OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maquinista

Maquinista és la persona encarregada de controlar la velocitat i frenada, així com el tancament i obertura de portes, sistemes de bord d'una locomotora, unitat tren, automotor, i per tant, qualsevol vehicle ferroviari.
En l'època del vapor formava parella indispensable amb un fogoner; estaven al càrrec d'una locomotora de manera continuada. Amb la desaparició de la tracció a vapor, la figura del fogoner desapareix, sent reemplaçat per la de l'ajudant de maquinista. Durant molts anys els maquinistes exerceixen les seves funcions amb l'ajudant, sent est un pas previ per convertir-se en maquinista. No obstant això, des de 2001, amb la llei que entra en vigor sobre l'agent únic, els maquinistes passen a realitzar el seu treball en solitari, i la figura de l'ajudant desapareix per complet.
El treball del maquinista es desenvolupa essencialment en les cabines de conducció del material ferroviari, encara que també pot desenvolupar-ho en terra, com a suport als seus companys. Necessita estar habilitat i haver passat un examen d'habilitació de la locomotora o vehicle ferroviari que operi, així com de les línies per les quals circula, i renovar tots dos cada cert temps. El seu ofici consisteix a transportar als viatgers de manera segura dins d'un espai de temps raonable que ve determinat pels horaris, i sempre conformement al Reglament General de Circulació (RGC) i a la resta de consignes normatives que complementen a la norma. En condicions normals, sobretot en Mercaderies i Llarga Distància, passa algun temps fora del seu domicili i ha d'exercir les seves funcions 365 dies a l'any, i 24 hores al dia.[cita

## Maquinistes ferroviaris a Espanya

El Reglament General de Circulació (RGC) d'Espanya defineix al maquinista com: l'agent que té al seu càrrec la conducció d'un vehicle de qualsevol classe i el compliment de les normes reglamentàries que li corresponguin. En plena via, exerceix el comandament de tot el personal del tren, excepte als trens de proves.

## Maquinista naval

Maquinista naval és el destinat al manteniment, reparacions i preparatius perquè un vaixell pugui realitzar les seves activitats marítimes sense problemes motrius, en altres paraules, s'encarrega de labors de manteniment de la maquinària de la pròpiament cridada "sala de màquines" i "sistemes auxiliars" d'un vaixell.

## Vegeu també

* Senyalització ferroviària
* Bloqueig (ferrocarril)
* Control de Tràfic Centralitzat

## Referències

* ↑ «Título I». A: Renfe. Reglamento General de Circulación. 1992, p. 4.

## Enllaços externs

* Legislació Europea Certificació dels maquinistes de locomotores i trens.
* La professió de Maquinista de tren.
* Legistación Transports en la UE.
* Diccionari Ferroviari Arxivat 2015-01-13 a Wayback Machine.
* Programa Curso de Maquinista Conductor de Ferrocarril Arxivat 2015-01-13 a Wayback Machine. (Illes Balears)
# Puig Sobirà (Sant Feliu Sasserra)

Puig Sobirà és una masia de Sant Feliu Sasserra (Bages) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. El Puig Sobirà és el nom que rep la masia ubicada en un dels punts més elevats del terme municipal, en un petit turó al nord-oest del nucli de Sant Feliu Sasserra, sobre la carretera B-431.

## Descripció

Es tracta d'una construcció formada per diversos volums. El central, principal, està format per planta baixa, primer pis i golfes, amb la coberta a doble vessant amb el carener en perpendicular a la façana. Ha estat molt reformada, però cal destacar la façana principal, orientada al sud, la qual presenta una composició simètrica vertebrada a través d'una portalada d'arc de mig punt adovellat. Flanquejant la porta hi ha dues finestres, i una porta d'accés a nivell del terra a l'extrem esquerre emmarcada amb pedra. Al primer pis s'hi obren quatre finestres totes emmarcades amb pedra, la de l'esquerra amb la llinda datada l'any 1834.

