OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rachecourt-Suzémont

Rachecourt-Suzémont és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 108 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rachecourt-Suzémont era de 108 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 46 habitatges eren cases. Dels 39 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 4 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rachecourt-Suzémont el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 12 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 53 eren actives i 19 eren inactives. De les 53 persones actives 49 estaven ocupades (31 homes i 18 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 19 persones inactives 3 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Rachecourt-Suzémont hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 666 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rachecourt-Suzémont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rachecourt-Suzémont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Meduses coronades

Les meduses coronades (Coronatae) són un ordre de cnidaris de la classe Scyphozoa, la característica més evident de les quals és la presència d'un solc coronal o circular que divideix la seva ombrel·la en dues parts.

## Famílies

L'ordre Coronatae inclou set famílies:
* Família Atollidae Hickson, 1906
* Família Atorellidae Vanhöffen, 1902
* Família Linuchidae Haeckel, 1880
* Família Nausithoidae Haeckel, 1880
* Família Paraphyllinidae Maas, 1903
* Família Periphyllidae Haeckel, 1880

## Referències

* ↑ Altaba, C. R., 1991. Invertebrats no artròpodes. Història Natural dels Països Catalans, 8. Fundació Enciclopèdia Catalana, Barcelona.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Coronatae». [Consulta: 28 febrer 2020].
# Nesprer

«Nesprer» té aquests significats:
* El nespler (Mespilus germanica) és un arbre originari de l'Europa del sud-est, que es pot trobar a l'Europa central i oest però que actualment no es conrea ni se'n fan plantacions. És un arbre rústec que es pot trobar al costat de masies i cases de pagès.
* El nesprer del Japó (Eriobotrya japonica) és un arbre fruiter d'origen asiàtic i de cultiu molt corrent a la Mediterrània, on s'aprecia pels seus fruits, les nespres, i com a arbre ornamental.
* Fruita del nesprer del Japó
* Fruita del nespler
# Pont de Zelanda

El Pont de Zelanda (en neerlandès: Zeelandbrug és el pont més llarg dels Països Baixos. El pont travessa l'estuari de l'Escaut Oriental. Connecta a les illes de Schouwen-Duiveland i Noord-Beveland a la província de Zelanda.
El Pont de Zelanda va ser construït entre 1963 i 1965. En el moment de la seva finalització, va ser el pont més llarg d'Europa. Té una longitud total de 5.022 metres, i consta de 48 obertures de 95 metres, 2 obertures de 72,5 metres i un pont mòbil amb un ample de 40 metres.
La província de Zelanda va pagar per la construcció del pont i els seus costos van ser recuperats amb el cobrament de peatges els primers 30 anys.

## Referències

* ↑ http://www.deltawerken.com/51 Arxivat 2011-04-16 a Wayback Machine.
# Leptatherina

Leptatherina és un gènere de peixos pertanyent a la família dels aterínids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Taxonomia

* Leptatherina presbyteroides (Richardson, 1843)
* Leptatherina wallacei (Prince, Ivantsoff & Potter, 1982)

## Referències

* ↑ Pavlov A., Ivantsoff W., P. R. Last & L. E. L. M. Crowley, 1988. Kestratherina brevirostris, a new genus and species of silverside (Pisces: Atherinidae) with a review of atherinid marine and estuarine genera of southern Australia. Aust. J. Mar. Freshwater Res. v. 39. 385-397.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Richardson, J., 1843. Contributions to the ichthyology of Australia (continued). Annals and Magazine of Natural History (New Series) v. 11 (núms. 67-8, 71-2): 22-28, 169-182, 352-359, 422-428.
* ↑ Prince, J. D., Ivantsoff, W. & Potter, I. C., 1982. Atherinosoma wallacei, a new species of estuarine and inland water silverside (Teleostei: Atherinidae) from the Swan-Avon and Murray rivers, Western Australia. Australian Zoologist v. 21 (pt 1): 63-74.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Ophryophryne gerti

Ophryophryne gerti és una espècie de granota que viu a Laos i el Vietnam.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Ohler, A. 2004. Ophryophryne gerti. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 13 de gener de 2008.
# Piràmide esglaonada

