OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mahsa Vahdat

Mahsa Vahdat (Teheran, 1973) és una cantant tradicional iraniana que resideix a Teheran. Té nou àlbums d'estudi, diversos dels quals són en col·laboració amb altres artistes internacionals. Des de l'any 2004, en què es donà a conèixer al món gràcies a la participació en el projecte "Lullabies from the axis of evil" (Nanes des de l'eix del mal), publica amb el segell noruec Kirkelig Kulturverksted. Degut a una sèrie de prohibicions que existeixen a l'Iran, que dificulten molt a les dones actuar en públic, Mahsa Vahdat ha decidit només exercir la seva professió fora del seu país. És ambaixadora de Freemuse, una organització que defensa la llibertat d'expressió dels músics arreu del món.

## Biografia

Mahsa Vahdat va néixer a Teheran (capital de l'Iran) el 1973, i va començar a aprendre música des de petita. Quan tenia 13 o 14 anys, va rebre classes de música amb Minoo Mohebi, va aprendre piano amb Laleh Eqrabi i setar (un instrument tradicional iranià) amb Masoud Sho’ari. El 1993 cursà la llicenciatura música a la Universitat d'Art de Teheran. El mateix any que va decidir dedicar-se professionalment al cant, el 1995, van començar les restriccions sobre la música feta per dones a l'Iran, que encara són vigents avui en dia: no poden cantar soles per a públics mixtes (homes i dones), i si ho fan, ha de ser en companyia d'un cantant masculí. L'única manera de cantar en solitari és per a un públic exclusivament femení. Mahsa Vahdat ha expressat repetidament que no està d'acord amb aquesta situació, que considera "humiliant", i ha esdevingut el motiu pel qual només actua fora del seu país, on pot expressar-se lliurement.
Des de llavors, Mahsa ha participat com a artista independent en concerts i festivals al voltant d'Àsia, Estats Units o Àfrica. Actua sovint amb la seva germana Marjan Vahdat i juntament amb altres músics de l'Iran, Europa o Amèrica.

## Discografia

* 2019 - Placeless, amb Marjan Vahdat i el Kronos Quartet
* 2017 - Endless Path, amb Coşkun Karademir
* 2016 - The Sun Will Rise
* 2015 – Traces of an Old Vineyard
* 2012 – A Deeper Tone of Longing, amb Mighty Sam McClain
* 2012 – Twinklings of Hope, amb Marjan Vahdat i el seu grup persa
* 2010 – I vinens speil, amb SKRUK
* 2009 – Scent of Reunion, amb Mighty Sam McClain
* 2008 – I am Eve, amb Marjan Vahdat
* 2007 – Songs from a Persian Garden, amb Marjan Vahdat
* 2004 – Lullabies from the Axis of Evil (participació en dues cançons de l'àlbum)
* 2004 - Risheh dar Khak

## Referències

* ↑ «Mahsa Vahdat». Free Muse.(anglès)
* ↑ «Mahsa and Marjan Vahdat». Independent Music Awards.(anglès)
* 1 2 «Biography». Mahsavahdat.com. Arxivat de l'original el 2016-02-19. [Consulta: 24 desembre 2016].(anglès)
* 1 2 «Singing in the Absence of Others». FreeMuse.org, 2012.(anglès)
* ↑ «Alone again, naturally: women singing in Iran». The Guardian, 29-08-2014.(anglès)
* ↑ «Mahsa Vahdat: My music is banned in Iran. Interview». A Safe World For Women.(anglès)
* ↑ «Mahsa Vahdat – Traces of an Old Vineyard». Kirkelig Kulturverksted. Arxivat de l'original el 2016-12-26. [Consulta: 26 desembre 2016].(anglès)
# La màquina

La màquina (títol original: La Machine) és una pel·lícula francesa dirigida per François Dupeyron, estrenada l'any 1994. Ha estat doblada al català.

