OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oleg Ivenko

Oleg Ivenko (Khàrkiv, 14 d'agost de 1996) és un ballarí ucraïnès.
Va néixer a la ciutat de Khàrkiv, que es troba a prop de la frontera russa al nord-est d'Ucraïna. Va començar a ballar ballet quan tenia cinc anys però fins que tingué quinze anys no va anar a una escola especialitzada a Belarús. Va començar a treballar en un teatre quan tenia divuit anys. Des del 2010 forma part del ballet de l'Acadèmia Estatal Tàtar d'Òpera i Ballet a Kazan. Organitza un festival de dansa contemporània a Kazan i és propietari d'un estudi de dansa.
Va interpretar el paper de Rudolf Nuréiev a la pel·lícula El corb blanc, que narra la vida de Nuréiev des del seu naixement fins a la seva defecció de la Unió Soviètica el 1961. La seva llengua materna és l'ucraïnès, encara que també parla rus i va aprendre anglès durant el rodatge del film.

## Referències

* 1 2 3 White, Ryan. «oleg ivenko: the dancer telling the story of ballet’s first pop icon» (en anglès). i-D, 20-03-2019. [Consulta: 3 abril 2020].
* 1 2 Jenkins, David. «From Russia with Love: Oleg Ivenko talks about playing Ruldolf Nureyev in ‘The White Crow’» (en anglès). Tatler, 18-03-2020. [Consulta: 3 abril 2020].
* ↑ Salvany, Joan. «‘El bailarín', de Ralph Fiennes». 9Magazín, 28-05-2019. Arxivat de l'original el 2020-09-22. [Consulta: 3 abril 2020].
* ↑ Schaefer, Stephen. «Oleg Ivenko makes leap from ballet to big screen as Rudolf Nureyev» (en anglès). Boston Herald, 08-05-2019. [Consulta: 3 abril 2020].
# Trineu

Un trineu és un vehicle sense rodes que es desplaça lliscant per la neu, el glaç o una altra superfície amb poca fricció, com pot ser l'herba no gaire seca. En algun cas, els còdols de riu o la sorra humitejada, poden ser una superfície apta per poder lliscar els trineus. Amb la gravetat com a única força de propulsió, un trineu també pot lliscar turó avall com a objecte de diversió, així el seu ús pot ser de transport o bé lúdic i esportiu; en aquest darrer cas rep noms diversos segons la disciplina esportiva, com el de bobsled, per exemple.

## Història

L'origen del trineu és molt antic i probablement derivaria del tobogan dels amerindis algonquins, que no coneixien la roda i es desplaçaven utilitzant aquest tipus de trineu. La tracció animal la feien majoritàriament els cavalls, rens i gossos (de races especials com el husky, malamut o samoiede). El trineu de Lapònia només porta un patí, però als altres llocs del món en porta dos. En la imatgeria nadalenca és tòpica la imatge del Pare Noel amb un trineu ple de regals tibat per rens voladors.

## Característiques

Els trineus poden ser tirats per animals, generalment, cavalls, mules, bous o gossos. També poden ser empesos o tirats per persones com nens en els seus jocs o pares tirant dels seus fills. Els trineus tirats per humans van ser mitjans de transport habituals en les expedicions exploratòries britàniques a les regions àrtiques i antàrtiques al segle xix i començament del XX. Molts altres van utilitzar grups de gossos com, per exemple, Roald Amundsen. Avui dia alguns viatgers fan ús de cometes per remolcar trineus en aquestes latituds.
* La paraula trineu procedeix del francès «Traineau» (segle xii) formada a partir del verb «Trainer» que significa «arrossegar».
* Una troica és un trineu tirat per tres cavalls .
* El trineu fictici de Santa Claus és tirat per rens voladors . Incorpora petits esquís potser per aterrar i enlairar-se.
* El trineu d'asfalt és un trineu en què les fulles es substitueixen per rodes per baixar pendents asfaltades.

