OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Astrònom reial

Astrònom reial és un alt càrrec a la Casa reial del monarca del Regne Unit. Hi ha dos oficials, el principal que és l'Astrònom reial, data del 22 de juny de 1675; el segon és l'Astrònom reial d'Escòcia, que data de 1834.
El rei Carles II, qui va fundar l'Observatori Reial de Greenwich el 1675, va instruir el primer «Astrònom reial», John Flamsteed, «...a immediatament dedicar-se amb la diligència i cura més exacta a la rectificació de les taules dels moviments del cels i els llocs dels estels fixos per tal de trobar la molt desitjada longitud dels llocs per a perfeccionar l'art de la navegació».
Des d'aquest moment fins a 1972, l'«Astrònom reial» va ser director d'Observatori Reial de Greenwich. Com «Astrònom reial», rep un estipendi de 100 lliures esterlines per any i és membre de la Casa reial, sota l'autoritat general del Lord Chamberlain. Després de la separació dels dos càrrecs, la posició d'«Astrònom reial» ha estat en gran part honorífica, encara que segueix estant disponible per assessorar el sobirà en qüestions astronòmiques i científiques afins i és un càrrec de gran prestigi.
També hi havia anteriorment un «Astrònom Reial d'Irlanda».

## Astrònoms reials

* 1675-1719 John Flamsteed
* 1720-1742 Edmond Halley
* 1742-1762 James Bradley
* 1762-1764 Nathaniel Bliss
* 1765-1811 Nevil Maskelyne
* 1811-1835 John Pond
* 1835-1881 Sir George Biddell Airy
* 1881-1910 Sir William Christie
* 1910-1933 Sir Frank Dyson
* 1933-1955 Sir Harold Spencer Jones
* 1956-1971 Richard van der Riet Woolley
* 1972-1982 Sir Martin Ryle
* 1982-1990 Sir Francis Graham-Smith
* 1991-1995 Sir Arnold Wolfendale
* 1995-present Martin Rees, Baró Rees de Ludlow

## Referències

* 1 2 3 «Astronomer Royal» (en anglès). The British Monarchy. [Consulta: 27 juny 2011].
* ↑ Bryn Jones. «Some historical astronomical posts in Britain and Ireland» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 27 juny 2011].

## Vegeu també

* Royal Astronomical Society

## Enllaços externs

* Portraits of the Astronomers Royal Arxivat 2011-06-25 a Wayback Machine. (anglès)
* Astronomer Royal for Scotland (anglès)
# Saint-André-le-Désert

Saint-André-le-Désert és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 261 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Daniel Denevers | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 368 | 317 | 297 | 286 | 265 | 261 | 261 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Teoria 90-9-1

La Teoria 90-9-1 és una teoria formulada el 2006 per Jakob Nielsen. També rep el nom de Desigualtat Participativa. Estipula que tot lloc que requereix la col·laboració d'una comunitat per al seu funcionament, pateix una desigualtat en aquesta participació, la qual es representa per, aproximadament, les següents proporcions:
* El 90% dels usuaris són “espectadors”. Es dediquen a observar, però mai aporten contingut.
* El 9% dels usuaris contribueix ocasionalment i de manera puntual. Aproximadament el 10% de les participacions són aportades per aquest segment dels usuaris.
* L'1% dels usuaris s'atribueix més del 90 % de les participacions i d'altres activitats del sistema. Aquest 1% rep el nom de “superusuaris” (Heavy Contributors), ja que la seva activitat supera àmpliament la de la resta d'integrants de la comunitat.

## Comprovacions

Aquesta teoria va ser posada a prova per Tancer el 2008 mesurant la participació en plataformes com Viquipèdia, YouTube o Flickr, i els resultats dels seus experiments van ser positius. Encara que el 2010 un estudi de la Universitat Catòlica de Múrcia (UCAM) dut a terme a Som de Periodisme, una xarxa social especialitzada en estudiants de periodisme, va concloure que aquests percentatges variaven en petites comunitats i plataformes especialitzades, distribuint així la participació dels usuaris:
* L'1% dels usuaris va generar aproximadament el 50% dels continguts.
* El 9% va generar aproximadament un 45% de les contribucions a la xarxa.
* I el 90% restant d'usuaris només van suposar per a la xarxa un 5%.
Observem per tant que l'estudi de la UCAM va concloure que el 10% dels usuaris són responsables de generar el 95% del contingut.