## Argument

A mig camí entra el drama psicològic i el film d'anticipació, es tracta d'una relectura del famós mite del Dr. Jekyll i Mister Hyde.
Marc Lacroix (Gérard Depardieu) és psiquiatra. Està obsessionat amb la idea de descobrir com l'ànima pren forma al cervell humà. Les seves investigacions el porten a construir una màquina amb la qual creu poder llegir el pensament, però li cal un cobai. Coneix llavors Michel Zyto (Didier Bourdon), psicòpata perillós, hipocondríac, paranoic, tancat en un institut especialitzat… Aquesta personalitat patològica fascina Marc fins al punt que decideix testar sobre ell la màquina. Desgraciadament, l'experiència no té lloc com estava previst…

## Repartiment

* Gérard Depardieu: Dr. Marc Lacroix
* Nathalie Baye: Marie Lacroix
* Didier Bourdon: Michel Zyto
* Natalia Wörner: Marianne
* Erwan Baynaud: Léonard Lacroix
* Claude Berri: Hugues
* Marc Andréoni: El guardià
* Christian Bujeau: Martial
* Julie Depardieu: Una infermera
* Patty Hannock: Marie-Thérèse
* Arsène Jiroyan: El recepcionista
* Aude Thirion: Una infermera

## Crítica

"Depardieu dona vida a un psiquiatre que es veu obligat a pagar les conseqüències d'una equivocació en aquest pobre lliurament fantàstic"

## Referències

* ↑ «La màquina». esadir.cat.
* ↑ «La Machine». Allociné.
* ↑ Morales, Fernando «La màquina». El País.
# Pinsà de Darwin gris

El pinsà de Darwin gris (Certhidea fusca) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i matolls de les illes Genovesa, San Cristóbal, Santa Fe, Española i Floreana, a les illes Galápagos.

## Referències

* ↑ «Pinsà de Darwin gris». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Lina Richarte i Corretgé

Carolina Richarte i Corretgé, coneguda artísticament com a Lina Richarte, (Barcelona, 1921 - Sitges, Garraf, 7 d'agost de 2002) fou una soprano catalana.
Estudià música en primera instància amb la pianista Cantieri, ingressant més tard a l'Escola Municipal de Música de Barcelona. A l'Escola Municipal va ser alumna de tècnica vocal de Cecília Pagès i d'estil del director d'orquestra italià Napoleone Annovazzi.
Va cantar també a Madrid, amb la Companyia d'Òpera Italiana, en 1955 l'òpera Carmen de Bizet, en 1956 el paper de Nedda de l'òpera Pagliacci de Ruggero Leoncavallo en el Teatre Calderón i en 1961 va cantar el paper de Mimì de l’òpera La Bohème de Puccini al Teatro Monumental Cinema juntament amb Bernabé Martí, Josep Simorra i Lolita Torrentó, sota la direcció del mestre Enrique Belenguer Estela.
També va enregistrar el 1961 una cèlebre versió de Cançó d'amor i de guerra, de Rafael Martínez Valls, acompanyada del tenor mataroní Amadeu Casanoves i Rovira i del gran baríton barceloní Manuel Ausensi, sota la direcció de Ricard Lamote de Grignon, amb la participació de la Coral Sant Jordi (segell Regal LP - Blue Moon CD).

## Referències

* ↑ «Arxiu Musical Massagué».
* ↑ Nadal, Pau «En la mort de Lina Richarte». Catalunya música: Revista musical catalana, 221, 2003, pàg. 16. ISSN: 1887-2980.
* ↑ Podria tractar-se de Llúcia Cantieri o de Itàlia Cantieri. La referència no indica el nom de pila.
* 1 2 Martín de Sagarmínaga, Jaquín «Intérpretes legendarios - Lina Richarte». Ópera actual, Any XIV Número 80, 01-05-2005, pàg. 38.
* ↑ «Lina Richarte canta canciones populares españolas» (bloc) (en castellà), 11-07-2010. Arxivat de l'original el 2011-10-13. [Consulta: 17 gener 2011].
* ↑ Comas, Àngel. «La danza del corazón». A: Diccionari de llargmetratges: el cinema a Catalunya durant la Segona República, la Guerra Civil i el franquisme, (1930-1975). Barcelona: Cossetània, 2005, p. 82. ISBN 9788497910965.
* ↑ «Lina Richarte i Corretgé». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Teatro Madrid - Compañía de Ópera Italiana». ABC, 30-09-1955, pàg. 12.
* ↑ «Teatro Calderón - Compañía de Ópera Italiana». ABC, 01-05-1956, pàg. 7.
* ↑ «Representación benéfica de "La bohème"». ABC, 14-07-1961, pàg. 61.
* ↑ Piera i Andreu, Ramon. «Dades dels Països Caralans». Arxivat de l'original el 2009-02-28. [Consulta: 7 març 2009].

