OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pen-y-Groes (Sir Gaerfyrddin)

Pen-y-Groes (en anglès, Penygroes) és un petit poble a prop de Rhydaman, al comtat de Sir Gaerfyrddin (sud de Gal·les).
Aquest antic poble miner, obtingué anomenada com a bressol i seu central de l'Apostolic Church (una confessió pentecostalista d'origen gal·lès), que hi convocà la seva Convenció Internacional cada any entre el 1916 i el 2002. La seu de la confessió es traslladà a Abertawe el 2002, però l'Església conserva a la població el col·legi bíblic (Apostolic Church School of Ministry) Arxivat 2007-07-12 a Wayback Machine. i una extensa propietat.
La població acull també una escola primària, l'Ysgol Gynradd Penygroes Arxivat 2007-08-10 a Wayback Machine., i el Penygroes Rugby Football Club.
Administrativament, Pen-y-Groes forma part de la població de Llanelli.

## Notes

* ↑ La Emlyn Colliery Co, que extreia carbó

## Enllaços externs

* Estadístiques del poble segons el cens del 2001 Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. (anglès)
# Primitiu geomètric

L'expressió primitiu geomètric en gràfics d'ordinador i sistemes CAD és utilitzada en diversos sentits, amb el significat comú d'objectes geomètrics bàsics que el sistema pot manejar (dissenyar, emmagatzemar). De vegades les subrutines que dibuixen els objectes corresponents també són anomenades «primitius geomètrics». Els més «primitius» dels primitius són el punt i el segment de línia recta, quins eren tots els gràfics vectorials originals que els sistemes gràfics van tenir.
En la geometria sòlida constructiva, primitius són formes geomètriques senzilles com el cub, cilindre, esfera, con, piràmide o torus.
Sistemes informàtics moderns de gràfics 2D poden operar amb primitius que són línies (segments de línies rectes, cercles i corbes més complicades), així com formes (caixes, polígons arbitraris, cercles).
Un conjunt comú de primitius en dues dimensions inclou línies, punts i polígons, encara que algunes persones prefereixen considerar als triangles primitius, perquè tots els polígons es poden construir des de triangles. Tots els altres elements gràfics són construïts a partir d'aquests primitius. En tres dimensions, els triangles o polígons col·locats en l'espai tridimensional es poden utilitzar com primitius per a modelar formes 3D més complexes. En alguns casos, corbes (com corbes de Bézier, cercles, etc.) es poden ser considerades primitius; en altres casos, les corbes són formes complexes creades de moltes formes rectes, primitives.

## Components

Primitius geomètrics generalment utilitzats inclouen:
* punt
* línies i segments de recta
* plans
* cercles i el·lipses
* triangles i altres polígons
* corbes spline
Cal tenir en compte que en aplicacions 3D altres formes geomètriques bàsiques són considerades primitives, en comptes de la llista a dalt. Tals formes inclouen:
* esferes
* cubs o caixes
* toroides
* cilindres
* piràmides
* teteres
Aquestes formes són considerades primitives en modelat 3D perquè són els blocs de construcció per a moltes altres formes. Un paquet 3D també pot incloure una llista de primitius estesos, els quals són formes més complexes que acompanyen el paquet. Per exemple, una tetera és llistada com primitiva en el 3D Studio Max.

## Referències

* ↑ Dr. Ramón Mollá Vayá. «Modelado 2D» (en castellà). [Consulta: 20 novembre 2008]. PDF
* 1 2 Francisco José Rodríguez Pérez i Almudena Vicente Tocino. «Capítulo 9: Modelado en 3D y composición de objetos» (en castellà). [Consulta: 20 novembre 2008]. PDF
# Malpartida de Cáceres

Malpartida de Cáceres és un municipi de la província de Càceres a Extremadura (Espanya).

## Medi ambient

Cal destacar-ne el Monument Natural d'Els Barruecos: un espai protegit d'unes 319 hectàrees caracteritzat per la combinació de roques i aigua. Entre la fauna del lloc, destaca la cigonya blanca (Ciconia ciconia), la població de la qual, no sols en el Monument Natural sinó en la resta del terme municipal, constitueix una de les majors d'Europa.

