OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Martí de la Plana

L'església de Sant Martí de la Plana és situada al municipi de Coll de Nargó (Alt Urgell), essent protegida com a bé cultural d'interès local. Situada dalt la carena de la muntanya del Bosc de Sallent, al sector central del terme, entre la vall de Valldarques i la vall de Sallent, s'hi pot accedir per un camí de pista de 2,5 km que es troba a uns 8 quilòmetres de Coll de Nargó a la carretera que va a Isona.

## Descripció

L'església de Sant Martí de la Plana es troba actualment gairebé ensorrada. Tot i una restauració parcial de les restes, es conserven només els murs de l'absis i el campanar.
A l'àmbit de la nau s'hi ha construït una capella rectangular coberta amb volta de canó. A la llinda hi ha la data 1856. L'edifici original era d'una sola nau, segurament devia estar coberta per volta de canó. El mur de ponent fou conservat per a la construcció de la capella actual. El campanar és una torre prismàtica amb finestres d'una sola esqueixada en dos dels murs mentre que en els altres hi ha finestres de doble esqueixada. És la part més ben conservada de l'edifici original. L'absis presenta un fris d'arcuacions llombardes i lesenes. L'aparell és de carreus ben ordenats, amb alternança de pedra tosca i hi queden restes d'arrebossat amb incisions per imitar la forma dels carreus.
Podem datar l'església de Sant Martí de la Plana al segle xi, tot i que va patir grans transformacions al segle xix. El campanar recorda al de Santa Maria de Remolins, que és allà a la vora, i de fet s'allunya dels altres models de l'època. Es tracta d'un punt de referència paisatgístic en el terme de Valldarques.

## Història

L'any 959 s'esmenta per primera vegada l'església de Sant Martí. També apareix en l'acta de consagració de Santa Cecília d'Elins el 1080. A la visita pastoral de 1758 s'esmenta com a Sant Romà de Valldarques o església de Sant Martí, que tenia cementiri propi per a les cases de Solans i Toriella. L'any 1904 la capella de Sant Martí encara tenia culte.

## Referències

* ↑ «Sant Martí de la Plana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Indrets de Culte». [Consulta: 2 juliol 2022].
* 1 2 3 4 «Sant Martí de la Plana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 maig 2012].
# Theodor Wulf

Theodor Wulf (28 de juliol de 1868, Hamm, Alemanya - † 19 de juny de 1946) fou un jesuïta i físic alemany, un dels primers experimentadors a detectar la presència dels raigs còsmics en la radiació atmosfèrica.

## Biografia

S'ordenà sacerdot jesuïta amb vint anys, abans d'estudiar física amb Walther Nernst a la Universitat de Göttingen, esdevenint professor d'aquesta matèria a la universitat jesuïta de Valkenburg del 1904 al 1914 i del 1918 al 1935. Va dissenyar i construir un electròmetre que podia detectar la presència de partícules energètiques (o ones electromagnètiques). Va detectar també fonts de radiació natural a la Terra amb el seu electròmetre, pronosticant que si s'allunyava prou d'aquestes fonts detectaria menys radiació.
Per provar la seva hipòtesi, el 1910 comparà la radiació a la part inferior i a la part superior de la Torre Eiffel, i trobà que la ionització va caure de 6 a 3,5 ions per cm³ quan va ascendir a la Torre Eiffel (330m). Si la ionització es degués als raigs i originats a la superfície de la Terra, la intensitat de ions hauria d'haver-se reduït només a la meitat als 80m d'alçada. L'energia dels raigs detectada pel seu dispositiu provenia de fora de l'atmosfera: aquesta radiació eren els raigs còsmics. Publicà un article a Physikalische Zeitschrift detallant-ne els resultats dels seus quatre dies d'observació a la Torre Eiffel.

