OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Societat Balear de Matemàtiques SBM-XEIX

La Societat Balear de Matemàtiques SBM-XEIX és una associació amb seu a Sa Cabaneta (Marratxí) que va ser fundada el 24 de maig de 2005 i presentada a la Fundació Pilar i Joan Miró de Palma el 29 d'octubre del mateix any. Es dedica a la divulgació de les matemàtiques resolent enigmes i relacionant les matemàtiques amb altres disciplines. El 2010 l'entitat agrupava un centenar de persones, la majoria docents.
Entre les activitats destaquen les explicacions sobre el solstici els dies propers al Nadal des de la Catedral de Palma o l'explicació del fenomen que passa al doble rossetó de la mateixa catedral el 2 de febrer i l'onze d'octubre, coincidint amb la Candelera i Sant Martí. Una altra de les seves activitats són les rutes matemàtiques de Palma. També ha comptat manifestants. El 2017 va ser el novè any que van organitzar les proves matemàtiques Cangur a diferents punts de Mallorca, Eivissa i Menorca.

## Referències

* 1 2 Soto, Elena «A la luz de las matemáticas». El Mundo, 01-03-2010 [Consulta: 28 gener 2018].
* ↑ «Una passejada matemàtica per Palma». AraBalears.cat.
* ↑ associats, Partal, Maresma i «La Societat Balear de Matemàtiques compta més de vuitanta mil persones al centre de Palma». VilaWeb.cat.
* ↑ «Son Moix acull 1.700 estudiants de les proves Cangur». AraBalears.cat.
* ↑ «El canguro de las matemáticas bate récords». Diario de Mallorca.
# Michael Burnham

Michael Burnham (2226) és un personatge fictici de la sèrie Star Trek: Discovery interpretat per l'actriu Sonequa Martin-Green.
És una xenoantropòloga servint com Primer Oficial de la nau USS Shenzhou sota el comandament de la capitana Philippa Georgiou. A l'inici de la sèrie porta set anys servint en aquesta nau. En aquest càrrec s'amotina però és empresonada, destituïda del seu càrrec i condemnada a presó perpetua. Després de sis mesos de captiveri, el capità Gabriel Lorca la recluta com a especialista científic a la nau USS Discovery per ajudar-lo en l'esforç de guerra.
És germana adoptiva d'Spock, ja que és adoptada per Sarek i la seva dona Amanda després que els Klingons matessin els seus pares biològics en un atac a l'estació de recerca Doctari Alpha. Va ser la primera humana en ser alumne del Centre d'Aprenentatge Vulcanià i l'Acadèmia de Ciències Vulcanià on es va graduar com xenoantropòloga.

## Referències

* ↑ Andreeva, Nellie «‘Star Trek Discovery’: Sonequa Martin-Green Cast As The Lead» (en anglès). Deadline, 14-12-2016.
* ↑ «'Star Trek: Discovery' recap: The iconic franchise blazes new trails» (en anglès). EW.com, 25-09-2017.
* ↑ «'Star Trek Discovery' Star Sonequa Martin-Green Breaks Silence on Mysterious Character» (en anglès). EW.com.
* ↑ Roots, Kimberly «Star Trek: Discovery @ Comic-Con: New Trailer and Sarek Secret Revealed, Stamets' Love Interest Cast and More» (en anglès). TVLine, 22-07-2017.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# San Millán de Lara

San Millán de Lara és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Sierra de la Demanda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 98 | 88 | 69 | 82 |
# Pollimyrus

Pollimyrus (de Max Poll (1908-1991) i del grec myros, mascle de murènid) és un gènere de peix elefant africà de la família mormyridae endèmic d'Angola, Benín, Camerun, Congo, Guinea Equatorial, el Gabon, Ghana, Libèria, Mali, Nigèria i Togo.

## Morfologia

D'acord amb la seva morfologia, es pot agrupar dins del grup de «lluços del riu Nil» juntament amb el Mormyrops, Hippopotamyrus, Marcusenius, Petrocephalus i el Brienomyrus.
De la mateixa manera que la resta de gèneres de la seva família posseeixen un cerebel (o mormyrocerebellum) de gran mida i un cervell de mida proporcional al cos comparable al dels humans, relacionat probablement amb la interpretació de senyals bioeléctriques.

