OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alonso Carbonel

Alonso Carbonel (Albacete, h. 1583 - Madrid, 1660), escultor, ensamblador i arquitecte espanyol.
Fill d'un fuster d'Albacete, el 1603 se li documenta com aprenent al taller de l'escultor Antón de Morales. El 1611 va contractar el retaule major de l'església de la Magdalena de Getafe, finalitzat el 1618. La seva tasca en ell devia ser la de tracista, comptant amb la col·laboració com escultors del seu antic mestre i d'Antonio de Herrera, a qui estava unit per llaços familiars, el que no anava a impedir que, a la llarga, acabaran sent rivals. Va dirigir un important taller dedicat a la contractació de retaules, en el qual col·laboraria seu germà Ginés, pintor i daurador. Però a poc a poc anirà abandonant aquesta activitat després d'ingressar el 1619 al servei de la Corona en qualitat d'aparellador. Amb tot, el 1625 figurava encara en el cens del donatiu al rei en companyia d'escultors i tracista, aportant una quantitat important.
El 1627 va ser nomenat aparellador de les obres reals i tres anys més tard aparellador gran. En aquest comès s'encarregarà amb Cristóbal de Aguilera de les traces i construcció de la Presó de Tall, actual Ministeri d'Afers Exteriors. Afavorit pel comte-duc d'Olivares el 1632 va ser designat mestre major de les obres del nou Palau del Buen Retiro, desplaçant Juan Gómez de Mora. A la mort de Joan Baptista Crescencio, el 1635, va assumir ja sense traves l'tasques d'arquitecte de l'obra del palau i de les seves ermites. El 1637, després del desterrament de Gómez de Mora de la cort, també es farà càrrec del Palau de la Zarzuela, projectat per aquell, i de la direcció arquitectònica de la Torre de la Parada, iniciada aquest mateix any, a més de supervisar les obres del Panteó Reial al Monestir de l'Escorial. També el 1635 va donar les traces per al convent de monges de la Concepció Recoleta de Loeches, patrocinat per Olivares i aixecat al costat del seu palau, ocupant-se de les obres Cristóbal de Aguilera. L'església segueix en la seva façana directament el model del monestir de l'Encarnació de Madrid. La caiguda en desgràcia del seu protector, però, no posarà fi a la seva carrera, perquè el 1648 serà nomenat mestre major de les obres reals, en quedar la plaça vacant per mort de Gómez de Mora.

## Bibliografia consultada

* MARTÍN GONZÁLEZ, Juan José. Escultura Barroca a Espanya, 1600-1700. Madrid: Ediciones Cátedra, 1.983. ISBN 84-376-0392-7.
* BROWN, Jonathan i ELLIOTT, JH, Un palau per al rei. El Buen Retiro i la cort de Felip IV , Madrid, Alianza Editorial, 1985, ISBN 84-292-5111-1
# Saint-Sulpice (Canadà)

Saint-Sulpice és una municipalitat ubicada a la regió quebequesa de Lanaudière, i forma part de L'Assomption Regional County Municipality. Se sitúa en la banda nord del Riu Sant Llorenç i el seu terme inclou bona part de les Illes Verchères.

## Història

A partir del 1680, colònies franceses es van establir en aquesta àrea, adeqüant el terreny per al conreu. En aquella època era part del Senyoriu de Saint-Sulpice, que pertanyia a la Societat homònima. El 1640, el Senyoriu va atorgar una concessió al Baró de Fancamp, en Pierre Chevrier, i a Jerôme Le Royer.
El 1715 comptava amb l'únic molí fariner de la zona en funcionament. El 1722 es va formar la Parròquia de Saint-Sulpice, tot prenent el nom del Senyoriu, i el 1845, es va formar la municipalitat. Nou anys després, va obrir l'oficina postal.

## Demografia

* Població el 2006: 3332 habs., un 0,3% menys que al cens del 2001.
* La llengua principal és el francés (97,3%), seguit de l'anglès (0,5%). Un 0,7% declaran ambdues llengües com a idioma matern.
# Vídua