## Publicacions

* Über den Einfluss des Druckes auf die elektromotorische Kraft der Gaselektroden. Physikalische Zeitschrift Chemie
* About the radiation of high penetration capacity contained in the atmosphere. Physikalische Zeitschrift
* Einstein's relativity theory, 1921.
* Text book of physics, 1926.
* Electrostatic attempts with application of the universal electroscope, 1928.
* The oscillatory movement, 1931.
* The Thread Electrometers, 1933.
* The Components of the Body World, 1935.
# Al-Mukhtara

Al-Mukhtara fou la capital de l'efímer estat dels Zandj que va operar al Khuzistan i baix Iraq del 869 al 883.
El primer campament dels zandjs fou a Furat al-Basra a un lloc anomenat Bir Nakhl. Després es va construir un segon campament al canal Maymun on l'accés estava ple de piques amb els caps dels enemics. Finalment es va fer un tercer campament que estava entre el canal Abu Kurra i el canal al-Hadjir, on el cap dels rebels Ali ibn Muhammad va fer construir algunes cabanes.
Posteriorment els rebels van començar a construir tres poblacions: al-Mania (la ben defensada), al-Mansura (la victoriosa), les dues al nord-oest de Bàssora, i al-Mukhtara (L'escollida) al sud-est de la ciutat. La primera (de Sulayman ibn Musa al-Sharani) estava al canal de Baratik. La segona (de Sulayman ibn Djam) estava a Tahitha. Les dues estaven fortificades i devien ser bastant grans perquè de la primera es diu que hi havia 5000 dones i infants presoners i a la segona el doble; podrien ser fortaleses al costat de poblacions ja existents.
La tercera, al-Mukhara, fou construïda totalment pels rebels, sense cap població a la vora; la construcció es va iniciar el juny/juliol del 870 en un lloc escollit per ser gairebé inaccessible. El seu nom inicial hauria estat Muaskar al-Iman (Camp de l'Imam); estava a les dues ribes del canal Abu l-Khasib, afluent occidental del Tigris, i protegida per altres canals defensats per ponts, cadenes, etc. Hi havia el palau del cap Muhammad ibn Ali a la part occidental, amb una porta portada de Bàssora; prop del palau hi havia les cases dels principals oficials com Ibn Saman, Sulayman ibn Djami, Ankalay, al-Kalus i al-Djubba; també propera era la catedral -mesquita, la presó i els mercats al-Maymuna i al-Husayn. A la part oriental també hi havia algunes cases de notables zandjs, el mercat al-Mubaraka, el mercat del bestiar i una altra presó. Hi havia edificis administratius, un taller per encunyar moneda, mesquites i altres edificis.
La ciutat fou destruïda per les tropes abbàssides que la van conquerir i els seus restes eliminats pels canvis dels curs dels rius.

## Bibliografia

* A. Popovic, La révolte des esclaves en Iraq au III/IXe siécle, París 1976.
# Rollandita

La rollandita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor de Pierre Rolland (n. 1940), col·leccionista de minerals de les mines de Roua.

## Característiques

La rollandita és un arsenat de fórmula química Cu₃(AsO₄)₂·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1998, i la primera publicació data del 2000. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la rollandita pertany a «08.CD: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida mitjana, amb proporció RO₄:H₂O = 1:2» juntament amb els següents minerals: kolbeckita, metavariscita, fosfosiderita, mansfieldita, escorodita, strengita, variscita, yanomamita, parascorodita, ludlamita i sterlinghil·lita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu d'Història Natural de Ginebra (Suïssa).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les mines de Roua, situades entre els municipis de Daluèis i Guilherme, als Alps Marítims (Provença-Alps-Costa Blava, França). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Rollandite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 desembre 2019].
# Arthroleptis adelphus

Arthroleptis adelphus és una espècie de granota que viu al Camerun, Guinea Equatorial, Gabon i, probablement també, a la República Centreafricana.

## Referències

* ↑ IUCN (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
# Roberto Pereira

Roberto Pereira (Santo Domingo, 24 d'agost de 1949) fou un futbolista cubà de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de Cuba.
Pel que fa a clubs, destacà a FC Azucareros entre 1970 i 1978 i FC Villa Clara.

