OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nukai Peniamina

Nukai Peniamina (Niue - 6 de març de 1874) va ser un niueà que va portar el cristianisme a l'illa de Niue el 1846.

## Conversió

El 1830, la Societat Missionera de Londres es va endur dos nois de l'illa, de nom Uea i Niumaga, i va intentar convertir-los. Quan van tornar, ja no van ser acceptats i Uea va ser assassinat. Niumaga aviat va decidir marxar a Samoa amb el seu amic; Nukai Peniamina. Allà, Peniamina va començar a treballar com a assistent del doctor George Turner, un missioner gal·lès. Nukai va aprendre a llegir i escriure i es va convertir al cristianisme, després es va formar com a pastor al Malua Theological College de Samoa.

## Retorn

El 1846, Peniamina va tornar a Niue a bord del John Williams, acompanyat per Fakafitifonoua (un niueà amb influència a l'illa). El 26 d'octubre, i en el seu cinquè intent de desembarcament, els caps de Mutalau els van acceptar. Peniamina va ser portat al 'Taue i Fupiu' on es diu que va estar constantment protegit per 61 guerrers, ja que hi va haver molts complots per matar-lo a ell i a Fakafitifonoua. El cristianisme es va ensenyar per primera vegada als Mutalau abans que s'estengués als altres pobles de l'illa, l'últim d'ells va ser Vaiea.

## Darrers anys

Peniamina va romandre a l'estació de Mutalau fins a l'octubre de 1849, quan se'n va fer càrrec un samoà. L'any 1850 es va comprovar que Peniamina havia tingut una relació extramatrimonial amb una altra dona. Tot i que aquest fet era acceptable a la societat niueana de l'època, els seus superiors missioners no ho van permetre. Peniamina va ser desterrat i enviat al mar en canoa. Es va establir a Samoa i va morir el 6 de març de 1874. Està enterrat al poble niueà de Makefu.

## Llegat

Cada quart divendres d'octubre, els niueans celebren el "Dia de l'Evangeli" per recordar Peniamina. A més, el Mutalau Show Day se celebra l'últim dissabte d'octubre, per celebrar el seu desembarcament de l'any 1846.

## Referències

* ↑ «Pacific Regional Statistics - Secretariat of the Pacific Community». Spc.int. Arxivat de l'original el 24 November 2007. [Consulta: 9 setembre 2017].
* ↑ An Interperation of Early European Contact with Niue, Sue McLachlan
* ↑ Chapman, Terry Magaoa. Niue, a History of the Island (en anglès). editorips@usp.ac.fj, 1982, p. 113.
* ↑ Niue : The Island and Its People, S. Percy Smith (1983)
* ↑ Anthoni, Dr J Floor. «History of Niue». Seafriends.org.nz. [Consulta: 9 setembre 2017].
# Mariela Castro Espín

Mariela Castro Espín (l'Havana, 27 de juliol de 1962) és una política cubana, directora del Centre Nacional d'Educació Sexual de Cuba a l'Havana i una activista pels drets dels homosexuals a Cuba. És la filla del president Raúl Castro i de Vilma Espín Guillois.

## Biografia

Mariela Castro és filla de l'ex primer secretari del Partit Comunista Raúl Castro i de la feminista i revolucionària Vilma Espín, i neboda de l'ex primer secretari i destacat revolucionari cubà Fidel Castro. Té un germà, Alejandro Castro Espín. Castro afirma que quan era petita, va créixer en una societat homòfoba on els membres de la comunitat LGBT+ eren objectiu implacable tant en termes de lleis com de polítiques i estàndards socials i expectatives tradicionals. Castro va declarar més tard a la vida que ella i els seus companys "ririen dels gais, es burlarien d'ells". Castro va estudiar dansa moderna i psicologia infantil. Castro ha publicat 13 articles acadèmics i nou llibres.
El 26 de setembre de 2019, es va revelar que l'administració del president dels Estats Units, Donald Trump, va emetre una prohibició de viatjar al líder cubà Raúl Castro i als seus fills com a conseqüència del suport de Castro a Veneçuela, encapçalat pel president veneçolà, Nicolas Maduro. El secretari d'Estat dels Estats Units, Mike Pompeo, va declarar que "Raúl Castro és responsable de les accions de Cuba per apuntalar l'antic règim de Maduro a Veneçuela mitjançant la violència, la intimidació i la repressió".

