OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte de Saskatchewan

El Districte de Saskatchewan va ser una divisió administrativa dels Territoris del Nord-oest, Canadà. Es va crear el 1882, posteriorment va veure augmentada la seva extensió i finalment fou abolit el 1905 amb la creació de les províncies d'Alberta i Saskatchewan.
La major part del districte fou incorporada a la província de Saskatchewan, però la part més occidental passà a formar part d'Alberta i la més oriental, que s'estenia fins al llac Winnipeg, forma part de l'actual Manitoba.
Els conflictes durant la Rebel·lió del Nord-oest de 1885 es van produir al districte de Saskatchewan.

## Assentaments

El 1888 el districte de Saskatchewan incloïa cinc assentaments de parla francesa: St. Laurent, Fish Creek, Duck Lake, Batoche i St. Louis de Langevin a la zona de South Branch, al riu Saskatchewan; i els assentaments de Green Lake, La Ronge, Red Deer Lake, Nut Lake, Birch River, Fort de la Corne, Snake Plains (al nord-oest de Carleton, prop del llac Muskeg), Birch Hills, Clarke's Crossing, Shell River (15 milles al nord-oest de Prince Albert), Carrot River, Cumberland House, The Pas, Grand Rapids, Battleford, Fort Pitt, Frog Lake, Onion Lake, Cold Lake, Fort Carlton, Humboldt i Saskatoon.
El districte també era la llar de diferents comunitats cree que vivien en reserves índies i petits grups dene que vivien al nord-oest, prop del llac Cold.
En total el districte de Saskatchewan tenia 10.595 habitants el 1885, sent la capital i assentament més gran Prince Albert.

## Referències

* ↑ Acts of the Parliament of the Dominion of Canada. Ottawa: Brown Chamberlin Law Printer (pel Canadà), 1886.
* ↑ Fung, Dr. K.I.; Richards,, J. Howard. Evolution-boundaries-1882: (1969). Atlas of Saskatchewan. Saskatoon: Modern Press. [Consulta: 12 octubre 2007].
* ↑ «BOUNDARIES OF SASKATCHEWAN». Encyclopedia of Saskatchewan. Canadian Plains Research Center, Universitat de Regina, 2006. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2008. [Consulta: 17 setembre 2013].
* ↑ «Canadian Plains Research Center Mapping Division». [Consulta: 13 setembre 2013].
* ↑ McPhillips, Henry Thomas. McPhillips' alphabetical and business directory of the district of Saskatchewan, N.W.T.: Together with brief historical sketches of Prince Albert, Battleford and the other settlements in the district. Prince Albert, NWT. Henry Thomas McPhillips, 1888, p. 65-97.
* ↑ Henry Thomas McPhillips. «McPhillips' alphabetical and business directory of the district of Saskatchewan, N.W.T.: Together with brief historical sketches of Prince Albert, Battleford and the other settlements in the district, 1888 (page 23)». Prince Albert, NWT: Henry Thomas McPhillips, 1888.
* ↑ «FRENCH AND MÉTIS SETTLEMENTS». Encyclopedia of Saskatchewan. Canadian Plains Research Center, Universitat de Regina, 2006. Arxivat de l'original el 2013-11-09. [Consulta: 17 setembre 2013].
* ↑ Henry Thomas McPhillips. «McPhillips' alphabetical and business directory of the district of Saskatchewan, N.W.T.: Together with brief historical sketches of Prince Albert, Battleford and the other settlements in the district, 1888 (page 65)». Prince Albert, NWT: Henry Thomas McPhillips, 1888.
# Frontera entre Armènia i Geòrgia

La frontera entre Armènia Geòrgia és la frontera de 164 kilòmetres que separa el sud-oest de Geòrgia del nord d'Armènia, al Caucas. A les proximitats de la frontera s'hi troben les ciutats d'Alaverdi (Armènia) i Bolnisi (Geòrgia). Els seus límits són dos trifinis entre ambdós estats amb Turquia a l'oest i Azerbaidjan a l'est.
Aquesta frontera entre ambdós estats data de 1991, quan es va dissoldre la Unió Soviètica i tant Geòrgia com Armènia van assolir la independència. Aquesta frontera gaudeix de relativa estabilitat, a diferència d'altres fronteres estatals del Caucas.