## Cultura

El Museu Vostell Malpartida va ser fundat el 1976 per l'artista alemany Wolf Vostell. Està situat a 3 km del nucli urbà en l'entorn dels Barruecos.
Els edificis que l'alberguen van formar part d'un safareig de llanes dels segles XVIII i xix. Aquest museu conté una col·lecció d'art contemporani enquadrada dins del moviment Fluxus.
El Museu Narbón està dintre del nucli urbà i exposa en les seves dependències una col·lecció d'obres del pintor Juan José Narbón.
En un jaciment arqueològic del municipi, Eduardo Maria Jalón, marquès de Castrofuerte, va trobar un exvot del segle ii aC, actualment conservat a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer de Vilanova i la Geltrú.

## Referències

* ↑ Trullén, Josep Maria (dir). Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Guia de les Col·leccions del Museu. Organisme Autònom BMVB, 2001, p.37. ISBN 84-931438-3-9.
# Marc Cluvi Rufus

Marc Cluvi Rufus (llatí: Marcus Cluvius Rufus) va ser un magistrat romà i historiador del segle i dC. Formava part de la família dels Cluvi, que procedien de la Campània.
Va ser nomenat cònsol sufecte l'any 45. Era governador d'Hispània en temps de Galba l'any 69 i, a la mort d'aquest, va jurar fidelitat a Otó, però al cap de poc era partidari de Vitel·li. Hilari, un llibert de Vitel·li, el va acusar de voler encapçalar un govern independent a Hispània, però Cluvi es va poder justificar anant personalment a veure a Vitel·li a la Gàl·lia. Va romandre al costat de l'emperador però va aconseguir conservar el govern de la seva província.
Tàcit, que el fa servir com a font, diu que es distingia per les seves riqueses i la seva eloqüència, i que ningú, en temps de Neró, no l'havia posat en perill. En els Jocs on Neró va fer la seva aparició, Cluvi Rufus va actuar d'herald. Probablement és aquest Cluvi el que trobem mencionat com a autor d'una història sobre els temps de Neró, Galba, Otó i Vitel·li.

## Referències

* 1 2 3 Corneli Tàcit, Publi. Annals. vol. IV. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1968, p. 94.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/822?rgn=full+text;view=image;q1=CluviiSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 807. ]
# Santa Bárbola

Santa Bárbola (en castellà Santa Bárbara) és una parròquia del conceyu asturià de Samartín del Rei Aurelio. Té una població de 533 (INE, 2006) i ocupa una extensió de 18,51 km². El seu terme municipal comença a en les antigues instal·lacions mineres del Potón i segueix la vall del mateix nom fins al Pico Tres Concejos (1.096 msnm). A la parròquia hi ha un grup rural agrupat d'educació primària, l'església parroquial i una gran quantitat de detalls típics de l'etnografia com ara els molins i el hórreos.

## Pobles

| El Batán El Cantu Les Mates La Casanueva La Casa Cima Les Cases de Baxo La Cruz El Cantu El Colláu Escobal El Corralón El Costayu L'Edráu L'Escobal El Molín El Praón El Riocerezal El Bericiusu La Casuca La Caya La Espesura El Molín de La Estaca | La Gallega La Nespral La Paré La Potoxa La Robellá La Restinga L'Azorea Les Argayaes Los Caleyos Miera Paniceres Perabeles Les Caecima El Rezaleru Santa Bárbola Les Sayetes La Seca l'Agua El Socavón La Vallica l'Agua El Corral de Vayuetu |

## Referències

* ↑ «Expedient amb els topònims oficials de Samartín del Rei Aurelio». BOPA.
# Pemphis

Pemphis és un gènere de plantes amb flor de la família Lythraceae.