La piràmide esglaonada és un model de piràmide que utilitza una tècnica constructiva que s'aprofita dels esglaons per elevar el següent nivell. Les piràmides més comunes no són esglaonades, però sí que ho foren les primeres que es van construir.
El model esglaonat sorgeix a la tercera dinastia de l'antic Egipte i mentre la primera tenia dos esglaons la darrera en tenia cinc. La capella funerària està per sota el nivell del sòl. La piràmide esglaonada més coneguda és a Saqqara i la va fer construir el faraó Djoser.
A partir de la quarta Dinastia el sistema de construcció de piràmides es millora i l'esglaonada es deixa de fer en favor de la piràmide normal, que no fou més que la culminació tècnica de l'anterior.
Una piràmide esglaonada més antiga s'esmenta a Ur (Mesopotàmia)
Es troben també piràmides esglaonades a Amèrica Central i Amèrica del Sud, i la més coneguda és la de "El Castillo" a Chichén Itzá (Guatemala). A l'Estat espanyol es troben les Piràmides de Güímar, a les illes Canàries.
# Rafael Ignasi Barraquer Compte

Rafael Ignasi Barraquer Compte (Barcelona, 25 de maig de 1956) és un oftalmòleg català.
Llicenciar el 1979 i doctorat el 1987 en Medicina i Cirurgia per la Universitat Autònoma de Barcelona, és considerat un dels precursors de l'oftalmologia mèdica al nostre país, pertanyent a la quarta generació d'oftlalmòlegs de la família Barraquer, fill de Joaquim Barraquer i Moner i net d'Ignasi Barraquer i Barraquer.
Començà la seva formació al Departament d'Anatomia Humana de la UAB i al Laboratory of Vision Research del National Eye Institute dels Estats Units d'Amèrica. En 1980 va ser certificat per la Educational Comissió for Foreign Medical Students (ECFMG) de Philadelphia, EUA. També va servir a la Sanitat Militar com a tinent metge, i fou distingit amb la Creu al Mèrit Militar. Bona part de la seva formació la realitzà a l'Escola Professional d'Especialització Oftalmològica de l'Institut Barraquer (EPO/IB), on va actuar com a Cap de Residents abans d'incorporar-se al cos facultatiu del Centre d'Oftalmologia Barraquer (COB) el març de 1985. Des de 1982 exerceix com a metge especialista en Oftalmologia. I més endavant ho ha fet com a Director Metge adjunt del COB.
Com cirurgià, s'ha especialitzat en el segment anterior de l'ull, destacant la seva tasca clínica en la cirurgia de la cataracta, glaucoma, trasplantament de còrnia i la cirurgia refractiva mitjançant làser, així com la oncologia ocular. El 1999 va fundar la Unitat d'Oncologia Ocular (UDOO) del COB de la qual és director. A escala mundial és reconegut com un dels cirurgians més rellevants de la microcirurgia ocular moderna. Al voltant d'aquestes àrees de l'oftalmologia ha centrat la seva tasca assistencial i els seus esforços, centrant-se en la investigació i la docència, compaginant-les alhora amb la seva dedicació a les tasques d'organització en la institució a la qual pertany, i l'aplicació dels últims avenços científics per al benefici del pacient. El reconeixement d'aquesta dedicació, li va suposar el 1998 ser distingit amb la Creu al Mèrit Naval.
El 2004 va ser elegit membre de l'Academia Ophthalmologica Internationalis. I des de l'any 2013 és acadèmic supernumerari de la Reial Acadèmia Europea de Doctors. El 2015 se li va lliurar la 'Clau de Barcelona', convertint-se en el quart membre de la família Barraquer que rep aquesta distinció (que ja posseïen el seu avi, Ignaci, el seu pare Joaquím, que hi va ser present, i la seva germana gran, Elena).

## Referències

* 1 2 3 4 «Excm. Sr. Dr. Rafael Ignasi Barraquer Compte». Reial Acadèmia Europea de Doctors. [Consulta: 27 novembre 2023].
* 1 2 3 «Barraquer i Compte, Rafael I.». Reial Acadèmia de Medicina de Catalunya (RAMC). [Consulta: 27 novembre 2023].
* ↑ «Cuarta Clau para la familia Barraquer». La Vanguardia, 28-04-2015 [Consulta: 27 novembre 2023].
# Medusaceratop