## Referències

* ↑ «A Castro son rises in Cuba» (en anglès). Reuters, 17-06-2015 [Consulta: 2 desembre 2019].
* ↑ Chestnut, Vanessa. «Raul Castro's daughter to push for gay marriage in Cuba», 07-05-2018. Arxivat de l'original el 5 agost 2019. [Consulta: 25 octubre 2019].
* ↑ Tamayo, Juan O. «Fidel Castro's Family». The Miami Herald, 08-10-2000. Arxivat de l'original el 2017-09-25. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ «Mariela Castro Espín - Cuba - Member of Parliament and Director of the Cuban National Center for Sex Education». Arxivat de l'original el 2019-01-24. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ Lavers, Michael K. «Mariela Castro banned from traveling to US.». Washington Blade, 26-09-2019 [Consulta: 21 novembre 2019].
# Rasclet de l'illa de Henderson

El rasclet de la Henderson (Zapornia atra) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita els espessos matolls de l'Illa Henderson, a les Pitcairn.

## Referències

* ↑ Rasclet de la Henderson a CERCATERM Rev. 06/02/2012
# Mont Thor

El Mont Thor, oficialment conegut com el Cim Thor (Thor Peak), és una muntanya amb una elevació de 1.675 metres situada en el Parc Nacional d'Auyuittuq, a l'Illa de Baffin, Nunavut, Canadà. La muntanya es troba a 46 km al nord-est de Pangnirtung i presenta la més gran caiguda vertical de la Terra de 1.250 m, amb el penya-segat sobresortint a un angle mitjà de 15 graus des de la vertical. Malgrat la seva llunyania, aquesta característica fa de la muntanya un lloc popular per a l'Escalada de roques. Es permet acampar, amb diversos càmpings designats situats al llarg de la del Pas d'Akshayuk. Per als escaladors que cerquen escalar el Mont Thor, hi ha un càmping establert uns pocs quilòmetres al nord de la seva base, amb protecció contra el vent i refugis d'emergència.
La muntanya va ser nomenada per Thor, el déu del tro nòrdic.

## Geografia

El Mont Thor forma part de les Muntanyes Baffin, que al seu torn formen part de la Serralada Àrtica. La muntanya es compon de granit.
| Vista del cim del Mont Thor del 1997 | Mont Thor i el seu penya-segat costerut | Senderisme cap al nord cap al Cim Thor, juliol de 2007 |

## Ascensions

Donald Morton i Lyman Spitzer van fer la primera pujada del Mont Thor el 1965 durant l'expedició Alpine Club of Canada liderada per Pat Baird.$^{:347}$ Pat Baird també va liderar l'expedició geofísica de 1953 durant la qual Hans Weber, J. Rothlisberger i F. Schwarzenbach van pujar per primera vegada a la Torre Nord del Mont Asgard.
La primera ascensió de la cara oest es va aconseguir per Earl Redfern, John Bagley, Eric Brand i Tom Bepler el 1985. El primer ascens individual de West Face va ser completat per Jason 'Singer' Smith el 1998. La primera escalada lliure del Southwest Buttress va ser feta l'any 2012 per Bill Borger i John Furneaux.

## Vegeu també

* Torres del Trango, la caiguda més alta vertical propera a la terra.
* Cerro Torre

