OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Foucaucourt-Hors-Nesle

Foucaucourt-Hors-Nesle és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 73 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Foucaucourt-Hors-Nesle era de 73 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 33 habitatges eren cases. Dels 29 habitatges principals, 25 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 7 tenien tres cambres, 6 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 9 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Foucaucourt-Hors-Nesle el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 30 eren actives i 15 eren inactives. De les 30 persones actives 27 estaven ocupades (15 homes i 12 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 15 persones inactives 3 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Foucaucourt-Hors-Nesle hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Foucaucourt-Hors-Nesle a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Foucaucourt-Hors-Nesle a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Boneter europeu

El boneter europeu, evònim europeu, barret(et)s de capellà o barretets vermells (Euonymus europaeus) és una espècie de planta en forma d'arbust o arbret caducifoli de la família de les celastràcies.

## Altres noms

capadella, cobertora, capellets de paret, orella de monjo, coques, papellides, coquetes de paret.

## Descripció

Té una alçada de 3 a 6 m d'alt, rarament fins a 10 m. Les fulles són oposades de lanceolades a el·líptiques de 3 a 8 cm de llargada i d'1 a 3 cm d'amplada amb el marge finament serrat. A la tardor les fulles prenen un color roig brillant.
Les flors són hermafrodites i es presenten en inflorescències. El fruit és una càpsula que madura a la tardor. Les llavors són de color taronja. El fruit és verinós i conté a més alcaloides com la teobromina i cafeïna.

## Distribució

És nativa d'Europa des d'Irlanda i sud d'Escandinàvia al nord d'Espanya i fins a Sicília, arriba a Lituània per l'est, Àsia Menor i Caucas. Als Països Catalans només es troba a Catalunya principalment a la meitat oriental. La planta creix entre els 0 i els 1.000 metres d'altitud (rarament fins als 1.200 metres).

## Hàbitat

Prefereix les vores del bosc i les tanques vegetals, els sòls rics en nutrients i pobres en sals. Habitualment en zones humides on hi dominen rouredes, boscos de ribera i bardisses.

## Cultiu i usos

És una planta resistent i de fusta dura, en temps passats se n'havia fet fusos tèxtils i carbonet.
És una planta ornamental popular, s'havia usat com planta medicinal.

## Sinònims

* Euonymus multiflorus Opiz ex Bercht. [1838]
* Euonymus floribundus Steven [1856]
* Euonymus europaeus var. macrophyllus Rchb.
* Euonymus europaeus var. intermedius Gaudin
* Euonymus bulgaricus Velen. [1891]
* Euonymus vulgaris Mill. [1768]
* Euonymus angustifolius Clairv.

## Galeria

* De Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz, 1885
* Flor d'Euonymus europaeus
* Fruits de Euonymus europaeus
* Fruit de Euonymus europaeus
* Fulla d'Euonymus europaeus

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 134-135. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya - Evonymus europaeus L.». [Consulta: 30 desembre 2015].
* ↑ Plants for a Future: Euonymus europaeus
* ↑ «Tela Botánica». Arxivat de l'original el 2012-03-29. [Consulta: 28 gener 2012].

## Enllaços externs

* «Spindle Wood (Euonymus Europaeus, L.)». British Wild Flowers. Chest of Books, 2009. [Consulta: 24 setembre 2009].
* «Euonymus europaeus European Euonymus Celastraceae». University of Connecticut Plant Database. University of Connecticut. Arxivat de l'original el 2009-03-30. [Consulta: 24 setembre 2009].
# Eresoïdeus

Els eresoïdeus (Eresoidea) són una superfamília d'aranyes araneomorfes, formada per tres famílies d'aranyes entelegines de vuit ulls:
* Erèsids (Eresidae)
* Hersílids (Hersiliidae)
* Ecòbids (Oecobiidae)