## Trineus en l'Antic Egipte

Al Antic Egipte es van utilitzar trineus de fusta per transportar diversos materials sobre les càlides sorres dels deserts circumdants, desplaçant, algunes vegades, pesats i voluminosos objectes, com ara estàtues colossals. Per facilitar el seu desplaçament, era humitejada la sorra abans del seu pas.
Perduren alguns exemplars descoberts en tombes; també en baixos relleus i pintures de les seves edificacions es mostren trineus arrossegats per diversos grups de treballadors egipcis.

## Descens en trineu

El descens en trineu és un esport olímpic amb tres variants:
* Bobsleigh - cap per amunt, peus per davant, amb frens i timó
* Luge - cap per amunt, peus per davant, sense frens ni timó
* Skeleton - cap per avall, cap per davant, sense frens ni timó

## Referències

* ↑ Fabra, Pompeu. Diccionari general de la llengua catalana .... Llibreria Catalònia, 1932, p. 1679.

## Vegeu també

* Travois
* Coureur des bois
* Cache de paranyer
# Passeig de la Puda (Sant Joan de les Abadesses)

El Passeig de la Puda és una via urbana de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquest és un passeig urbanitzat l'any 1926 que porta des de la carretera de Ripoll a la font sulfurosa de la Puda, des d'ell s'aprecia la major part del poble de Sant Joan. És flanquejat per tot el seu cantó nord per un mur de contenció de pedra de riu. Aquest passeig es troba emmarcat per una filera de plataners. Actualment es troba força deixat, però conserva tot el seu encant.
La font és una construcció que es troba tocant el marge, amb sostre de volta i un banc a cada cantó, tot revestit de rajola vermella. Per la banda de fora i en un costat de la construcció hi ha gravat l'escut de la vila de Sant Joan de les Abadesses i a sota diu: "Propiedad del Ayuntamiento 1925". L'aigua sulfurosa raja contínuament per un tòt curt inclinat avall i cau en una pica amb reixa, deixant un color blanquinós a tot arreu per efecte de la composició de l'aigua.

## Història

Aquest naixement d'aigua sulfurosa es coneix des de temps immemorials. Ja apareix citada l'any 1823, però no és fins al 1842 que comença a tenir l'aspecte actual. El 1860 i 1876 s'hi van fer obres. El 1893 es concedí l'autorització per fer-hi un balneari que, igual que l'any 1916, no es portarà a terme. El 1925 és quan se li dona l'estructura actual i al llarg dels anys té diverses millores fins al 1986 que conservant la seva estructura originària se li fan obres de consolidació, millora i canvi, com treure-li les reixes que tenia davant la porta. Datat per publicació i a la mateixa font.

## Referències

* 1 2 3 «Font i Passeig de la Puda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 juliol 2017].
# Prosopis nigra

Prosopis nigra, conegut en castellà com algarrobo negro, és una espècie d'arbre i planta nativa d'Amèrica del Sud. Habita l'ecoregió del Gran Chaco (en particular, la zona de transició entre el Chaco Humit i el Chaco del Sud-est), a l'Argentina, Bolívia, el Paraguai i l'Uruguai.

## Descripció

Arbre caducifoli de fins a 15 m d'alt de tronc central molt curt, que es divideix en troncs més petits; capçada arrodonida i ampla amb poques o cap espina.
La seva fusta és dura, de color marró amb nervadures que es fa servir per a fer mobles, ebenisteria, bots i té tanins.
El fruit és un llegum ("chaucha") de 10-18×1 cm, carnós, molt dolç amb 10-20 llavors. Es fa servir per a fer-ne una farina i una beguda alcohòlica (aloja).
Fenologia: els arbres floreixen el setembre i octubre i fructifiquen de novembre a març.
Hàbitat: creix en comunitats junt a l'arbre vinalillo (Prosopis vinalillo Stuck.) i de palmeres Copernicia alba Morong. Tolera els climes àrids però pot viure també en sòls entollats durant gran part de l'any.

## Fonts

* Maderas comerciales: descripciones, ilustraciones, identificación, información, H. G. Richter y M. J. Dallwitz Arxivat 2005-09-08 a Wayback Machine.
* Catálogo Web de especies forestales, Facultad de Ciencias Agrarias, Universidad Nacional de Asunción Arxivat 2004-07-19 a Wayback Machine.

