OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Youxia

Youxia és el nom que reben els cavallers errants xinesos, un tipus d'heroi de la poesia xinesa. A diferència del concepte occidental, la youxia no estava associada en cap cas a la noblesa o una classe social determinada, sinó que es tractava d'individus que recorrien el territori en solitari ajudant el poble o corregint els abusos del poder basats en un codi d'honor estricte i en la influència política que guanyaven gràcies a les seves accions. La novel·la Marge d'Aigua conté les proeses d'alguns d'aquests cavallers. L'estereotip té trets romàntics pel seu anhel de llibertat i de persona aliena al sistema establert

## Referències

* ↑ Liu, James J. Y. The Chinese Knight Errant. London: Routledge and Kegan Paul, 1967
# Batalla de Steps

La batalla de Steps va lliurar-se al 13 d'octubre de 1213 a Montenaken entre les forces del ducat de Brabant i del principat de Lieja, a un lloc dit «Stepsheuvel» (trad. turó de Steps) al mig del camp d'Haspengouw.
Era la culminació del conflicte que va començar el 1204 quan el comte de Moha va deixar el seu feu al príncep-bisbe de Lieja i que el duc Enric I cobejava també. Ja el 1212, va atacar i saquejar Lieja. L'any després va voler tornar. Camí a Lieja va devastar Waremme, Waleffe, Tourinne, i Tongeren però en trobar les noves fortificacions de la ciutat de Lieja, va retirar-se prop de Montenaken. Allà l'exèrcit de nobles de Brabant va encontrar les milícies de Lieja conduïdes per Hug de Pierrepont i els seus aliats: Lluís II de Loon, i milícies civils de Huy, de Dinant. Brabant va perdre uns 2000 cavallers i el duc va retirar-se. En revenja de l'agressió brabançona, durant deu dies les forces liegeses van pillardejar la regió de Tienen, Zoutleeuw, Landen i Hannut.
Al 28 de febrer de 1214, el duc excomunicat va haver d'anar a Lieja, humiliar-se davant Hug de Pierrepont i pregar perdó. Només el 1229 va cedir definitivament els drets de Moha a Lieja.

## Significat avui

Certs historiadors veuen en aquesta batalla la primera de l'edat mitjana a la qual milícies urbanes van vèncer un exèrcit de nobles a les Disset Províncies i a Lieja.
Segons la llegenda, els liegesos van conduir l'estàtua de la Mare de Déu de l'església de Montenaken al camp de batalla. En arribar, el sol va començar a brillar tan fort que va encegar els enemics brabançons. Des d'aleshores, cada any al maig s'organitza una processó entre l'església de Montenaken i la capella de Steps.
* Capella de la Mare de Déu de Steps
* Estàtua de la Mare de Déu de Steps a Montenaken

## Referències

* ↑ Pirenne, Henri. Histoire de Belgique (en francès). Brussel·les: Editions Henri Lamertin, 1929, p. 236-238.
# Scolopendra cingulata

Scolopendra cingulata és una espècie de miriàpode de la classe dels quilòpodes, i l'espècie d'escolopendromorf més comuna a l'àrea mediterrània.

## Descripció

Presenta bandes de color negre i groc-daurat alternades. Arriba a mesurar entre 10 i 15 cm i és el miriàpode més gros de la nostra fauna. El seu verí no és tan tòxic com el d'altres escolopèndrids.

## Distribució

Presenta una distribució àmplia, es troba al llarg de tot el sud d'Europa i al voltant de la mar Mediterrània, en països com Portugal, Espanya, França, Itàlia i Grècia, així com en parts d'Àfrica del Nord. També es troba a l'Índia.

## Hàbitat

Scolopendra cingulata és un animal excavador, que prefereix la foscor i llocs humits com la part inferior de troncs caiguts i del llit de fulles.

## Dieta

Scolopendra cingulata és un carnívor oportunista. Ataca qualsevol animal que no sigui més gros que ell mateix. Això inclou insectes i petits llangardaixos.

