OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Congreso en Sevilla

Congreso en Sevilla és una pel·lícula musical espanyola del 1955 dirigida per Antonio Fernández-Román i protagonitzada per Carmen Sevilla, Fernando Fernán Gómez i Manolo Morán. Basada en una narració de José María Pemán, es va rodar als Estudios CEA de Madrid i en localització a Sevilla. Els decorats de la pel·lícula van ser dissenyats pel director artístic Enrique Alarcón.

## Argument

Carmen i Paco són dos sevillans emigrats a Estocolm que veuen com el negoci que hi han muntat fa fallida i ni tan sols tenen diners per comprar el bitllet de tornada a Espanya. Paco aconsegueix tornar mentre que Carmen treballa a Suècia com a ballarina, però un dia es baralla amb els eu representant i és acomiadada. Quan el visita a l'hospital agafa un bitllet d'avió de la Doctora Petersen, que ha estat convidada a un Congrés Mèdic a Sevilla i que no hi pensa anar. Ella decideix fer-se passar per la doctora el temps indispensable per arribar a Sevilla, però a l'avió i a l'aeroport contacta amb altres congressistes i es veu obligada a mantenir la comèdia.

## Repartiment

* Carmen Sevilla - Carmen Fuentes
* Fernando Fernán Gómez - Dr. Guillermo Kroll
* Manolo Morán - Paco Domínguez
* Fernando Nogueras - Méndez López
* Nicolás D. Perchicot - Chamarilero
* Manolo Gómez Bur - Señor raro
* Gustavo Re - Director de Radio AGA
* Miguel Gómez - Taxista
* Teófilo Palou - Dr. Massuto
* Juan Cortés - Dueño de las bodegas
* Domingo Rivas - Dr. Van Blucker
* Aníbal Vela - Martín Hidalgo
* José Isbert - Señor sordo y despistado
* Carlos Casaravilla - Dr. Sergio Radowsky
* Katie Rolfsen - Dra. Martha Petersen
* Mariano Alcón - Dr. Thomas

## Premis

La pel·lícula va aconseguir un premi econòmic de 100.000 ptes, als premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1955.

## Referències

* ↑ de España p.278
* ↑ Congreso en Sevilla, abc.es
* ↑ Féliz Martialay El cine español durante el franquismo, p. 112-114

## Bibliografia

* de España, Rafael. Directory of Spanish and Portuguese film-makers and films. Greenwood Press, 1994.

## Enllaços externs

* Clip de la pel·lícula a YouTube
# Deuterarcha

Deuterarcha és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Edward Meyrick el 1884.

## Taxonomia

* Deuterarcha xanthomela Meyrick, 1884
* Deuterarcha flavalis Hampson, 1893

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 21 febrer 2019].
* ↑ Savela, Markku. «Deuterarcha Meyrick, 1884» (en anglès). Lepidoptera and Some Other Life Forms.
* ↑ Hampson, George Francis. Illustrations of Typical Specimens of Lepidoptera Heterocera in the Collection of the British Museum (en anglès), 1893, p. 171.
# Familly

Familly és un antic municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2018 tenia 117 habitants. Des del 1r de gener de 2016 es va integrar en el municipi nou de Livarot-Pays-d'Auge com a municipi delegat. En reunir vint-i-dos antics municipis, el municipi nou és el més gros de tots els municipis nous de França.

## Demografia

El 2007 tenia 127 habitants. Hi havia 48 famílies i 63 habitatges: 47 habitatges principals, 13 segones residències i 3 desocupats. Tots els habitatges eren cases.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Activitats econòmiques

El 2007 la població en edat de treballar era de 80 persones, 61 eren actives i 19 eren inactives. El 2007 hi havia una empresa industrial, una de construcció, una de transport i una llampista. L'any 2000 a Familly hi havia 10 explotacions agrícoles que conreaven un total de 276 hectàrees.