* No s'ha de confondre amb Vidua.
«Vídua» té aquests significats:
* vídua, dona que ha perdut el seu cònjuge, vegeu viduïtat
* Tàxons:
** vídua o milana (rajada) (Myliobatis aquila), espècie de peix cartilaginòs de la família dels miliobàtids
** Vídues (Scabiosa atropurpurea), planta amb flors de la família de les caprifoliàcies.
** Vídua borda (Knautia arvensis), planta amb flors de la família de les caprifoliàcies.
** Vídua de cua d'agulla, ocell de la família dels viduids que habita sabanes de l'Àfrica subsahariana
** Vídua reial, ocell de la família dels viduids que habita sabanes i zones arbustives de l'Àfrica subsahariana. Fitxa
** Vídua del paradís (Vidua paradisaea), espècie d'ocell petita color cafè que habita a Àfrica Oriental, des de l'est de Sudan fins al sud d'Angola
* Miscel·lània:
** La Vídua, pintura sobre tela feta per Ramon Casas entre 1889 i 1890 i actualment conservada a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer
** Emperadriu vídua, títol donat a la mare d'un emperador xinès, japonès, coreà o vietnamita
# Ulric d'Estrasburg

* Per a altres significats, vegeu «Ulric».
Ulric Engelberti, més conegut com a Ulric d'Estrasburg (1225-1277), fou un teòleg i filòsof escolàstic dominic alemany. Deixeble d'Albert Magne, rebé del seu mestre la influència aristotèlica, igual que el seu condeixeble Tomàs d'Aquino. Fou autor de Summa, on, entre altres temes, tracta sobre estètica; en particular, la bellesa.
Albert Magne recollí dues teories tradicionals sobre la bellesa, la de la proporció aristotèlica i la de la resplendor neoplatònica, i les va sintetitzar basant-se en la teoria hilemorfista d'Aristòtil (la matèria va unida a la forma): així, uneix proporció i resplendor, d'on resulta que la bellesa es produeix quan la matèria trasllueix la seva essència. Definí així la bellesa com la resplendor de la forma en les diverses parts de la matèria.
Ulric desenvolupà aquesta teoria dividint la bellesa en corpòria i espiritual, al mateix temps que hi troba dues qualitats distintes: la bellesa essencial, inherent a les coses, i l'accidental, aliena a elles. Recollí conceptes de la tradició neoplatònica, especialment de Plotí i Pseudo-Dionís, i va prendre la bellesa transcendent com a superior a la temporal. Sostingué que la bellesa està en la forma, però es manifesta més com més gran és la seva "resplendor", que fa que s'elevi per damunt de la matèria. Identificà Déu com la bellesa suprema i causa de tot el que és bell.

## Bibliografia

* Tatarkiewicz, Władysław. Historia de la estética II. La estética medieval. Akal, Madrid, 1989. ISBN 84-7600-407-9.
# Selahattin Ülkümen

Selahattin Ülkümen (Antioquia, 14 de gener de 1914 - Istanbul, 7 de juny de 2003) va ser un diplomàtic turc que es va destacar per salvar els jueus del Holocaust. Es troba entre els Justos entre les Nacions.
Nascut en temps otomans, Ülkümen va ser Cònsol General de Turquia a Rodes, illa de Rodes, sota l'ocupació alemanya durant la Segona Guerra Mundial, on va salvar 42 famílies jueves atorgant passaports de Turquia i organitzant viatges amb barques a la costa turca.
El 18 de febrer de 1944, a conseqüència del bombardeig aeri de dos avions alemanys al Consolat de Turquia de l'illa, van morir dos treballadors del Consolat. La seva dona, Mihrinnisa Ülkümen, embarassada, va quedar malferida i ell va veure limitada parcialment la seva pròpia mobilitat. El mateix any va tenir un fill, Mehmet Ufuk Ülkümen, de la seva dona Mihrinnisa que va morir a causa de les ferides del atac sis mesos després (i una setmana després del part). Segons Ufuk Ülkümen, el seu pare va dir «Ben insani vazifemi yaptım. Bugün aynı şeyleri tekrar yaşasam, tekrar aynı şekilde davranırdım» (turc per "Jo vaig complir amb el meu deure humà. Si tornés a viure les mateixes coses, avui actuaria de la mateixa manera.")
Ülkümen va publicar les seves memòries el 1993.
El 1989 es va convertir en el primer musulmà en rebre el premi "Justos entre les Nacions".

## Referències

* ↑ http://www.telegraph.co.uk/news/obituaries/1436384/Selahattin-Ulkumen.html
* ↑ http://rodos.bk.mfa.gov.tr/MissionChiefHistory.aspx
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/odullu-diplomat-ulkumen-topraga-verildi-38471752
* ↑ I. Izzet Bahar. Turkey and the Rescue of European Jews. Routledge, 5 desembre 2014, p. 110–. ISBN 978-1-317-62599-5.
* ↑ Selahattin Ülkümen - Yad va-Xem (anglès)
* ↑ U S Congress. Congressional Record, V. 150, PT. 17, October 9, 2004 to November 17, 2004. Government Printing Office, novembre 2009, p. 23497–. GGKEY:03HFGXC06SY.