## Verí

Algunes versions populars atribueixen a aquesta espècie la mort d’una persona o d’algun animal domèstic. Ara bé, la realitat és que la picada de Scolopendra cingulata a un adult sa produeix un dolor intens, seguit d’una inflamació de la zona on s’ha produït la picada (si l'escolopendra ha picat en un dit es pot arribar a inflamar tota la mà) i un augment de la temperatura d’aquesta regió, que acaba produint un edema i una necrosi superficial al punt de la picada; tots aquests efectes desapareixen al cap de pocs dies.

## Referències

* ↑ Stylianos Michail Simaiakis, Sinos Giokas & Zoltán Korsós «Morphometric and meristic diversity of the species Scolopendra cingulata Latreille, 1829 (Chilopoda: Scolopendridae) in the Mediterranean region». Zoologischer Anzeiger - A Journal of Comparative Zoology, 250, 1, 2011, pàg. 67-79. DOI: 10.1016/j.jcz.2010.11.006.
* 1 2 3 4 «Megarian Banded Centipede Care Sheet». Petbugs.com. Arxivat de l'original el 2012-12-11. [Consulta: 27 octubre 2011].
* ↑ «Els quilòpodes: centpeus, escolopendres i afins | enciclopèdia.cat». [Consulta: 13 gener 2021].
# Senohrad

Senohrad és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1135.
# Bisignano

Bisignano és un municipi al territori de la província de Cosenza, a la (regió de Calàbria, Itàlia).
Bisignano limita amb els municipis d'Acri, Cerzeto, Lattarico, Luzzi, Mongrassano, San Marco Argentano, Santa Sofia d'Epiro, Tarsia i Torano Castello.
# Ana Palacio Vallelersundi

Ana Palacio Vallelersundi (Madrid, Espanya 1948) és una política i professora universitària espanyola, ministra d'Afers Exteriors sota la presidència de José María Aznar durant la VII Legislatura.
Va néixer el 22 de juliol de 1948 a la ciutat de Madrid, és germana de la també política Loyola de Palacio. Va estudiar dret, sociologia i ciències polítiques a la Universitat Complutense de Madrid, en la qual posteriorment en fou professora. El 1984 es va incorporar a la UNED fins que l'any 1992 va passar a tasques docents en universitats privades.

## Activitat política

L'any 1994 va esdevenir eurodiputada al Parlament Europeu a les llistes del Partit Popular, escó que va ocupar fins al 2002. Aquell mateix any va ser escollida Ministra d'Afers Exteriors, durant el segon govern de José María Aznar, càrrec que va ocupar fins a finals de la legislatura el 2004.
Com a ministra es va trobar amb el problema de l'ocupació de l'Illa Perejil per part del Marroc l'any 2002 i el conflicte consegüent diplomàtic entre aquests dos països, cosa que va comportar que Espanya mantingués als respectius ambaixadors retirats de les seves seus durant dos anys. Al Consell de Seguretat de les Nacions Unides va mantenir posicions molt pròximes a les sostingudes pels Estats Units d'Amèrica, a través de Colin Powell, en referència a la presència d'armes de destrucció massiva a l'Iraq, i que va comportar la consegüent Invasió de l'Iraq. Així mateix també va participar de forma activa en la Convenció Europea liderada per Valéry Giscard d'Estaing.
En les eleccions generals de 2004 fou escollida diputada al Congrés dels Diputats per la província de Toledo, renunciant al seu escó el 2006 per esdevenir vicepresidenta del Banc Mundial a Washington DC. En març de 2008 abandonà el càrrec en el Banc Mundial i posteriorment, en juny del mateix any, fou nomenada vicepresidenta del grup públic francès de tecnologia nuclear Areva. Per Reial Decret 562/2012, de 23 de març, fou nomenada Consellera electiva del Consell d'Estat, càrrec del qual va prendre possessió el 12 d'abril de 2012.