## Referències

* ↑ Perfil a soccer-db.info
* ↑ Perfil a ecured.cu
* ↑ «Perfil a sports-reference.com». Arxivat de l'original el 2012-12-16. [Consulta: 27 maig 2019].
* ↑ Goles, números e historia a juventudrebelde.cu
# Supercopa de Galotxa

La Supercopa de Galotxa és un torneig de Galotxa organitzat per la Federació de Pilota Valenciana que enfronta des del 1996 els vencedors de l'Interpobles i el Trofeu el Corte Inglés a partida única.

## Historial

| Any | Campió | Subcampió | Resultat | Ciutat |
| 2014 | CPV Massalfassar Javi Moro, Ximo, Luis i Paco | CPV Montserrat Pascual II, Pepet, Fede y Cerveró | 60-35 | Beniparrell |
| 2013 | Electrofassar Massalfassar Javi Moro, Ximo, Ramonet i Luis | Kiwa Quart de les Valls Terio, Xato, Natxo, Jesus i Montesa | 70-45 | Borbotó |
| 2012 | Ovocity Marquesat d'Alfarb Ángel, Gerardo, Sopetes II, Emilio i Bequen | Aj. Beniparrell Roberto, Samuel, Adria i Toni | 70-65 | Montserrat |
| 2011 | El Manar Massalfassar Javi Moro, Víctor, Ximet i Ramonet | Ovocity-Marquesat d'Alfarp Àngel, Gerardo II, Emilio i Becken | 70-65 | Godelleta |
| 2010 | El Manar Massalfassar Javi Moro, Víctor, Ximet i Llorens | Aj. de Montserrat Pasqual II, Jesús Manuel, Voro i Añó | 70-65 | Beniparrell |
| 2009 | El Manar Massalfassar Javi Moro, Víctor, Ramón, Rubén i Jesús | Caja Campo Godelleta Marcos, Ferdi, Juan, Emilio i Juan Carlos | 70-50 | Godelleta |
| 2008 | Aj. de Beniparrell Roberto, Nacho, Fran i Toni | Caja Campo Godelleta Marcos, Ferdy, Pepe i Gabi | 70-35 | Meliana |
| 2007 | Caja Campo Godelleta | Aj. Beniparrell | 70-30 | Beniparrell |
| 2006 | Meliana | Montserrat | | Benifaió |
| 2005 | Godelleta | Foios | | |
| 2004 | P.C. Massalfassar | Godelleta | | |
| 2003 | Godelleta | P.C. Massalfassar | | |
| 2002 | P.C. Massalfassar | CP Beniparrell | | |
| 2001 | Aldaia | CP Beniparrell | | |
| 2000 | P.C. Massalfassar | C.P. Massalfassar | | |
| 1999 | Puçol | P.C. Massalfassar | | |
| 1998 | C.P. Massalfassar | Sollana | | |
| 1997 | P.C. Massalfassar | Sollana | | |

## Referències

* ↑ «Massalfassar remonta y gana la Supercopa» (en espanyol). Levante-EMV, 31-08-2014. [Consulta: 12 març 2015].
* ↑ «Massalfassar i Godelleta guanyen la Supercopa de Galotxa». Federació de Pilota Valenciana, 01-09-2013. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Marquesat i Godelleta campions de la Supercopa 2012». Federació de Pilota Valenciana, 03-09-2012. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Massalfassar i Godelleta campions de la Supercopa 2011». Federació de Pilota Valenciana, 07-05-2011. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Massalfassar, supercampeón» (en espanyol). Levante-EMV, 12-04-2010. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Massalfassar, campió de la Supercopa de galotxa». Pilotavalenciana.com, 01-05-2009. [Consulta: 12 març 2015].
* ↑ «Beniparrell, Godelleta i Vinalesa campions de la Supercopa 2008...». Federació de Pilota Valenciana, 30-03-2008. [Consulta: 13 març 2015].
# Al-Mukattam

Mukattam o al-Mukattam és un turó calcari proper al Caire (Egipte) entre Tura (al sud a la vora del Nil) i el Jabal al-Ahmar (la Muntanya Roja) al nord a la vora del barri cairota d'Abbasiyya, considerat sagrat. Abans de l'islam va tenir monestirs cristians, oratoris i cavernes d'ascetes, que li van donar aquest caràcter, i si bé les tradicions sobre el seu caràcter són variades, sent la més tradicional la que diu que fou la muntanya on Déu va parlar a Moisès.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 509 a 511
# Villalba del Rey

Villalba del Rey és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb els municipis de Tinajas, Cañaveruelas i Huete.