## Enllaços externs

* A MUSLIM AT YAD VASHEM – SELAHATTIN ÜLKÜMEN Arxivat 2017-03-30 a Wayback Machine. (anglès)
* Man saved by Turkish diplomat during war meets his rescuer’s son (anglès)
* Selahattin Ülkümen a Jewish Virtual Library (anglès)
# Ampul·làrids

Els ampul·làrids (Ampullariidae) són una família de mol·luscs gastròpodes d'aigües dolces tropicals i subtropicals, que inclou, entre d'altres, els populars caragols poma, una nociva espècie invasora.
Són ben coneguts pels amants dels aquaris que els crien com a mascotes. Els habitants dels grans rius sud-americans n'utilitzen certes espècies com a aliment per a consum humà i animal.
El nom de la família deriva d'una estructura anomenada «ampul·la» que es un engrossiment de l'aorta anterior; es localitza a la cavitat pericardial i té com a funció acumular un gran volum de sang a elevada pressió la qual és forçada cap al cor a partir del faldó del mantell quan l'animal es retreu en la seva conquilla.

## Taxonomia

La família Ampullariidae inclou 229 espècies actuals en dues subfamílies amb 9 gèneres:

### Subfamília Ampullariinae Gray, 1824

* Gènere Afropomus Pilsbry & Bequaert, 1927
* Gènere Forbesopomus Bequaert & Clench, 1937
* Gènere Lanistes Montfort, 1810
* Gènere Pila Röding, 1798
* Gènere Saulea Gray, 1868

### Subfamília Pomaceinae Starobogatov, 1983

* Gènere Asolene d'Orbigny, 1838
* Gènere Felipponea Dall, 1919
* Gènere Marisa Gray, 1824
* Gènere Pomacea Perry, 1810

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Ampullariidae Gray, 1824». [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 25 maig 2021].
# Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad ibn Àhmad ibn Hixam

Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad ibn Àhmad ibn Hixam (àrab: أبو عبد الله محمد بن أحمد بن هشام, Abū Abd Allāh b. Muḥammad b. Aḥmad b. Hixām) fou cadi de Manurqa. El 1231 encapçalà la signatura del tractat de Capdepera, pel qual Manurqa se sotmetia a la sobirania de Jaume I al qual havia de lliurar importants tributs, a canvi de respectar la seva política interior, per la qual cosa Manurqa esdevingué, de fet, un estat musulmà pràcticament independent. Aquest tractat va tenir vigència fins a la Conquesta aragonesa de Menorca el 1287.
El 1234 fou destituït en un cop de mà per l'almoixerif (múixrif) Abu-Uthman Saïd ibn al-Hàkam al-Quraixí.

## Referències

* ↑ Bosch-Vilá, J. «Ibn Mardanīsh». A: Lewis, B.; Ménage, V. L.; Pellat, Ch. & Schacht, J. (eds.).. Encyclopaedia of Islam. Volume III: H–Iram. Brill, 1971, p. 864–865. OCLC 495469525.
* ↑ Barceló Perelló, Miquel «El Tractat de Capdepera de 17 de juny de 1231 entre Jaume I i Abu ABD Allah B. Muhamma de Manurqa. Sobre la función social i política dels Fuqaha». Bolletí de la Societat Arqueològica Lul·liana: Revista d'Estudis Històrics, 38, 1981, pàg. 233–249. ISSN: 0212-7458.
* ↑ Torró, Josep «Les Regions orientals d'al-Àndalus abans de la conquesta catalanoaragonesa. Una visió general». Catalan Historical Review, 30-10-2012, pàg. 143–157. ISSN: 2013-4088.
# Schlatt-Haslen

Schlatt-Haslen és un municipi i alhora un districte del cantó d'Appenzell Inner-Rhoden (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Ulric II de Caríntia

