OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pablo Ignacio Calandria

Pablo Calandria (Ituzaingó (Buenos Aires), 15 de març de 1982) és un futbolista argentí, que ocupa la posició de davanter. Ha estat internacional amb les categories inferiors del seu país.
Sorgeix a CA Huracán, però ben prompte marxa a la lliga francesa per jugar amb l'Olympique de Marsella, que el cedeix al Lens i al Màlaga CF. Roman a la competició espanyola per jugar posteriorment amb altres equips, com el CD Leganés, l'Sporting de Gijón, l'Hèrcules CF i l'Albacete Balompié.
El 2008 retorna al seu país per militar al Gimnasia de Jujuy primer i al Atlético Tucumán després.
# Sonata de tardor

Sonata de tardor (títol original en suec: Höstsonaten) és una pel·lícula sueca escrita i dirigida per Ingmar Bergman, nominada a l'Oscar el 1978. Ha estat doblada al català.

## Argument

Explica la història d'una famosa pianista que s'enfronta a la seva filla descurada. Les actrius principals són Ingrid Bergman, Liv Ullmann i Lena Nyman.

## Producció

* La pel·lícula es va rodar a Noruega a causa de problemes d'impostos d'Ingmar Bergman amb el govern de Suècia. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine..
* Va ser l'última actuació d'Ingrid Bergman en un llargmetratge que va tenir una versió teatral.
* La pel·lícula va guanyar el 1979 el Globus d'Or a la millor pel·lícula estrangera. També va ser nominada per l'Oscar a la millor actriu (Ingrid Bergman) i per l'Oscar al millor guió original.
* La peça de piano tocada a la pel·lícula és el Preludi Núm. 2 A menor de Chopin.

## Remakes

* Unishe April de Rituparno Ghosh (1994) és una pel·lícula índia en bengalí, que es basa lliurement en aquesta pel·lícula.
* Tehzeeb (2003) és una pel·lícula hindi basada en aquest film.
* La pel·lícula s'esmentava a la pel·lícula de Pedro Almodóvar Tacones lejanos, que també tracta d'una relació conflictiva mare-filla.
* El setembre de 2008 una versió teatral titulada "Sonata de otoño" es va estrenar a Madrid.

## Repartiment

* Ingrid Bergman - Charlotte Andergast
* Liv Ullmann - Eva
* Lena Nyman - Helena
* Halvar Björk - Viktor
* Marianne Aminoff - secretària privada de Charlotte
* Arne Bang-Hansen - Oncle Otto
* Gunnar Björnstrand - Paul
* Erland Josephson - Josef
* Georg Løkkeberg - Leonardo
* Mimi Pollak - instructor de piano
* Linn Ullmann - Eva de petita

## Premis i nominacions
### Premis

* 1979 Globus d'Or a la millor pel·lícula estrangera

### Nominacions

* 1979 Oscar a la millor actriu per Ingrid Bergman
* 1979 Oscar al millor guió original per Ingmar Bergman
* 1979 Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* César a la millor pel·lícula estrangera

## Referències

* ↑ esadir.cat. Sonata de tardor. esadir.cat.
* ↑ «Höstsonaten». The New York Times.
# Referèndum d'Eslovènia de 2021

L'11 de juliol de 2021 es va celebrar a Eslovènia un referèndum sobre les esmenes a la Llei d'Aigües. Segons els activistes ecologistes i els experts en la matèria, les disposicions de la llei tindrien efectes perjudicials per al medi ambient i l'aigua neta. Amb una de les majors participacions de la història recent, les esmenes va ser rebutjada pels votants de manera aclaparadora.
Al març de 2021, l'Assemblea Nacional va aprovar la Llei d'Aigües, malgrat les fortes crítiques dels experts i la societat civil. Mentre que el Ministeri de Medi Ambient i Ordenació del Territori d'Eslovènia afirmava que les disposicions de la Llei d'Aigües prohibien la construcció d'instal·lacions industrials i edificis privats en les riberes de rius i llacs, els activistes ecologistes sostenien, en canvi, que els canvis en l'apartat 37 flexibilitzarien les normes i permetrien la construcció d'hotels i centres comercials en zones costaneres i en les riberes de rius i llacs, contaminant les fonts d'aigua potable.
Les organitzacions ecologistes van recollir 52.230 signatures demanant un referèndum, superant les 40.000 signatures necessàries per a forçar un referèndum sobre la llei.