## Referències

* IUCN2006, asesor: Prado, 1998; id: 33954; "Prosopis nigra"; 12 mayo 2006
# Sálvora

Sálvora és una illa gallega situada a la boca de la ria d'Arousa. Pertany en l'actualitat a la parròquia d'Aguiño, al municipi de Ribeira (la Corunya), creada l'any 1959. Forma, juntament amb els illots de Vionta, Herbosa i Noro i les illes Sagres, l'arxipèlag de Sálvora, integrat juntament amb els de Cíes, Ons i Cortegada al Parc Nacional de les Illes Atlàntiques l'any 2002.
Durant molts anys va estar poblada i va tenir activitat agrícola, ramadera i pesquera, però es troba pràcticament deserta des de 1972. A l'illa, de titularitat privada, es troben, a més del poble, vuit hórreos, un safareig i la font d'A Telleira o de Santa Catalina, un magatzem de finals del segle xviii ampliat el 1963 amb dues torres, una antiga taverna convertida en capella, un far, un moll, una creu, dos molins i una estàtua d'una sirena. A la zona que dona a l'interior de la ria hi ha platges freqüentades per practicants de submarinisme.

## Bibliografia

* Fernández de la Cigoña, Estanislao. Illas de Galicia. Cíes, Ons, Sálvora, Tambo, San Simón e Cortegada, 1991. ISBN 84-7507-582-7.
* Xosé María Fernández Pazos. Sálvora: memoria dun naufraxio, 1998.
# Ratpenat cuallarg de Peale

El ratpenat cuallarg de Peale (Nyctinomops aurispinosus) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids que es troba a Bolívia, el Brasil, Colòmbia, la Guaiana Francesa, Guaiana, Mèxic, el Paraguai, el Perú, Surinam i Veneçuela.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
* ↑ Nyctinomops aurispinosus a Mammal Species of the World (MSW) (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Pastís de pobre

El pastís de pobre és un tipus de pastís originari del forn Can Roca, a Manacor. Va ser creat en fer un pastís amb restes de pasta de mil fulls i crema pastissera.
El dolç consta de tres capes de pasta per dues de crema (llet, sucre i vainilla), coronades amb rovell d'ou cremat i coco als laterals.
El 2015 la pastisseria Can Roca va fer el pastís de pobre més gran del món, en el marc de la campanya de dinamització comercial Manacoritza't.

## Referències

* 1 2 «https://www.diariodemallorca.es/ocio/2012/10/27/mallorca-dulce/804025.html». [Consulta: 21 agost 2019].
* ↑ «https://www.dbalears.cat/opinio/2006/05/17/123025/can-roca-un-dol-raco-per-a-manacor.html». Arxivat de l'original el 21 d’agost 2019. [Consulta: 21 agost 2019].
* 1 2 «https://www.diariodemallorca.es/part-forana/2015/06/01/pastis-pobre-record/1027635.html». [Consulta: 21 agost 2019].
* ↑ «https://www.arabalears.cat/partforana/gran-pastis-pobre-endolcir-solidaritat_0_1585641524.html». [Consulta: 21 agost 2019].
# Santa Maria de Vedrinyans

Santa Maria de Vedrinyans, o de Comagelada, popularment la Capelleta, és una església del poble de Mosset, de la comuna del mateix nom, pertanyent a la comarca nord-catalana del Conflent.
És al costat interior del Portal de Comagelada, per on sortia el Camí de Sornià, al nord del poble i al costat nord-est del castell, entre la Plaça de la Capelleta i el portal esmentat. De fet, la Plaça de la Capelleta és en part sobre la meitat occidental de l'església.

## Història

Poc documentada al llarg de la història, el 1536 rebé un llegat d'un mossetà, i el 1608 un altre mossetà hi fundà un aniversari. També està documentat que el Consell de la Vila de Mosset s'hi reuní diverses vegades al llarg del segle xvii.