## Referències

* ↑ «Geòrgia». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Ewan E. Anderson International Boundaries: A Geopolitical Atlas, p. 313
# Font de Coll de la Torre

La font de Coll de la Torre és una font del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situada al sud de la zona del Gassó. És a 712,6 m d'altitud, a ponent de la vila d'Abella de la Conca, al vessant septentrional del Tossal del Gassó, al costat nord de Cal Cap-roc, a la dreta del riu d'Abella i a l'esquerra del barranc de l'Esmolet.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic descriptiu, de formació moderna: la font pren el nom del relativament proper Coll de la Torre.

## Enllaços externs

* La font de Coll de la Torre en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hohenfeld

Hohenfeld és una vila del districte de Kitzingen, al Regierungsbezirk de la Baixa Francònia, a Baviera, Alemanya. Forma part de la ciutat de Kitzingen.
# Hannó (264 aC)

Hannó fou el comandant cartaginès de la guarnició de Messana al començament de la Primera Guerra Púnica l'any 264 aC. En aquest moment els mamertins estaven dividits en dues faccions, els partidaris d'una aliança amb Roma, que havien demanat ajuda als romans i els d'una aliança amb Cartago que van aconseguir introduir a Hannó amb un cos de tropes a la ciutat i el cartaginès es va fer fort a la ciutadella.
Els romans però, per mitjà de Gai Claudi, van anunciar als mamertins partidaris de Roma que enviaven una força en el seu ajut i van demanar que mentrestant expulsessin als cartaginesos. Claudi va abandonar Rhegium amb uns quants vaixells i va intentar creuar a Sicília però els cartaginesos vigilaven i va perdre alguns vaixells que van ser capturats per Hannó. Aquest els va deixar marxar amb un missatge amistós que va rebre una resposta altiva, cosa que va molestar Hannó, i va dir que no deixaria als romans ni rentar-se les mans al mar.
Claudi va poder eludir la seva vigilància i desembarcar a Messana on va tenir una conferència amb els mamertins. Hannó va ser convidat a la conferència i de manera incauta hi va participar. El van agafar traïdorament i el van fer presoner. Per ser alliberat va haver d'accedir a evacuar la guarnició de la ciutadella. Quan va tornar a Cartago aquesta concessió li va costar la condemna a mort i va ser crucificat.

## Referències

* ↑ 7.Hanno a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 342-343
# Dürri Mehmed Efendi

Dürri Mehmed Efendi (? - Istanbul el 1736/1737) fou un religiós turc otomà.
Fou kadiasker de Rumèlia dues vegades i després xaikh al-Islam (3 d'octubre de 1734) com a successor del difunt Ixak Efendi. Va patir una feridura (març del 1736) i va renunciar (abril).

## Referències

* ↑ http://www.ehlisunnetbuyukleri.com/Islam-Alimleri-Ansiklopedisi/Detay/DURRI-MEHMED-EFENDI/3748
* Biografia Arxivat 2016-04-20 a Wayback Machine. (turc)
# Dungeons & Dragons Online

Dungeons & Dragons Online: Eberron Unlimited (conegut de forma abreviada com "DDO") és un massively multiplayer online role-playing game (MMORPG) desenvolupat per Turbine per a Windows, i originalment venut com a Dungeons & Dragons Online: Stormreach. Turbine va treure al mercat DDO com una adaptació en línia de Dungeons & Dragons (D&D) basada en la campanya d'Eberron (versió 3.5).