## Vegeu també

* Classificació de les aranyes
* Llista d'espècies d'erèsids
* Llista d'espècies d'hersílids
* Llista d'espècies d'ecòbids

## Referències

* ↑ taxonomy. «Taxonomy browser (Eresoidea)». National Library of Medicine (National Centre for Biotechnology Information). [Consulta: 22 maig 2024].
* ↑ «Eresoidea» (en castellà). GBIF (Global Biodiversity Information Facility). [Consulta: 22 maig 2024].
# Crystal Springs (Florida)

Crystal Springs és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 1.175 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Crystal Springs tenia 1.175 habitants, 427 habitatges, i 312 famílies. La densitat de població era de 81,7 habitants per km².
Dels 427 habitatges en un 34% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 19,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 24,3% de 45 a 60 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.578 $ i la renda mediana per família de 44.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 19.583 $. La renda per capita de la població era de 18.346 $. Entorn del 3,5% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Crystal Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Crystal Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ciutats federals de Rússia

Les ciutats federals de Rússia, (en rus: го́род федера́льного значе́ния) són ciutats que tenen un estatus especial a la Federació Russa.
Rússia o la Federació Russa (Росси́йская Федера́ция, Rossískaia Federàtsia (rus)) està dividida en 85 subjectes federals, tres dels quals són ciutats federals.
| Mapa # | Codi | Codi ISO | Nom | Districte Federal | Regió econòmica | Superfície (km²) !! Població |
| 1 | 77 | MOW | Moscou | Central | Central | 1,100 | 14,382,754 |
| 2 | 78 | SPE | Sant Petersburg | Nord-oest | Nord-oest | 1,439 | 5,000,000 |
| 3 | - | UA-40 | Sebastòpol | Crimea | - | 864 | 381,400 |

## Referències

* ↑ «Constitució. Capítol 3. L'estructura federal». [Consulta: 9 desembre 2013].
* ↑ «Constitució de la Federació Russa». [Consulta: 9 desembre 2013].
* ↑ «The Constitution of the Russian Federation» (en anglès). De l'article primer:Els noms "Federació Russa" i "Rússia" seran iguals". [Consulta: 9 desembre 2013].
* ↑ Федеральная служба государственной статистики (Federal State Statistics Service). «Территория, число районов, населённых пунктов и сельских администраций по субъектам Российской Федерации (Territory, Number of Districts, Inhabited Localities, and Rural Administration by Federal Subjects of the Russian Federation)» (en rus). Всероссийская перепись населения 2002 года (All-Russia Population Census of 2002). Federal State Statistics Service, 21-05-2004. Arxivat de l'original el 2011-09-28. [Consulta: 18 abril 2008].
* ↑ Федеральная служба государственной статистики (Federal State Statistics Service). «Численность населения России, субъектов Российской Федерации в составе федеральных округов, районов, городских поселений, сельских населённых пунктов – районных центров и сельских населённых пунктов с населением 3 тысячи и более человек (Population of Russia, its federal districts, federal subjects, districts, urban localities, rural localities—administrative centers, and rural localities with population of over 3,000)» (en russian). Всероссийская перепись населения 2002 года (All-Russia Population Census of 2002). Federal State Statistics Service, 21-05-2004. Arxivat de l'original el 2018-07-08. [Consulta: 23 juny 2008].

## Vegeu també

* Subdivisió administrativa de Rússia
# Castell de Tudela (Astúries)

El castell de Tudela és a La Focara tot i que pertany a la parròquia asturiana de Santianes, en el consell d'Oviedo (Espanya). Es tracta d'una fortalesa construïda sobre les primitives runes d'un castro, reformat per Alfons III el Magne i derrocat per Joan I de Castella l'any 1383. Lo conservat en l'actualitat respon des del punt de vista constructiu als segles xiii i xiv, i es limita pràcticament a les restes de la torre. També s'aprecien les línies del doble fossat que el rodejava. El castell fou propietat de Gonzalo Peláez conjuntament amb els de Gozón, Buanga, Proaza, Alba de Quirós, Luna i Aguilar. Fou declarat monument històric el 22 de maig de 1965.
# Barranc Gros (Benés)