## Enllaços externs

* «Los Reyes de la Barja (Federico Garci Lorca)» (àudio).
* Los Volare; Richarte, Lina; Cor de nens. «Blanc Nadal» (àudio), 1958. Cançons de nadal en català.
# Meritxell Basté i Batalla

Meritxell Basté Batalla (Barcelona, 20 de desembre de 1970) és una jugadora de rugbi catalana, ja retirada.
Membre de l'equip de la Universitat de Barcelona i del Club de Rugbi Bonanova, jugava en la posició de tercera línia. Internacional amb la selecció espanyola en disset ocasions, va aconseguir la medalla d'or al Campionat d'Europa de 1995. Va retirar-se de la competició el 1999. Posteriorment, va practicar el socorrisme i salvament esportiu en la categoria màsters, aconseguint dues medalles d'argent al Campionat d'Europa d'Alacant 2017.

## Palmarès
### Selecció espanyola

* 1 medalla d'or al Campionat d'Europa de rugbi femení: 1995
* 2 medalles d'argent al Campionat d'Europa de rugbi femení: 1996, 1999
* 1 medalla de bronze al Campionat d'Europa de rugbi femení: 1997

## Referències

* ↑ «Meritxell Basté Batalla». Enciclopèdia de l'Esport. Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 31 desembre 2023].
* ↑ Simon, Lluís. «Les pioneres a Europa». L'Esportiu, 18-09-2013. [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ «Medallero en los Campeonatos de Europa Máster» (en castellà). RFESS. [Consulta: 17 juny 2020].
# Josep Sesé i Sesé

Josep Sesé i Sesé (Barcelona, 1892 - 1987), fou un industrial dedicat a la producció i comercialització de calçat.

## Biografia

Casat amb Elvira Rovira i Porta, empleada de confecció, tingueren set fills, nascuts entre 1919 i 1927. Propietari d'una botiga al carrer de Sant Gervasi de Barcelona fins al 1937, així com d'una fàbrica situada al número 458 de la Gran Via de les Corts Catalanes de la capital catalana. Durant la Guerra Civil Espanyola, Josep Sesé aconseguí de mantenir l'ocupació de gerent a Calzados Sesé, empresa col·lectivitzada, sota la direcció d'un comitè del sindicat CNT-FAI. La fàbrica esdevingué aleshores el "Grupo Eliseo Reclús número 11". Josep Sesé formà part de la Unió de Cooperadors de Barcelona i a finals de 1938 s'afilià a la Unió de Rabassaires. Amb l'entrada de les tropes franquistes, recuperà la propietat de la seva empresa i s'adscriví a la Central Nacional Sindicalista. El 1957 fou elegit president del grup de Comerç Exterior de Calçats del Sindicat de la Pell de la Delegació Provincial de Sindicats de Barcelona. Fou soci actiu des del 1951 i membre de la Junta Directiva com a vocal i secretari de relacions socials (1961 - 1973) del Cercle Filatèlic i Numismàtic de Barcelona.

