159, 108 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Māris Bogdanovičs

Māris Bogdanovičs (Dobele, 19 de novembre de 1991) és un ciclista letó, professional des del 2011. Actualment corre a les files de l'equip Rietumu Banka-Riga.

## Palmarès

* 2016
** 1r al Baltic Chain Tour i vencedor d'una etapa
* 2017
** Vencedor d'una etapa al Baltic Chain Tour
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Xina II
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Fuzhou
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Tour de Tochigi

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Llista d'ocells de Nauru

Aquesta llista d'ocells de Nauru inclou totes les espècies d'ocells trobats a Nauru: 27, de les quals només una és endèmica.
Els ocells s'ordenen per ordre i família.

## Procellariiformes
### Procellariidae

* Puffinus lherminieri

## Pelecaniformes
### Phaethontidae

* Phaethon rubricauda
* Phaethon lepturus

### Sulidae

* Sula leucogaster

### Fregatidae

* Fregata minor

## Ciconiiformes
### Ardeidae

* Egretta sacra

## Charadriiformes
### Charadriidae

* Pluvialis fulva
* Pluvialis squatarola
* Charadrius mongolus
* Charadrius leschenaultii

### Scolopacidae

* Limosa lapponica
* Numenius phaeopus
* Numenius tahitiensis
* Heterosceles brevipes
* Heterosceles incanus
* Arenaria interpres
* Calidris acuminata

### Sternidae

* Sterna sumatrana
* Sterna fuscata
* Anous minutus
* Anous stolidus
* Gygis alba

## Columbiformes
### Columbidae

* Ducula oceanica

## Cuculiformes
### Cuculidae

* Eudynamys taitensis

## Coraciiformes
### Alcedinidae

* Todirhamphus chloris
* Todirhamphus sanctus

## Passeriformes
### Sylviidae

* Acrocephalus rehsei

## Referències

* ↑ Llistats d'Ocells del Món.

## Bibliografia

* Clements, James F. Birds of the World: a Checklist. Cornell University Press, 2000, p. 880. ISBN 0934797161.
# Luis Cornide Quiroga

Luis Cornide Quiroga (Monforte de Lemos, 1884 - Madrid, 1946) fou un empresari i polític gallec.

## Trajectòria

Llicenciat en Dret per la Universitat de Santiago de Compostel·la, va ser advocat a la Corunya i va accedir al cos de secretaris judicials. Membre de la Real Academia Galega, va destacar en el sector elèctric, on va ser president de la societat "Fábricas Coruñesas Gas y Electricidad" i conseller de la Sociedad General Gallega de Electricidad. També va ser representant de la regió nord-oest a la Cámara Oficial de Productores y Distribuidores de Electricidad.
El 1903 fou secretari de la Liga de Amigos de La Coruña. També fou el primer president del Real Club Deportivo de La Coruña de 1906 a 1908, anomenat llavors Club Deportivo de la Sala Calvet.
Va ser cap de l'Associació Popular Corunyesa. Fou elegit diputat per la província de la Corunya a les eleccions generals espanyoles de 1931 i 1936 com a galleguista independent. El 1936 fou nomenat secretari de govern del Tribunal Suprem de la República, però quan esclatà la guerra civil espanyola fou separat del servei.

## Referències

* ↑ Notícia del seu casament el 4 d'abril de 1936, pàgina 48
* ↑ «El Tribunal Supremo durante la Guerra Civil». Arxivat de l'original el 2011-11-19. [Consulta: 2 novembre 2008].

## Enllaços externs

* Web del Depor, amb fotografia de Luis Cornide Arxivat 2016-04-01 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# José Zabalza e Iturriria

José Zabalza e Iturriria (12 de setembre de 1858 - Madrid, 30 d'agost de 1925) fou un militar espanyol, capità general de València durant els anys 1920.
Membre de l'arma de Cavalleria, ingressà a l'exèrcit en 1871 i en 1874 fou ascendit a alferes. Va participar en els darrers anys de la tercera guerra carlina, en la que fou ascendit a tinent en 1875 i a capità en 1876. Va estar destinat a la Capitania general de Catalunya en 1883. En 1894 fou ascendit a comandant i en 1895 destinat a Cuba, on va combatre els rebels fins al 1898, quan tornà a la Península i fou nomenat ajudant de camp del Capità general de Sevilla. En 1904 fou ascendit a coronel i destinat al Regiment d'Hússars de la Princesa i en 1909 fou destinat a la guerra de Melilla. Ascendit a general de brigada el 1911, fou cap del Regiment d'Hússars i quan ascendí a general de divisió en 1915 va comandar el Regiment de Cavalleria de Madrid. En 1923 fou ascendit a tinent general i nomenat capità general de la III Regió Militar, on li va sorprendre la proclamació del a dictadura de Primo de Rivera. Aleshores fou destinat a Madrid i en desembre de 1923 fou nomenat membre del Consell Suprem de Guerra i Marina. En 1924 fou nomenat Cap de la Casa Militar de Sa Majestat el Rei i comandant general d'Alabarders. Fou nomenat gentilhome de cambra del Rei amb exercici. Va morir d'una pneumònia a Madrid el 20 d'agost de 1925.