## Demografia

Variació demogràfica del municipi entre 1991 i 2004:
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 804 | 742 | 690 | 662 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | José Luis del Peral Budia | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | José Luis del Peral Budia | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Rínia

Rínia (grec: Ρήνεια) o Renea (grec antic: Ῥήνεια, Rḗneia, o bé Ῥηναῖα, Rēnaia) és una illa grega deshabitada del grup de les Cíclades, situada a l'oest de Delos. Està conformada per dues grans penínsules unides per un istme molt estret, cada una amb una elevació màxima de 136 m, i en total té una superfície de 14 km². Administrativament, depèn del municipi de Míconos, juntament amb Delos.
A l'antiguitat, Renea era una illa habitada, i els seus habitants estaven constituïts en una polis el centre urbà de la qual era situat a la part nord-occidental, a Agia Triada, on les excavacions han revelat l'existència d'un temple dedicat a Hèracles. Tot i així, tenia poca força i poca importància política, i no tenia cap port per atracar els vaixells; Renea va estar ocasionalment sota influència de Delos, de major importància política i religiosa tot i ser força més petita, i la part sud de l'illa era controlada directament pels ciutadans de Delos.
El paper religiós que tenia Delos va condicionar també la realitat política de Renea; així Polícrates de Samos va consagrar Renea a Apol·lo en motiu de les Dèlies i la va unir amb una cadena a Delos, i el 426 aC, quan els atenesos varen purificar Delos i prohibiren que hi morís i nasqués ningú, es varen traslladar totes les tombes de Delos a Renea, i a partir de llavors totes les dones que donaven a llum havien de ser traslladades temporalment a Renea.
Amb els segles, l'illa es despoblà, i al segle xvii solament era explotada com a lloc de pastura pels ramats dels pastors de Míconos, que sovint patien incursions dels pirates de la zona. Al segle xx, fins als anys vuitanta, l'illa va estar habitada per diverses famílies que vivien en cases disseminades per tota l'illa, sense cap nucli urbà. Actualment, l'illa roman deshabitada, per bé moltes cases no estan totalment abandonades. També es conserven les diverses esglésies: Sant Nicolau, al nord; Santa Ciríaca, al sud del port; la Santíssima Trinitat, vora la ciutat antiga; Sant Jordi, al sud de Sant Nicolau.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1488. ISBN 9788441224223.
* ↑ Χατζηδάκης, Παναγιώτης. «Ρήνεια». Πολιτιστική Πύλη του Αρχιπελάγους του Αιγαίου, 2005. Arxivat de l'original el 23/08/2011.
* ↑ Hansen, M. H.; Nielsen, T. H. An inventory of archaic and classical poleis. Oxford University Press, 2004, p. 769.
* ↑ Smith, William (ed.). «Delos». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ Pitton de Tornafort, Josep. Relation d'un voyage du Levant fait par ordre du roy. París: Impr. royale, 1717, p. 315.
# Arthroleptis carquejai

Arthroleptis carquejai és una espècie de granota que viu a Angola.

## Referències

* Channing, A. 2004. Arthroleptis carquejai. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Ròcamaura (municipi del Gard)

Roquemaure (francès) o Ròcamaura (occità) és un municipi al districte de Nimes (departament del Gard, regió d'Occitània, França). L'any 2005 tenia 9.661 habitants.