## Característiques

L'espècie tipus és Pemphis acidula, descrita el 1775; és possible que el gènere sigui monotípic.
Pemphis són arbusts o arbres menuts perennes i halòfits. Es troben a les zones del litoral i a la vora dels manglars, un xic més terra adintre. Les llavors són flotants i poden ser propagades mitjançant els corrents oceànics.
Es troben a la conca Indo-Pacífica

## Usos

La fusta és molt dura, resistent i densa, ideal per fer esculptures i per la construcció de certes peces dels vaixells.
Pemphis acidula és una de les espècies que s'utilitzen per fer bonsai.

## Taxonomia

N'hi ha les espècies següents:
* Pemphis acidula J.R.Forst & G.Forst
* Pemphis eximia King ex J.G.Watson
* Pemphis hexandra Mart. ex Koehne
* Pemphis madagascariensis Koehne
* Pemphis punctata Drake
* Pemphis stachydifolia Mart. ex Koehne

## Referències

* ↑ Char. Gen. Pl. 34. 1775 «Plant Name Details for Pemphis acidula». IPNI. [Consulta: 21 novembre 2009].
* ↑ Wu Zheng-yi & P. H. Raven et al., eds. «Pemphis». Flora de la Xina, 1994-. [Consulta: 21 novembre 2009].
* 1 2 3 Wim Giesen; Stephan Wulffraat, Max Zieren, Liesbeth Scholten. «Part 2: Description - Trees & shrubs». A: Mangrove Guidebook for Southeast Asia. Bangkok, Thailand: FAO, Regional Office for Asia and the Pacific; Wetlands International, 2006. ISBN 974-7946-85-8 [Consulta: 21 novembre 2009].
* ↑ Piggott, C.J. «Notes on Some of the Seychelles Islands, Indian Ocean». Atoll Research Bulletin, 83, 1961, pàg. 1–10. Arxivat de l'original el 2006-09-13 [Consulta: 4 setembre 2010]. Arxivat 2006-09-13 a Wayback Machine.
* ↑ «Kabantigi». Herbarium Digital Library. Philippines National Herbarium, 01-05-2005. [Consulta: 21 novembre 2009].
* ↑ McCormack, Gerald. «Pemphis acidula». Cook Islands Biodiversity Database. Vers. 2007.2. Bishop Museum, Rarotonga: Cook Islands National Heritage Trust, 2007. [Consulta: 21 novembre 2009].
* ↑ Cheng Cheng-Kung «Pemphis acidula — A Tropical Classic». Bonsai Societies of Florida Magazine. Bonsai Societies of Florida (BSF) [[[Cooper City, Florida]]], XXXVIII, 152 (Winter edition), 2007, pàg. 7. Arxivat de l'original el 2008-11-21 [Consulta: 4 setembre 2010].
* ↑ «Plant Name Query Results for Pemphis». IPNI. [Consulta: 21 novembre 2009].

## Enllaços externs

* Index de la flore de la Réunion Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Ptolemeu XI Alexandre II

Ptolemeu XI Alexandre II (en grec antic Πτολεμαῖος Αλέξανδρος) (abans del 103 aC-80 aC) fou rei d'Egipte per menys d'un mes l'any 80 aC. Formava part de la Dinastia Ptolemaica.
Era fill de Ptolemeu X Alexandre I. La seva àvia, Cleòpatra IV, el va enviar a l'illa de Cos cap a l'any 102 aC, probablement per seguretat (en aquell moment temia una victòria de Ptolemeu IX Làtir o una aliança de Làtir i Alexandre I contra ella). Va romandre a l'illa fins al 88 aC, quan Mitridates VI Eupator la va conquerir. El rei del Pont el va tractar amb distinció i se'l va emportar a la cort, però el jove príncep, quan va poder, es va escapar. Se'n va anar al camp de Sul·la, al qual va acompanyar en la tornada a Roma, on va viure fins al 80 aC.
El març d'aquell any va morir Làtir i va deixar el tron a la seva filla Berenice III Cleòpatra, reconeguda per l'exèrcit i els notables d'Alexandria. Sul·la, llavors dictador de Roma i amb el qual s'havia fet molt amic, el va nomenar rei d'Egipte per decret i el va enviar a Egipte, on es va pactar que la reina l'associaria al tron i s'hi casaria, enllaç que va celebrar-se tan bon punt va arribar al país. Al cap de 19 dies Alexandre va fer assassinar la seva dona, però això va provocar la revolta dels alexandrins que van acorralar al rei en un gimnàs i el van matar.
En el testament deixava el regne a Roma. Trogus Pompeius diu que va ser expulsat del país per la revolta dels alexandrins, però no hi va morir i se suposa que seria després quan va redactar el testament, però totes les altres fonts estan d'acord que va morir en la revolta i el testament s'ha volgut atribuir a un altre Alexandre o fins i tot al seu pare (que no hauria mort a la batalla de Xipre el 88 aC sinó que s'hauria amagat fins a l'any 65 aC).