## Estat de conservació

Respecte a l'estat de conservació es pot indicar que d'acord amb la UICN, la majoria de les espècies d'aquest gènere poden catalogar-se en la categoria de «risc mínim (LC o LR/lc)» excepte el Pollimyrus guttatus,Pollimyrus pedunculatus i el Pollimyrus maculipinnis que presenten «Dades insuficients (DD)».

## Taxonomia

* Pollimyrus adspersus (Günther, 1866)
* Pollimyrus brevis (Boulenger, 1913)
* Pollimyrus castelnaui (Boulenger, 1911)
* Pollimyrus cuandoensis (B. J. Kramer, van der Bank i Wink, 2013)
* Pollimyrus guttatus (Fowler, 1936)
* Pollimyrus isidori (Valenciennes, 1847)
** Pollimyrus isidori fasciaticeps (Boulenger, 1920)
** Pollimyrus isidori isidori (Valenciennes, 1847)
** Pollimyrus isidori osborni (Nichols i Griscom, 1917)
* Pollimyrus maculipinnis (Nichols & La Monte, 1934)
* Pollimyrus marchei (Sauvage, 1879)
* Pollimyrus marianne (B. J. Kramer, van der Bank, Flint, Sauer-Gürth & Wink, 2003)
* Pollimyrus nigricans (Boulenger, 1906)
* Pollimyrus nigripinnis (Boulenger, 1899)
* Pollimyrus pedunculatus (L. R. David i Poll, 1937)
* Pollimyrus petherici (Boulenger, 1898)
* Pollimyrus petricolus (Daget, 1954)
* Pollimyrus plagiostoma (Boulenger, 1898)
* Pollimyrus pulverulentus (Boulenger, 1899)
* Pollimyrus schreyeni (Poll, 1972)
* Pollimyrus stappersii (Boulenger, 1915)
** Pollimyrus stappersii kapangae (L. R. David, 1935)
** Pollimyrus stappersii stappersii (Boulenger, 1915)
* Pollimyrus tumifrons (Boulenger, 1902)

## Filogènia

| Mormyroidea | Mormyridae  Mormyrinae  Campylomormyrus Gnathonemus Genyomyrus Marcusenius Hyperopisus Brevimyrus Hippopotamyrus Pollimyrus Stomatorhinus Boulengeromyrus Ivindomyrus Paramormyrops Mormyrus Brienomyrus Isichthys Mormyrops Myomyrus  Petrocephalinae  Petrocephalus  Gymnarchidae |

## Referències

* 1 2 Llista Vermella de la UICN
* ↑ Nelson, 2006.
* ↑ Helfman, 2009.
* ↑ Tiwari, 1999.
* ↑ Pollimyrus guttatus
* ↑ UICN. Pollimyrus pedunculatus
* ↑ UICN. Pollimyrus maculipinnis

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, Alwyne. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Londres: Macdonald, 1985.
# Plaça Major de Cervera

La Plaça Major de Cervera és una obra de Cervera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Plaça en forma de L. Tres costats estan ocupats per cases antigues, la majoria construïdes o reformades en temps de la Universitat, amb porxos de permòdols superposats de pedra de forma cilíndrica. La banda restant està ocupada per la Casa-Palau de la Vila i la torre-campanar de Santa Maria, que sobresurt. Al costat esquerre de la Casa de la ciutat hi ha un mirador que comunica amb la Sebolleria per una forta rampa. També hi ha una font, obra de Josep Cantó.
S'hi accedeix pel carrer Major, el carrer de Sant Diumenge, el de la Sebolleria, el de l'estudi Vell i el de Buida-sacs.

## Història

La formació d'aquesta plaça ha estat feta al llarg dels segles, amb moltes rectificacions i represes. Quan el carrer de Sebolleria encara no tenia cases que l'emmarquessin, la plaça devia tenir un mirador. Des de la Sebolleria es donava el tomb a l'absis de Santa Maria, seguint el carreró dit de Bonaire, que fou absorbit per les cases veïnes cap a l'any 1737. L'any 1488 eren fetes obres a la casa de la Paeria, per això s'arrencaren les graus del carrer que enllaça la Plaça Major amb Sebolleria. El 1494 eren novament endreçats els graons. Una de les causes dels canvis de rasant soferts per la Plaça era la pedra que s'hi podia arrencar fàcilment. L'any 1338 fou edificada la primera Casa de la vila. El Mercadal fou engrandit i millorat l'any 1445. L'any 1780 va ser ampliada la Casa de la ciutat.