## Referències

* 1 2 Spasić, Vladimir. «Slovenia to hold referendum on drinking water on July 11». Balkan Green Energy News, 08-06-2021. [Consulta: 27 juny 2021].
* ↑ «Delni izidi referenduma: več kot 86 % volivcev glasovalo proti noveli zakona o vodah» (en eslovè). RTVSLO.si. [Consulta: 11 juliol 2021].
* ↑ «V DZ vložena zahteva za referendum o zakonu o vodah – zbranih skoraj 50 tisoč podpisov» (en eslovè). RTVSLO.si. [Consulta: 11 juliol 2021].
* 1 2 Slovenia to hold first referendum in nearly four years Euractiv, 26 May 2021
* ↑ «Referendum on changes to water act to be held on 11 July». Slovenia Times, 25-05-2021. Arxivat de l'original el 31 de maig 2021. [Consulta: 1r juny 2021]..
# Primera batalla de Coron

La primera batalla de Coron (16 de març de 1793) es va combatre entre les forces franceses reialistes i republicanes a prop de Coron durant la Revolta de La Vendée.
Una divisió republicana de Saumur dirigida per Antoine Joseph Santerre va vèncer als Reialistes Vendeans a Doué-la-Fontaine el 15 de setembre i a Vihiers el 17. Tanmateix, el 18 de setembre la divisió de Santerre va caure en una emboscada entre Vihiers i Coron, preparada per Louis Marie de Lescure i Dominique Piron de La Varenne. La columna republicana es va encaminar i va perdre tota la seva artilleria. Pocs dies després, una divisió republicana flanquejant sota Charles François Duhoux, a ser colpejat a la batalla de Pont-Barré. A mitjans de setembre, l'Exèrcit republicà de les costes de la Rochelle sota Jean Antoine Rossignol va avançar en la Vendée des del sud i l'est, al mateix temps que l'Exèrcit de les costes de Brest i l'exèrcit de Magúncia comandada per Jean Baptiste Camille Canclaux marxava endirecció de ponent. En les batalles a Coron, Pont-Barré, Tiffauges, Montaigu i Saint-Fulgent, els rebels vendeans es van massificar i van derrotar cada columna republicana invasora.

## Referències

* Johnson, Thomas George (1896). Francois-Severin Marceau (1769-1796). Londres: George Bell & Sons. Recuperat el 25 de juny de 2015.
* Smith, Digby (1998). Les Guerres Napoleòniques Data Book. Londres: Greenhill. ISBN 1-85367-276-9.
# Nelsonia goldmani

Nelsonia goldmani és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmica de Mèxic. El seu hàbitat natural són els boscos de roures i pins situats a grans altituds. Està amenaçada per la tala d'arbres i la transformació del seu medi per a usos agrícoles.
L'espècie fou anomenada en honor del naturalista i mastòleg estatunidenc Edward Alphonso Goldman.

## Referències

* ↑ Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I. Nelsonia goldmani. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 24 juliol 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 157. ISBN 978-0801893049.
# Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1964

Els vint-i-quatrens Premis Nacionals de Cinematografia concedits pel Sindicat Nacional de l'Espectacle corresponents a 1964 es van concedir l'1 de febrer de 1965 a Madrid. En aquesta edició els premis econòmics foren per 5 pel·lícules i 875.000 pessetes, i un total de 265.000 pessetes als premis al millor director, guió, actor i actriu principal, actor i actriu secundaris, fotografia, decorats i música. A més, Antes llega la muerte va rebre un premi de 100.000 pessetes al millor equip artístic. L'entrega fou presidida pel ministre d'Informació i Turisme Manuel Fraga Iribarne, del secretari general de Movimiento José Solís Ruiz, i el president del Sindicat José Farré de Calzadilla. Pel que fa als curtmetratges, es van entregar tres premis de 25.000 pessetes a Aventura de Api, Pelotari i Quijote ayer y hoy.