## Referències

* ↑ «El gigante nuclear Areva ficha a Ana Palacio». Expansión, 12-05-2008.
# Taulell

«Taulell» té aquests significats:
* Taulell o rajola de València, peça de ceràmica de poc gruix, generalment quadrada, en la qual una de les dues cares és vidriada
* Taulell de cuina, superfície on es prepara el menjar
* Taulell de botiga, taula allargada per a mostrar i vendre els productes
* Taulell de bar, tauler, barra o tasser, lloc d'un bar o restaurant on se serveixen menjars i begudes per a ser-hi consumits allà mateix
# Vil·la Rosa (Salou)

La Vil·la Rosa és una casa del municipi de Salou (Tarragonès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'antiga Vil·la Rosa és una casa sense gaires complicacions arquitectòniques. Té una planta inscrita dins un quadrat perfecte. La seva alçada està configurada per una planta baixa, pis noble i pis alt.
La planta baixa té al costat dues escales que permeten accedir a la planta noble. Potser això sigui l'element més característic de la casa, donada la senzillesa general del conjunt.
L'edifici està cobert per una teulada a quatre aigües, una per cada costat.

## Història

Cal destacar també el tancament de la reixa de ferro que és força artístic i on es podia llegir el primitiu nom de la casa. Actualment aquest rètol està tapat.
S'ha instal·lat la botiga "Passeig 7" als baixos de la casa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Vil·la Rosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2016].

## Enllaços externs

* «Vil·la Rosa». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Zemba

El zemba (o dhimba, chimba, ojitdhimba, etc) és una llengua bantu del grup R que es parlen els dhimbes al sud-oest d'Angola i a Namíbia. Els 18.000 dhimbes d'Angola 21.000 segons el joshuaproject) viuen a l'extrem sud-occidental del país, a les províncies de Cunene i de Namibe. Els 12.000 dhimbes que viuen a Namíbia (12.800 segons el joshuaproject) ho fan al nord-oest del país, a la regió de Kunene, a les àrees d'Etoto i de Ruacana. Els dhimbes són veïns dels hereros, la llengua dels quals és molt propera al zemba. El codi ISO 639-3 del zemba és dhm, el seu codi al glottolog és zemb1238 i el seu codi Guthrie de llengües bantus es H.311.

## Família lingüística i relació amb altres llengües

El zemba forma part del grup R de les llengües bantus, concretament al subgrup de les llengües hereros. És molt propera a l'herero, llengua de la que a vegades és considerada dialecte, però ha estat llistada com a llengua independent tant per l'ethnologue com pel glottolog i per Guthrie. Segons l'ethnologue forma part del cluster lingüístic de l'herero meridional amb els dialetes d'aquesta última llengua cavikwa, himba, muakaona i mundokena. Segons el glottolog, juntament amb les llengües ndongues i les llengües umbundus forma part de les llengües herero-nkumbi-wambos.

## Sociolingüística, estatus i ús de la llengua

El dhimba és una llengua desenvolupada (EGIDS 5): gaudeix d'un ús vigorós per persones de totes les edats, té literatura i una forma estandarditzada tot i que no és totalment sostenible. La seva estandardització es va realitzar entre el 2008 i el 2013 i s'escriu en alfabet llatí.

## Referències

* 1 2 3 4 «Dhimba». ethnologue. [Consulta: 29 gener 2015].
* 1 2 3 4 «Language: Dhimba». joshuaproject. [Consulta: 29 gener 2015].
* ↑ «Dhimba in Namibia». joshuaproject. [Consulta: 29 gener 2015].
* 1 2 «Language: Zemba». glottolog. [Consulta: 29 gener 2015].
* ↑ Maho, Jouni Filip. «New Updated Guthrie List Online». Guthrie. Arxivat de l'original el 7 de juny 2013. [Consulta: 29 gener 2015].
* ↑ «R». ethnologue. [Consulta: 28 gener 2015].
* ↑ «Dhimba in the Language Cloud» (en anglès). ethnologue. [Consulta: 28 gener 2015].