## Referències

* 1 2 «Puig Sobirà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 octubre 2017].
# Mehmed Esad Efendi (1685-1753)

Mehmed Esad Efendi (1685 - 9 d'agost de 1753) fou un religiós otomà, fill d'Abu Ixak Ismail Efendi i germà d'Ixak Efendi que van exercir el mateix càrrec. Va ocupar diversos càrrecs religiosos i fou kazasker de Rumèlia. Fou nomenat Xaikh al-Islam el 20 de juliol de 1748, però fou destituït l'estiu del 1749 i desterrat a Sinope i després a Gal·lípoli. Va tornar a Istanbul per una amnistia (1752). És pare de la poeta Fıtnat Hanım.

## Referències

* Baysun, M. Cavid. «Esʿad Efendi, Meḥmed». Enciclopèdia de l'Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. Referència: 11 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/esad-efendi-mehmed-SIM_2207>
# La bella Otero (minisèrie de 2008)

La bella Otero és una minisèrie de televisió dirigida per Jordi Frades i protagonitzada per Natalia Verbeke. S'ha doblat al català per TV3.

## Sinopsi

Narra la vida de Carolina Otero, una cantant i actriu que va regnar als escenaris més importants d'Europa i Amèrica durant la Belle Époque. Tot i els seus humils començaments i experiències traumàtiques, la Carolina es converteix en una superestrella, sent adorada per la noblesa i artistes de l'època. Al llarg de la trama, es destaquen les seves relacions amb personatges com Eduard VII del Regne Unit, Leopold II de Bèlgica, el tsar Nicolau II i altres. Al primer capítol, es relata la seva infància marcada per la pobresa i la violència, mentre que al segon capítol, la Carolina experimenta l'èxit artístic i la riquesa, però se submergeix en el joc i la pèrdua després de la mort del seu amant anarquista, en Raül. La història destaca la intel·ligència i la determinació de la Carolina per assolir el somni de convertir-se en una veritable dona de l'espectacle.

## Repartiment

* Natalia Verbeke (Carolina)
* Giorgio Lupano (Raül)
* Matthieu Rozé (Ernest Jurgens)
* Paolo Gasparini (Vanderbilt)
* Rita Cortese (Berta)
* Mabel Rivera (Padrina Josefa)
* Pedro Alonso (Venancio Romero)
* Conrado San Martín (Raül a Niça)
* Montse Guallar (Elena)
* Assumpció Balaguer (Carolina a Niça)
* Jean Pierre Malignon (príncep Albert de Mònaco)
* Jaume Comas (Vignau)
* Ezequiel Díaz (Paco)
* Salo Pasik (Rei Nicolau de Montenegro)
* Osmar Nuñez (Gran Duc Nicolai)
* Tito Gómez (príncep de Gal·les, rei Eduard VII)

## Referències

* ↑ «"La bella Otero", una minisèrie protagonitzada per Natalia Verbeke». TV3, 30-03-2010. [Consulta: 12 novembre 2023].
* ↑ «TV3 estrena "La bella Otero", una minisèrie protagonitzada per Natalia Verbeke». TV3, 28-12-2007. [Consulta: 12 novembre 2023].
# Ramón Torrijos y Gómez

Ramón Torrijos y Gómez (Cardenete, Província de Conca, 1 de setembre de 1841 - Badajoz, 16 de gener de 1903) va ser un clergue espanyol, bisbe de la diòcesi de San Cristóbal de La Laguna i posteriorment bisbe de l'arxidiòcesi de Mèrida-Badajoz.
Va ser nomenat pel papa Lleó XIII com a bisbe de la diòcesi de San Cristóbal de La Laguna o Tenerife el 25 de novembre de 1887. Va prendre possessió de la diòcesi el 8 de desembre de 1888 a la catedral de La Laguna. Durant el seu bisbat, va coronar canònicament la Verge de Candelaria (Patrona de Canàries), el 13 d'octubre de 1889, sent la cinquena imatge mariana d'Espanya coronada. També va adquirir el Palau Salazar de San Cristóbal de La Laguna com a seu i residència dels bisbes d'aquesta diòcesi. En total, va ordenar a 31 sacerdots diocesans. El 10 de setembre de 1894, va ser traslladat a Badajoz, on va morir el 1903.