## Fons personal

El seu fons personal es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. El fons documental aplega la documentació generada i rebuda per Josep Sesé i Sesé, especialment durant els anys de la Guerra Civil i el primer franquisme. Aplega documentació identificativa, targetes familiars de racionament i com a beneficiari de les prestacions de família nombrosa. Així mateix, inclou documentació relativa al patrimoni del seu cunyat, Josep Rovira i Porta. Pel que fa a l'activitat de Calzados Sesé, el fons destaca per la documentació comptable i fiscal, en especial, en relació a la col·lectivització de l'empresa. Aplega també la documentació relativa a la seva activitat sindical anterior i posterior a l'acabament de la Guerra Civil espanyola, així com a la direcció i activitats del Cercle Filatèlic i Numismàtic de Barcelona. Finalment, inclou alguns retalls de premsa.

## Referències

* ↑ «Josep Sesé i Sesé». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: juny 2013].

## Enllaços externs

* Fons Josep Sesé i Sesé a l'Arxiu Nacional de Catalunya
# Mulloidichthys flavolineatus

Mulloidichthys flavolineatus és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 43 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a les Hawaii, les Illes Marqueses, les Illes Ryukyu i l'Illa de Pasqua.

## Referències

* 1 2 «Mulloidichthys flavolineatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# La màquina del temps

«La màquina del temps» té aquests significats:
* La màquina del temps (novel·la), novel·la de H. G. Wells (1895)
* La màquina del temps (pel·lícula de 1960), pel·lícula de George Pal
* La màquina del temps (pel·lícula de 2001), pel·lícula de Simon Wells
# Pinsà de Darwin modest

El pinsà de Darwin modest (Camarhynchus pauper) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones humides amb matolls i boscos a les terres altes de les illes Galápagos, a la Floreana.

## Referències

* ↑ «Pinsà de Darwin modest». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
* ↑ Ferrer, Xavier; de Sostoa, Adolf; Folch, Ramon. «Els pinsans de les Galápagos». Biosfera. Encyclopedia Catalana. [Consulta: 8 juny 2024].
# Litografia suau

En tecnologia, la litografia suau és una família de tècniques per fabricar o replicar estructures utilitzant "segells elastomèrics, motlles i fotomàscares conformables". S'anomena "suau" perquè utilitza materials elastomèrics, sobretot PDMS.
La litografia suau s'utilitza generalment per construir característiques mesurades a escala de micròmetre a nanòmetre. Segons Rogers i Nuzzo (2005), el desenvolupament de la litografia suau es va expandir ràpidament entre 1995 i 2005. Les eines de litografia suau ara estan disponibles comercialment.

## Tipus

* Segell PDMS.
* Impressió de microcontacte.
* Litografia suau multicapa.
* Litografia de nanosfera.

## Avantatges

La litografia suau té alguns avantatges únics sobre altres formes de litografia (com ara la fotolitografia i la litografia de feix d'electrons). Inclouen els següents:
* Menor cost que la fotolitografia tradicional en producció massiva.
* Molt adequat per a aplicacions en biotecnologia.
* Adequat per a aplicacions en electrònica plàstica.
* Adequat per a aplicacions que impliquen superfícies grans o no planes (no planes).
* Més mètodes de transferència de patrons que les tècniques tradicionals de litografia (més opcions de "tinta").
* No necessita una superfície fotoreactiva per crear una nanoestructura.
* Detalls més petits que la fotolitografia en entorns de laboratori (~30 nm vs ~100 nm). La resolució depèn de la màscara utilitzada i pot arribar a 6 nm.Imatge Sarfus d'estreptavidina dipositada per litografia suau amb segell PDMS.

## Referències

* ↑ Qin, Dong; Xia, Younan; Whitesides, George M. «Soft lithography for micro- and nanoscale patterning» (en anglès). Nature Protocols, 5, 3, 01-03-2010, pàg. 491–502. DOI: 10.1038/nprot.2009.234. ISSN: 1750-2799.
* ↑ «Soft Lithography - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 18 juliol 2023].
* ↑ «Research Micro Stamps: Commercially available micro stamps on tv» (en anglès). RMS. [Consulta: 17 gener 2017].
* ↑ «SOFT LITHOGRAPHY» (en anglès). https://gmwgroup.harvard.ed.+[Consulta: 18 juliol 2023].
# Mariano Friedick

Mariano Friedick (Tarzana, Califòrnia, 9 de gener de 1975) va ser un ciclista nord-americà que fou professional de 1997 a 2008. Va combinar també amb la pista, on va guanyar dues medalles als Campionats del món de persecució per equips.