## Referències

* ↑ «Mount Thor -The Greatest Vertical Drop on Earth!». The Daily Galaxy, 09-03-2010. [Consulta: 21 agost 2014].
* ↑ Jennings, Ken. «Meet Canada's Mount Thor: The World's Steepest, Tallest Cliff», 10-06-2013. [Consulta: 18 abril 2015].
* ↑ «Thor Peak». Bivouac.com. [Consulta: 30 novembre 2009].
* ↑ Ostriker, J. P. «Lyman Spitzer. 26 June 1914 -- 31 March 1997: Elected ForMemRS 1990». Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, 53, 2007, pàg. 339–348. DOI: 10.1098/rsbm.2007.0020.
* ↑ Morton, Donald C. «Mt. Asgard And Mt. Thor». Canadian Alpine Journal, 49, 1966, pàg. 42-48. Arxivat de l'original el 2018-09-23 [Consulta: 3 octubre 2018].
* ↑ Redfern, Earl «-Mount Thor - 33 Days on the West Face». Climbing Magazine, 93, 01-12-1995, p. 34–36. ISSN: 0045-7159.
* ↑ «Climber Bill Borger», 24-07-2012. [Consulta: 28 agost 2012].
* ↑ Hummel, Will «New route on Baffin Island's Mount Thor». Rock and Ice, 03-08-2012. Arxivat de l'original el 2012-08-08 [Consulta: 28 agost 2012]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-08-08. [Consulta: 3 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Above the Arctic Circle: Trekking across Canada's Baffin Island a Wayback Machine (archived 2009-01-30) about Mt. Thor and other Akshayuk Pass features by writer Dave Levinthal
# Lee Felsenstein

Lee Felsenstein és un enginyer en computació estatunidenc que va exercir un paper central en el desenvolupament de l'ordinador personal. Va ser un dels membres originals del «Homebrew Computer Club» i el dissenyador de l'Osborne 1, el primer ordinador portàtil fabricat en sèrie.
Abans de l'Osborne, Lee va dissenyar l'ordinador «SOL» de «Processor Technology», basat en l'Intel 8080, el mòdem PennyWhistle i altres projectes pioners de maquinari utilitzant el bus S-100.

## Referències

* 1 2 «Lee Felsenstein» (en anglès). Smart Computing® Encyclopedia. [Consulta: 13 abril 2010].

## Enllaços externs

* Bloc personal de Felsenstein(anglès)
# Lacoste (empresa)

Lacoste és una companyia francesa que fabrica roba, rellotges, perfums, sabates, cinturons, i maletes, entre molts altres articles. El seu producte més famós és la seva camisa polo, feta de material piqué. La camisa polo va ser molt famosa en les dècades dels 70 i dels 80 a Amèrica i a Europa.
El logotip de la companyia és el reconegut caiman Gigi verd, també conegut com el cocodril Charles, present en gairebé la totalitat dels seus productes.

## Història

Es va fundar el 1933 pel francès René Lacoste, conegut com a tennista francès natural de Donibane Lohizune. Guanyador amb l'equip francès de la Copa Davis, que fou conegut popularment com “els quatre mosqueters”. Aquesta fama li serviria per emprendre l'empresa.
René Lacoste, anomenat 'Crocodile', va prendre el seu malnom des que va apostar una borsa feta de cocodril encara que no la va guanyar. Més tard es va fer brodar un cocodril a la solapa de la jaqueta, perquè aleshores encara era infreqüent veure jugar els tennistes en pantalons i samarreta curta. Més endavant, quan va fundar la seva pròpia marca de roba li va posar el seu cognom a la marca i la insígnia del cocodril.
La peça de roba anomenada polo, va prendre el seu nom del joc del polo, molt popular a Anglaterra, i es va dissenyar per a aquest joc. Al principi tenia dos botons a les solapes, per evitar que es mogués en cavalcar, però després va ser exportat a altres esports.
Des del 1943 Bernard Lacoste, fill del fundador, va presidir la companyia fins a la seva mort el 21 de març del 2006, als 74 anys. Bernard va impulsar la moda dels polos de colors molt vius. Els productes Lacoste solen ser usats per a sectors econòmics alts, ja que els seus preus són elevats en comparació a una peça corrent.