El Barranc Gros és un barranc de l'antic terme de Benés, de l'Alta Ribagorça, tot i que administrativament pertany al terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà.
Es forma a la Pleta de la Roca, a 2.234 m. alt., per la unió dels barrancs dels Estanyets, que ve del nord, i del barranquet del Clot de la Mina, entre d'altres. Des d'aquell lloc davalla cap al sud-est per tal d'anar-se a abocar en el riu de Manyanet

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Erennio Gammieri

Erennio Gammieri (Campobasso, Molise, Itàlia, 1836 - Sant Petersburg, Rússia, 1916) fou un compositor italià.
El 1859 va esdevenir director musical del teatre Imperial de Sant Petersburg. És autor entre d'altres de les òperes Nicolò dei Lapi (1855) Tommaso Chatterton (1867) i L'assedio di Firenze (1877), aquestes darreres estrenades en aquella capital. També va escriure diversa música de cambra.
Campobasso li va dedicar un carrer. De 1880 a 1884 hi havia també un Teatro Gammieri, que després d'un incendi va ser reconstruït i va ser rebatejat com Teatro Margherita (avui Teatro Savoia). Alguns campobassencs actuen per tornar-li el nom del compositor.

## Referències

* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana (en castellà). 25. Madrid: Espasa-Calpe, 1975, p. 647. ISBN 8423945251.
* ↑ Ambìveri, Corrado. Operisti minori: dell'ottocento Italiano (en italià). Gremese Editore, 1998, p. 75. ISBN 9788877422637.
* ↑ Gammieri, Erennio. Niccolò de' Lapi: dramma lirico in cinque atti (en italià). Lucca, 1878.
* ↑ Lalli, Renato; Lombardi, Norberto; Palmieri, Giorgio. Campobasso: Funzione urbana, cultura (en italià). Palladino, 2008, p. 412. ISBN 9788884601261.
* ↑ Trombetta, Ada. Campobasso tra ‘800 e ‘900. Le cartoline raccontano (en italià). Campobasso: Lampo, 1987, p. 66.
* ↑ Muccio, Giovanni «Il Savoia compie 90 anni, il Guerriero Sannita: “Si torni a chiamarlo Teatro Erennio Gammieri”» (en italià). Sei Torri, 06-04-2016.
# Casa Buxó

La Casa Buxó és una obra eclèctica de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal de doble cos constituït per una planta baixa i dos pisos amb un pati posterior. Fou bastit al darrer quart del segle xix. La façana principal és molt senzilla, a la manera de les construccions senzilles i ordenades dels mestres d'obres. L'any 1913 tingué lloc una reforma que comportà a l'ampliació de l'edifici per la seva part posterior i que consistí en l'addició d'un cos de dues plantes amb terrassa i d'una torre quadrada de tres pisos, coberta amb teulada de ceràmica. Aquesta façana és molt menys rígida on hi domina la corba i l'ornamentació (ceràmiques, reixes, etc.).

## Història

Bastit a les darreries del segle xix. L'any 1913 l'edifici fou ampliat i reformat per l'arquitecte Josep Renom i Costa.