## Referències

* 1 2 3 «Plaça Major de Cervera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Rebeca

* Aquest article tracta sobre l'esposa del patriarca Isaac. Vegeu-ne altres significats a «Rebeca (indumentària)» o «Rebecca».
En el Gènesi, Rebeca (en hebreu רִבְקָה בת-בתואל Ribqāh bat Beth-El) és l'esposa del patriarca Isaac i mare d'Esaú i Jacob.
Rebeca era la filla de Betuel i neta de Nahor, germà d'Abraham. Vivia a casa del seu pare a Aram-Naharaim (Mesopotàmia) quan un dia van rebre la visita d'un esclau del seu parent Abraham. En arribar a casa seva, l'esclau va explicar-los que el seu amo l'havia enviat a buscar una esposa pel seu fill, ja que la família d'Abraham havia emigrat a Canaan i no volien casar-lo amb una cananea. El servent va quedar-se 10 dies amb ells, on va conèixer Rebeca, que li causà una molt bona impressió. Així va ser com Rebeca i una esclava van partir cap a la casa d'Abraham, a Canaan, on va convertir-se en l'esposa d'Isaac.
Un temps després va arribar una sequera molt forta i la família va traslladar-se a les terres d'Abimèlec, rei de Guerar. Allà Isaac va actuar com el seu pare Abraham i va dir que Rebeca era la seva germana. Quan el monarca se n'assabentà els expulsà del seu regne.
Després de vint anys de matrimoni, Rebeca va quedar en estat després que el seu marit resés a Jahvè per tal que ella pogués tenir fills, finalment, els van néixer dos bessons:
* Esaú
* Jacob
Esaú era el preferit del seu pare mentre que Jacob era més agradós a la seva mare. Quan Isaac comptava 137 anys i era cec va creure oportú beneir el seu fill gran Esaú per tal de designar-lo hereu. Rebeca, va aconsellar Jacob per enganyar el seu pare i d'aquesta manera va ser designat hereu. Aleshores, els dos germans es van barallar i Isaac va dir a Jacob que marxés abans que el seu germà intentés fer-li mal.
La tradició oral afirma que Rebeca està enterrada en la Cova de Macpelà, a la ciutat d'Hebron (Palestina).

## Imatges

* Rebeca al pou, per Veronese, ca. 1580 (Versailles, Musée nationalae du Château de Versailles)
* Naixement de Jacob i Esaú, per François Maitre, s. XV
* Tomba dels patriarques; a l'esquerra, cenotafi de Rebeca i, a la dreta, el d'Isaac

## Referències

* ↑ «Rebeca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gènesi. 24:15
* ↑ Gènesi. 24:11-28
* ↑ Gènesi. 26:1-9
* ↑ Gènesi. 25:24
* ↑ Gènesi. 27:5-7
* ↑ Gènesi. 28:5
Viccionari
# South Philipsburg

South Philipsburg és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 438 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Philipsburg tenia 438 habitants, 175 habitatges, i 131 famílies. La densitat de població era de 650,4 habitants/km².
Dels 175 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,6% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 25,1% no eren unitats familiars. En el 20,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.139$ i la renda mediana per família de 41.250$. Els homes tenien una renda mediana de 24.524$ mentre que les dones 23.000$. La renda per capita de la població era de 15.853$. Entorn del 8,1% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Philipsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Philipsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Schistura alta

Schistura alta és una espècie de peix de la família Balitoridae i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Afganistan.

## Referències

* ↑ McClelland J. 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941-948.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nalbant, T. T. & P. G. Bianco 1998. The loaches of Iran and adjacent regions with description of six new species (Cobitoidea). Ital. J. Zool. v. 65, Suppl.: 109-123.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pollimyrus guttatus

Pollimyrus guttatus és una espècie de peix de nas d'elefant de la família Mormyridae present en diverses conques hidrogràfiques a l'Àfrica, entre elles els rius Ubangui i Chari, en la zona de Batangafo. Es nativa de la República Centreafricana i Camerun. Pot arribar a una grandària aproximada de 5,1 cm.
Respecte a l'estat de conservació, es pot indicar que d'acord amb la UICN, aquesta espècie pot catalogar-se en la categoria «Dades insuficients (DD)».