## Referències

* ↑ «Commune de Livarot-Pays-d'Auge (14371)». Insee. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Livarot-Pays d'Auge reste la plus grosse commune nouvelle de France». Ouest France, 12-01-2017.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
# Cal Garriga (Bràfim)

Cal Garriga és un edifici del municipi de Bràfim (Alt Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És una casa entre mitgeres de planta baixa, pis i golfes. A la planta baixa s'obre la porta d'accés amb arc carpanell i porta de fusta tallada. Hi ha una motllura central amb la decoració escultòrica. A ambdós costats de la porta hi ha dues finestres rectangulars desiguals, i una altra porta més petita a l'extrem esquerre. Una línia d'imposta marca la separació amb el primer pis, de disposició simètrica, que presenta un balcó central corregut, i dos petits balcons laterals. A les golfes s'obren quatre petites obertures. Un ràfec sobresortint corona la façana. La coberta és de teula. Hi ha una torre de base rectangular, de dos cossos i barana de pedra. A la façana encara són visibles restes de pintures, d'entre les quals sobresurt la data i un escut amb eines agrícoles.
A la façana apareix la data de 1861, any que segurament fa referència a obres de restauració, ja que la construcció sembla anterior. Testimonis consultats manifesten que fa alguns anys havia estat la casa agrícola més rica del poble, comptava amb 27 jornalers. El número 15 del mateix carrer, annex a l'edifici, era dedicat a magatzem. Sembla que el general Prim va ser rebut en aquesta casa, on pernoctà una vegada. La casa actualment està deshabitada.

## Referències

* 1 2 «Cal Garriga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012].
# Hajnáčka

Hajnáčka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1425.
# Congrhynchus talabonoides

Congrhynchus talabonoides és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids i l'única del gènere Congrhynchus.

## Descripció

* Pot arribar a fer 30 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 247 i 393 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: les illes Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Congrhynchus talabonoides» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Elisabet de Nassau-Siegen

Elisabet de Nassau-Siegen (en alemany Elisabeth von Nassau-Siegen) va néixer al palau de Dillenburg (Alemanya) el 8 de novembre de 1584 i va morir a Landau el 26 de juliol de 1661. Era una noble alemanya filla del comte Joan VII (1561-1623) i de Magdalena de Waldeck-Wildungen (1558-1599).

## Matrimoni i fills

El 18 de novembre de 1604 es va casar a Wildungen amb Cristià de Waldeck-Wildungen, fill del comte Josies de Waldeck-Eisenberg (1554-1588) i de Maria de Barby-Mühlingen (1563-1619). El matrimoni va tenir 16 fills:
* Maria Magdalena (1606-1671), casada amb Simó II de Lippe (1587-1627).
* Sofia Juliana (1607-1637), casada amb Hermann de Hessen-Rotenburg.
* Anna Augusta (1608-1658), casada amb Joan I de Sayn-Wittgenstein (1601-1657).
* Elisabet (1610-1647), casada amb Guillem Wirich de Daun-Falkenstein (1613-1682)
* Maurici (1611-1617).
* Caterina (1612-1649), casada primer amb Simó Lluís de Lippe, i després amb Felip Lluís de Holstein-Wiesenburg.
* Felip VII (1613-1645), casat amb Anna Caterina de Sayn-Wittgenstein (1610-1690).
* Cristina (1614-1679), casada amb Ernest de Sayn-Wittgenstein-Homburg (1599-1649).
* Dorotea (1616-1661), casada amb Enric XIII de Leiningen-Falkenburg.
* Agnès (1617-1651), casada amb Joan Felip de Leiningen-Dagsburg.
* Sibil·la (1619-1678), casada amb Frederic Enric de Leiningen-Dagsburg-Hartenburg (1621-1698).
* Joana Àgata (1620-1636).
* Gabriel (1621-1624).
* Joan II (1623-1680), casat primer amb Alexandra Maria de Vehlen-Meggen, i després amb Enriqueta Dorotea de Hessen-Darmstadt.
* Lluïsa (1624-1665), casada amb Gerard Lluís d'Effern.