## Guardonats de 1964

| Categoria | Premi | Pel·lícula premiada | Director |
| Premi especial | 250.000 pts | Franco, ese hombre | José Luis Sáenz de Heredia |
| 1r premi | 250.000 pts | Jandro | Juli Coll i Claramunt |
| 2n premi | 150.000 pts | Vacaciones para Ivette | José María Forqué |
| 3r premi | 125.000 pts | El salario del crimen | Julio Buchs García |
| 4t premi | 100.000 pts | Maria Rosa | Armando Moreno |
| Millor director | 45.000 pts | José María Forqué | Vacaciones para Ivette |
| Millor guió | 45.000 pts | Vicente Coello i Pedro Masó | Vacaciones para Ivette |
| Millor actriu | 30.000 pts | Aurora Bautista | La tía Tula |
| Millor actor | 30.000 pts | José Suárez | La boda |
| Millor actriu principal | 25.000 pts | Julia Gutiérrez Caba | Tiempo de amor |
| Millor actor principal | 25.000 pts | José Luis Ozores | La hora incógnita |
| Millor actriu secundària | 20.000 pts | Ana María Noé | Jandro |
| Millor actor secundari | 20.000 pts | Rafael Rivelles | El señor de La Salle |
| Millor fotografia | 25.000 pts | Alfredo Fraile | El niño y el muro |
| Millors decorats | 20.000 pts | José Antonio de la Guerra | La boda |
| Millors música | 20.000 pts | Josep Solà i Sànchez | Pyro... The Thing Without a Face |

## Referències

* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 162-166
* ↑ Premios cinematográficos del Sindicato Nacional del Espectáculo, ABC, 2 de febrer de 1965

## Vegeu també

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1964
* Fotogramas de Plata 1964
* 9a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
# Rosa Venes i Clusas

Rosa Venes i Clusas (Olesa de Montserrat, 1 de maig de 1784 - Tarragona, 13 de setembre de 1845) és considerada una heroica defensora de Tarragona contra els francesos durant la Guerra del Francès.
Filla de Jaume Venes i Maria Clusas, pagesos d'Esparreguera, va néixer a la vila d'Olesa de Montserrat l'1 de maig de 1784 i batejada l'endemà a l'església parroquial de Santa Maria d'Olesa de Montserrat. El 12 d'abril de 1804 es va casar a Barcelona amb el traginer Simó Lloberes, fet pel qual apareix sovint en la documentació com a Rosa Lloberes Venes o Rosa Venes i de Lloberes. El 27 de juny de 1807 va néixer Simó, el seu primer fill. A l'inici de la Guerra del Francès la família de Rosa Venes residia a Tarragona, ciutat considerada inexpugnable. Després de nombrosos setges i destrosses el 3 de maig de 1811 la ciutat va sofrir una darrera ofensiva de les tropes franceses del general Louis Gabriel Suchet. El 18 de maig de 1811 un grup de soldats organitzats en guerrilles va sortir de les defenses de la ciutat per intentar neutralitzar o dificultar aquest darrer atac francès. Segons el relat d'alguns testimonis, entre els soldats d'aquest grup, hi va destacar una dona que, davant la sorpresa de soldats catalans i francesos, va participar valerosament en l'atac i aconseguir matar diversos soldats francesos. Tot i l'anonimat inicial d'aquesta heroïna les investigacions posteriors, especialment la de l'historiador José Gómez de Arteche (1868) i les d'Adolfo Alegret (1911), van acabar confluint en Rosa Venes. Per aquesta acció heroica Rosa Venes fou premiada amb el grau de sotstinent.
Amb la definitiva caiguda de Tarragona el 29 de juny de 1811 molts dels seus habitants van fugir dels assassinats i la destrucció comesa per les tropes franceses. Rosa Venes i la seva família va viure a Torredembarra entre 1812 i 1817, anys en els quals van néixer tres fills més: Melcior, Rosa i Domingo. Posteriorment varen passar a viure a la parròquia de Sant Joan Baptista del barri del port de Tarragona on varen tenir dos fills més: Josep i Antònia. Amb els anys la família va prosperar passant de pagesos a comerciants i propietaris. El 16 de gener de 1839 Rosa Venes va fer testament, en el qual va disposar de ser enterrada en el cementiri civil. El 18 de març de 1842 va enviudar i va morir dos anys més tard, el 13 de setembre de 1844, als 61 anys.
Simó Lloberes i Venes, el fill gran de Rosa Venes, va arribar a ser alcalde liberal de Tarragona l'any 1874.