## Enllaços externs

* Web oficial de Dungeons & Dragons Online: Stormreach (anglès)
* DDOWiki (anglès)
* Ten Ton Hammer (anglès)
* Dungeons & Dragons Online Database Arxivat 2010-06-29 a Wayback Machine. (anglès)
# Font de Crestatx (vella)

La font de Crestatx (vella) és una font situada a prop de la possessió de Crestatx i prop de l'Oratori de Santa Margalida, al municipi de sa Pobla de Mallorca. Té un origen romà i de tipologia qanat amb 6 pous de ventilació sobre un recorregut d'uns 350 m des de la boca on es converteix en soterrada fins a l'ullal.
Des de la sortida de l'aigua hom troba primer de tot un safareig just devora les cases de la possessió de Crestatx. El safareig mesura uns 10 x 8 m de superfície per uns 1,5 m d'alt. Aquí arriba una canal de 0,70 x 1,30 m que va per damunt d'una gruixuda paret de pedra. A uns 20 m hi ha una caseta amb un sistema de comportes accionat amb uns engranatges. La canal segueix en direcció nord-est i perdent alçada fins a arribar a un portell entre finques on va enterrada, després va destapada uns pocs metres fins a la boca de la mina soterrada. La mina, al tram inicial, està excavada a cel obert i després tapada amb pedra en sec, mantenint les parets verticals de morter hidràulic i en terra corbada pel pas de l'aigua. La resta dels 350 m no és accessible fàcilment. Al final hi ha un clot vertical, l'ullal, amb uns graons primer de pedra i després de ferro totalment trencats.

## Referències

* ↑ Morell Pol, A. «de Crestatx (vella)». Fonts de Tramuntana. [Consulta: 6 novembre 2016].
# Ginorita

La ginorita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom en honor de Piero Ginori Conti, de Florència (Itàlia), líder en el desenvolupament de la indústria del bòrax a la Toscana.

## Característiques

La ginorita és un borat de fórmula química Ca₂B$_{14}$O$_{20}$(OH)₆·5H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5. És l'anàleg amb calci de l'estroncioginorita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ginorita pertany a «06.FC - Filohexaborats» juntament amb els següents minerals: tunel·lita, nobleïta, estroncioborita, estroncioginorita i fabianita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Sasso Pisano, a Castelnuovo Val di Cecina, a la província de Pisa (Toscana, Itàlia), on sol trobar-se associada a calcita. També ha estat descrita al Canadà, a l'Argentina, al Kazakhstan, a Rússia i als estats nord-americans de Califòrnia i Alabama.

## Referències

* ↑ «Ginorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 juny 2017].

## Enllaços externs

* Galeria d'imatges
# Hannó (310 aC)

Hannó va ser un dels generals cartaginesos nomenats per fer front a Agàtocles de Siracusa l'any 310 aC quan aquest va desembarcar a l'Àfrica.
Segons la tradició tenia un feu hereditari conjuntament amb Bomílcar el seu company en el comandament, cosa que pressuposa que ambdós haurien de ser parents. A una batalla contra Agàtocles va dirigir l'ala dreta i es va col·locar al davant de la Legió Sagrada, un cos escollit d'infanteria pesada de nadius cartaginesos, mentre Bomilcar agafava el comandament de l'ala esquerra. Durant una part de la batalla va atacar l'ala esquerra de l'enemic amb força i en sortia victoriós però finalment els soldats d'Agàtocles van resistir i Hannó va caure cobert de ferides, cosa que va obligar a les seves tropes a retrocedir, segons Diodor de Sicília i l'historiador Justí.

## Referències

* ↑ 5.Hanno a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 342
# Dürrizade Seyyid Abd Allah Efendi

Dürrizade Seyyid Abd Allah Efendi (mort l'11 de novembre de 1828) fou un religiós turc otomà fill de Dürrizade Seyyid Mehmed Arif Efendi.
Era nakib al-ashraf i estava designat com kazasker de Rumèlia però abans d'assolir aquestes funcions fou nomenat Xaikh al-Islam (22 de novembre de 1808). El seu primer meshikat (període de govern) va acabar el 22 de setembre de 1810 però fou nomenat per segon cop el 12 de juny de 1811 fins al seu cessament el 22 de març de 1815.