## Referències

* ↑ Ptolemaeus X a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 596
| Precedit per: Berenice III Cleòpatra | Ptolemeus | Succeït per: Ptolemeu XII Auletes |
# Pedrera del Mas de l'Espasa

La Pedrera del Mas de l'Espasa és un conjunt de Calafell (Baix Penedès) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt format per una pedrera i barraca de pedra seca. La pedrera està ubicada al costat nord-est d'un turó format per un roca calcària fossilifera, amb foraminifers, principalment del grup dels "nummulítids", i altres organismes com algues i fragments de mol·luscs. Es tracta d'una biomicrítica molt porosa, mineralògicament formada gairebé exclusivament per calcita microcistal·lina (micrita). Pel que fa a la seva formació pertany a l'era terciària o temps cenozoics. El front d'explotació de la pedrera és situat al costat oest, té una alçada de 10 m aproximadament. A les parets del front s'observen les faixes horitzontals que corresponen als blocs extrets i, com a mínim al costat sud de l'entrada de la pedrera, alguns dels solcs realitzats per a l'extracció dels blocs. L'interior de la pedrera és plena de vegetació.

## Referències

* ↑ «Pedrera del Mas de l'Espasa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].
# Salatiel

Salatiel o Xealtiel (en hebreu שְׁאַלְתִּיאֵל בן-יהויכין Shə’altî’ēl ben Yehoyakhin) va ser el fill primogènit del rei de Judà Jeconies, que el rei Nabucodonosor II va deportar a Babilònia. Duratn l'exili a Babilònia, Salatiel va ser considerat el segon exilarca (rei a l'exili), després del seu pare.
El seu avi Joiaquim era rei de Judà amb el permís de Babilònia, que havia ocupat el regne. Un dia es va rebel·lar però l'exèrcit de Nabucodonosor II el va vèncer sense dificultats.
Aleshores, el tron el van oferir al príncep hereu Jeconies a canvi d'una promesa de no-sublevació. Les tropes babilòniques van saquejar Jerusalem poc després i es van produir enfrontaments entre els soldats i la població, que van acabar quan Nabucodonosor II va decidir deportar a Babilònia disset mil jueus: el rei Jeconies i tota la família reial, tots els oficials i tots els notables, els artesans i els serrallers, els guerrers experimentats i els homes savis. Tan sols a la gent més pobra se li va permetre quedar-se a les seves llars. D'aquesta manera, Salatiel, príncep hereu del regne de Judà va viure a Babilònia en condicions pèssimes durant els trenta-set anys que el seu pare Jeconies va estar tancat al calabós.
Segons els Evangelis, Salatiel va ser pare de Zorobabel. En canvi, en el Llibre de les Cròniques, es llegeix que Zorobabel era fill de Pedaià i, per tant, nebot de Salatiel. Alguns estudiosos de la Bíblia opinen que la confusió prové del fet que, tal com era costum en l'antiguitat, un home es casava amb la vídua el seu germà. Segons la Bíblia, Pedaià es va casar amb la vídua del seu germà Salatiel i adoptaria Zorobabel com a fill seu.