## Regla de l'1 % (cibercultura)

Una altra variant en la cibercultura és la regla de l'1%, una regla empírica pertanyent a la participació d'una comunitat a internet. La regla especifica que només l'1% dels usuaris d'un lloc d'Internet crea de forma activa nou contingut, mentre que el 99% dels participants només són espectadors o lurkers.

## Referències

* ↑ Nielsen, Jakob. Participation Inequality: Encouraging More Users to Contribute (en anglès). 2006. Jakob Nielsens Alertbox, 9 d'agost del 2010.
* ↑ Tancer, Bill. Click: What Millions of People Are Doing Online and Why it Matters (en anglès). 2008. Hyperion Books, 9 d'agost del 2010.
* ↑ Arthur, Charles. «What is the 1% rule?» (en anglès). The Guardian, 20-07-2006. [Consulta: 8 juny 2018].
# Torjok

Torjok - Торжок (rus) - és una ciutat de l'óblast de Tver, a Rússia.

## Història

Torjok és mencionat per primer cop en una crònica de 1139. Els mongols la cremaren el 1238, però no continuaren cap al nord a Nóvgorod. En aquell moment la ciutat tenia el control de l'única via que portava el blat a Nóvgorod. Un cop bloquejada la ruta Torjok, va haver-hi una gran manca de blat que assolà la vila de Nóvgorod. En conseqüència, Torjok era una vila clau per a la República de Nóvgorod i canvià de mans freqüentment durant les guerres feudals internes.
La ciutat s'incorporà al Gran Ducat de Moscou amb la resta de la República de Nóvgorod el 1478. L'exèrcit polonès assolà la ciutat amb freqüència durant el Període Tumultuós. Durant el període imperial de la història russa, Torjok era coneguda com una estació important de parada en la ruta de la carretera de Moscou a Sant Petersburg. Aleksandr Puixkin, per exemple, la utilitzà per passar-hi en diverses ocasions.
Els monuments arquitectònics de Torjok inclouen un gran nombre d'esglésies parroquials que es remunten al pas del segle xvii i al xviii. Sota el poder de Caterina II de Rússia, l'antic monestir de Sant Borís i Sant Gleb fou redissenyat en estil neoclàssic per un terratinent local, el príncep Lvov. L'església principal de la ciutat és la Catedral del Salvador de la Transfiguració, fundada el 1371. L'edifici actual fou consagrat el 1822. També hi ha un palau petit de Caterina que utilitzava durant els seus viatges.
# Wahidi

Wahidi és una regió del Iemen habitada per una confederació tribal que porta aquest mateix nom, a uns 320 km a l'est d'Aden. Té forma d'un triangle amb la base a la costa, i limita a l'oest amb l'Awlaqi, a l'est amb l'estat Quati d'Hadramaut; al nord arriba fins als Beihan i al sud amb el mar (golf d'Aden).
La capital regional moderna és Mayfaa i forma part de la governació de Shabwa amb capitalitat a Ataq. Prop de Mayfaa (derivat de la forma preislàmica Myft) hi ha les impressionants fortaleses preislàmiques de Nakab al-Hadjar. La capital comercial de la zona és Habban a la part occidental i Azzan fou la seu dels principals sultans. Altres ciutats importants són Bir Ali, Irqa i Hawra a la costa, poblades pels dhiab però geogràficament part de la regió Wahidi, Cana o Kana un port preislàmic a la costa del que sortia l'encens, i Al-Hawta un centre de peregrinació religiosa entre Mayfaa i Habban.
La regió disposa de gran superfícies fèrtils que produeixen principalment dàtils, cereals i llegums. La regió tribal del Djerdan o Wadi Djerdan, cap al nord, és coneguda per la mel d'una qualitat màxima que se suposa derivada de l'existència de l'arbre "ilb"
Aquesta zona va esdevenir independent després del 1800 sota el xeic Abd al-Wahid, un cap kuraixita o himiarita que va formar la confederació wahidi i va agafar el títol de sultà (Irqa i Hawra romangueren independents) amb seu a Habban. Bal Fakih al-Shihri diu que en realitat la confederació es remuntava a dos segles abans, i que els wahidi eren la dawla més antiga d'Aràbia del Sud. La tomba gravada d'Abd al-Wahid estaria a la mesquita d'Habban.
Vers el 1830 es va dividir en quatre branques: Bir Ali, Bal Haf, Azzan i Habban. Vers el 1880 ja només apareixen tres soldanats, Bir Ali, Bal Haf i Azzan-Habban, aquests dos darrers s'havien unit mentre altres fonts a Internet donen com units a Bal Haf i Azzan, i separats Bir Ali i Habban.
El 1888 es van signar Tractats de protectorat amb Irqa, Hawra i Wahidi Bal Haf (Azzan-Bal Haf), i el 1890 amb Bir Ali. No consta la data del tractat amb Habban però vers el 1895 o anterior. Inclosos al Protectorat d'Aden foren considerats administrativament des del 1937 part del Protectorat Oriental d'Aden.
Azzan-Bal Haf va incorporar Bir Ali el 1961 (el sultà de Bir Ali encara era viu) i l'altra soldanat (probablement Habban) el 1962, i va formar un soldanat unificat amb el nom de Sultanat Wahidi. A finals de 1963 va ingressar a la Federació d'Aràbia del Sud. El sultà Nasir ben Abdallah al-Wahidi fou nomenat ministre d'agricultura i pesca al govern federal i va deixar el govern del soldanat al secretari d'estat Amir Muhammad ben Said.
Pels soldanats de la regió vegeu:
* Bir Ali o Wahidi Bir-Ali
* Irqa
* Hawra
* Habban o Wahidi Habban
* Azzan o Wahidi Azzan
* Bal Haf
* Bal Haf i Azzan (Wahidi Bal Haf i Azzan)