## Referències

* 1 2 Gosse, J.-P. (1984). Mormyridae. p. 63-122. En J. Daget, J.-P. Gosse y D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). (en anglès) ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* 1 2 Moelants, T. «Petrocephalus guttatus» (en anglès). IUCN 2011. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2011.2., 2010. [Consulta: 14 març 2014].
* ↑ Fowler, H. W. «Zoological results of the George Vanderbilt African Expedition of 1934. Part III,--The fresh water fishes» (en anglès). Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 88, 1936, pàg. 243–335. Arxivat de l'original el 2014-03-23 [Consulta: 6 desembre 2018].
* ↑ Lavoué, S.; Arnegard, M. E.; Sullivan, J. P.; Hopkins, C. D. «Petrocephalus of Odzala offer insights into evolutionary patterns of signal diversification in the Mormyridae, a family of weakly electrogenic fishes from Africa» (en anglès). Journal of Physiology-Paris, 102, 2008, pàg. 322-339. Arxivat de l'original el 2014-04-08 [Consulta: 6 desembre 2018].

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce; Facey. The diversity of fishes (en anglès). Malden, Massachusetts: Blackwell Science, 1997.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, Alwyne. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Londres: Macdonald, 1985.

## Enllaços externs

* "Pollimyrus guttatus". FishBase. Ed. Rainer Froese i Daniel Pauly. marzo del 2014. N.p.: FishBase, 2014.
# Plaça Major de Montblanc

Plaça Major és una obra de Montblanc (Conca de Barberà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Carrer porticat de gran interès artístic per la seva bona conservació i unitat estilística i de materials. En primer terme trobem arcs apuntats i l'ús, igualment, d'arcs de mig punt.

## Història

Les èpoques són molt diversificades. Des del segle XV-XVI a èpoques posteriors.

## Referències

* 1 2 «Plaça Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Ricardo Íscar Álvarez

Ricardo Íscar Álvarez (Salamanca, 1961) és un director, guionista, productor, escriptor i professor de cinema espanyol. La seva carrera s'ha centrat en el gènere del documental, que ha dut a terme durant la seva trajectòria tant en curtmetratges com en llargmetratges. Alguna de les seves obres més conegudes són Tierra Negra o El Cerco.

## Biografia

Neix a la província de Salamanca en 1961 on cursa estudis superiors de Dret en la Universitat de Salamanca, on es llicencia. Posteriorment es trasllada a Madrid, on cursa estudis d'Imatge en la Universitat Complutense. En 1994, es diploma en la Acadèmia de Cinema i Televisió de Berlín amb el llargmetratge BADU. Stories from the Negev desert. Ha treballat en nombroses produccions exercint càrrecs dins de la fotografia cinematogràfica, enginyer de so o assistent de muntatge.
La Filmoteca de Castella i Lleó li va dedicar en 1995 un cicle sota el títol “El cinema de Ricardo Íscar”.
Des de finals dels anys 90 desenvolupa una intensa activitat docent, sobretot en Barcelona, impartint classes en seminaris sobre fotografia i documental. És professor en el Màster de Documental de Creació de la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona, i professor a la Universitat de Barcelona i també a la Universitat Autònoma de Barcelona. Ha estat jurat en nombrosos festivals com a Màlaga, Nyon, Dresden o L'Alternativa de Barcelona.
Ha treballat en diverses produccions exercint càrrecs fonamentalment en el camp de la fotografia cinematogràfica.

## Filmografia

| Títol | Any | Tipus d'obra |
| El Cerco | 2005 | Curtmetratge |
| Tierra Negra | 2005 | Llargmetratge |
| Postal desde Buenos Aires | 2008 | Curtmetratge |
| Juego Limpio | 2008 | Curtmetratge |
| Soledad | 2009 | Curtmetratge |
| Dansa als esperits | 2010 | Llargmetratge |
| Al fossat | 2012 | Llargmetratge |
| La última feria | 2015 | Curtmetratge |

## Premis

* Millor curtmetratge europeu al 56è Festival Internacional de Cinema de Berlín per El cerco
* Premi del jurat al Festival de Màlaga per Al fossat
* Premi al millor muntatge i premi especial al Festival de Cinema d'Alcalá de Henares de 2016 per La última feria.
* Menció especial al Festival Punto de Vista per Tierra negra (2005).