## Referències

* 1 2 «Casa Buxó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Casa Buxó Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# BHK

BHK té els següents significats:
* Armènia Pròspera (del seu nom en armeni Բարգավաճ Հայաստանի Կուսակցություն, transliterat Bargavadj Hayastani Kusaktsutyun), partit polític d'Armènia
* Brigada Henri Krasucki, grup de sindicalistes revolucionaris francesos integrat en la Brigada Internacional d'Alliberament a la guerra civil siriana
* Biblia Hebraica (Kittel), edició de principis del segle XX de l'Antic Testament en hebreu
* Interpretació BHK interpretació de la teoria intuicionista proposada per Brouwer, Heyting i Kolmogórov
* Cèl·lula BHK (de l'acrònim en anglès Baby Hamster Kidney), fibroblast usat en proves de biologia molecular
# Bilharz (cràter)

Bilharz és un cràter d'impacte lunar que es troba en la part oriental de la Mare Fecunditatis. És el membre més gran d'una formació triple que integra amb els cràters propers Atwood a l'est i Naonobu al nord-est. Al sud-est està el destacat cràter Langrenus.
L'interior d'aquest cràter ha estat reomplit per la lava basàltica, deixant el sòl pla i poc profund, i gairebé sense trets distintius. No presenta un pic en el punt central, amb pocs aspectes remarcables en el seu interior a excepció d'alguns petits cràters. La vora exterior segueix sent circular i només una mica desgastada.
Abans de ser anomenat per la UAI en 1976, aquest cràter va ser identificat com Langrenus M, un cràter de satèl·lit de Langrenus.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Bilharz (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 2 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 2 juliol 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Bilharz» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-07. [Consulta: 2 juliol 2018].
# Fussballclub Thun 1898

El Fussballclub Thun 1898 és un club suís de futbol de la ciutat de Thun.

## Història

El FC Thun va ser fundat l'1 de maig de 1898.
Va jugar a la Nationalliga B els anys 1946-50,1953/54, 1955-70 i 1997-2002; i a la Nationalliga A de 2002 a 2008.

## Futbolistes destacats

* Patrick Bettoni
* Johan Berisha
* Pascal Cerrone
* Fabio Coltorti
* Armand Deumi
* Gregory Duruz
* Alexander Frei
* David Pallas
* Milaim Rama
* Michel Renggli
* Marco Streller
* Reto Zanni
* Mauro Lustrinelli
* Baykal Kulaksizoglu
* Ljubo Milicevic
* Eldin Jakupović
* António Carlos dos Santos
* Adriano Pimenta
* Gelson Rodrigues
* José Gonçalves
* Yao Aziawonou
* Yao Junior Sènaya
* Percy Olivares

## Enllaços externs

* Web oficial
# Bust de Velázquez (Venanci Vallmitjana i Barbany)

Bust de Velázquez o Cap de Velázquez (títol corresponent a la fitxa de l'obra artística), és una escultura de la segona meitat del segle xix, realitzada per l'escultor Venanci Vallmitjana i Barbany. Actualment, l'obra es troba conservada al Museu Abelló de Mollet del Vallès. L'obra representa el cap i part de les espatlles i pit del pintor Velázquez.

## Sobre l'obra

Fins ara, no s'ha trobat molta informació sobre l'obra en qüestió, però es localitzen dos exemplars, en aquest cas, de cos sencer, idèntics l'un a l'altre realitzats també per Venanci Vallmitjana i Barbany, data d'execució la qual ronda l'any 1900. Un primer exemplar el trobem a la pàgina de subhastes Invaluable", amb el número de lot corresponent al 1134. El segon exemplar, el trobem exposat al Museu Lázaro Galdiano, a la pinacoteca reunida per José Lázaro Galdiano, secció espanyola.
En el llibre de Manuel Rodríguez Codolá, "Venancio y Agapito Vallmitjana i Barbany", en el capítol sis s'explica el següent; "Casi al año, en ocasión de inaugurarse el ferrocarril de Barcelona a Zaragoza, vino a la capital catalana el Rey Don Francisco de Asís, circunstancia aprovechada por los hermanos vallmitjana para que formase juicio de los modelos de varias obras cuyos bocetos interesaron a Doña Isabel II, (...), siendo de Venancio una estatuita de Velázquez, la Virgen y su Divino Hijo, (...)". Tenint en compte que aquest esdeveniment se'n va produir a finals de l'any 1860 i que els dos exemplars esmentats a la introducció es van realitzar al voltant de l'any 1900, cap a la possibilitat que aquesta peça la qual es refereix Codolá, sigui l'obra en qüestió, o una altra obra desconeguda fins ara.