## L'edifici

Es tracta d'una església d'origen romànica, d'una sola nau capçada a llevant per un absis semicircular i coberta amb volta de canó. L'absis s'obre directament a la nau. La porta s'obre al nord, i està situada en una façana que presenta un fort desnivell que fa que la porta estigui clarament descentrada cap a l'est. També és descentrada la finestra absidal, amb l'absis mig menjat pel mateix desnivell on es troba i la Plaça de la Capelleta, com ha quedat palès anteriorment. Es tracta d'una obra romànica tardana, del segle xiii, que segueix un eix nord-est a sud-oest.

## Bibliografia

* Adell i Gisbert, Joan-Albert. «Mosset: Santa Maria de Vedrinyans». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.
* Becat, Joan. «97 - Mosset». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 87. Santa Maria de Vedrinyans». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Mosset». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Santa Maria de Vedrinyans en els ortofotomapes de l'IGN

## Enllaços externs

* Pàgina web del Col·lectiu Obaga
# Oleg Chuzhda

* Per a altres significats, vegeu «Oleh Petròvitx Txujda».
Oleg Chuzhda (en ucraïnès: Олег Чужда) (Canet d'en Berenguer, Camp de Morvedre, 8 de maig de 1985) és un ciclista ucraïnès, encara que ha nascut al País Valencià. És professional des del 2006. El seu principal èxit ha estat la victòria a la Volta a la Comunitat de Madrid. És fill del també ciclista Oleh Petròvitx Txujda.

## Palmarès

* 2005
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Segòvia
* 2008
** 1r a la Volta a la Comunitat de Madrid
* 2009
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
* 2010
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal

## Referències

* ↑ «El ucraniano Oleg Chuzhda gana la octava etapa de la Vuelta a Portugal» (en castellà). Marca, 14-08-2009. [Consulta: 28 maig 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Fitxa a cyclebase.nl
# Trindade

Trindade és una ciutat del Brasil de l'estat de Goiás. Amb una població d'119.385 habitants el 2016.
| Santuário Basílica do Divino Pai Eterno. | l'évent de Divino Pai Eterno. Monumento Ana Rosa & Constantino Xavier. |
# Passeig del Comte Guifré (Sant Joan de les Abadesses)

El passeig del Comte Guifré és una rambla de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El passeig és un espai que es troba entre el barri vell i el barri del raval. En un extrem hi ha el monestir, i a l'altre el carrer Major, antic portal major de la muralla. Hi ha dos carrils de circulació rodada i en el centre, més elevat, el lloc de passejar, amb sorra, bancs i dues rengleres de castanyers bords. És la principal artèria de comunicació de la vila; té botigues, caixes, bars, teatre, cinema, construccions modernistes, i d'altres d'estil no definit però antigues. Al passeig s'hi fa el mercat de la roba els diumenges al matí, audicions de sardanes i la majoria d'actes festius i populars de la vila.

## Història

El passeig, actualment rambla del Comte Guifré, es va anar configurant durant el segle passat i aquest segle, fins a adquirir l'aspecte actual. Inicialment era un espai arran i fora de les muralles tocant al portal major (única entrada a la vila per la banda est), que quedava entre la vila vella i el barri del Raval (nucli de població entorn de la parròquia de Sant Pol i el pont vell). També va tenir la funció d'era gran, on els avantpassats hi anaven a batre, i hi tenien també els pallers i pallerons. Els diferents noms que ha tingut dona una idea de la seva història. Segles enrere es deia Era Gran, el segle xix quan el varen començar a urbanitzar es va dir passeig o rambla de l'Era Gran. El 1895 "paseo de las Acacias", ja que els arbres eren acàcies. Va continuar el nom d'Era Gran fins a la nova retolació dels noms dels carrers de l'any 1921, que va passar a ser passeig de l'Abat Ramon de Bianya. Per la guerra, Francesc Macià, després Rambla del "Caudillo" i ara del Comte Guifré.

## Referències

* 1 2 «Passeig del Comte Guifré». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
Comte Guifré (Sant Joan de les Abadesses)
# Qebui

Qebui era el déu egipci del vent del nord. En l'art, Qebui apareix com a un home amb quatre caps de moltó, o com a un moltó alat de quatre caps. També estava associat amb les terres que hi ha més enllà de la tercera cascada del Nil.