## Enllaços externs

* Recursos sobre el zemba a l'OLAC
# Bingöl Dağları

Bingöl Dağları és un massís muntanyós de Turquia al sud d'Erzurum, que s'estén per les províncies d'Erzurum, Muş i Bingöl.
La seva muntanya més alta és el Demir o Timur Kale ('Fortalesa de Ferro'), a la part oriental, l'altitud del qual varia considerablement segons les fonts entre 3.690 metres i 2.977 metres; a la part occidental inclou el Toprak Kale ('Fortalesa de Terra') d'altura molt lleugerament inferior al Timur Kale. El massís inclou gran nombre de petits llacs (per això el nom de Bingöl = 'Mil Llacs'). En aquestes muntanyes neixen els rius Araxes (Aras), Tuzla Su (afluent de l'Eufrates), Bingöl Su, Gönük Su, Carbughar Su i Khinis Su (els quatre darrers afluents del Murad Su).
En època clàssica les muntanyes foren anomenades com Abos Mons. Els armenis les anomenaven Srmanc (grec Σερμάντου). El nom àrab es desconeix, ja que no és indicat per cap geògraf tot i que foren teatre de lluites entre romans d'Orient i hamdànides al segle x, especialment el lloc de Hafdjidj (armeni Havcic), a les fonts de l'Araxes. En aquestes muntanyes vivien els Kizil Bash.

## Referències

* Geografia de Bingöl Arxivat 2016-03-25 a Wayback Machine. (turc)
# Scoloplax dicra

Scoloplax dicra és una espècie de peix de la família Scoloplacidae i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 1,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (25 °C-30 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones i Paraguai.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Schaefer, S.A., 2003: Scoloplacidae (Spiny dwarf catfishes). p. 310-311. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866228916.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S. A., S. H. Weitzman i H. A. Britski, 1989: Review of the neotropical catfish genus Scoloplax (Pisces: Loricarioidea: Scoloplacidae) with comments on reductive characters in phylogenetic analysis. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 141: 181-211.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Senoculus gracilis

Senoculus gracilis és una espècie d'aranyes araneomorfes de la família dels senocúlids (Senoculidae). Aquest gènere fou descrit per primera vegada l'any 1879 per E. Keyserling.
És una espècie que es troba des de Guyana fisn a l'Argentina. El mascle holotip fa 8 mm.
Segons el World Spider Catalog del 7 de gener de 2019, hi ha les següents sinonímies:
* Stenoctenus gracilis Keyserling, 1879
* Labdacus parallelus Simon, 1880
* Stenoctenus pallidus F. O. Pickard-Cambridge, 1897

## Referències

* 1 2 3 Keyserling, E. (1879). Neue Spinnen aus Amerika. Verhandlungen der Kaiserlich-Königlichen Zoologisch-Botanischen Gesellschaft in Wien 29: 293-349.
* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Senoculus gracilis (Keyserling, 1879) en la família Senoculidae +base de dades. Accés el 7 de gener de 2019.
* ↑ «Senoculus darwini». [Consulta: 9 juliol 2017].
# Bishōjo