## Referències

* ↑ Ricardo Íscar al web del màster Documental Creatiu de l'UAB
* ↑ Ricardo Íscar a españaescultura.es
* ↑ «PRIZES & HONOURS 2006». berlinale.de. Arxivat de l'original el 15 octubre 2013. [Consulta: 10 juny 2014].
* ↑ Íscar escarba en la vida de los músicos del Liceu en el documental 'El Foso', La Vanguardia, 25 de juny de 2012
* ↑ Gala de Clausura y entrega de premios de la 46 edición de ALCINE Arxivat 2020-07-26 a Wayback Machine., al web de l'Ajuntamen d'Alcalá de Henares
* ↑ Melodías", de François Bovy, y "Sonia", de Nathalie Dalaunoy, comparten el Gran Premio del Festival Punto de Vista, Europa Press, 25 de febrer de 2006
# Maximilian Nagl

Maximilian Nagl (Weilheim in Oberbayern, 7 d'agost de 1987), més conegut com a Max Nagl, és un pilot de motocròs alemany. Al llarg de la seva carrera ha aconseguit un subcampionat del món de motocròs, un total de 4 victòries en Grans Premis i nou Campionats d'Alemanya entre el 2000 i el 2023, a més d'haver format part de la selecció alemanya que va guanyar el Motocross des Nations el 2012 (l'única victòria fins al moment del seu país en aquesta prova).

## Palmarès

    A 31 de desembre de 2014
Font:
| Any | Motocicleta | Campionat del món | Campionat del món | C. Alemanya |
| Any | Motocicleta | 250cc | 125cc | C. Alemanya |
| 2000 | ? | - | - | 1r 85cc |
| 2001 | ? | - | - | 1r Junior |
| 2002 | ? | - | - | 5è 125cc |
| 2003 | ? | - | 35è | 3r Masters |
| | | MX1 | MX2 | |
| 2004 | KTM | - | 28è | 1r 125/250/Inter |
| 2005 | KTM | - | 16è | 3r Masters |
| 2006 | KTM | - | 20è | 1r Masters |
| 2007 | KTM | 18è | - | 3r Masters |
| 2008 | KTM | 6è | - | 1r Masters |
| 2009 | KTM | 2n | - | 4t Masters |
| 2010 | KTM | 4t | - | 7è Masters |
| 2011 | KTM | 5è | - | ? |
| 2012 | KTM | 16è | - | 5è Masters |
| 2013 | Honda | 10è | - | 3r Masters |
| 2014 | Honda | 6è | - | 10è Masters |

### Notes

* ↑ Junior: "ADAC Junior Cup 85cc".
* ↑ Masters: Campionat alemany de motocròs, "ADAC MX Masters".

## Referències

* ↑ «Maximilian Nagl» (PDF) (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ «Max Nagl race results» (en anglès). mxgpresults.com. [Consulta: 24 gener 2020].
* ↑ «Germany Wins 2012 Motocross of Nations» (en angles). ultimatemotorcycling.com, 01-10-2012. [Consulta: 24 gener 2020].
* ↑ «Palmares du Mondial Mx 1» (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ «Palmares du Mondial Mx 2» (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 6 gener 2020].

## Enllaços externs

* Maximilian Nagl - Lloc web oficial (alemany) (anglès)
* Vídeo amb entrevista a Max Nagl del març del 2015 (anglès)
# Sokólovo (Sverdlovsk)

* Per a altres significats, vegeu «Sokólovo».
Sokólovo (en rus: Соколово) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 51 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Scopolia carniolica

Scopolia carniolica és una espècie de planta verinosa dins la família solanàcia. Les seves flors són de color viola fosc i la planta fa fins a 60 cm d'alt. Conté grans quantitats de l'alcaloide atropina que és verinós.
A Espanya figura dins la llista de plantes de venda regulada.
Scopolia carniolica creix en sòls humits de fagedes del sud-est d'Europa.
Carl Linnaeus li va donar el nom científic en honor de metge Giovanni Antonio Scopoli com Hyoscyamus scopolia. Nikolaus Joseph von Jacquin la va classificar dins el gènere Scopolia.
Aquesta planta és font de l'escopolamina, usada abans com anestèsic.

## Referències

* ↑ Soban, Branko. «A Living Bond between Idrija and Uppsala». Slovenija.svet. Slovene Emigrant Association, 01-01-2005. [Consulta: 1r desembre 2007].
* ↑ Scopoli, Giovanni Antonio. Joannes A. Scopoli-Carl Linnaeus. Dopisovanje/Correspondence 1760-1775, ed. Darinka Soban. Slovene Natural History Society.

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Scopolia carniolica