## Referències

* Biografia (turc)
# Desert de Judea

El Desert de Judea (hebreu: מִדְבָּר יְהוּדָה, Midbar Yehuda‎, que tant vol dir ‘Desert de Judà’ com ‘Desert de Judea’) és un desert d'Israel i Cisjordània que es troba a l'est de Jerusalem i descendeix cap a la mar Morta. Discorre del nord-est del Nègueb a l'est de Beit El, i està marcat per terrasses amb escarpaments. Està travessat per nombrosos uadis hi té rambles (anomenades localment nahal.
La pluviometria de la regió de Judea varia des de 400-500 litres en els turons de l'oest a només 100 a l'est per l'ombra pluviomètrica. Hi ha per tant vegetació mediterrània, estepa, estepa desèrtica i desert. Les ciutats més grans d'aquesta zona són, Betlem, Gush Etzion, Jericó i Hebron.
Sota el desert de Judea hi ha un aqüífer d'aigua subterrània amb uns 100 milions de metres cúbics d'aigua.

## Referències

* ↑ Geography and politics in Israel since 1967, Elisha Efrat
* ↑ Picturesque Israel I: Jerusalem, Judah, Ephraim
* ↑ There's Water Under the Desert -- But It's Hardly Being Used
# Fulton (Mississipi)

Fulton és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 3.882 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fulton tenia 3.882 habitants, 1.357 habitatges, i 891 famílies. La densitat de població era de 173,9 habitants per km².
Dels 1.357 habitatges en un 26,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,3% hi vivien parelles casades, en un 13,9% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,7% tenia menys de 18 anys, un 21,3% entre 18 i 24, un 20,9% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 19,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.449 $ i la renda mediana per família de 42.287 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.490 $ mentre que les dones 23.278 $. La renda per capita de la població era de 15.540 $. Entorn del 9,7% de les famílies i el 16,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fulton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fulton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Feu d'Ōzaka

El feu d'Ōzaka (大坂藩, Ōzaka-han) va ser un han o domini feudal del Japó localitzat al districte de Higashinari de la província de Settsu. La "capital" o seu del feu era el castell d'Osaka, a l'actual ciutat d'Osaka.

## Geografia

El feu d'Ōzaka, al contrari que la majoria dels feus del Japó i degut a les seues condicions d'existència breu i de caràcter polític, no hi va tindre mai dominis repartits per les províncies del Japó. Pel que es sap i prenent en consideració que la seu del govern es trobava al castell d'Osaka, el territori del feu es reduïa a part de l'actual districte urbà de Chūō, on el castell i també al barri de Dōtonbori.

## Història

Durant l'època on Toyotomi Hideyoshi va dominar el Japó al període Azuchi-Momoyama, quan construí el castell d'Osaka el 1583, el seu govern no havia patit oposició. Tot això canvià quan el seu exèrcit fou derrotat per les tropes de Tokugawa Ieyasu a la batalla de Sekigahara, quan començà el període Edo amb el govern o bakufu Tokugawa. El fill i successor de Toyotomi Hideyoshi, Hideyori es va vore obligat a crear un minúscul feu dins del sistema feudal implantat pel bakufu. Quan després del setge d'Osaka el 1615 el clan Toyotomi és aniquilat per les tropes del clan Tokugawa, el feu passa amb el permis dels Tokugawa a mans del clan Matsudaira, familia dels primers. El 1619, el feu fou dissolt, passant Osaka a ser una ciutat independent sota govern central del bakufu.
Com a curiositat, cal assenyalar que a la guerra Boshin i la restauració Meiji el clan Tokugawa s'instal·là al castell d'Osaka, com a punt de defensa contra les tropes imperials. Tot i així, els Tokugawa no van fer mai cap intenció de crear al territori un domini feudal. Per a llavors, Osaka ja era una ciutat moderna, lliure, burguesa i urbana.