## Palmarès en pista

* 1995
** Campió dels Estats Units en puntuació
** Campió dels Estats Units en persecució per equips
* 2000
** Campió dels Estats Units en persecució per equips
* 2003
** Campió dels Estats Units en persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 2001
** Vencedor d'una etapa al Tour de Gila
* 2004
** 1r al Valley of the Sun Stage Race i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Pomona Valley Stage Race

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Meritxell Cabezón i Arbat

Meritxell Cabezón i Arbat (Barcelona, 19 de setembre de 1980) és una advocada i política catalana, diputada al Congrés dels Diputats en la IX legislatura.
Llicenciada en dret i màster en dret tributari, va treballar com a assessora fiscal i en l'actualitat és advocada dedicada essencialment a l'àmbit civil i penal i és especialista en violència de gènere i Drets Humans.
Ha estat militant de les Joventuts Socialistes de Catalunya, amb les que ha estat vicepresidenta segona de la taula del Consell Nacional i vicepresidenta del Consell de la Federació de Barcelona. També ha estat consellera d'educació del districte de Sant Martí. Assessora Fiscal.
Pel juliol de 2008 substituí en el seu escó Joan Clos i Matheu, qui havia estat elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 2008. De 2008 a 2011 ha estat adscrita a la Comissió de Justícia i secretària Primera de la Comissió d'Interior del Congrés dels Diputats.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats

## Enllaços externs

* Meritxell Cabezón pregunta a la Ministra de Igualdad a Meritxell Cabezón i Arbat a YouTube
# Josep Vergés i Matas

Josep Vergés i Matas (Palafrugell, 1910 - Barcelona, 2001) fou un editor català, conegut per publicar tota l'obra de Josep Pla.

## Biografia

Va viure a Palafrugell fins als 18 anys. Va cursar el batxillerat al col·legi dels Maristes, i va començar a treballar en la indústria del suro seguint la tradició familiar, fins a la crisi d'aquesta indústria. Ja a Barcelona, va obtenir el títol de professor mercantil. En esclatar la Guerra Civil espanyola escapà a Londres per por de no ser assassinat pels milicians d'ERC i abans d'acabar la guerra anà a Burgos (capital de la zona rebel), on es quedà la capçalera de la revista falangista Destino, que edità a Barcelona fins al 1975.
El 1942 cofundà l'editorial Edicions Destino, de la que en fou editor fins al 1989. En aquesta editorial publicà l'Obra Completa de Josep Pla, els manuscrits de la qual van ser cedits per Vergés a la Fundació Josep Pla, i promogué el Premi Nadal i el Premi Josep Pla, però també edità les obres de Miguel Delibes, Camilo José Cela, Álvaro Cunqueiro, Juan Goytisolo, Carmen Martín Gaite, Ana María Matute, Rafael Sánchez Ferlosio, Ramón J. Sender i Carmen Laforet, a més de George Orwell i Dionisio Ridruejo.
Fou considerat el principal editor català durant el franquisme. El 1997 fou homenatjat al Motel Empordà de Figueres en cloure's l'Any Pla del centenari i guardonat amb la Gran Creu d'Alfons X el Savi. La Biblioteca de Catalunya conserva el seu arxiu personal.