## Bibliografia

* Karl Eichler, Die Wildunger Hexenprozesse. Geschichtsblätter für Waldeck und Pyrmont, Nr. 24, 1927, 103 - 126 (u.a. S. 104, 106, 111, 112)

## Enllaços externs

* awt.ancestrylibrary.com6
# Castell de Castellfollit del Boix

Castell de Castellfollit del Boix és és un castell en ruïnes del municipi de Castellfollit del Boix (Bages). És una obra declarada bé cultural d'interès nacional. Al costat hi ha la parròquia de Sant Pere.

## Descripció

Del castell de Castellfollit del Boix només es conserven unes parts alçades sobre la roca natural al sector de tramuntana d'uns 5-4 m d'alt i d'una gruixària variable (1,30 a 1,35 m fins a 4 m). L'aparell és fet amb blocs de pedra de mides diferents units amb morter de calç. Les poques restes conservades no permeten conèixer com era aquesta defensa.

## Història

És un castell termenat documentat el 1063. Aquest castell era una peça fonamental en la xarxa de defensa del Bages atesa la seva situació estratègica. El castell apareix documentat l'any 967, dominat per la família Calders que el tenia en alou pels vescomtes d'Osona. El domini dels Calders va finir al segle xii car a partir del segle xiii els senyors són els Òdena. Aquesta família adquirí dels procuradors reials el mer i mixt imperi i tota la jurisdicció del castell l'any 1393. Al segle xvi eren administradors l'Hospital de la Santa Creu de Barcelona, els quals conservaren el domini fins a l'abolició dels drets jurisdiccionals.

## Referències

* 1 2 3 «Castell de Castellfollit del Boix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2015].

## Enllaços externs

* «Castell de Castellfollit del Boix». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Districte de Košice IV

El districte de Košice IV és un dels quatre districtes que formen la ciutat de Košice. Té una superfície de 60,89 km², i el 2013 tenia 59.421 habitants. La capital és Košice.
# Calexico

* Per a altres significats, vegeu «Calexico (grup de música)».
Calexico és una ciutat del comtat d'Imperial, a l'estat estatunidenc de Califòrnia. És 196 km a l'est de San Diego i 110 km a l'oest de Yuma (Arizona). El nom de Calexico prové de la combinació de California ("Cal-") i México ("-exico"), així com el nom de la ciutat mexicana adjacent de Mexicali. El 2005 tenia 66.000 habitants. Calexico fou fundada el 1899 i incorporada el 1908. La Companyia Imperial Land convertí la terra desèrtica al voltant de Calexico i Mexicali en terres fèrtils per a l'agricultura com a base econòmica. Els primers pobladors foren mexicans, especialment després de la Revolució Mexicana de 1910, i encara en l'actualitat els mexicans hi són majoria. La ciutat moderna de Calexico representa la combinació de les dues cultures i àrees, i ha format una conurbació amb la ciutat de Mexicali.
# Guilherme Oliveira Santos

Guilherme Oliveira Santos (Jequié, 5 de febrer de 1988) és un futbolista brasiler que juga actualment a l'Atlético Mineiro. Té un xut considerable. Ja ho va demostrar amb el Vasco da Gama. Té una bona tècnica, i gran capacitat tant per aturar atacs com per crear perill a la porteria rival.