## Referències

* ↑ Hall, 2005, p. 15.
* ↑ Mercatante, 1978, p. 127.
* ↑ Knight, 1915, p. 133.
* ↑ De Rachewiltz, 2018, p. 162.

## Bibliografia

* De Rachewiltz, Boris. I Miti egizi (en italià). Longanesi, 2018.
* Hall, Adelaide S. A Glossary of Important Symbols in Their Hebrew, Pagan & Christian Forms (en anglès). Cosimo, Inc., 2005. ISBN 978-1596055933.
* Knight, Alfred Ernest. Amentet: An Account of the Gods, Amulets & Scarabs of the Ancient Egyptians (en anglès). Longmans, Green, 1915.
* Mercatante, Anthony S. Who's who in Egyptian Mythology (en anglès). C. N. Potter, 1978. ISBN 9780517534465.
# Sálvate si puedes

Sálvate si puedes és una pel·lícula de comèdia espanyola de 1994 dirigida per Joaquín Trincado amb guió de Luis Marías i protagonitzada per Imanol Arias i María Barranco. Es tracta d'una comèdia àcida sobre la corrupció política rodada a Bilbao.

## Argument

Marta, regidora de Benestar Social i defensora de causes perdudes, i Roberto, un empresari fatxenda inútil, no tenen res en comú, fins que una nit en què cauen plegats del pont penjant. Des de llavors, Roberto no pensa en una altra cosa. Ella, en canvi, sí que té en què pensar: la ciutat està en ruïnes, la poca indústria que els queda és arcaica i el port penjant està a punt de desaparèixer.

## Repartiment

* Imanol Arias... Roberto
* María Barranco... Marta
* Fernando Guillén... Alcalde
* Pilar Bardem... Bárbara
* Ramón Barea... Eusebio
* Antonio Resines... Ministro
* Elena Irureta... Sarita
* Mariví Bilbao... Tina
* Saturnino García... Taxista
* César Sarachu ... Basilio
* Álex Angulo

## Referències

* ↑ Joaquín Trincado debuta con una ácida comedia sobre la corrupción, El País, 11 de gener d 1995
* ↑ Sálvate si puedes Arxivat 2019-10-26 a Wayback Machine. cinerama.es
# Rasclet de Vieillot

El rasclet de Vieillot (Sarothrura rufa) és una espècie d'ocell de la família dels sarotrúrids (Sarothruridae).

## Hàbitat i distribució

Habita vegetació de ribera de l'Àfrica Subsahariana des de Sierra Leone i Libèria cap a l'est fins a Uganda i Kenya, i cap al sud fins a Sud-àfrica, exceptuant les zones de selva més densa i les excessivament àrides.

## Referències

* ↑ «Rasclet de Vieillot». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# PC Fútbol 2002

PC Fútbol 2002 és un videojoc cancel·lat, amb llançament previst per a la tardor de l'any 2001. Va ser programat per Enigma Software i havia de ser publicat per Dinamic Multimedia, que va tancar el setembre del mateix any, poc abans de la finalització del producte. Havia de ser la desena entrega de la saga PC Fútbol. Existeixen còpies beta del joc, però mai s'han fet públiques.
A causa de la situació econòmica de Dinamic, la producció del joc es va subcontractar, amb un temps de realització total de dos mesos. Finalment, Dinamic va fer fallida abans de la finalització del joc, per la qual cosa els seus desenvolupadors van contactar altres distribuïdores, sense èxit, per a poder finalitzar el projecte. El simulador es va reutilitzar en quatre jocs per a Windows que es publicarien de cara al Mundial de Corea i Japó: Pro Soccer Cup, Era Futbolu 2002 (amb llicència de la selecció de Polonia), Euskal Herria Mundiala (amb la selecció basca substituint Mèxic) i Hello Kitty Football Cup.