## Referències

* ↑ Servicioss del general de brigada D. José Zabalza Iturriria, Diario Oficial del Ministerio de Guerra, 19 de novembre de 1915
* ↑ Nombramientos, ABC, 8 de desembre de 1923
* ↑ Muerte del general Zabalza, ABC, 20 d'agost de 1925
# Picot dorsiblanc

El picot dorsiblanc (Chrysocolaptes festivus) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita els boscos oberts de les terres baixes fins als 1000 m de l'Índia peninsular.
# Nemti

Nemti, Nemty o Anty, ‘el Caminant’ o ‘l'Errant’, fou un deu de l'antic Egipte, adorat als nomós XII i XVIII de l'Alt Egipte, especialment a Antaeòpolis i Deir al-Gabrawi. El nomós XVIII va portar el seu nom; vegeu Nemti.

## Iconografia

Va ser representat en el nomós XII com una au blanca, encara que també apareix com una pell de toro negre o vaca, en un suport sobre una espècie de morter. Aquesta pell serà de lleopard en l'època ramèsida. En el nomos XVIII el trobem com un déu amb cap de falcó i ales desplegades, que es transformarà en dos falcons denominats Dunanuy.

## Mitologia

Se'l cita en els Textos de les Piràmides com a encarregat de vigilar la navegació de la barca solar en companyia de Sokar; també era el barquer que conduïa la deessa Isis cap a l'anomenada «Illa d'enmig». Habita en un estrany atuell replet de fletxes.
Una antiga llegenda, similar a la d'Isis, narra un crim comès per Nemti, fent-lo responsable de la decapitació de la seva mare Hathor-Hesat, per la que fou condemnat per Ra a ser escorxat viu i embenat. Hathor va haver de substituir el seu cap pel d'una vaca, però Anubis va sentir pietat i va lliurar la pell de Nemti a la seva mare que, mitjançant màgia, regant-la amb llet va reviure el seu cos (papir ramèsida Chester Beatty I).
En una altra llegenda, semblant a la d'Isis, Nemti intenta robar el nom sagrat i «ocult» de Ra. Horus vol obtenir el nom secret de Nemti i li envia un animal verinós perquè el fereixi.

## Epítets

A més del seu nom, «el Caminant» o «l'Errant», va rebre l'epítet d'«el curt de cames» en la llegenda d'Horus i Seth.

## Sincretisme

Se l'equipara i fusiona amb Dunanuy i més tard apareix al costat de la figura del faraó i a la d'Osiris, a manera de protecció; posteriorment és substituït per Horus i per Seth en diversos aspectes. En el nomos XII de l'Alt Egipte va ser assimilat a Seth, on l'acompanyava la deessa lleona Matyt. Estava també relacionat amb Anubis.

## Culte

El seu culte es remunta a la dinastia I. Va ser adorat en els nomós XII i XVIII de l'Alt Egipte, i venerat a Antaeòpolis, Qau el-Kebir, al costat de la deessa Matit, Per Nemty i a Deir el-Gebrawi.

## Noms teòfors

El seu nom el van portar els faraons de la dinastia VI d'Egipte Merenre I i Merenre II, com Merenra Nemtyemsaf.
Nemty en jeroglífic :

## Referències

* ↑ Rosa Thode, El panteón egipcio, Nemty en egiptologia.org
* ↑ "The Contendings of Horus and Seth" in William Kelly Simpson (ed.), The Literature of Ancient Egypt, 1972
* ↑ Toby A. H. Wilkinson, Early Dynastic Egypt, Routledge 1999, ISBN 0-415-26011-6, p.315

## Bibliografia

* Hans Bonnet: Anti. In: Hans Bonnet: Lexikon der ägyptischen Religionsgeschichte. 3., unveränderte Auflage. Nikol, Hamburg 2000, ISBN 3-937872-08-6, S. 39 f.
* Erik Hornung: Der Eine und die Vielen. Ägyptische Gottesvorstellungen. Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 1971, ISBN 3-534-05051-7, S. 34, 74, 271 f. (Anti).

## Enllaços externs

* Elisa Castel: Gran Diccionario de Mitología Egipcia, a egiptologia.com Arxivat 2016-07-11 a Wayback Machine.