## Notes

* ↑ segons EI, tomo XI, pagina 53
* ↑ «States of the Aden Protectorates». [Consulta: 20 agost 2021].
# Ana Mulvoy Ten

Ana Maria Mulvoy-Ten, coneguda simplement com a Ana Mulvoy Ten (Londres, Anglaterra, 8 de maig de 1992) és una actriu espanyola/anglesa. És coneguda pel seu paper d'Amber Millington a la sèrie de Nickelodeon, House of Anubis.

## Carrera

El 2007 va començar a actuar a Gaiters Corner School, una escola privada de nenes prop de Great Missenden. Va actuar de Rosi en el programa curt de Disney Channel Espanya, Coses de la Vida. Mulvoy també va fer una aparició especial a Mites de la BBC i va tenir un paper sense acreditar en la pel·lícula de televisió d'HBO My House in Umbria, protagonitzada per Maggie Smith i Chris Cooper.

## Filmografia

* 2003: My House in Umbria
* 2011: Red Faction: Origins
* 2012: First Time Loser
* 2014: The Girl in the Book
* 2014: Outlaw

## Referències

* ↑ «Ana Mulvoy-Ten» (en castellà). SensaCine. [Consulta: 17 març 2021].
# Rosas

* No s'ha de confondre amb Roses.
«Rosas» té aquests significats:
* Rosas (Madrid), barri de Madrid integrat en el districte de San Blas-Canillejas
* Biografies:
** Josep Rosas i Vilaseca (Súria, 1891 - Santiago de Xile, 1968), sindicalista sabadellenc
** Juan Manuel de Rosas (Buenos Aires, 1793 - Southampton, 1877), militar i polític de l'Argentina
** Manuela Rosas de Terrero o Manuelita Rosas (Buenos Aires, 1817 - Londres, Regne
** Mario Alberto Rosas Montero
** Ramon Rosas i Vilaseca (Súria, Bages, 1881 - Perpinyà, 1943), pagès, obrer i sindicalista català
Viccionari
# Baiso

«baiso» té aquests significats:
* Baiso (llengua): llengua cuixítica parlada a Etiòpia.
* Baiso (municipi): municipi situat a l'Emília-Romanya, Itàlia.
# Tacuates

Els tacuates són una ètnia descendents dels mixtecs que deriven dels que van arribar per habitar Tututepec.

## Denominació

El terme tacuate deriva del nàhuatl que vol dir Tlal-home i Coatl-Serp "Home Serp". A Zacatepec els tacuates es denominen com Tata-Senyor i Koo-Serp "Senyor Serp", i a Ixtayutla es denominen "Inyus" que deriva de la paraula "Indi".

## Assentaments

Els tacuates habiten a la regió de la Costa Chica d'Oaxaca o Mixteca de la Costa als Municipis de Santa María Zacatepec, Putla, Oaxaca i Santiago Ixtayutla, Jamiltepec, Oaxaca.