Bishojo (en japonès 美少女, bishōjo, literalment 'noia atractiva') és un gènere de manga i anime. El terme bishojo està format pel prefix bi, que es refereix a la bellesa femenina, i shojo, que es refereix al sexe dels personatges, no a l'audiència a la qual està dirigit. Shojo s'utilitza per a referir-se al manga i anime per a noies, mentre que bishojo és un manga i anime sobre noies boniques, generalment adreçat al públic masculí.
El bishojo es pot veure en quasi tots els gèneres de manganime, des del shojo fins al mecha, però especialment en els videojocs renai i els anomenats harem manga o harem anime. Sovint és considerada la forma més lleugera de fanservice, particularment si un personatge d'una dona d'edat avançada pogués ser més apropiat.
El gènere es popularitza entorn de l'apogeu del lolicon al principi de la dècada del 1980, especialment pels treballs d'Hideo Azuma. Fins i tot personatges d'Hayao Miyazaki es consideren icones del boom del bishōjo, com Clarisse de Lupin III: El castell de Cagliostro (1979), Lana de Future Boy Conan (1978), i Nausicaä del manga i pel·lícula homònimes (1984). També s'hi esmenta a Rumiko Takahashi, amb Lamu del manga Urusei Yatsura (1978–1987) com a representants. El crític cultural Hiroki Azuma identifica a Lamu com un element clau pel que fa a la interacció dels fans amb els personatges bishōjo mitjançant els fanzines.
Les "sèries bishojo" són sèries enfocades directament a una audiència predominantment masculina en oferir aquest tipus de personatges, i presentant algun personatge masculí, cosa no comuna en el gènere. El propòsit dels dibuixos per a aquesta audiència radica principalment en un art que intenta crear personatges atractius femenins, i el terme per si mateix en algunes ocasions es percep negativament com un "gènere" que només depèn de la comerciabilitat dels seus bonics personatges. Una de les sèries bishojo més famosa del món és Bishojo Senshi Seera Mun o Sailor Moon (en japonés 美少女戦士セーラームーン), que originàriament va ser un manga escrit per Naoko Takeuchi a la revista Kodansha, i que va passar a ser anime de Toei Animation amb cinc temporades i una distribució al món sencer, creant guanys milionaris amb un nou estil de personatges.

## Bibliografia

* Galbraith, Patrick W. Otaku and the Struggle for Imagination in Japan. Durham: Duke University Press, 2019. ISBN 978-1-4780-0509-4. OCLC 1148100778.

## Referències

* ↑ «Nous termes en estudi (24/10/2013)». TERMCAT, 22-10-2013.
* ↑ Galbraith, 2019, p. 31.
* ↑ Galbraith, 2019, p. 98–99.
* ↑ Galbraith, 2019, p. 107.
* ↑ Galbraith, 2019, p. 108–109.
# Ana Olivera

Ana Olivera (Montevideo, 17 de desembre de 1953) és una professora i política uruguaiana pertanyent al Partit Comunista, sector que forma part de la coalició del Front Ampli. Ha estat viceministra de Desenvolupament Social durant el govern de Tabaré Vázquez (2005-2010). Ha estat intendenta de Montevideo entre 2010 i 2015 i ha estat l'única candidata del Front Ampli a les eleccions municipals del 2010.

## Biografia

Ana Olivera va néixer a Montevideo, el 17 de desembre de 1953. A edat primerenca formà part del Moviment d'Alliberament Nacional - Tupamaros, motiu pel qual s'exilià a França i a Cuba durant la dictadura militar uruguaiana (1973-1985). A L'Havana es va afiliar al Partit Comunista de l'Uruguai. Amb la democràcia, tornà a l'Uruguai i es graduà en literatura.
En l'àmbit polític, Olivera va ser Directora de la Divisió Administracions Locals de la Intendència durant el primer mandat de Mariano Arana. El 1999 va assumir el càrrec de Directora General del Departament de Descentralització. El 2000 va assumir com a Directora de la Divisió Regió Oest de Montevideo fins al 2003, quan va tornar a ser directora de Descentralització.
El 2005, durant la presidència de Tabaré Vázquez, Olivera va ser nomenada viceministra de Desenvolupament Social, al costat de la ministra Marina Arismendi, també del Partit Comunista. Així mateix, també va formar part de la Junta Nacional de Drogues, de la Taula Coordinadora de la Seguretat Social, i del Consell Consultiu Honorari d'Infància i Adolescència.
Amb l'assumpció de José Mujica l'1 de març del 2010 com a nou president de l'Uruguai, Olivera va ser nomenada ministra de Desenvolupament Social, càrrec que més tard no va acceptar per ser candidata a intendenta del departament de Montevideo.
Al 2016, va ser condecorada amb la insígnia de la Legió d'Honor, la més important de les condecoracions franceses.