## Enllaços externs

* «Perfil i estadístiques de Guilherme Santos» (en alemany). transfermarkt.de. [Consulta: 20 abril 2011].
* «Fitxa de Guilherme Santos» (en castellà). Web oficial del Real Valladolid. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 abril 2011].
* «Fitxa i estadístiques de Guilherme Santos» (en portuguès). Web oficial de l'Atlético Mineiro. Arxivat de l'original el 2011-11-12. [Consulta: 20 abril 2011].
# Clément Cyriaque de Mangin

* Aquest article tracta sobre el matemàtic Clément Cyriaque de Mangin. Si cerqueu el matemàtic i editor Denis Henrion, vegeu «Denis Henrion».
* Aquest article tracta sobre el matemàtic Clément Cyriaque de Mangin. Si cerqueu el matemàtic Pierre Hérigone, vegeu «Pierre Hérigone».
Clément Cyriaque de Mangin (Gigny-sur-Saône, 1570 - París, 1642), o Demanguin, va ser un matemàtic francès.

## Vida i obra

Poques dades es coneixen del cert sobre la seva vida, fins al punt que alguns autors consideren que Pierre Hérigone o Denis Henrion eren pseudònims que utilitzava en les seves publicacions, tot i que existeix una controvèrsia sobre qui era cadascun de ells o si eren realment la mateixa persona.
La Biblioteque des auteurs de Bourgogne diu que era nascut a prop de Chalon-sur-Saône, però que va estudiar a París, que va viatjar molt i que coneixia el llatí, el grec i l'hebreu. Però només li atribueix una obra: Problemata duo nobilissima (1616). Blondot li atribueix el Cursus Mathematicus, que, aparentment, està signat per Hérigone (però Blondot considera que Hérigone es un pseudònim de Cyryaque de Mangin).
Solberg li atribueix una Cosmographie (1620), però novament sembla estar signada per D. Henrion, que es dona per suposat que és un pseudònim de Cyryaque.
Oaks considera que fa plantejaments algebraics per a resoldre problemes de geometria pràctica en un comentari que va publicar de la La Geometrie et Pratique Generale d’Icelle (1620) de Jean Errard.

## Referències

* ↑ De Lucca, 2012, p. 46.
* ↑ Armengol Mascarell, 2018, p. 31.
* ↑ Papillon, 1970, p. 164.
* ↑ Blondot, 2008, p. x.
* ↑ Masseno i Pereira, 2021, p. 55.
* ↑ Solberg, 1994, p. 409.
* ↑ Oaks, 2017, p. 157.

## Bibliografia

* Armengol Mascarell, Marta «L'algebrització de les matemàtiques : Procediments algebraics per resoldre problemes geomètrics». Universitat Politècnica de Catalunya, Treball Final de Grau, 2018, pàg. 1-48.
* De Lucca, Denis. Jesuits and Fortifications (en anglès). Brill, 2012. ISBN 978-90-04-21651-8.
* Masseno, Thalya Cristiny de Sousa; Pereira, Ana Carolina Costa «Um Estudo Preliminar do Tratado L’vsage du Compas de Proporcion (1631) do Francês Didier Henrion» (en portuguès). História da Ciência e Ensino, Vol. 24, 2021, pàg. 52-64. DOI: 10.23925/2178-2911.2021v24p52-64. ISSN: 2178-2911.
* Oaks, Jeffrey A. «Irrational “Coefficients” in Renaissance Algebra» (en anglès). Science in Context, Vol. 30, Num. 2, 2017, pàg. 141-172. DOI: 10.1017/S0269889717000096. ISSN: 0269-8897.
* Papillon, Abbé. Bibliotheque Des Auteurs de Bourgogne (en francès). Statkine Reprints, 1970.
* Solberg, Winton U. The Christian Philosopher (en anglès). University of Illinois Press, 1994. ISBN 0-252-06893-9.