## Referències

* ↑ Cult. Iconos de una generación (paper) (en castellà). Madrid: Edimat libros, 2008, p. 48-49. ISBN 978-84-9794-079-5 [Consulta: 28 octubre 2014].
* ↑ «Lacoste Logo: Design and History» (en anglès). Famouslogos.us. Arxivat de l'original el 2020-08-04. [Consulta: 29 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Lacoste - Lloc web oficial
* Fragàncies Lacoste Arxivat 2007-04-09 a Wayback Machine. (anglès)
# Resolució 295 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 295 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada el 3 d'agost de 1971. Després de rebre una carta del representant permanent de Guinea, país dirigit per Ahmed Sékou Touré, el Consell va afirmar la seva independència i integritat territorial i va decidir enviar-hi una missió de tres membres del Consell per consultar amb les autoritats i informar de la situació immediatament. La missió havia de ser designada prèvia consulta entre el President del Consell i el Secretari General.
La sol·licitud de la present resolució pel Govern de Guinea es va produir després d'una sèrie d'incursions transfrontereres dels portuguesos dirigides pel govern colonial de la Guinea Portuguesa a principis de 1971 contra les bases de la guerrilla independentista del PAIGC a Guinea, país amb un règim que recolzava i donava refugi als seus líders. Això va produir un any després la invasió de la capital de Guinea, Conakry, (Operació Mar Verd) el 22 de novembre de 1970 per forces portugueses portat que van rescatar presoners de guerra portuguesos i destruí equipament militar de les guerrilles. Aquests atacs van cessar, però les tensions frontereres van continuar fins a la independència de Guinea Bissau el 10 de setembre de 1974 pels esdeveniments de la revolució dels clavells a Lisboa el 25 d'abril de 1974.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)
* Operació Mar Verd
* Imperi Portuguès
* Guerra d'independència de Guinea Bissau

## Referències

* ↑ Associated Press (November 23, 1970). "Guinea Reports Invasion From Sea by Portuguese; Lisbon Denies Charge U.N. Council Calls for End to Attack Guinea Reports an Invasion From Sea by Portuguese". The New York Times.
* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Lori alanegre

El lori alanegre (Eos cyanogenia) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita zones boscoses d'algunes illes properes al nord de Nova Guinea.
# Nukufetau

Nukufetau és un atol de Tuvalu situat gairebé al centre de l'arxipèlag, a 86 km al nord-oest de Funafuti i a 57 km al sud-oest de Vaitupu.
L'atol té una forma rectangular de 14 km d'allargada per 10 km d'ample. La superfície total és de 2,99 km². Consta de 33 illots. Els més grans són: Fale al vèrtex oest, Motulalo al vèrtex sud i Lafaga al vèrtex est. La població total era de 586 habitants al cens del 2002. L'única vila es troba a Savave, un illot de la llacuna al costat de Fale.
Segons la llegenda, Nukufetau va ser colonitzat pels tongans que es van establir a Fale. Tradicionalment la població es repartia en tres clans dels tres illots: Fale, Motulalo i Lafaga. Els missioners van reagrupar tota la població a Fale. L'atol va ser descobert, el 1819, pel estatunidenc Arent de Peyster del vaixell Rebecca, i es va conèixer amb el nom De Peyster's Group. Durant la Segona Guerra Mundial els nord-americans van construir un aeroport a Motulalo, avui abandonat.

## Enllaços externs

* Mapa de Nukufetau
# Marsanz Torrejón Fútbol Sala

El Marsanz Torrejón Fútbol Sala fou un equip de futbol sala espanyol de la ciutat de Torrejón de Ardoz. Jugava els seus partits com a local al Pavelló Joaquim Blume, amb capacitat per 4.000 persones.
El club va ser fundat l'any 1980 per l'empresa Marsanz. Durant els anys vuitanta jugà a la Lliga i la Copa de la Federació Espanyola de Futbol Sala. Als anys 90 participà en la LNFS durant cinc temporades i guanyà la lliga de 1992-93. Fou conegut amb el nom Pennzoil Marsanz entre 1991 i 1993 per raons de patrocini. L'any 1996 es va dissoldre.

## Palmarès

* Lliga espanyola:
** 1992-93
* Copa d'Espanya:
** 1991-92, 1993-94
* Supercopa d'Espanya:
** 1992-93, 1994-95
* Copa espanyola de futbol sala de la FEFS:
** 1988-89
* Campionat d'Europa de clubs de futbol sala:
** 1994

## Referències

* ↑ «Nostálgico homenaje al fútbol sala más romántico: Marsanz Torrejón» (en castellà). lnfs.es, 28-06-2009. Arxivat de l'original el 2011-07-17. [Consulta: 8 abril 2023].
* ↑ «Liga Nacional de Fútbol Sala: Historial». Arxivat de l'original el 2009-12-22. [Consulta: 15 octubre 2009].
* ↑ «Liga Nacional de Fútbol Sala: Historial». Arxivat de l'original el 2009-12-22. [Consulta: 19 gener 2010].
* ↑ «Dieciséis club en Honor» (en castellà). Mundo Deportivo, 06-07-1996. [Consulta: 8 abril 2023].
# Rasclet de Santa Helena