## Enllaços externs

* Ròcamaura - Lloc web oficial
* Roquemaure sur le site de l'Institut géographique national (francès)
# Supercopa de Catalunya de futbol de 2018

La Supercopa de Catalunya de futbol 2018 fou la 4a edició de la Supercopa de Catalunya, una competició futbolística que enfronta els dos millors equips catalans de la lliga espanyola.
En aquest cas, es va disputar a partit únic entre el FC Barcelona i el Girona FC, el dimecres 6 de març de 2019 al camp de la Nova Creu Alta de Sabadell. El Girona va obtenir el triomf per 0 a 1 mercès a un penal transformat pel seu golejador Stuani, i va obtenir així la primera Supercopa de Catalunya de la seva història.

## Detalls del partit

| FC Barcelona | 0 – 1 | Girona FC |
| | Resum | Stuani 69' (p.) |
| Barcelona | Girona |
| PO | 13 | Cillessen |
| LD | 2 | Wagué |
| C | 17 | Murillo |
| C | 23 | Umtiti 46' |
| LE | 5 | Miranda |
| ID | 8 | Riqui Puig |
| MC | 6 | Todibo 66' |
| IE | 21 | Aleñá |
| ED | 14 | Malcolm |
| DC | 19 | Boateng |
| EE | 7 | Collado 76' |
| Banqueta: |
| PO | 1 | Iñaki Peña |
| DF | 3 | Chumi 66' |
| DF | 12 | Guillem Jaime |
| MC | 4 | O. Busquets 46' |
| MC | 15 | Monchu |
| DV | 9 | Abel Ruiz 76' |
| DV | 18 | Kike Saverio |
| DV | 20 | Rafa Mújica |
| Entrenador: |
| Ernesto Valverde |
| PO | 1 | Gorka 45' |
| LD | 24 | Pedro Porro 45' |
| C | 2 | Bernardo 45' |
| C | 20 | Marc Muniesa |
| LE | 34 | Valery |
| MC | 6 | Àlex Granell 45' |
| MC | 8 | Pere Pons 45' |
| MC | 23 | Aleix Garcia |
| ED | 17 | Patrick Roberts 65' |
| DC | 22 | Doumbia 65' |
| EE | 19 | 'Choco' Lozano 65' |
| Banqueta: |
| PO | 30 | José Aurelio 45' |
| DF | 5 | Pedro Alcalá 45' |
| DF | 14 | Raúl García 45' |
| DF | 28 | Èric Montes 49' |
| MC | 9 | Portu 65' |
| MC | 10 | Borja García 65' |
| MC | 12 | Douglas Luiz 45' 49' |
| MC | 35 | Paik 45' |
| DV | 7 | Stuani 65' |
| Entrenador: |
| Eusebio Sacristán |
* Campió Girona FC 1r títol

## Referències

* ↑ «Barça i Girona jugaran la Supercopa a Sabadell». FCF.cat. [Consulta: 29 gener 2019].
* ↑ Grau, Jordi «El Girona tomba el Barça a la Supercopa de Catalunya (0-1)». 324.cat, 06-03-2019 [Consulta: 7 març 2019].

## Enllaços externs

* FCF
# Saint-Marcan

Saint-Marcan (en bretó Sant-Marc'han) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 414 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 551 | 544 | 453 | 398 | 401 | 380 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| -2001 | Raoul Ménard | |
| 2001- | Louis Leport | |
# Tenango del Aire (municipi)

Tenango del Aire és un municipi de l'estat de Mèxic. Tenango del Aire és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb el municipi de Ocoyoacac, al sud amb Ocuilan, a l'oest amb Tianquistenco i a l'est amb Ciutat de Mèxic.

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Tenango del Aire Arxivat 2017-08-29 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Alfredo Moser

Alfredo Moser (Santa Catarina, 1952) és un mecànic i inventor brasiler. És conegut per haver inventat la làmpada de Moser.

## Biografia

Nascut a l'estat de Santa Catarina, a començaments de la dècada del 1950, Moser va treballar com a mecànic a la capital del país, Brasília. Va contraure matrimoni i el 1980 va traslladar-se a viure a Uberaba, a Minas Gerais. Actualment es troba jubilat.