## Referències

* ↑ «Los obispos de Badajoz en el siglo XIX (y III)». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 22 desembre 2017].
* ↑ «Historia de la Diócesis Nivariense». [Consulta: 24 setembre 2017].
* ↑ Historia de la Virgen de Candelaria y sus milagros. Bacallado Flores, José.

## Enllaços externs

* Catholic hierarchy
# Maravichromis balteatus

Maravichromis balteatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C. 1991. Maravichromis. p. 252-257. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pseudomys nanus

Pseudomys nanus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic d'Austràlia. Els seus hàbitats naturals són els herbassars i les zones d'eucaliptus amb sòls volcànics i laterítics. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, nanus, significa 'nan' en llatí.

## Referències

* ↑ Burbidge, A. A. Pseudomys nanus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 1 març 2018.
* ↑ Entrada «Pseudomys» d'Animalia (en anglès).
# Martin (Kentucky)

Martin és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 633 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Martin tenia 633 habitants, 295 habitatges, i 166 famílies. La densitat de població era de 520 habitants/km².
Dels 295 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,2% hi vivien parelles casades, en un 21,7% dones solteres, i en un 43,4% no eren unitats familiars. En el 40,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 12.917 $ i la renda mediana per família de 18.571 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.469 $ mentre que les dones 19.167 $. La renda per capita de la població era de 10.773 $. Entorn del 46,1% de les famílies i el 44% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Martin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Martin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Labeo alluaudi

Labeo alluaudi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Costa d'Ivori, Libèria i Sierra Leone.

## Referències

* 1 2 «Labeo alluaudi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Lévêque, C., 1990. Cyprinidae. p. 269-361. A C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* ↑ Paugy, D., K. Traoré i P.S. Diouf, 1994. Faune ichtyologique des eaux douces d'Afrique de l'Ouest. p.35-66. A: G.G. Teugels, J.F. Guégan i J.J. Albaret (eds.) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 Novembre del 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 275:177 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reid, G.M., 1985. A revision of African species of Labeo (Pisces: Cyprinidae) and a re-definition of the genus. Verlag von J. Cramer, Braunschweig. 322 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ramón Valls Figuerola

Ramón Valls Figuerola (Ibi, c. 1912 - Ceuta, 18 d'agost de 1944) fou un polític comunista valencià, afusellat víctima de la repressió durant la dictadura franquista.
Mecànic ajustador a Ibi, en produir-se el cop d'estat de juliol de 1936 que va donar lloc a la Guerra Civil, es va incorporar l'Exèrcit Popular de la República. Al final de la contesa, va aconseguir arribar al port d'Alacant, sent un dels milers de refugiats que aconsegueixen sortir del mateix camí de l'exili en el carguer Stanbrook. Va desembarcar a Orà (Algèria), però aviat es va traslladar a Casablanca (Marroc), on es va unir al grup antifranquista, Unió Nacional Antifeixista (UNA). A l'inici de 1940, es va traslladar a Tànger per activar l'UNA. Després va marxar a Ceuta, on va ser detingut el 1941 al costat dels també resistents antifranquistes alacantins José Congost Pla i Antonio Reinares Mentola. Allí va ser sotmès a un consell de guerra que el va condemnar a pena de mort. La seua esposa, Ángela Barracera, va ser sotmesa a tortures i empresonada al no revelar el lloc on es trobava. La filla de tots dos, Odessa Valls, que era una nounada, va ser batejada en contra de la voluntat dels seus pares per membres de Falange que la van vestir amb camisa blava per a l'acte religiós, canviant-li el nom d'Odessa pel de María.
Després de romandre pres en el fort d'El Hacho tres anys, va ser executat a l'agost de 1944 i enterrat en una fossa comuna. El 1949, companys del mort van treure les seues restes i els van enterrar en un nínxol de la localitat de Ceuta, juntament amb Congost i Reinares que també havien estat afusellats. La seua família va ser informada poc després de la mort en assenyalar-li que havia mort d'una hemorràgia interna, però molts anys més tard van saber per la premsa que havia estat executat. La seua filla va poder localitzar les seues restes en 2011.