El rasclet de Santa Helena (Zapornia astrictocarpus) és un ocell extint de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habitava pantans i vegetació de rivera de l'illa de Santa Helena.
# Miner petit

El miner petit (Geositta poeciloptera) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae), que era ubicat al monotípic gènere Geobates (Swainson, 1838), però que actualment és inclòs a Geositta sobre la base dels treballs de Cheviron et al. 2005

## Descripció

* Fa uns 12,5 cm de llargària.
* Ocell terrestre de cua curta i poc vistós. Color general beix. Ales amb bandes fosques i rogenques notables en vol. Gola blanca i cella color gamussa. Cua rogenca amb plomes centrals fosques i ampla banda subterminal negra.

## Hàbitat i distribució

Habita praderies obertes esguitades d'arbres i camps de les terres baixes del sud del Brasil i nord-est de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Miner petit». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
* ↑ Z.A.Cheviron, A.P. Capparella, F.Vuilleumier. (2005). "Molecular phylogenetic relationships among the Geositta miners (Furnariidae) and biogeographic implications for avian speciation in Fuego-Patagonia". Auk 122: 158-174.
* ↑ Fitxa de Geositta poeciloptera a Birdlife International (anglès)
* 1 2 Geositta poeciloptera a Wiki Aves (portuguès)
* ↑ BirdLife International (2018). "Geositta poeciloptera." 2018 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2018. [Consulta: 12 abril 2023]
# Les Charmontois

Les Charmontois és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est al marge de l'Aisne. L'any 2017 tenia 118 habitants.
El municipi és el resultat de la fusió el 1946 dels municipis Charmontois-le-Roi et de Charmontois-l'Abbé.

## Demografia

El 2007 la població era de 144 persones. Hi havia 52 famílies, 82 habitatges, 59 eren l'habitatge principal de la família, 21 eren segones residències i 2 estaven desocupats.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 89 persones, 54 eren actives i 35 eren inactives. Hi havia una empresa de construcció, dues empreses de comerç i reparació d'automòbils, un taller de reparació de material agrícola i una fusteria.
L'any 2000 hi havia 14 explotacions agrícoles que conreaven un total de 912 hectàrees.

## Referències

* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
# Le Gros-Morne

Le Gros-Morne és un municipi francès, situat a la regió de Martinica. El 2009 tenia 11.001 habitants. Es troba al centre de l'illa.

## Barris

Dosithée, Glotin, Croix Blanche, Poirier, La Fraicheur, La vierge, Rivière Lézarde 1, Rivière Lézarde 2, Petite Lézarde, Dessaint, Croix Odilon, Trou la guerre, Bois-Lézard, Tamarins, Tracée, Petite tracée 1, Petite tracée 2, Dumaine, Lesséma, La Borélie, Flamboyants, Deux-Terres, Terres Curiales, Rivière Pomme, Morne Congo, Magnan, Birot, Croix Jubilée, Duverger, Dénel, Calvaire, Sinaï, Morne des olives, Dominant, Croix Girin, Bois d'inde, Saint Maurice.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-2008 | Anicet Thurinay | FMP |
| 2008- | Albert Jean-Zéphirin | Divers gauche |

## Història

La regió de Gros Morne i més en general Cabesterre era poblada pels kali'na. La colonització d'aquesta regió pels francesos van portar a una guerra amb els amerindis. Durant el període 1654-1658 es produí un veritable extermini dels kali'na dirigit pels colons. Els supervivents van fugir a Dominica i Saint Vincent. A finals del segle xvii, la regió es desenvolupà. Fins al 1743 Le Gros Morne era un barri de la parròquia de La Trinité, quan va construir la seva pròpia parròquia
Durant la Revolució francesa, Le Gros Morne fou la capital de l'illa des de 1790, quan el comte de Damas amb els seus seguidors del partit del camp s'hi refugiar-se en resposta a l'atac del partit de la ciutat.
La primera organització de Martinica en comunes data de 1837. Aleshores l'illa va ser dividida en 20 municipis, incloent Le Gros Morne.