## Notes

* ↑ Segons els Evangelis de Mateu i Lluc
* ↑ Segons el Primer llibre de les Cròniques

## Referències

* ↑ Primer llibre de les Cròniques. 3:17-18
* ↑ Segon llibre dels Reis. 24:8-17
* ↑ Llibre de Jeremies. 52:1-4
* ↑ Segon llibre de les Cròniques. 36:17-21
* ↑ Evangeli segons Mateu. 1:12
* ↑ Evangeli segons Lluc. 3:24
* ↑ Primer llibre de les Cròniques. 3:19
# Meliponicultura

La meliponicultura és la cria de les abelles melipones o abelles sense fibló. Només en el cas que es criïn abelles del gènere Apis es denomina apicultura.
La meliponicultura no només és interessant per a la producció de mel i cera. Aquestes abelles tenen potencial com pol·linitzadors naturals, entre altres aspectes.
La meliponicultura, no és, com l'apicultura, una pràctica on les abelles pertanyin a una o dues espècies. En la meliponicultura, s'utilitza en la producció a centenars d'espècies diferents; aquest és el motiu de la diversitat tant en els ruscos i metodologies. Podríem dir que els meliponicultors de cada regió tropical o subtropical adeqüen les seves pràctiques de producció a l'espècie d'abella que manegen, motiu pel qual hi ha menys homogeneïtat en els mètodes.
L'extracció de la mel difereix de la que es dona en l'apicultura, que treballa sempre amb ruscos. Com en la meliponicultura les abelles ajunten la mel en àmfores, aquestes han de ser obligatòriament trencades o triturades per extraure la mel.

## On es practica

La pràctica està molt estesa en els països tropicals, especialment a Amèrica Central i Brasil, on els aborigens pobles de mesoamèrica les van cultivar ancestralment.

## Referències

* ↑ Freire Vieira, Paulo. Conservação da diversidade biológica e cultural em zonas costeiras: enfoques e experiências na América Latina e no Caribe (en portuguès). APED Editora, 2003, p. 159.
* ↑ Quezada Euán, José Javier G. Biología y uso de las abejas sin aguijón de la península de Yucatán, México (Hymenoptera, Meliponini) (en castellà). UADY, 2005, p. 11. ISBN 9706980784.
# Malpartida (Salamanca)

Malpartida és un municipi a la província de Salamanca (comunitat autònoma de Castella i Lleó, Espanya).
Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 197 | 175 | 138 | 133 |
# Marlon Brandão

Marlon Brandão (Marília, 1 de setembre de 1963) és un exfutbolista brasiler, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Al llarg de la seua carrera va militar a diversos clubs brasilers, portuguesos i espanyols, com ara l'Sporting de Portugal o el Boavista FC. La temporada 1990-91, amb 31 partits i 11 gols marcats, va ajudar a portar Boavista a la quarta posició de la lliga. Es va retirar amb només trenta anys, jugant la seva última temporada amb el Reial Valladolid.

### Equips

* 1980/81 Marília
* 1982/83 Guaraní
* 1984 Esportivo
* 1985/86 Santa Cruz
* 1986/90 Sporting de Portugal
* 1988/89 Estrela Amadora
* 1990/94 Boavista FC
* 1993/94 Reial Valladolid

## Referències

* ↑ «Dezasseis anos depois, Marlon pede desculpa, Manuel José perdoa» (en portuguès). Mais Futebol. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ Marlon - Extremo rápido e habilidoso (en portuguès).
* ↑ Barros, Miguel. «ENTREVISTA: O endiabrado Marlon Brandão retira do seu baú de memórias alguns momentos de uma brilhante carreira» (en portuguès). Museu Virtual do Futebol, sexta-feira, maio 02, 2014. [Consulta: 27 juliol 2024].
# Santa Camèla

Santa Camelle (en francès Sainte-Camelle) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude
# Pen and Sword Books

Pen and Sword Books, de vegades estilitzat com a Pen & Sword, és una editorial britànica especialitzada en la impressió i distribució de llibres de tapa dura i de butxaca sobre la història militar, militaria i altres àmbits molt concrets de no-ficció centrats en el Regne Unit. Pen and Sword té més de 6.000 obres en catàleg i un bon nombre d'elles també estan disponibles com a llibres electrònics. Publica uns 500 títols nous cada any. Pertany al grup del diari Barnsley Chronicle.