## Referències

* 1 2 3 4 «PC Fútbol 2002, va existir i t'expliquem les seves característiques i final». Kodro.cat, 19-01-2020. [Consulta: 6 març 2020].
* 1 2 «"Pc Futbol 2002", característiques d'aquest joc mai publicat». Microoci, 11-01-2015. [Consulta: 6 març 2020].
* ↑ «Regreso al Pasado: PC Fútbol». Meristation, 12-04-2012. [Consulta: 6 març 2020].
# Oleh Lujni

Oleh Lujni (ucraïnès: Олег Лужний) (Lviv, 5 d'agost de 1968) és un exfutbolista ucraïnès de la dècada de 1990 i entrenador.
Fou 8 cops internacional amb la selecció soviètica i 52 amb Ucraïna.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Dinamo de Kíev, Arsenal FC i Wolverhampton Wanderers FC.

## Referències

* ↑ «Oleh Romanovych Luzhnyi – International Appearances». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ «Best Ukrainian players of the XX century». UkrainianSoccer.net, 29-12-2000. Arxivat de l'original el 29 setembre 2007. [Consulta: 19 octubre 2007].
* ↑ «Player Profile: Oleg Luzhny». Premier League [Consulta: 31 juliol 2012].
* ↑ «Luzhny at last shows fans his animal magic». The Guardian, 11-01-2003. [Consulta: 19 octubre 2007].
* ↑ «Partits jugats per Oleg Luzhny la temporada 2001/2002». Centurycomm. [Consulta: 17 novembre 2013].
* ↑ «Luzhny looks to Charlton». BBC Sport, 02-06-2003. [Consulta: 19 octubre 2007].
# Pauline Ranvier

Pauline Ranvier (París, 14 d'abril de 1994) és una esportista francesa que competeix en esgrima, especialista en la modalitat de floret.
Va participar en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020, i hi va guanyar una medalla de plata en la prova per equips (juntament amb Anita Blaze, Ysaora Thibus i Astrid Guyart).
Va guanyar cinc medalles en el Campionat del Món d'esgrima, entre els anys 2015 i 2022, i sis medalles en el Campionat d'Europa d'esgrima, entre els anys 2015 i 2023.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2020 | Tòquio ( Japó) | 2 | Floret per equips |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2015 | Moscou ( Rússia) | 3 | Floret per equips |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 3 | Floret per equips |
| 2018 | Wuxi ( R.P. de la Xina) | 3 | Floret per equips |
| 2019 | Budapest ( Hongria) | 2 | Floret individual |
| 2022 | El Caire ( Egipte) | 3 | Floret per equips |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2015 | Montreux ( Suïssa) | 3 | Floret per equips |
| 2016 | Toruń ( Polònia) | 3 | Floret per equips |
| 2018 | Novi Sad ( Sèrbia) | 3 | Floret per equips |
| 2019 | Düsseldorf ( Alemanya) | 2 | Floret per equips |
| 2022 | Antalya ( Turquia) | 2 | Floret per equips |
| 2023 | Cracòvia ( Polònia) | 2 | Floret per equips |
# Pseudomys patrius

Pseudomys patrius és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic d'Austràlia. El seu hàbitat natural són les zones rocoses amb boscos secs, oberts i amb un sotabosc dominat per l'herba. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, patrius, significa 'patri' en llatí.

## Referències

* ↑ Burnett, S.; Aplin, K. Pseudomys patrius. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 3 març 2018.
* ↑ Entrada «Pseudomys» d'Animalia (en anglès).
# Sándor Bíró

Sándor Bíró (Füzesabony, 19 d'agost de 1911 - Budapest, 7 d'octubre de 1988) fou un futbolista hongarès de la dècada de 1930.
Jugava de defensa. Fou internacional amb la selecció hongaresa en 54 ocasions, entre 1932 i 1946, participant en els Mundials de 1934 i 1938. Pel que fa a clubs, jugà entre 1933 i 1938 al MTK Hungária FC.

## Referències

* 1 2 worldfootball.net perfil
* ↑ «Sandor BIRO». World Football: Statistics. FIFA. Arxivat de l'original el 11 d'abril 2014. [Consulta: 1r desembre 2012].
* ↑ Record Hungary Appearances and Scorers - RSSSF
* ↑ «Millingstein's History of the World Cup Part Three: 1938 France». Arxivat de l'original el 2009-11-17. [Consulta: 22 maig 2017].