## Obres

* Vergés, Josep C. Un país tan desgraciat. Memòria compartida amb l'editor de Destino. Sd edicions, 2007. ISBN 978-84-935921-0-3.
* VERGÉS, Josep C. La censura invisible de Josep Pla, Sd edicions 2017

## Referències

* ↑ «Fons Josep Vergés». Biblioteca de Catalunya.
# Minneola (Kansas)

Minneola és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 717 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Minneola tenia 717 habitants, 283 habitatges, i 196 famílies. La densitat de població era de 615,2 habitants/km².
Dels 283 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,8% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 30,7% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 23,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.019 $ i la renda mediana per família de 41.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.250 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 16.498 $. Entorn del 14,4% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Minneola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Minneola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mahri

Mahri (mahrayyat) és una llengua d'Aràbia del sud parlada per milers de nòmades i sedentaris de la part oriental del Iemen, a Socotra i a algunes zones d'Oman. Els mahra rics van esdevenir arabòfons i han perdut la seva llengua.
La llengua mahri pertany a la família semítica i és la resta d'un antic llenguatge parlat abans de l'islam. La penetració de l'àrab l'ha posat en risc d'extinció tot i que fins fa pocs anys encara estava en extensió a Zufar. És un llenguatge parlat i sense literatura, i que s'utilitza rarament en l'escriptura. El saben parlar unes 70.000 persones al Iemen i 50.000 a Oman, a més de 15.000 a l'emigració a Kuwait i els Emirats Àrabs Units.

## Vegeu també

* Mahra (tribu)

## Enllaços externs

* Llengua mahri
Llengües semítiques :
Llengües semítiques occidentals i centrals :
# Les Jeux de la comtesse Dolingen de Gratz

Les Jeux de la comtesse Dolingen de Gratz és una pel·lícula dramàtica de fantasia francesa del 1981 escrita i dirigida per Catherine Binet i protagonitzada per Carol Kane.
La pel·lícula es va presentar a la competició principal del 38a edició de la Mostra Internacional de Cinema de Venècia.

## Argumentt

A París, una jove, Louise Haines-Pearson, visita la seva amiga Nena, allitada. Li diu que acaba d'escriure un llibre sobre la història d'una nena amb problemes dels seus sentits, potser per la tirania exercida per la seva mare i que pateix l'absència del seu pare. Louise es reconeix en les dificultats d'aquesta nena, i se sent profundament afectada per la indiferència del seu marit.

## Repartiment

* Carol Kane com a Louise Haines-Pearson
* Michael Lonsdale com a Bertrand Haines-Pearson
* Marina Vlady com la mare de la nena
* Marilú Marini com la comtessa Dolingen de Gratz / la criada
* Robert Stephens com a professor
* Roberto Plate com el viatger / el lladre / el foraster
* Katia Wastchenko com la nena
* Emmanuelle Riva com a convidada

## Producció

Katia Wastchenko recorda la realització de la pel·lícula com "una experiència agradable" i descriu Binet i la resta de la tripulació com "molt amables". Tot i que no havia llegit 'Sombre Printemps' i era, als 12 anys, "massa jove per tenir curiositat o interessar-se per la vida d'Unica Zürn", Wastchenko va dir que Binet "va prendre el temps d'explicar-li el context de les "escenes més sensuals", i la va ajudar a apropar-se al paper confiant alguns dels seus propis records d'infància.

## Premis

Va guanyar una menció especial a la II edició de la Mostra de València de 1981.

## Referències

* ↑ The New York Times Film Reviews. New York Times, 1984.
* ↑ Films in Review, Volume 33. National Board of Review of Motion Pictures, 1982.
* ↑ Adriano Aprà, Giuseppe Ghigi, Patrizia Pistagnesi. Cinquant'anni di cinema a Venezia. La Biennale di Venezia, 1982. ISBN 8820802988.
* ↑ «Vampire Country: Sex and Psychoanalysis in the Films of Catherine Binet». www.sensesofcinema.com. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «Sólo se ama una vez», galardonada con el primer premio, ABC, 10 de novembre de 1981

## Enllaços externs

* Les Jeux de la Comtesse Dolingen de Gratz a TCM Movie Database (anglès)
* Les Jeux de la comtesse Dolingen de Gratz a Internet Archive
# Marquènh

Marquènh (en francès Marquein) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.