El medusaceratop (Medusaceratops, "cara de Medusa banyuda") és un gènere de dinosaure ceratop que va viure al Cretaci superior en el que actualment és Montana. Les seves restes fòssils s'han recuperat de la formació de Judith River, que data de fa 77,5 milions d'anys.
S'ha donat certa confusió amb el nom "Medusaceratops" i el ceratòpsid albertaceratop, un centrosaurí trobat a Alberta. El nom "Medusaceratops" fou donat pel paleontòleg canadenc Michael J. Ryan del Museu d'Història Natural de Cleveland l'any 2003 a la seva tesi; aquests fòssils foren confossos amb els de l'albertaceratop, un ceratop centrosaurí no emparentat d'Alberta que es descrigué l'any 2007. Més tard, Ryan es va adonar que almenys alguns dels fòssils de "Medusaceratop" no pertanyien a l'albertaceratop. L'any 2010, Medusaceratops fou formalment descrit. L'espècie tipus és M. lokii.

## Referències

* ↑ Ryan, Michael J.; Russell, Anthony P., and Hartman, Scott. (2010). "A New Chasmosaurine Ceratopsid from the Judith River Formation, Montana", In: Michael J. Ryan, Brenda J. Chinnery-Allgeier, and David A. Eberth (eds), New Perspectives on Horned Dinosaurs: The Royal Tyrrell Museum Ceratopsian Symposium, Indiana University Press, 656 pp. ISBN 0253353580
# Leptaspis

Leptaspis és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Leptaspis banksii R.Brown, 1810
# Petzval

«Petzval» té aquests significats:
* Petzval (cràter), cràter d'impacte al sud de la cara oculta de la Lluna
* Objectiu Petzval, objectiu fabricat originalment per József Miksa Petzval el 1839 i posteriorment restaurat i adaptat a càmeres digitals
* József Miksa Petzval (hongarès) o Jozef Maximilian Petzval (alemany) (Spišská Belá, 1807 - Viena, 1891), matemàtic i professor de la Universitat de Viena, que contribuí al camp de l'òptica fotogràfica
# República Socialista Laborista de l'Amur

La República Socialista Laborista de l'Amur (rus: Амурская трудовая социалистическая республика, transcrit Amúrskaia Trudovaia Sotsialistítxeskaia Respúblika), també coneguda simplement com a República de l'Amur, fou una efímera república que va existir a la regió de l'Amur des de la primavera a l'estiu del 1918.
La van crear el 10 d'abril de 1918 el congrés regional de camperols i cosacs de l'Amur i el soviet de Blagovésxensk i van establir-ne la capital a la mateixa Blagovésxensk.
El president i primer ministre fou Fiódor Mukhin. La república va desaparèixer després de l'ocupació japonesa de Blagovésxensk l'estiu de 1918.
# Mehmed Said Khalil Efendi-zade

Mehmed Said Khalil Efendi-zade (Mehmed Said Efendi) fou un dignatari otomà, que va arribar a xaikh al-Islam.
Era fill de Birgili Halil Efendi (Halil de Birgi) i fou dues vegades kazasker d'Anadolu. Va pujar en la jerarquia dels ulemes i va arribar a xaikh al-Islam el 1749, càrrec que va exercir deu mesos fins que fou revocat el 1750 pel seu caràcter inflexible. Fou enviat desterrat a Bursa on va morir el 1754/1755. Alguns dels seus fills i nets foren teòlegs reputats.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Khalīl Efendi-zāde".
# Nijkerk

Nijkerk (baix alemany Niekark) és un municipi de la província de Gelderland, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 39.218 habitants repartits sobre una superfície de 72,05 km² (dels quals 2,53 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Bunschoten (U), Zeewolde (Fl) i Putten, i al sud amb Barneveld i Amesfoort (U).

## Centres de població

Achterhoek, Appel, De Veenhuis, Doornsteeg, Driedorp, Hoevelaken, Holk, Holkerveen, Kruishaar, Nekkeveld, Nijkerkerveen, Prinsenkamp, Slichtenhorst, 't Woud i Wullenhove.