Ulric II (vers 1176; † 10 d'agost de 1202) de la casa de Sponheim, fou duc de Caríntia de 1181 a 1202. Era el fill gran del duc Herman de Caríntia (al que va succeir) i d'Ines, filla d'Enric Jasomirgott d'Àustria.
Era jove quan va succeir al seu pare el 1181 i va quedar sota la tutela del seu oncle, el duc Leopold V de Babenberg (+1194). El tutor va signar el 1186 un tractat de successió reciproca amb el marcgravi d'Estíria, Ottokar IV, que no tenia descendència, i encara que els Sponheim i tenien més dret no hi havia un duc major d'edat per reclamar contra el tutor. Ulric II va governar des 1194 per compte propi, donant suport com els seus predecessors als Hohenstaufen. El 1197 va participar en la croada de l'emperador Enric VI a Terra Santa i va agafar una malaltia que des de 1198/1199 el va deixar incapaç de governar.
Va agafar la regència el seu germà petit, Bernat de Sponheim. Ulric II va morir finalment el 1202 i Bernat va assolir la posició de duc com a Bernat de Caríntia.

## Bibliografia

* Friedrich Hausmann: Die Grafen zu Ortenburg und ihre Vorfahren im Mannesstamm, die Spanheimer in Kärnten, Sachsen und Bayern, sowie deren Nebenlinien, erschienen in: Ostbairische Grenzmarken – Passauer Jahrbuch für Geschichte Kunst und Volkskunde,Nº. 36, Passau 1994
* Dr. Eberhard Graf zu Ortenburg-Tambach: Geschichte des reichsständischen, herzoglichen und gräflichen Gesamthauses Ortenburg – Das herzogliche Haus in Kärnten., Vilshofen 1932
# Sala d'operacions

Una sala d'operacions o quiròfan, per castellanisme, és una estructura independent en la qual es practiquen intervencions quirúrgiques i actuacions d'anestèsia-reanimació necessàries per al bon desenvolupament d'una intervenció i de les seves conseqüències que tenen lloc en general a l'exterior de la sala d'operacions.

## Objectiu

El seu objectiu és oferir un marc potent a totes les intervencions, electives o urgents, als pacients que presenten afeccions quirúrgiques regulades o urgents.

## Referències

* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques - Llengua catalana». [Consulta: 1r juliol 2018].
# Ampun Bang Jago

Ampun Bang Jago (en català: Tingues pietat, Bang Jago) és una cançó en malai de Manado de Jonathan Dorongpangalo (Tian Storm) i Everly Salikara (Everslkr), dos cantants de Bitung a Cèlebes. La cançó, que es va publicar el setembre de 2020, és d'una versió local i popular de Cèlebes anomenat disko tanah del gènere dance.
El títol de la cançó es podria traduir-se com «Tingues pietat, Bang Jago». El terme «bang jago» significa una figura d'autoritat, generalment referint-se a la policia. Per tant, significa que intentes recuperar-se després que una figura d'autoritat, o el bang jago, et tombi. En altres paraules, es tracta de la lluita de poder entre el poble i les autoritats. Inicialment, els autors Tian Storm i Everslkr feien referència a la burla que van rebre quan van començar a dedicar-se a la música, inclús per part del mateix gremi.
Quan es va publicar, ja es va fer famosa en la ciutat natal dels cantants. Poc després, en l'octubre del mateix de la publicació, es va esdevenir en un enorme fenomen cultural a Indònesia arran la seva utilització com cançó protesta per manifestants que estaven en contra de la llei òmnibus. Des de llavors, sovint s'utilitza la cançó o el títol Ampun Bang Jago per burlar-se de la brutalitat policial durant les manifestacions indonèsies. També es va viralitzar a nivell mundial a TikTok com una cançó de ball.
El 2 de febrer de 2021, la cançó es va tornar a ser conegut (NUMERO) a nivell mundial per un motiu diferent. El politòleg i periodista espanyol Àngel Marrades va piular un vídeo que va penjar Khing Hnin Wai, una instructora d'aeròbic, en que feia exercicis seguint el ritme de la cançó Ampun Bang Jago per un concurs de ball a l'entrada de l'Assemblea de la Unió, el parlament de Myanmar. En aquest vídeo, es veia el convoi militar que es dirigia a prendre el control del Parlament durant el cop d'estat de Myanmar sense que la instructora s'adonés compte.

## Notes

* ↑ Disko tanah significa en anglès ground disco, que es podria traduir-se com «disco de terra». Consisteix en la pràctica de ballar en espais oberts on hi ha sistemes de so.