## Làmpada de Moser

Moser va idear una làmpada el 2002 amb una ampolla de plàstic (PET), aigua i clor (o lleixiu), que funciona per refracció de llum solar. La intensitat lluminosa oscil·la entre 40 i 60 Watts i no emet CO₂. Són de fàcil construcció i instal·lació.
Va ser creada per les constants apagades que hi havia al Brasil i il·lumina de franc moltes llars al món, com a les Filipines, Índia, Bangladesh, Tanzània, Argentina i Fiji.
| « | És una llum divina. Déu ens va donar el Sol a tots, així que la llum és per a tots. Qui vulgui (usar la Llum Moser), estalvia diners. No vas a electrocutar-te amb això i no et costa ni un cèntim. | » |
| — Alfredo Moser, agost de 2013. |||

## Referències

* ↑ Cromo. «El Thomas Edison de los pobres» (en castellà), 20-08-2013. Arxivat de l'original el 25 d'agost 2013. [Consulta: 5 setembre 2013].
* ↑ «Uberaba 200 anos: terra que reúne vários povos do Brasil e do mundo» (en portuguès brasiler), 02-03-2020. [Consulta: 7 maig 2024].
* ↑ «Invenção mineira ilumina casas em mais de 15 países» (en portuguès brasiler). [Consulta: 7 maig 2024].
* ↑ Spanish China. «"Gran invento de bombilla que triunfa en suburbios de todo el planeta» (en castellà), 15-08-2013. [Consulta: 5 setembre 2013].
* ↑ Consciencia Eco. «Cómo hacer luz con una botella de plástico» (en castellà), 18-08-2013. [Consulta: 5 setembre 2013].
* ↑ La República. «Brasileño ilumina su casa con botellas de agua» (en castellà), 17-08-2013. [Consulta: 5 setembre 2013].
* ↑ BBC. «Alfredo Moser Inventor» (en castellà), 17-08-2013. [Consulta: 5 setembre 2013].
# Villalbos

Villalbos és un municipi a la comarca de Montes de Oca, al nord-est de la província de Burgos, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Geografia

Es troba en la Vall del riu Oca, afluent del riu Ebre pel seu costat dret, juntament amb Cueva Cardiel, Villalmóndar, Villanasur Río de Oca, Villalómez i Mozoncillo de Oca.
En el km-6 de la carretera comarcal BU-703 que uneix la carretera nacional N-1 a l'alçada de la població de Castil de Peones, amb la carretera nacional N-120 a l'alçada del municipi de Villafranca Montes de Oca.
Wikimapia\Coordenadas: 42° 26′ 40″ N 3° 19′ 47″ W

## Història

Diversos escrits del segle X parlen d'un comte castellà, don Rodrigo Díaz, que era conegut entre els mossàrabs com "Abolmondar Albo" qui possiblement va fundar i poblar les localitats de Villalmondar (Abolmondar) i Villalbos (Albo) a la vora del riu Oca, al nord-est de la província de Burgos.

### Història en Imatges

* Villalbos Sud (1986)
* Villalbos Sud (1992)
* Villalbos Sud (2008)
| « | "Villalbos; Al Seu Silenci, Escoltaràs La Seva Història" (Chebsoler) | » |

## Llocs d'interès turístic
### L'Església

L'Església de "Sant Tomàs" era de planta de creu llatina amb un retable a l'altar major amb imatges de la vida de Crist. Al costat de l'altar hi havia una sagristia sota el "Campanar". Al darrere de l'església hi ha el "Cementiri".

### La Plaça Sant Tomàs

És al centre del poble on hi havia abans un forn de pa de llenya. Fou construïda a final del segle xx.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1842 | 1857 | 1860 | 1877 | 1887 | 1897 | 1900 | 1910 | 1920 | 2007 |
| 109 | 153 | 169 | 124 | 116 | 126 | 120 | 133 | 129 | 25 |