## Referències

* ↑ AHAT - Arxiu Històric Diocesà de Tarragona.
* ↑ Arxiu Parroquial d'Olesa de Montserrat. SAC-4, B7, pàg. 127
* ↑ «Rosa Venes i Clusas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* ALEGRET, Adolfo. Historia del sitio, defensa, asalto y evacuación de Tarragona en la Guerra de la Independencia. Barcelona: Imp. De Vicente Martínez, 1911.
* GÓMEZ DE ARTECHE, José. Guerra de la Independencia. Historia militar de España (1808 - 1814), 1868-1903, 7 tomos, 14 vols.

## Enllaços externs

* Diccionari Biogràfic de Dones Arxivat 2014-05-25 a Wayback Machine.
# PSB

PSB té els següents significats:
* Pet Shop Boys, grup musical de synthpop del Regne Unit
* Paris School of Business, escola de negocis europea
* Partit Socialista Belga, partit polític de Bèlgica
* Partit Socialista Búlgar, partit polític de Bulgària
* Partit Socialista Burkinès, partit polític de Burkina Faso
* Partit Socialista Basc, (en basc Euskal Sozialista Biltzarrea), partit polític del País Basc
* Partit Socialista de Brasil, partit polític de Brasil
* Partit Socialdemòcrata Balear, partit polític històric de les Balears
* Pacific Symposium on Biocomputing, conferència anual en biologia computacional
# Societat de Borda

La Societat de Borda és una societat científica occitana fundada a Dacs el 1876. Des d'aquesta data edita un butlletí trimestral en la que s'hi troben articles detallats sobre totes les àrees del coneixement sobre el departament de les Landes.

## Presentació

La societat deu el seu nom als seus dos fundadors, Jacques-François de Borda d'Oro (Dacs, 1718- Saunhac e Cambran, 1804), naturalista, i Jean-Charles de Borda (Dacs, 1733 - París, 1799), matemàtic, i marí francès, nascut el 4 de maig de 1733 a Dacs. Des de la seva fundació ha publicat nombrosos informes sobre recerca arqueològica, però actualment pretén ser la memòria viva de les Landes i aplega a tots aquells que hi estiguin interessats.
Organitza reunions descentralitzades mensuals que donen veu als estudiants, publica un butlletí trimestral que presenta comunicacions diversificades i originals, organitza col·loquis temàtics i fa intercanvis amb altres societats de territoris veïns interessades en la història local.

## Presidents

* Henry du Boucher (1835-1891) fundador de la societat el 1876.
* Eugène Dufourcet (1839-1900), president de 1890 a 1900.
* Jacques-François Abbadie (1838-1913), president de 1900 a 1913.
* Eugène Bourretère (1848-1937), president de 1913 a 1925.
* Ferdinand Pouyau (1858-1947), president de 1926 a 1937.
* Louis Dufourcet (1866-1941), fill d'Eugène Dufourcet, president de 1938 a 1941.
* Antonio Aparisi-Serres !1883-1956), president de 1944 a 1956.
* Fernand Thouvignon (1904-1979), president de 1956 a 1979.
* Charles Blanc (1921-2004), president de 1979 a 1994.
* Jean Peyresblanques (1927), president de 1994 a 2009.
* Jean-Jacques Taillentou (1959), president des de 2009.
L'abat Cesari Daugèr fou vicepresident de 1921 a 1945 i Ferdinand Bernède en fou president honorari de 1959 a 1963.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Reflux hepatojugular

El reflux hepatojugular (RHJ), s'utilitza com la prova més senzilla de mesura de la pressió venosa jugular (PVJ) a través de l'observació de la distensió de les venes jugulars. Un RHJ positiu es correlaciona amb una pressió arterial pulmonar elevada i, per tant, és un marcador de disfunció cardíaca dreta.