## Senyors

* 1r Hideyori Toyotomi (1600-1615)
* 2n Tada'akira Matsudaira (1615-1619)

## Referències

* ↑ https://kotobank.jp/word/%E5%A4%A7%E5%9D%82%E8%97%A9-1512307
* ↑ https://www.jp-history.info/all-han/6863.html
# Golah

Golah és un terme hebreu que es fa servir per referir-se a la comunitat de la diàspora jueva. En compartir les mateixes lletres hebrees que la paraula galut, els termes no són sinònims: mentre golah es refereix a la pràctica de viure en diàspora (i per tant, a aquells que viuen en aquest estat), el terme galut es refereix al procés de residir a la diàspora (ja sigui fer la yerida, obligatòria o voluntàriament, fora de la regió d'Israel), i equivaldria a la paraula en català «exili».
Els termes golah i galut, però, gaudeixen de controvèrsia dins de la literatura jueva i la política jueva, especialment a partir del segle xx durant l'auge del sionisme i la seva promoció ideològica de la negació de la diàspora.

## Referències

* ↑ «The Jewish Neurosis of Golah» (en anglès). WZO.org.il. Arxivat de l'original el 19 novembre 2004. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ Why A.B. Yehoshua is Wrong Arxivat 2013-10-23 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ "Arab Chains" i "The Good Things of Sepharad": Aspects of Jewish Exile Arxivat 2023-12-08 a Wayback Machine., per Marc Saperstein i Nancy E. Berg (anglès)
# Igihalki

Igihalki (segle XV aC - segle XV aC) o Igi-ḫalki va ser rei d'Elam. El seu nom apareix en diverses inscripcions com a fundador d'una nova dinastia, la dinastia dels Igihàlquides. Va governar cap a l'any 1400 aC, sense que es pugui especificar en quins anys ho va fer.
L'ascens al tron d'aquest rei només es coneix per una inscripció trobada en un jaciment proper a Haft Tepe, on es diu que va rebre el títol de rei de mans de la deessa Manzat-Ištar, després de restaurar un santuari que li era dedicat. Com que la inscripció no menciona el nom del seu pare ni dels seus ancestres reials, s'ha suposat que va arribar al poder mitjançant un cop d'estat. Alguns estudiosos pensen que podria haver estat instal·lat al tron pel rei cassita de Babilònia Kurigalzu I, que va conquerir Susa en aquella època.

## Referències

* ↑ Potts, D. T. The Archaeology of Elam: Formation and Transformation of an Ancient Iranian State. Nova York: Cambridge University Press, 2016, p. 205-206, 209. ISBN 9781107094697.
* ↑ Chavalas, Mark W. The ancient Near East: historical sources in translation. Oxford: Blackwell Publishing Ltd, 2006, p. 140-141. ISBN 9780631235804.
# Hannó (344 aC)

Hannó fou un militar cartaginès enviat a Sicília l'any 344 aC amb una flota, segons informa Diodor de Sicília. En totes les operacions posteriors d'aquesta campanya Plutarc diu que estaven sota comandament de Magó, però en un passatge diu que un Hannó manava un esquadró encarregat d'interceptar a les naus corínties. No se sap amb certesa quin dels dos personatges manava en realitat la flota. Hi ha qui pensa que Diodor es va equivocar i va dir Hannó per Magó.

## Referències

* ↑ 4.Hanno a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 342
# El Cabaco

El Cabaco és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita la nord amb Tamames i Puebla de Yeltes; a l'Est amb Aldeanueva de la Sierra i Cereceda de la Sierra; a l'Oest amb El Maíllo i al Sud amb Monsagro, La Alberca i Nava de Francia.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 300 | 314 | 279 | 304 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2008-09-15 a Wayback Machine.
# Demetri Crisolores