## Descripció formal

L'obra representa el pintor Velázquez. Aquest porta els cabells llargs i una mica ondulats. També es caracteritza pel bigoti aixecat cap amunt. Va vestit amb una camisa la qual destaca per l'element de la Creu de Santiago que porta a la seva esquerra. Aquesta creu representa l'orde de Santiago, un orde que sorgeix en el context de la Reconquesta del segle XVII a les corones de Lleó i Castella. La forma que presenta la creu ve donada amb l'avinguda de l'emperador Carles I i el seu fill Felip II, lligant d'aquesta manera, l'orde amb la corona d'Espanya. Durant el segle xvii, formar part de l'orde era una aspiració bastant cotitzada per molts, el pintor Diego Velázquez en seria un membre.
Quant als dos exemplars de cos sencer, a diferència del bust, Velázquez és representat amb uns cabells més rissats i barba. Aquest està arrepenjat sobre una espècia de moble i porta una paleta de barreja de colors a la seva mà esquerra. Al voltant del coll porta un collaret.

## Referències

* ↑ Rodríguez Codolá, Manuel. Venancio y Agapito Vallmitjana Barbany (en castellà). Edicions patrocinades per la direcció general de Belles Arts., 1947.
# Erepublik

Erepublik és un videojoc multijugador massiu en línia (MMO), servei de xarxa social i un joc de navegador d'estratègia desenvolupat per eRepublik Labs que es llançà el 21 d'octubre del 2008, substituint la fase beta que hi havia disponible des del 20 de novembre de 2007; encara que l'accés al joc era per invitacions privades. El joc permet que jugadors adquireixin el rol d'un ciutadà individual en un mirall del món real. Ha estat desenvolupat per Alexis Bonte i George Lemnaru.
El joc es desenvolupa en un món paral·lel anomenat New World (Nou món) on el jugadors, conegut com a citizens (ciutadans), participen de la política local i nacional, estableixen polítiques econòmiques, creen negocis i mantenen guerres amb altres països. Actualment hi ha 23 membres de l'equip, a banda dels fundadors.

## Referències

* ↑ «eRepublik V1 launches». Arxivat de l'original el 2012-03-17. [Consulta: 18 abril 2009].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Fòrum vinculat al joc d'usuaris de l'àmbit catalanoparlant
# Coromines (l'Esquirol)

Coromines és una masia al terme de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

Masia de grans dimensions. És de planta rectangular coberta a dues vessants, la de ponent més prolongada que l'altra. En aquest sector hi ha un portal rectangular descentrat del cos de l'edificació. A tramuntana s'hi distribueixen diverses finestres i té un portal que correspon al primer pis, formant una grossa eixida davant la porta. En aquest indret cal senyalar el coll de pou. A migdia hi ha un cos de galeries sostingudes per pilars. A la part de llevant l'estructura és més complexa, cal remarcar una llinda decorada. Un mur envolta la casa amb tres portals que donen a la lliça. Al costat hi ha la masoveria. L'estat de conservació és bo. És construïda bàsicament amb pedra i arrebossada al damunt.

## Història

Casa pairal que es troba a l'antiga demarcació de St. Martí Sescorts. L'edifici fou reformat al segle xvii i xviii conferint-li l'aspecte senyorial que presenta per bé que ha estat restaurada recentment. Per bé que no la trobem registrada en els fogatges del segle xvi segurament per aquestes dades ja existia però amb un altre nom. És interessant l'anagrama d'una llinda del sector de llevant, que senyalem més amunt, el qual coincideix amb l'anagrama del mas l'Avenc, també al Collsacabra.

## Referències

* 1 2 «Coromines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].