## Procediment

El metge fa una pressió en la part superior del quadrant superior dret de l'abdomen (és a dir, seria a nivell del fetge si aquest està engrandit) durant uns 10-60 segons amb una pressió de 20-35 mmHg, mentre observa les venes jugulars al coll, tot assegurant-se que el pacient no realitza una maniobra de Valsalva.
En un individu sa, la pressió venosa jugular es manté constant, o s'eleva temporalment amb el batec del cor abans de tornar a la normalitat. Aquest resultat negatiu s'indica per una falta de distensió de les venes jugulars. Un reflux hepatojugular negatiu s'observa en la síndrome de Budd-Chiari.
Un resultat positiu és definit de diverses maneres, ja sigui com un augment sostingut en la PVJ d'almenys 4cm o més [2] o una caiguda de 4 cm o més després de la pressió de l'examinador de versions. El RHJ té una sensibilitat del 24% al 72% i una especificitat del 96% al 93%. La gran discrepància en la sensibilitat pot ser explicat pel major valor que es va informar durant l'execució en condicions òptimes d'un laboratori cardíac, mentre que el valor més baix va ser en un estudi realitzat en una sala d'urgències.

## Referències

* 1 2 3 Ewy G «The abdominojugular test: technique and hemodynamic correlates». Ann Intern Med, 109, 6, 1988, pàg. 456–60. PMID: 3415106.
* ↑ Drazner MH, Rame JE, Stevenson LW, Dries DL «Prognostic importance of elevated jugular venous pressure and a third heart sound in patients with heart failure». N Engl J Med, 345, 8, 2001, pàg. 574-81. PMID: 11529211 [Consulta: 17 juliol 2024].
* ↑ Cook D, Simel D «The Rational Clinical Examination. Does this patient have abnormal central venous pressure?». JAMA, 275, 8, 1996, pàg. 630–4. DOI: 10.1001/jama.1996.03530320054034. PMID: 8594245.
* ↑ Marantz P, Kaplan M, Alderman M «Clinical diagnosis of congestive heart failure in patients with acute dyspnea». Chest, 97, 4, 1990, pàg. 776–81. DOI: 10.1378/chest.97.4.776. PMID: 2182296.
# Ptolemeu (desambiguació)

Ptolemeu és el nom dels següents personatges:
* Geògrafs: Claudi Ptolemeu, eminent geògraf que marcà el cànon usat en la geografia durant tota l'edat mitjana europea.Vegeu també: Cànon de Ptolemeu
* Filòsofs:
** Ptolemeu de Naucratis anomenat Marató, sofista
** Ptolemeu (filòsof platònic), filòsof
** Ptolemeu (filòsof peripatètic), filòsof
** Ptolemeu de Cirene, filòsof
** Ptolemeu d'Alexandria Homelas, filòsof
** Ptolemeu d'Alexandria Leukos, filòsof
* Governants:
** Ptolemeu Macron
** Ptolemeu (governador d'Alexandria)
** Ptolemeu de Calcis, tetrarca de Calcis.
* Gramàtics:
** Ptolemeu Khennos, gramàtic
** Ptolemeu (pare d'Aristònic), gramàtic
** Ptolemeu (deixeble d'Aristarc), gramàtic
** Ptolemeu Pindarió d'Alexandria, gramàtic
** Ptolemeu d'Ascaló, gramàtic
* Historiadors:
** Ptolemeu de Mendes, sacerdot historiador
** Ptolemeu de Megalòpolis, historiador
** Ptolemeu el metge, metge
* Militars:
** Ptolemeu (nebot d'Antígon) (?-309 aC)
** Ptolemeu Psempetesis (segle II aC)
** Ptolemeu (fill d'Aeropos), es va destacar durant la batalla de Panion el 198 aC.
** Ptolemeu (fill de Thraseas) (segle III aC), mercenari grec al servei de Ptolemeu VI Filomètor.
** Ptolemeu (general) (?-218 aC), general de l'exèrcit de Filip V de Macedònia.
** Ptolemeu (fill de Ptolemeu)
** Ptolemeu (fill de Seleuc) (?-332 aC), va acompanyar a Alexandre el Gran a la seva expedició a Àsia.
** Ptolemeu (cap de mercenaris)
** Ptolemeu d'Halicarnàs (?-334 aC)
** Ptolemeu de Cària
* Noblesa:
** Prínceps;
*** Ptolemeu, príncep de l'Epir
*** Ptolemeu de Tràcia
*** Ptolemeu de Jerico, príncep macabeu per matrimoni, governador de Jericó
*** Ptolemeu Filadelf, fill de Cleòpatra VII i Marc Antoni
*** Ptolemeu Memfita, fill de Cleòpatra II
*** Ptolemeu Andròmac o Ptolemeu de Jònia o d'Efes, fill bastard de Ptolemeu II Filadelf.
** Rei de l'Epir: Ptolemeu de l'Epir
** Reis d'Egipte:Vegeu també: Dinastia Ptolemaica
*** Ptolemeu I Sòter
*** Ptolemeu II Filadelf
*** Ptolemeu III Evergetes I
*** Ptolemeu IV Filopàtor
*** Ptolemeu V Epífanes
*** Ptolemeu VI Filomètor
*** Ptolemeu VIII Evergetes II Fiscó
*** Ptolemeu VII Neofilopàtor
*** Ptolemeu IX Làtir (Sòter II)
*** Ptolemeu X Alexandre I
*** Ptolemeu XI Alexandre II
*** Ptolemeu XII Auletes Neo-Dionisi (Noto)
*** Ptolemeu XIII Filopàtor
*** Ptolemeu XIV Filopàtor
*** Ptolemeu XV Cesarió
*** Ptolemeu Apió
** Reis de Xipre:
*** Ptolemeu X Alexandre I
*** Ptolemeu de Xipre
** Reis de Macedònia:
*** Ptolemeu I Alorita, regent i rei de Macedònia
*** Ptolemeu II Ceraune, rei de Macedònia (de la família dels Ptolemeis)
*** Ptolemeu de Mauritània, rei de Mauritània.
* Poetes: Ptolemeu de Citera, poeta
* Polítics:
** Ptolemeu (fill de Sosíbios);
** Ptolemeu (fill de Chrysennos)
** Ptolemeu d'Alexandria (ambaixador)
* Sacerdots: Ptolemeu, gnòstic cristià
# Nelsonville (Ohio)