## Referències

* ↑ Memòria històrica d'Ibi, Aramultimedia, 15 de juny de 2010, consultat el 24 de juny de 2011.
* ↑ “Por fin visité donde descansa mi padre; era mi sueño” Arxivat 2011-06-25 a Wayback Machine., El Faro Digital, 21 de juny de 2011, consultat el 24 de juny.
* 1 2 “Muy fuertes abrazos. Ramón. Fortaleza del Hacho, celda nº 8” Arxivat 2013-08-18 a Wayback Machine., El Faro Digital, 27 de febrer de 2011, consultat el 24 de juny.
# Natroalunita-2c

La natroalunita-2c és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de l'alunita. Originalment va ser anomenada minamiïta en honor del Dr. A. E. Minami (1899-1977), però més tard va ser reanomenada a l'actual natroalunita-2c per a la seva relació estructural a la natroalunita, amb un eix c doble.

## Característiques

La natroalunita-2c és un sulfat de fórmula química (Na,Ca$_{0,5}$,K)Al₃(SO₄)₂(OH)₆. Va ser publicada l'any 2010, tot i que encara no ha estat aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la natroalunita-2c pertany a «07.BC: sulfats (selenats, etc.), amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran», juntament amb els minerals següents: d'ansita, alunita, amonioalunita, amoniojarosita, argentojarosita, beaverita-(Cu), dorallcharita, huangita, hidroniojarosita, jarosita, natroalunita, natrojarosita, osarizawaïta, plumbojarosita, schlossmacherita, walthierita, beaverita-(Zn), ye'elimita, atlasovita, nabokoïta, clorotionita, euclorina, fedotovita, kamchatkita, piypita, klyuchevskita, alumoklyuchevskita, caledonita, wherryita, mammothita, linarita, schmiederita, munakataïta, chenita, krivovichevita i anhidrocaïnita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la font termal d'Okumanza, situada a la prefectura de Gunma de la regió de Kanto, al Japó. També al Japó ha estat descrita a la mina Iwato, a la regió de Kyūshū, i a la platja de Yuhama, a Tòquio. També ha estat trobada a la mina Petelovo, situada a la localitat de Popintsi (Província de Pàzardjik, Bulgària), i a dos indrets xilens: la mina Tambo, a la província d'Elqui (Coquimbo) i a Pampa del Tamarugal, a la província d'El Tamarugal (Tarapacá).

## Referències

* ↑ «Natroalunite-2c» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 juliol 2017].
# Pushkar

Pushkar (hindi: पुष्कर) és una ciutat sagrada i centre de pelegrinatge i un llac al districte d'Ajmer al Rajasthan, a uns 10 km d'aquesta ciutat a 26° 29′ N, 74° 33′ E﻿ / ﻿26.483°N,74.550°E﻿ / 26.483; 74.550. Al cens del 2001 consta amb una població de 14.789 habitants i el 2008 s'estimava en uns 20.000.
Encara que és l'única, Pushkar és de les poques ciutats amb temple dedicat a Brahma (del segle XIV) i altres quatre temples a destacar (tots relativament moderns) dedicats a Savitri, Badri Narayan, Varha, i Siva Atmateswara (els originals foren destruïts en temps d'Aurangzeb). El principal atractiu, a part el temple de Brahma, és el llac, que la converteix en una ciutat amb encant, però malauradament és aprofitat per bandes organitzades de malfactors que intenten robar als turistes amb prediccions i benediccions. En tots els límits de la ciutat no es pot menjar carn, aviram, ous o peix, ni es pot matar cap esser viu, i cap mena de carn, peix, aviram o ous se serveix ni als millors hotels. Una fira religiosa al novembre té l'assistència de milers de pelegrins que es banyen al llac sagrat.

## Bibliografia

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Martín Llade

Martín Llade (Sant Sebastià (Guipúscoa), 1976) és un periodista i melòman espanyol. En 2016 va obtindre el Premi Ondas al millor presentador de ràdio pel programa Sinfonía de la mañana que dirigeix a Radio Clásica de Radio Nacional de España.