## Administració

El consistori consta de 25 membres, compost per:
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 6 regidors
* ChristenUnie/SGP, 5 regidors
* PROgressief21 - 3 regidors
* Partij Nijkerk - 3 regidors
* Hart voor Nijkerk - 3 regidors
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 3 regidors
* Hoevelaken Nú - 2 regidors

## Personatges il·lustres

* Christiaan Eijkman, premi Nobel de Medicina 1929

## Agermanaments

* Schenectady

## Enllaços externs

* www.nijkerk.nl
* Consell Schenectady/Nijkerk
# Ponts del Relliquer

Els Ponts del Relliquer és una obra d'Espolla (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situats dins del nucli urbà de la població d'Espolla, a la banda nord-oest del terme i a la zona coneguda com el Relliquer, la qual es construí seguint el camí del puig Castellar paral·lel al còrrec del Merdanç.
Es tracta de dos petits ponts construïts damunt del rec del Merdanç amb la intenció d'integrar-lo al paisatge urbà. Un d'ells està situat a l'extrem de tramuntana del poble mentre que l'altre es localitza a l'inici del carrer del Relliquer. Ambdues estructures presenten un sol arc rebaixat bastit amb pedra desbastada disposada en sardinell i es recolzen a les parets de la riera. Les petites baranes són bastides amb el mateix tipus de pedra, tot i que algunes refeccions són bastides amb maons.

## Història

Construccions bastides en època moderna, entre els segles xvi i xvii.

## Referències

* 1 2 3 «Ponts del Relliquer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 octubre 2017].
# Les Innocents aux mains sales

Les innocents aux mains sales és una pel·lícula franco-italo-alemanya dirigida per Claude Chabrol, estrenada el 1975.

## Argument

A Saint-Tropez, Wormser viu retirat dels negocis amb la seva dona, Julie, molt més jove que ell. Cardíac, ha d'evitar les relacions sexuals i s'emborratxa per oblidar la seva frustració. Julie es converteix en l'amant d'un escriptor. Els amants decideixen matar Wormser camuflant la seva mort en un accident de rem.
Desgraciadament, les coses no es desenvolupen com estava previst. Julie s'horroritza en saber que no només el seu marit desapareix, sinó també tots els seus diners... i el seu amant.

## Repartiment

* Romy Schneider: Julie Wormser
* Rod Steiger: Louis Wormser
* Pierre Santini: Comissari Villon
* François Maistre: Comissari Lamy
* Jean Rochefort
* François Perrot: Thorent
* Hans Christian Blech: el jutge
* Dominique Zardi: Agent de la Policia Marítima

## Al voltant de la pel·lícula

* Aquí en un petit paper de policia, el comediant Dominique Zardi és també autor per a aquesta pel·lícula de la cançó "Je sais".
* Romy Schneider, que va interpretar en anglès totes les escenes amb l'actor estatunidenc Rod Steiger, va fer ella mateixa el doblatge anglès de la resta de la pel·lícula (interpretada en francès) per a la versió destinada als països anglòfons.

## Referències

* ↑ Allociné. Les Innocents aux mains sales (en anglès). Allociné.
# Pitsburg

* No s'ha de confondre amb Pittsburg.
Pitsburg és una població del Comtat de Darke a l'estat d'Ohio Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 392 habitants, 135 habitatges, i 108 famílies. La densitat de població era de 796,6 habitants/km².
Dels 135 habitatges en un 44,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,6% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 20% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 34,4% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 3,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.591 $ i la renda mediana per família de 62.273 $. Els homes tenien una renda mediana de 44.500 $ mentre que les dones 26.563 $. La renda per capita de la població era de 18.763 $. Cap de les famílies i el 4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pitsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pitsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Retrat de Diego de Covarrubias

Retrat de Diego de Covarrubias i Leiva és una obra del pintor manierista El Greco. És un llenç de 68 cm x 57 cm., que s'exhibeix al Museu d'El Greco, a Toledo.

## Tema de l'obra

Diego de Covarrubias y Leyva, (Toledo, 25 de juliol de 1512 - Madrid, 27 de setembre de 1577), fill d'Alonso de Covarrubias i germà d'Antonio de Covarrubias va estudiar a la Universitat de Salamanca, i fou arquebisbe, humanista, teòleg al Concili de Trento i president del Consell de Castella. El Greco no va conèixer personalment Diego de Covarrubias, perquè aquest va morir el mateix any en què el mestre cretenc va arribar a Toledo, però molt probablement va pintar aquest retrat a partir del que Alonso Sánchez Coello havia realitzat prèviament, l'any 1574.