Demetri Crisolores o Crisoloras (en llatí Demetrius Chrysoloras, en grec Δεμήτριος ὁ Χρυσολωρᾶς) fou un sacerdot grec de Tessalònica que destacà en les branques de teologia, filosofia, astronomia i política.
Va estar al costat de Joan VI Cantacuzè després de 1355 quan l'emperador va esdevenir monjo, i després el va recomanar a Manuel II Paleòleg (r. 1391-1425) que li va donar diversos càrrecs i fou ambaixador a diverses corts i llocs.
Va deixar diversos escrits, entre els quals destaquen:
* Διάλογοι.
* Dialogus adversus Demetrium Cydonium, pro Nicolao Cabasila de Processione Spiritus Sancti.
* Dialogus contra Latinos", "Encomium in S. Demetrium Martyrem.
* Tractatus ex Libris Nili contra Latinos de Processione Spiritus Sancti.
* Epistola ad Barlaamum de Processione Spiritus Sancti.
* Homiliæ de Transfiguratione Christi.
* De Sepultura.
* De Resurrectione.
* De Annunciatione.
* Disputatio coram Manuele Imperatore inter Demetrium Chrysoloram et Antonium Asculanum de Christi Verbis, Melius ei (Judae) esset si natus non fuisset.

## Referències

* ↑ Chrysoloras, Demetrius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 702-703
# Donharrisita

La donharrisita és un mineral de níquel, mercuri i sofre. El seu nom fa honor a Donald C. Harris (1936-), del Servei Geològic del Canadà. Fou descrita per W.H. Paar, T.T. Chen, A.C. Roberts, A.J. Criddle i C.J. Stanley el 1989 a partir d'una mostra descoberta a Leogang, estat de Salzburg, Àustria el 1897.

## Característiques

Químicament és un sulfur doble de níquel i mercuri, de fórmula Ni₈Hg₃S$_9$, de color marró. La seva densitat és de 5,18 g/cm³, i cristal·litza en el sistema monoclínic. Acostuma a trobar-se en forma de flocs, com la mica. La seva duresa és 2 a l'escala de Mohs.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la imiterita pertany a «02.BD: Sulfurs metàl·lics, M:S > 1:1 (principalment 2:1), amb Hg, Tl» juntament amb els següents minerals: imiterita, gortdrumita, balkanita, danielsita, carlinita, bukovita, murunskita, thalcusita, rohaita, calcothallita, sabatierita, crookesita i brodtkorbita.

## Formació i jaciments

La seva localitat tipus és Erasmusstollen, a Salzburg, Àustria, on s'ha trobat juntament amb tennantita, esfalerita, pirita, polidymita, galena, cinabri i calcopirita. També se n'ha trobat donharrisita a la mina Clear Creek, al Picacho Peak (Califòrnia, Estats Units) i a la mina Eugenia (Bellmunt del Priorat, Priorat). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Donharrisite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 juny 2014].
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 4 abril 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Donharrisite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 4 abril 2012].
* ↑ «Donharrisite from Eugenia Mine, Bellmunt del Priorat, Priorat, Tarragona, Catalonia, Spain». Mindat. [Consulta: 14 gener 2024].
# Ichinomiya

«Ichinomiya» té aquests significats:

## Religió

* Ichinomiya (Xinto): Santuari xintoista de major rang dins de cadascuna de les províncies del Japó.

## Toponimia

* Ichinomiya (Aichi): Ciuat on s'hi troba l'Ichinomiya de la província d'Owari.
* Ichinomiya (Chiba): Vila on s'hi troba l'Ichinomiya de la província de Kazusa.
* Ichinomiya o Mikawa-Ichinomiya: Antiga vila on s'hi trobava l'Ichinomiya de la província de Mikawa.
* Ichinomiya: Antiga vila on s'hi trobava l'Ichinomiya de la província de Harima.
* Ichinomiya: Antiga vila on s'hi trobava l'Ichinomiya de la província d'Awaji.
* Ichinomiya: Antiga vila on s'hi trobava l'Ichinomiya de la província de Higo.
* Ichinomiya: Antiga vila on s'hi trobava l'Ichinomiya de la província de Kai.
* Castell d'Ichinomiya: Localitzat a l'actual prefectura de Tokushima.