## Enllaços externs

* Blondot, Maurice. «Un génie oublié Clément DEMANGIN» (en francès). Histoire Gigny-sur-saone, 2008. [Consulta: 20 agost 2024].
# Elisabet de Luxemburg (regent d'Hongria)

Elisabet de Luxemburg (Visegrád, Regne d'Hongria, 7 d'octubre de 1409 - Győr, Hongria, 19 de desembre de 1442) va ser reina consort d'Hongria i Bohèmia, i duquessa consort d'Àustria. Va actuar com a regent d'Hongria entre 1439 i 1440, i va ser pretendent al tron durant la guerra civil hongaresa entre 1440 i 1442. Era l'única filla de l'emperador Segimon I del Sacre Imperi Romanogermànic, i rei d'Hongria i Bohèmia. El seu pare va ser l'últim membre de la Casa de Luxemburg a ocupar el tron imperial, que passà als Habsburg.
# Castell de Castellgermà

El Castell de Castellgermà és un castell situat en el lloc on hi hagué el poble de Castellgermà, del terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà.
Està situat dalt d'un turó, al costat del collet on es troba l'ermita de la Mare de Déu de Castellgermà. Des del cim del turó es veu perfectament tota la vall de les Esglésies. Per arribar-hi cal seguir el primer tros de la carretera que mena a les Esglésies, i entrar en la urbanització que hom feu en aquest indret inicialment per als obrers de la fàbrica que hi hagué en aquesta vall. Des de les cases més elevades de la urbanització surt un caminet, estret però fàcil de seguir, que puja a l'ermita i a les restes del castell.
El castell de Castellgermà està documentat des del segle xi. Hi tenien importants dominis els comtes de Pallars Sobirà. En consten donacions d'Artau I de Pallars Sobirà a Santa Maria de Gerri el 1082 (l'església de Santa Eulàlia de Castellgermà i els seus honors), i a Santa Maria d'Urgell (un mas), el 1106, i d'Arnau Roger I de Pallars Sobirà, Arnau de Castellgermà i el seu fill Arnau a Santa Maria de Gerri, dels molins i batans del terme del castell, el 1286. La senyoria del castell, que el 1381 consta amb 3 focs (uns 15 habitants), consta del segle xiv al xix, a l'extinció dels senyorius, en mans dels Erill.
Se'n conserva una part, però molt malmesa, a l'extrem de ponent hi ha la torre, de parets arrodonides, però que semblen transformar-se en rectes a la part de llevant i nord. De tota manera, com que la part nord del castell és tota ensorrada, fa de molt mal reconèixer, ara per ara. L'amplada de la torre és de 5,7 metres, i el gruix del mur, de 90 cm., cosa que indica que la torre no degué ser gaire alta. L'aparell és de pedres menudes, poc treballades, disposades en filades horitzontals regulars.
A llevant de la torre s'estenia el recinte del castell, de planta triangular, d'uns 10 metres de llargada i 14 d'amplada a l'extrem oposat a la torre. La mateixa roca que fa de basament delimitiva el recinte, del qual es conserven algunes restes de parets. La part meridional és la més ben conservada, i conserva restes dels murs, amb el mateix aparell constructiu que la torre, i un angle, el del sud-est.
Per les formes constructives, es pot assegurar que és un castell antic, dreçat en els entorns de l'any 1000, i presenta similituds amb el castell de Gilareny, del Pallars Sobirà i amb altres castells fronterers de la marca existent a l'alta edat mitjana.

## Bibliografia

* BENITO I MONCLÚS, Pere, BOLÒS I MASCLANS, Jordi i BUSQUETA I RIU, Joan-Josep. "Castell de Castellgermà", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Carles I de Brunsvic-Wolfenbüttel

Carles I de Brunsvic-Wolfenbüttel (en alemany Karl I von Braunschweig-Wolfenbüttel) va néixer a Brunsvic l'1 d'agost de 1713 i va morir a la mateixa ciutat alemanya el 26 de març de 1780. Era un noble alemany, fill del duc Ferran Albert II de Brunsvic-Lüneburg (1680-1735) i d'Antonieta Amàlia de Brunsvic-Lüneburg (1696-1762).
Va combatre sota les ordres del príncep Eugeni de Savoia-Carignan en la guera d'Àustria contra l'Imperi Otomà (1716-1718). Un cop heretat el ducat de Brunsvic-Wolfenbüttel Carles va procurar fomentar el desenvolupament econòmic del seu Estat. Va fundar, el 1745, l'Escola Carles, un centre conegut avui amb el nom d'Universitat tècnica de Brunsvic, així com la Companyia de porcellana de Fürstenberg. Malgrat tot, no aconseguí sanejar les seves finances, cosa que motivà que el seu fill Carles Guillem prengués les regnes del govern el 1773.
El 1753 va traslladar la seva residència de Wolfenbüttel a Brunsvic al Palau de Braunschweiger.