Nelsonville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 5.230 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nelsonville tenia 5.230 habitants, 2.036 habitatges, i 1.060 famílies. La densitat de població era de 406,3 habitants/km².
Dels 2.036 habitatges en un 23,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,4% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 47,9% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,5% tenia menys de 18 anys, un 28,7% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 16,1% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.634 $ i la renda mediana per família de 27.122 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.875 $ mentre que les dones 16.509 $. La renda per capita de la població era d'11.552 $. Aproximadament el 22,9% de les famílies i el 33,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Vegeu també

* Hocking.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nelsonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nelsonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Pseudotriton montanus

Pseudotriton montanus és una espècie d'amfibis urodels de la família Plethodontidae. Va ser descrit el 1850 pel zoòleg nord-americà Spencer Fullerton Baird (1823-1887).
És endèmica als Estats Units d'Amèrica a la plana costanera i el Piemont de l'est de Geòrgia, a ambdues Carolines i Virgínia, i a la plana costanera de Maryland i el sud de Nova Jersey; a l'oest dels Apalatxes, a l'est de Tennessee, Kentucky, l'oest de Virgínia Occidental, l'oest de Virgínia i el sud d'Ohio. Se n'han observat subpoblacions aïllades al centre-est del Mississipí i al centre-sud de Pennsilvània.
Habita fonts fangoses, deus d'aigua dolça, rierols lents a planes inundables i pantans al llarg de rierols lents; estanys creats per l'activitat dels castors. És molt secret i de vegades difícil de detectar. Els ous s'enganxen per separat als objectes a l'aigua, com ara la part inferior de les fulles en piscines tranquil·les. És classificat a la Llista Vermella de la IUCN com a risc mínim.

## Referències

* ↑ Frost, Darrel. «Pseudotriton montanus Baird, 1850» (en anglès). Amphibian Species of the World. American Museum of Natural History, 2024. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ Baird, Spencer F. «Revision of the North American Tailed-Batrachia, with descriptions of new genera and species». Journal of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 1850, pàg. 281–294.
* ↑ James W. Petranka. Salamanders of the United States and Canada. Smithsonian Institution Press, 1998. ISBN 978-1-56098-828-1.
* ↑ Green, N. Bayard; Pauley, Thomas K. Amphibians and Reptiles in West Virginia (en anglès). University of Pittsburgh Press, 1987. ISBN 978-0-8229-5802-4.
* ↑ «Mud Salamander Pseudotriton montanus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 12-08-2019. DOI: 10.2305/iucn.uk.2020-3.rlts.t59317a54355296.en.