## Enllaços externs

* Consell General de Martinica Arxivat 2009-12-12 a Wayback Machine.
# Resolució 299 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 299 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de setembre de 1971, després d'examinar l'aplicació de Oman per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Oman fos admès.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 201 a la 300 (1965 - 1971)

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Lori Meyers

Lori Meyers és un grup de pop-rock indie espanyol, originari de la localitat granadina de Loja. Es van formar a principis de 1998 per Antonio López (Noni), Julián Méndez, Alejandro Méndez i Alfredo Núñez. Des d'aleshores han passat de ser un grup totalment desconegut a ser una de les apostes més prometedores del panorama indie nacional. De fet, el seu disc Cronolánea ha estat nomenat per la revista Mondo Sonoro com el millor disc espanyol de l'any 2008.

## Discografia
### Àlbums

* Viaje De Estudios (2004)
* Hostal Pimodan (2005)
* Hostal Pimodan (reedició) (2CD) (2006)
* Cronolánea (2008)
* Cuando el destino nos alcance (2010)
* Impronta (2013)

### EPs i singles

* Ya Lo Sabes (EP) (2004)
* La Caza (EP) (2005)
* Dilema/Televisión (Single) (2006)
* Luces de Neón (Single) (2008)
* Mi realidad (Single) (2010)
* ¿A-Ha han vuelto? (Single) (2011)
* El tiempo pasará (Single) (2013)
* Planilandia (Single) (2013)
* Emborracharme (Single) (2013)

### Àlbum tribut

* Homenaje a Los Ángeles - Intervenciones estelares (2005)

## Curiositats

El seu nom es deu a una cançó de NOFX de l'àlbum Punk in Drublic.

## Enllaços externs

* Lori Meyers - Lloc web oficial
# Nukkarites

Els nukkarites (de l'àrab an-Nukkar, també anomenats en àrab an-Nakkara o an-Nakkariyya) foren una de les tendències ibadites que va predominar al Magrib al segle x. El seu nom vol dir "els Que reneguen" i per això de vegades es diu que el nom els fou donat despectivament als kharigites en general i no a una tendència o secta.
El seu personatge més notable fou Abu-Yazid Màkhlad ibn Kaydad an-Nukkarí, famós rebel conegut com "l'Home de l'ase", que va sortir de l'Aurès i va lluitar contra els fatimites; dirigia la lluita en nom de l'imam nukkarita Abu-Ammar al-Amà.
El grup també fou conegut com a al-Yazidiyya, aix-Xabiyya, al-Múlhida, an-Nukkath o an-Nakkatha, an-Najwiya o Mistawa.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Nukkār".
# Marsannay-la-Côte

Marsannay-la-Côte és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 1999 tenia 5.211 habitants.

## Geografia

Marsannay-la-Côte és situat a les portes de Dijon (6 quilòmetres al sud) i a l'extrem nord de la Route des Grands Crus de Borgonya - Franc Comtat.
El municipi té 186 ha de vinyes, 202 ha de zona agrícola i 523 ha de bosc comunal.

## Història

De primer conegut com a Marceniacum in Monte, després com a Marcenay-en-Montagne i per fi Marsannay-la-Côte a partir de l'any 1783, el municipi sembla deure el seu nom a un gal·loromà, Marcenus.
Els Romans van introduir la cultura de la vinya que va esdevenir l'ànima del poble.

## Vinya

Marsannay-la-Côte és un poble vitícola famós de Borgonya que produeix les tres variatats de vi de Borgonya:
* Vi negre i vi rosat a base de la varietat vinífera pinot negre.
* Vi blanc a base de la varietat vinífera chardonnay.

## Vegeu també

* Costa d'Or
* Route des Grands Crus

## Enllaços externs

* Marsannay-la-Côte - Lloc web oficial
# Ramón Herrán y Torriente

Ramón Herrán y Torriente (Liérganes, 1883 - Madrid, 1964) fou un notari espanyol. Va treballar a Sabadell entre 1921 i 1942, moment en què es traslladà a Barcelona per ocupar una plaça que li corresponia per antiguitat. Abans d'anar a viure a Barcelona, va fer construir unes cases angleses en una finca que havia adquirit al passatge sabadellenc que, per aquesta raó, rebé el nom del notari.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor. «Carrer del Notari Herrán». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 4 juny 2016].