## Referències

* ↑ «Ana Olivera asumió como Intendenta en el marco de "Montevideo de la Convivencia"». uypress. [Consulta: octubre 2020].
* ↑ «La Alcaldesa recibe a su homóloga de Montevideo» (en castellà). Portal de Cádiz, 16-03-2013. [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ (castellà) Ana Olivera - Currículum - MIDES. Arxivat 2011-09-29 a Wayback Machine. Consultat 19 de febrer de 2010.
* ↑ (castellà) Ana Olivera candidata del Frente; los socialistas critican las reglas Arxivat 2010-03-03 a Wayback Machine., El País, consultat 19 de febrer de 2010.
* ↑ (castellà) Ana Olivera es nuestra candidata en Montevideo - Frente Amplio Arxivat 2012-02-10 a Wayback Machine. Consultat el 19 de febrer de 2010.
* ↑ «Francia condecoró a Belela Herrera y a Ana Olivera» (en castellà). Ambaixada de França a Montevideo, 01-08-2016. [Consulta: 22 octubre 2020].
# Taula rodona

* Aquest article tracta sobre l'acte en què un grup de persones que es reuneixen per a estudiar un afer o un problema determinat. Si cerqueu l'element mitològic, vegeu «Taula Rodona».
Una taula rodona està formada per un grup de persones que es reuneixen per a estudiar un afer o un problema determinat. L'afer s'aborda exclusivament mitjançant la discussió, en una atmosfera informal, però sota la direcció, d'un moderador que se situa al centre dels invitats en una taula. Cada expositor fa ús de la paraula durant aproximadament 10 minuts. Es tracta que cadascun dels integrants del grup escolti els punts de vista dels altres i els discuteixi fins a posar-se d'acord en quelcom positiu.en definitiva, es tracta d'arribar a deduir unes recomanacions o acords. Convé donar un marge de durada d'entre 60 i 90 minuts com a màxim.

## Referències

* ↑ Taula rodona a wordreference
* ↑ Taula rodona al cercaterm de TERMCAT
* ↑ taula rodona a xarxanet
* ↑ Virginia Ferrer i Cervero, Rosa M. Laffitte i Figueras. «El simposi, el panel i la taula rodona». A: La metodologia didàctica a l'ensenyament universitari. Universitat de Barcelona, 1994, p.59.
# Verdura de fulla

Verdura de fulla o verdura de fulla verda són les plantes amb fulles comestibles, i a vegades també s i llavors germinades. Tot i que el terme engloba gairebé un miler d'espècies variades, la majoria comparteixen característiques nutricionals i usos gastronòmics. La majoria són plantes herbàcies efímeres com l'enciam i l'espinac. Algunes plantes llenyoses amb fulles que es poden menjar inclouen espècies de baobab, aralia, moringa, morera i toona.
Les fulles de moltes pastures també són comestibles per als humans, però només s'acostumen a menjar en cas de fam. Alguns exemples són l'alfals, el trèvol i la majoria de les poàcies, incloent el blat i la civada. Aquestes plantes sovint són més prolífiques que les verdures de fulla tradicionals, però l'explotació dels seus nutrients és complicada, principalment pel seu alt contingut en fibra alimentària. Aquest obstacle millora amb un millor processament d'aliments, incloent l'assecatge dels aliments, la molta o el premsat i triturat per obtenir el seu suc.

## Nutrició

Les verdures de fulla acostumen a ser baixes en calories i greixos, altes en proteïna per caloria, fibra alimentària, ferro i calci, i molt altes en fitoquímics com la vitamina C, els carotenoides, la luteïna i l'àcid fòlic, així com la vitamina K.

## Preparació

La majoria de les verdures de fulla es poden menjar crues, per exemple en entrepans o amanides. Les fulles també es poden fer servir per embolicar els ingredients, com en el sarma. També es poden fer en un saltat, estofat, o amb cocció al vapor. La verdura de fulla estofada amb carn de porc és un plat típic de la soul foud i la gastronomia del sud dels Estats Units. Diversos plats asiàtics també l'utilitzen, com el saag.

## Referències

* ↑ «Health Benefits of Leafy Green Vegetables». JoyBauer.com, 2013 (consulta) [Consulta: 5 gener 2014].
* ↑ «The 10 best leaf vegetable recipes». The Guardian, 16-03-2013 [Consulta: 5 gener 2014].