## Història

Els tacuates de Santa María Zacatepec durant el govern de Porfirio Díaz, van gaudir d'un gran poder directe del president Diaz gràcies al cacic tacuate "Tata Lencho" o Lorenzo Cruz, compadre de Porfirio Diaz. A la mort d'aquest últim cacic i governador tacuate, el poble de Santa Maria Zacatepec és envaït per espanyols i mestissos de les poblacions veïnes que buscaven noves terres.
Els tacuates van fundar el poble de Santa María Zacatepec el dia 9 de novembre de 1547 sota el nom de "Yucu'Satuta" acabo denominat pels mixtecs de Tlaxiaco en veure les llomes verdes que envoltaven el poble, i els pobles veïns com Putla, Fondes, Amuzgos, Jicayan, Mechoacan i Tututepec el denominen "Ñuu Kanu Cha'a Tuta" que vol dir "Poble Gran que dona Atole",avui dia és reduït com "Cha'a" que vol dir "Els que donen". Els tacuates desconeixen el mixtec o Ñuu Savi com la seva llengua, ells diuen parlar la llengua tu'un va'a a causa que no s'entenen amb els mixtecs de Tlaxiaco ni amb els mixtecs de Tututepec.

## Llengua

La llengua dels tacuates, també conegut com a mixtec de Zacatepec, és una variant del mixtec, pertanyent al grup mixteca de les otomang. Els tacuates no es reconeixen a si mateixos com a mixtecs, però la seva parla forma part de la macrollengua mixteca. Ethnologue diu que la intel·ligibilitat del mixtec de Zacatepec és de 40-50% respecte al de Metlatónoc, 25-30% amb la varietat de Yoloxóchitl; guarda major similitud amb les parles d'Ixtayutla i Jicaltepec, amb 64 i 63% d'intel·ligibilitat mútua respectivament.

## Vestimenta

Els tacuates de Zacatepec vesteixen vestits molt colorits, segons estudis, la vestimenta de l'ètnia, és l'única de les prehispàniques que segueix en ús.

## Religió

Encara conserven creences màgic-religioses ancestrals.

## Bibliografia

* Castillo Cisneros, María del Carmen. Tacuates. México: CDI, 2006. ISBN 970-753-080-4. Arxivat 2014-02-20 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* a Oaxaca-travel.com Tacuates Arxivat 2014-02-02 a Wayback Machine.
# Sasima

Sasima (en grec antic Σάσιμα) era una ciutat de Capadòcia a uns 35 km (24 milles romanes) al sud de Nazianz.
La ciutat tenia la primera església de la que va ser nomenat bisbe Gregori de Nazianz pel seu amic Basili de Cesarea on hi va ser poc temps. Gregori la descrivia com un lloc molt miserable. Es menciona a l'Itinerari d'Antoní i en parla també el geògraf Hièrocles al segle VI.
Podria ser a prop de la moderna Babloma.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Sasima». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 30 abril 2021].
# Torkoal

Torkoal (コータス, Kōtasu) és una de les espècies que apareixen a la franquícia Pokémon, una sèrie de videojocs, anime, mangues, llibres, cartes col·leccionables i altres mitjans que va ser inventada per Satoshi Tajiri i ha generat milers de milions de dòlars en beneficis per a Nintendo i Game Freak. És de tipus foc.

## Acollida crítica

Comic Book Resources classifica Torkoal en segon lloc en la llista de «10 Pokémon que només són forts quan fa sol».

## Referències

* ↑ «Pokémon Franchise Approaches 150 Million Games Sold» (en anglès). PR Newswire. Nintendo, 04-10-2005 [Consulta: 21 setembre 2020].
* ↑ Davison, J. «10 Pokémon That Are Only Powerful In The Sun» (en anglès). Comic Book Resources, 1 juny 2021. [Consulta: 8 juny 2021].