## Referències

* 1 2 3 «Pen and Sword» (en anglès). Casemate Publishers. Arxivat de l'original el 2023-01-04.
# Punta del Comellar Gran

La Punta del Comellar Gran és una muntanya de 712 metres que es troba entre els municipis de Senan a la Conca de Barberà i dels Omells de na Gaia a l'Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pedrera de la Coma

La Pedrera de la Coma és una antiga explotació d'extracció de pedra per a la construcció del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situada a prop i al nord-oest de la masia de la Coma.
Estigué en explotació poc temps, en una època indefinida, possiblement relacionada amb la construcció de la masia on es troba.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006.
# Salasses

Els salasses (llatí: Salassi, grec Σαλασσοί) foren una poderosa tribu alpina del nord d'Itàlia que vivien a la moderna Vall d'Aosta, antiga Durias o Dora Baltea. Al seu territori hi havia els passos de muntanya del Petit i del Gran Sant Bernat; per un d'aquests se suposa que Hanníbal va entrar a Itàlia. No és clar si eren gals o lígurs, però aquesta segona possibilitat és la més factible.
Apareixen per primer cop el 143 aC, quan foren atacats pel cònsol Api Claudi Pulcre, que fou derrotat i va perdre cinc mil homes. En un segon atac Claudi va matar cinquanta mil salasses (xifra probablement exagerada) i va reclamar els honors del triomf.
Els salasses van esdevenir tributaris de Roma, però algunes vegades apareixen en guerra contra la república, revoltats obertament o atacant caravanes romanes o les tropes que passaven pel seu país.
El 100 aC els romans van establir la colònia d'Eporedia (moderna Ivrea) a l'entrada de la vall, que per un temps va patir les incursions dels salasses. Encara en temps de Juli Cèsar els salasses van atacar el seu comboi. Dècim Juni Brut Albí, en el seu camí cap a la Gàl·lia després de la batalla de Mutina, va haver de comprar el dret de pas per una quantitat alta de diners. El 35 aC estaven altre cop revoltats i Antisti Vet els va combatre; el 34 aC foren sotmesos per Marc Valeri Messal·la Corví, però més tard es van tornar a revoltar i fou enviat contra ells Aulus Terenci Varró Murena (25 aC), que els va derrotar i va vendre la major part del poble com esclaus (36.000 persones, de les quals 8.000 eren guerrers). El nom dels salasses consta al Trofeu dels Alps com una de les tribus vençudes per August quan va pacificar la regió.
Eliminats els salasses, es va establir la colònia d'Augusta Pretòria (Praetoria Augusta, Aosta) i es va construir una via romana a través de la vall. Els salasses com a poble ja no tornen a ser esmentats.

## Referències

* ↑ Tit Livi, periochae 60.
* ↑ Estrabó 4, 180.
* ↑ Orosi 5, 4, 7; Juli Obseqüent 21; vgl. Cassi Dió, Fragment 74, 1.
* ↑ The Cambridge Ancient History. Alan K. Bowman, Edward Champlin, Andrew Lintott. p. 169
* ↑ Syme R. The Augustan Aristocracy. OUP 1989. pp 204-5
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, III, 136-137
* ↑ «Roman Italy in the North: II—-Aosta». The Nation [Nova York], 08-08-1907.
# Melipotinis

Els melipotinis (Melipotini) són una tribu de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Erebinae.

## Gèneres

* Boryzops
* Bulia
* Cissusa
* Drasteria
* Forsebia
* Ianius
* Litocala
* Melipotis
* Orodesma
* Panula
* Phoberia

## Referències

* ↑ Zahiri, Reza «Molecular phylogenetics of Erebidae (Lepidoptera, Noctuoidea)». Systematic Entomology, vol. 37, 2011, pàg. 102–124. DOI: 10.1111/j.1365-3113.2011.00607.x.
* ↑ Lafontaine, Donald; Schmidt, Christian «Annotated check list of the Noctuoidea (Insecta, Lepidoptera) of North America north of Mexico». ZooKeys, vol. 40, 19-03-2010, pàg. 26. DOI: 10.3897/zookeys.40.414.