## Referències

* 1 2 3 Arbar, Thea Fathanah. «Kisah Lagu 'Ampun Bang Jago' yang Viral Saat Kudeta Myanmar» (en indonesi). CNB Indonesia. [Consulta: 2 febrer 2021].
* 1 2 3 4 5 6 CoconutsJakarta. «That Myanmar woman who inadvertently filmed military coup in aerobics video danced to a hit Indonesian tune | Coconuts Jakarta» (en anglès americà), 02-02-2021. [Consulta: 2 febrer 2021].
* 1 2 3 4 5 6 7 «Myanmar fitness instructor dances to Indonesian protest anthem as coup unfolds» (en anglès). South China Morning Post, 02-02-2021. [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ Tangsel, Seputar. «Ini Lagu Indonesia yang Viral Gara-gara Kudeta di Myanmar - Seputar Tangsel» (en indonesi), 02-02-2021. [Consulta: 2 febrer 2021].
* 1 2 3 4 «Netizen Riuh Bahas Lagu Ampun Bang Jago di Kudeta Myanmar» (en indonesi). CNN Indonesia. [Consulta: 2 febrer 2021].
* 1 2 Periódico, El. «Vídeo viral: una professora d'aeròbic filma sense voler l'inici del cop d'Estat a Birmània», 02-02-2021. [Consulta: 2 febrer 2021].
# Aguadilla

Aguadilla és un municipi de Puerto Rico situat al nord-est de l'illa, també conegut amb els noms d'El Nuevo Jardín del Atlántico, La Villa del Ojo de Agua i El Pueblo de los Tiburones. Limita al nord amb l'oceà Atlàntic i amb el municipi d'Isabela; pel sud amb Moca i Aguada; per l'est amb Isabela i Moca; i per l'oest amb l'Oceà Atlàntic.
El municipi està dividit en 16 barris: Aguacate, Aguadilla Pueblo, Arenales, Borinquen, Caimital Alto, Caimital Bajo, Camaceyes, Corrales, Ceiba Alta, Ceiba Baja, Guerrero, Maleza Alta, Maleza Baja, Montaña, Palmar i Victoria.

## Fills Il·lustres

* Jesús Figueroa Iriarte (1878-1971), músic.

## Referències

* ↑ «Aguadilla». Enciclopedia de Puerto Rico. [Consulta: 7 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder». Oficina del cens dels EUA. [Consulta: 9 juny 2015].

## Enllaços externs

* Directori de Municipis, Aguadilla Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico
# Schlater

Schlater és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 388 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Schlater tenia 388 habitants, 141 habitatges, i 105 famílies. La densitat de població era de 128 habitants per km².
Dels 141 habitatges en un 29,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,7% hi vivien parelles casades, en un 22,7% dones solteres, i en un 25,5% no eren unitats familiars. En el 24,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,2% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.816 $ i la renda mediana per família de 25.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.667 $ mentre que les dones 13.571 $. La renda per capita de la població era de 10.022 $. Entorn del 34,9% de les famílies i el 44,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Schlater». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Schlater». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Travessia dels Porxos (Vilamaniscle)

Travessia dels Porxos és un carrer del municipi de Vilamaniscle (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Vilamaniscle, a la banda sud del terme comunicant els carrers del Sol i el de Lluís Pagès.
Es tracta d'un pas cobert situat als baixos d'un edifici entre mitgeres de planta rectangular. El passadís es pot dividir en dos sectors diferenciats. El tram nord, amb accés des del carrer de Lluís Pagès, es fa a través d'un arc rebaixat amb l'emmarcament arrebossat, prolongat a l'interior mitjançant un espai cobert per una volta rebaixada amb llunetes, bastida amb maons disposats a pla i recolzada als murs laterals de l'estructura, construïts en pedra i abundant morter. El tram sud, amb accés des del carrer del Sol, presenta una volta de mig punt bastida en pedra desbastada disposada en filades més o menys regulars, lligada amb morter. La particularitat és que a mesura que la volta s'endinsa cap a l'interior del passadís es va eixamplant i acaba esdevenint una volta rebaixada. L'arc de mig punt exterior també té l'emmarcament arrebossat.

## Referències

* 1 2 «Travessia dels Porxos». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Selbyville

Selbyville és una població dels Estats Units a l'estat de Delaware. Segons el cens del 2000 tenia 1.645 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Selbyville tenia 1.645 habitants, 615 habitatges, i 439 famílies. La densitat de població era de 453,7 habitants/km².
Dels 615 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,9% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.250 $ i la renda mediana per família de 41.522 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.368 $ mentre que les dones 20.660 $. La renda per capita de la població era de 16.965 $. Aproximadament el 10,6% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Selbyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Selbyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vertavillo

Vertavillo és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 299 | 259 | 216 | 216 |