## Anàlisi de l'obra

Oli sobre llenç; 68 x 57 cm.; 1600 circa ; Museu del Greco, Toledo. Catalogat per Harold Wethey amb el número 137.
Sobre l'espatlla dreta hi ha restes d'una signatura.
En aquesta obra destaca la serenitat continguda del retratat, que va ocupar alts càrrecs de la jerarquia eclesiástica. En la part central apareix la seva figura Diego de Covarrubias porta una creu pectoral subjectada per una cinta blanca a l'altura del pit. Aquest pectoral d'or i maragdes, en forma de creu llatina, és un símbol de la dignitat propi dels bisbes.
Per les seves mides, aquest retrat seu ser el pendant del del seu germà Antonio de Covarrubias (catalogat per Harold Wethey amb el número 136), la qual cosa recolza la suposició de que ambdues peces formaven part de la col·lecció de Pedro de Salazar y Mendoza, segons l'inventari redactat l'any 1629.

## Procedència

* Pedro Salazar de Mendoza, Toledo.
* Biblioteca Municipal, Toledo.

## Referències

* ↑ Marañón, Gregorio. op cit., p. 103.
* ↑ Red Digital de Colecciones de Museos de España. «Retrato de Diego de Covarrubias y Leiva» (en castellà). [Consulta: 9 juliol 2016].
* ↑ Red Digital de Colecciones de Museos de España. «Retrato de Diego de Covarrubias y Leiva» (en castellà). [Consulta: 9 juliol 2016].
* ↑ Wethey, Harold E. op. cit, p. 104.
* ↑ Gudiol, José. op. cit, p. 212.

## Bibliografia

* Marías, F. El Greco. Historia de un pintor extravagante (en castellà). Nerea, 2013. ISBN 978-84-15042-65-5.
* WETHEY, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967.
* GUDIOL, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A. Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1
* MARAÑÓN, Gregorio; El Greco y Toledo ; RBA Libros; Barcelona-2014; ISBN 978-84-9056-112-6
# Nijlen

Nijlen és un municipi belga de la província d'Anvers a la regió de Flandes. Està compost per les seccions de Nijlen, Bevel i Kessel. Limita al nord-oest amb Ranst, al nord amb Zandhoven, al nord-est amb Grobbendonk, a l'est amb Herenthout, al sud-oest amb Lier, al sud amb Berlaar i al sud-est amb Heist-op-den-Berg.

## Evolució de la població
### Segle xix

| Any | 1806 | 1816 | 1830 | 1846 | 1856 | 1866 | 1876 | 1880 | 1890 |
| Població | 1348 | 1381 | 1638 | 1882 | 1871 | 2021 | 2004 | 2037 | 2233 |

### Segle XX (fins a 1976)

| Any | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1947 | 1961 | 1970 | 1976 |
| Població | 2622 | 3117 | 3647 | 5041 | 6997 | 9094 | 10.316 | 10.653 |

### 1977 ençà

| Any | 1977 | 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 |
| Població | 18.131 | 18.665 | 19.058 | 19.442 | 19.993 | 20.423 | 20.743 |
| Font: NIS ||||||||

## Agermanaments

* Voeren
* Güssing
# Ponts de Pardines

Els Ponts de Pardines són els ponts del municipi de Pardines (Ripollès). Almenys tres d'aquests ponts formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Pont de Vilaró

El Pont de Vilaró és una obra inventariada. És un pont d'un arc, de pedra i pla. Està situat sobre el torrent de Vilaró, afluent del Segadell, afluent del Freser.

## Pont del Molí d'en Roca

El Pont del Molí d'en Roca és una obra inventariada de Pardines. És un pont d'un arc, tot de pedra, sense baranes i pla. Es troba sobre el riu Segadell, afluent del Freser. Queda a un costat el pintoresc molí amagat entre roques i arbredes.

## Pont de l'Illa

El Pont de l'Illa és una obra inventariada de Pardines. És un pont d'un arc tot de pedra i pla. Sobre el riu Sagadell, afluent del Freser.

## Referències

* ↑ «Pont de Vilaró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ 42° 18′ 45.34″ N, 2° 13′ 35.61″ E﻿ / ﻿42.3125944°N,2.2265583°E﻿ / 42.3125944; 2.2265583
* ↑ «Pont del Molí d'en Roca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
* 1 2 42° 18′ 37.5″ N, 2° 13′ 19.55″ E﻿ / ﻿42.310417°N,2.2220972°E﻿ / 42.310417; 2.2220972
* ↑ «Pont de l'Illa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].