## Enllaços externs

* Torkoal a Bulbapedia (anglès)
Espècies de Pokémon :
# Wahida Amiri

Wahida Amiri (Afganistan, 1990) és una bibliotecària i activista pels drets de les dones afganeses.
Llicenciada en Dret, es va fer bibliotecària i des del 2017 va dirigir una biblioteca amb 5.000 llibres al centre de Kabul per animar les dones afganeses a llegir.
Malgrat el retorn dels talibans al poder de l'Afganistan el 2021, va decidir quedar-se per protestar als carrers de Kabul. El 4 de setembre del 2021 va liderar una manifestació pacífica per demanar a la comunitat internacional un pas endavant en la defensa dels drets de les dones afganeses al treball i l'educació. Després de l'atac que van rebre dels talibans, el missatge de la manifestació va arribar arreu. Van fer altres manifestacions, la darrera promoguda per Amiri va ser l'octubre del 2021.
El 2021 la BBC la va incloure entre la llista de les 100 dones més inspiradores.

## Referències

* 1 2 «BBC 100 Women 2021: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 07-12-2021.
* 1 2 «Chi è Wahida Amiri, la bibliotecaria nella lista delle 100 donne del 2021 secondo BBC» (en italià). [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Os diários secretos de mulheres afegãs após chegada do Talebã ao poder». Negocios, 2021.
* ↑ «Mujeres afganas se manifiestan en Kabul para denunciar "silencio" internacional | Teletica» (en castellà). [Consulta: 5 febrer 2022].
# Rosas (Madrid)

Rosas és un barri de Madrid integrat en el districte de San Blas-Canillejas. Té una superfície de 937,80 hectàrees i una població de 31.621 habitants (2009).
Limita al nord amb Canillejas, Rejas i Palomas (Hortaleza), al sud amb Ambroz i Nucli històric de Vicálvaro (Vicálvaro), a l'est amb Coslada i a l'oest amb Hellín i Arcos.
Està delimitat al sud per l'Autopista Madrid-València, al nord per les vies dels enllaços ferroviaris, a l'est per la Carretera de Vicálvaro a Coslada i a l'oest per l'Avinguda de Canillejas a Vicálvaro.

## Enllaços externs

* Estadística del districte San Blas-Canillejas
* Ortofoto de San Blas-Canillejas i mapes del districte i els seus barris, amb les seccions censals Arxivat 2013-05-12 a Wayback Machine.
* Barrio de Rosas Arxivat 2012-10-14 a Wayback Machine. a la Madripedia
Viccionari
# Saint-Christophe-en-Brionnais

Saint-Christophe-en-Brionnais és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 481 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Jean-François Peguet | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 703 | 724 | 625 | 593 | 547 | 513 | 481 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Terence Woodgate

Terence Woodgate (Londres, 1953) és un dissenyador industrial britànic. La versatilitat i l'interès pels detalls que es desprenen dels seus dissenys fa que treballi per companyies com Cappellini o Teunen & Teunen. Des del 1996 Woodgate treballa des del seu estudi de Sussex Anglaterra per a diverses companyies internacionals bàsicament dels camps de la il·luminació i el mobiliari. Ha estat distingit amb nombrosos premis tant nacionals com internacionals i les seves peces es troben el Victoria & Albert Museum de Londres. Entre els seus dissenys podem destacar la butaca Alfil (1996) o la sèrie de mobiliari Sussex (2000).
Va estudiar a les escoles de disseny de Ciutat de Westminster i Middlesex. Inicia la seva trajectòria com a enginyer de disseny. Entre els seus primers treballs es troben plantes petroquímiques i laboratoris. Als anys vuitanta decideix donar un gir a la seva trajectòria i estudia al London College of Furniture i s'especialitza en el disseny de mobiliari. El 1988 obre a Londres el seu primer estudi de disseny i a poc a poc es guanya una reputació tant pels aspectes estètics com per les innovacions pràctiques dels seus productes. És en aquesta primera etapa que realitza un important sistema de seients d'ús públic per a l'empresa SCP i que entre altres llocs s'instal·len a l'aeroport de Heathrow (Londres). També és en aquest període quan entra en contacte amb l'empresa de mobiliari de València Punt Mobles per a qui realitza l'aparador de mòduls River (1989). El 1991 decideix traslladar-se a Brussel·les on obre un estudi amb la intenció d'apropar-se més el mercat europeu.

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 16 abril 2012].
# Sant Sixt dels Valdeses

Sant Sixt dels Valdeses (en italià San Sisto dei Valdesi) és el nom d'una vila calabresa en què l'occità és parlat per una part important de la població (aproximadament el 48%). L'ús de l'occità s'hi deu a la presència dels valdesos des de segles enrere.
Amb La Gàrdia és un dels enclavaments lingüístics occitans a Calàbria.
D'ençà de l'any 2002 l'occità és l'objecte del projecte "La lenga Occitana" dins l'escola elemental del municipi.