## Matrimoni i fills

El 1733 es va casar amb la princesa de Prússia Felipa Carlota de Hohenzollern (1716-1801), filla del rei Frederic Guillem I de Prússia (1688-1740) i de Sofia Dorotea de Hannover (1686-1757). El matrimoni va tenir tretze fills:
* Carles Guillem (1735-1806), duc de Brunsvc-Wolfenbüttel, casat amb Augusta del Regne Unit (1737-1813).
* Jordi Francesc (1736-1737)
* Sofia Carolina (1737-1817), casada amb Frederic de Brandenburg-Bayreuth (1711-1763).
* Cristià Lluís (1738-1742)
* Anna Amàlia (1739-1807), casada amb el duc Ernest August II de Saxònia-Weimar-Eisenach (1737-1758).
* Frederic August (1740-1805), casat amb Frederica de Wurtemberg-Oels.
* Albert Enric (1742-1761)
* Lluïsa Frederica (1743-1744)
* Guillem Adolf (1745-1770)
* Elisabet (1746-1840), casada amb Frederic Guillem II de Prússia (1744-1797).
* Frederica Guillemina (1748-1758)
* Augusta Dorotea (1749-1810)
* Leopold (1752-1785)

## Bibliografia

* Frieda Biehringer: Herzog Karl I. von Braunschweig. Wolfenbüttel 1920
* Paul Zimmermann: Karl I., Herzog zu Braunschweig und Lüneburg. A: Allgemeine Deutsche Biographie. Duncker & Humblot, Leipzig 1882, S. 266–272.
* Rudolf Meier: Karl I. A: Neue Deutsche Biographie. Duncker & Humblot, Berlin 1977, S. 223 f.
* Hans-Ulrich Ludewig: Karl I., Herzog zu Braunschweig und Lüneburg. A: Horst-Rüdiger Jarck, Dieter Lent et al. (Hrsg.): Braunschweigisches Biographisches Lexikon: 8. bis 18. Jahrhundert. Appelhans, Braunschweig 2006, S. 391f.

## Enllaços externs

* Dinastia de Brunsvic Arxivat 2009-05-11 a Wayback Machine.
* Briefwechsel mit Friedrich dem Großen
# Districte de Kosovo

El Districte de Kosovo (en serbi: Косовски округ, Kosovski okrug, en albanès: Distrikti i Kosoves) fou un districte de la província sèrbia de Kosovo i Metohija entre 1990 i 1999. Estava situat al centre de la província i, segons el cens de 2002, tenia 672.292 habitants. La seva capital era Pristina. El govern de Sèrbia considera que aquest districte encara existeix de iure, encara que el mateix govern va acceptar l'administració civil de Kosovo de les Nacions Unides l'any 1999, al final de la guerra de Kosovo. Avui en dia, el territori que comprenia el districte de Kosovo es troba repartit entre els districtes d'Uroševac i de Pristina de l'autoproclamada República de Kosovo.

## Municipis

Els municipis que formen el districte són:
* Podujevo
* Pristina
* Uroševac
* Obilić
* Glogovac
* Lipljan
* Kosovo Polje
* Štimlje
* Štrpce
* Kačanik

## Referències

Nota: Tot el material oficial editat pel Govern de Sèrbia és públic per llei. La informació s'ha extret de srbija.gov.rs.