## Biografia

Va nàixer a Sant Sebastià el 16 de setembre de 1976, es va llicenciar en periodisme i publicitat per la Universitat del País Basc. En la seua faceta de periodista radiofònic ha treballat en diversos mitjans, entre ells Euskal Telebista, Punto Radio i des de 2006 en Radio Clásica, cadena en la qual ha obtingut èxit amb el programa Sinfonía de la mañana que s'emet de dilluns a divendres i en el qual mescla anècdotes reals de compositors i intèrprets de música clàssica amb una selecció de les seues obres.
En la seua faceta d'escriptor ha publicat els llibres de ficció Oboe i La orgía eterna. Entre els anys 2003 i 2010 va ser coordinador de redacció de la revista de música clàssica Melómano. Va participar com a guionista del curt Primera persona estrenat en la 49 edició del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià, així com del film Arteros.

## Programes

* La zarzuela a Radio Clásica. Espai dedicat al gènere de la sarsuela i la música lírica espanyola. S'emet els diumenges de 10 a 11.30 hores.
* Todas las mañanas del mundo a Radio Clásica. Va acabar la seua emissió el 30 de juny de 2014, sent substituït per Sinfonía de la mañana a la mateixa emissora.
* Sinfonía de la mañana a Radio Clásica. S'emet de dilluns a divendres de 8 a 9.30 hores.
* El despertador clásico a Radio Nacional, (secció del programa No es un día cualquiera, dirigit i presentat per Pepa Fernández).
* Des del 2018 ha comentat per RTVE el Concert d'Any Nou substituint José Luis Pérez de Arteaga.

## Premis Ondas

En la 63a edició dels Premis Ondas, entregats en 2016 per Radio Barcelona de la Cadena SER, Martín Llade va obtindre el premi al millor presentador de radi parlada, coincidint amb el 50 aniversari de Radio Clásica.

## Referències

* ↑ Europa press: El musicólogo Martín Llade protagoniza la cuarta sesión de un ciclo sobre música modernidad y vanguardia. Ep cultura, publicat el 14 de febrer de 2010.
* ↑ Arteros
* ↑ Extra Digital.es: Ya se conocen los ganadores de los premios Ondas 2016. Publicat el 19 d'octubre de 2016, consultat el 30 d'octubre de 2016
# La reina Isabel en persona

La reina Isabel en persona és una pel·lícula espanyola del 2000 dirigida per Rafael Gordon i protagonitzada per Isabel Ordaz com a únic actriu.

## Argument

A l'any 2000 una actriu assaja des de fa mesos el personatge d'Isabel I de Castella per a una obra. Un dia, l'esperit de la reina s'apodera de l'actriu i comença a desgranar els seus sentiments i inquietuds, els seus assoliments polítics i socials, com el seu suport a la iniciativa de Cristòfor Colom, el seu matrimoni amb Ferran el Catòlic, la seva lluita contra la solitud i la superació de les desgràcies familiars, com la mort de dos fills i la bogeria de la seva filla Joana.

## Repartiment

* Isabel Ordaz - reina Isabel

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu | Isabel Ordaz | Nominada |
| Millor guió original | Rafael Gordon | Nominat |
| Millor música original | Eva Gancedo | Guanyadora |

### Festival de Cinema d'Espanya de Tolosa de Llenguadoc (2000)

    Prix Cinespaña

## Referències

* ↑ La reina Isabel en persona, decine21.com
* ↑ La reina Isabel en persona a Fotogramas
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 2000». CEC. Arxivat de l'original el 2021-02-26. [Consulta: 21 octubre 2016].
* ↑ 'Cascabel', premiada en el Festival de Toulouse, El País, 24 d'octubre de 2000
# Kya

«Kya» té aquests significats:
kya és un acrònim que ve de thousand years ago (fa mil anys), unitat de temps usada a vegades en astronomia, geologia, paleontologia i biologia.
Kya o KYA també pot referir-se
* Aeroport de Konya a Konya, Turquia
* KYA (AM), a San Francisco, Califòrnia, estació de ràdio que més tard es transformà en KOIT (AM) i ara és KSFB eon 1260 kHz
* KYA-FM, a San Francisco, Califòrnia, estació de ràdio que actualment és KRZZ en 93.3 MHz
* Kya: Dark Lineage, un videojoc
* Kya, mare de Katara i Sokka, en la sèrie de televisió Avatar: The Last Airbender

## Vegeu també

* Kyai, un expert en islamisme.