## Referències

* ↑ San Sisto dei Valdesi a arte26
* ↑ Il progetto sulla lingua occitana… Arxivat 2012-03-12 a Wayback Machine. al web de l'indret

## Enllaços externs

* Lloc de Sant Sixt dels Valdeses Arxivat 2012-05-11 a Wayback Machine. (italià)
# Thinktank, Museu de la Ciència de Birmingham

Thinktank, Museu de la Ciència de Birmingham (Thinktank, Birmingham Science Museum, anteriorment conegut com simplement Thinktank) és un museu de ciència a Birmingham, Anglaterra. Inaugurat El 2001, forma part de Birmingham Museum Trust i es troba dins del complex Millennium Point en Curzon Street, Digbeth.

## Història

La Col·lecció de Ciència i Indústria de Birmingham va començar a mitjan segle xix, consistint inicialment en col·leccions del comerç d'armes i la Birmingham Proof House. El Museu de Birmingham & Galeria d'Art va obrir les portes el 1885, incloent-hi col·leccions científiques. El 1951 el Museu de Ciència i Indústria va obrir les portes a Elkington Silver Electroplating Works, Newhall Street. Els anys següents, el museu va adquirir artefactes individuals, així com col·leccions senceres, relacionats amb la indústria local i la història de la ciència i la tecnologia.
L'Ajuntament de Birmingham va decidir el 1995 reubicar el museu quan la Comissió del Mil·lenni li va donar l'oportunitat de construir un nou edifici. L'antic museu va tancar el 1997 i Thinktank va obrir les portes el 29 de setembre de 2001 com a part del complex de Millennium Point que va costar 114 milions de lliures. Va ser finançat per l'Ajuntament de Birmingham, amb el suport de la Comissió del Mil·lenni.
Encara que el museu de ciències anterior era d'entrada lliure, Thinktank ara cobra una d'entrada. El 2005 el museu va sofrir una millora de 2 milions de lliures, inclosa la instal·lació d'un planetari. El 2007 havia rebut més d'1 milió de visitants. L'abril de 2012, Birmingham Museum Trust va assumir la responsabilitat de govern i gestió de Thinktank, juntament amb altres vuit llocs.
El març de 2015, es va inaugurar una nova "galeria Spitfire", relacionant els avions exhibits amb la seva producció, localment. Entre les noves exposicions es troba un casc de cuir que anteriorment pertanyia a Helen Kerly, una de les dues úniques dones civils britàniques que va volar durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «Birmingham Stories | Our Collection», 12-02-2015. Arxivat de l'original el 2015-02-12. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Life Mag: COVER STORY - Archive of our city's great past - Birmingham Evening Mail (England) | HighBeam Research», 29-03-2015. Arxivat de l'original el 2015-03-29. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Questia» (en anglès). [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ , 26-03-2015 [Consulta: 27 març 2015].
* ↑ «Mystery of the Spitfire Heroine». .
# Bandera de Sant Llorenç de Morunys

La bandera oficial de Sant Llorenç de Morunys té la següent descripció:
Bandera apaïsada de proporcions dos dalt per tres de llarg, vermella, amb un pal negre, de gruix 1/9 la llargària del drap, i el card de tres flors groc de l'escut, d'amplada 1/6 de la llargària del drap i d'altura 1/3 de la del mateix drap, al centre de cada part vermella.
Va ser aprovada el 6 de febrer de 1998 i publicada en el DOGC el 6 de març del mateix any amb el número 2593.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Solsonès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 6 de febrer de 1998, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Sant Llorenç de Morunys.» (pdf). DOGC num. 2593, 06-03-1998. [Consulta: 7 novembre 2009].
# Rossiglione

Rossiglione (en ligur Rosciggion i Rsciügni en la variant local) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la ciutat metropolitana de Gènova. El 2011 tenia 2.921 habitants.

## Geografia

Es troba a la vall del Stura, al nord-oest de Gènova. Té una superfície de 47,59 km² i una única frazione, Garrone. Limita amb les comunes de Belforte Monferrato, Bosio, Campo Ligure, Molare, Ovada, Tagliolo Monferrato i Tiglieto.

## Referències

* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dades Istat el 31 desembre 2011». Arxivat de l'original el 7 de gener 2019. [Consulta: 24 juliol 2015].