OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Herbert Charles Brown

Herbert Charles Brown (Londres, Anglaterra, Regne Unit, 1912 - Lafayette, Indiana, EUA, 2004) fou un químic i professor universitari estatunidenc d'origen britànic, guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1979.

## Biografia

Va néixer el 22 de maig de 1912 a la ciutat de Londres, fill d'immigrants jueus ucraïnesos. El 1914 va emigrar amb els seus pares als Estats Units i va estudiar química a la Universitat de Chicago, on es llicencià el 1934 i doctorà el 1936. A partir de 1947 fou nomenat professor de química a la Universitat de Purdue, càrrec que ocupà fins al 1959. Posteriorment exercí la docència als campus de la Universitat de Califòrnia a Berkeley i Santa Barbara.
Brown morí el 19 de desembre de 2004 en un hospital de la població de Lafayette, situada a l'estat nord-americà d'Indiana, a conseqüència d'un infart de miocardi.

## Recerca científica

Durant la Segona Guerra Mundial, mentre que treballava al costat de Hermann Irving Schlesinger, va descobrir un mètode per a la producció del borhidrat de sodi (NaBH₄), mètode utilitzat per a la producció de boranis, compost químic de bor i hidrogen. El seu treball va conduir al descobriment del primer mètode general per a produir els enantiòmers purs asimètrics, i entendre noves possibilitats d'unió entre els àtoms de carboni mitjançant reducció, reordenament i addicció.
El 1979 fou guardonat amb el Premi Nobel de Química, juntament amb l'alemany Georg Wittig, pel desenvolupament de les unions de bor i fòsfor en reaccions importants en el camp de la síntesi orgànica.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Química 1979 (anglès)
# Chadron (Nebraska)

Chadron és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 5.634 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chadron tenia 5.634 habitants, 2.187 habitatges, i 1.150 famílies. La densitat de població era de 599,3 habitants per km².
Dels 2.187 habitatges en un 24,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 47,4% no eren unitats familiars. En el 34,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,3% tenia menys de 18 anys, un 32% entre 18 i 24, un 19,9% entre 25 i 44, un 16,9% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 25 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.400 $ i la renda mediana per família de 44.420 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.353 $ mentre que les dones 17.183 $. La renda per capita de la població era de 16.312 $. Aproximadament l'11% de les famílies i el 21,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chadron». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chadron». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Christoph Praetorius

Christoph Praetorius (Bolesławiec, Voivodat de Baixa Silèsia), [...?] - [...?], 1609) fou un músic alemany.
Durant molt temps fou cantor en el Johanneum de Lüneburg.
Publicà; Frökliche und liebliche Ehrenlieder von züchtiger Lieb und chelicher Treu (1581) i un cant fúnebre en la mort de Philipp Melanchthon un professor i teòleg seguidor de Luther.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 46, pàg. 1222. (ISBN-84-239-4546-4)
# GR 4

El GR 4 és un sender de gran recorregut que va de Puigcerdà al monestir de Montserrat. Té una distància de 162 km, dividits per la FEEC en 11 etapes d'entre 8,5 i 19,3 km. Té dues variants el GR 4-2 i el GR 4-3. Aquest sender va ser homologat el 1978 i la seva guia va ser editada el 2007. Forma part del Sender Europeu de Gran Recorregut E4, que uneix Tarifa (Andalusia) amb Xipre passant per diversos països d'Europa.

## Itinerari
### Cerdanya

L'itinerari comença a la frontera entre Espanya i França i, concretament al pont sobre el riu Reür que es troba a la sortida de la població de la Guingueta d'Ix (Alta Cerdanya), a menys d'un quilòmetre de Puigcerdà. Aquí enllaça amb el Sender del Pirineu (GR 11). Després de travessar la plana cerdanesa, el camí s'enfila fins al coll de Pal (2.106 m), punt culminant de tot el sender.
Itinerari: Pont del Reür - Puigcerdà - Escadarcs - Alp - la Masella - coll de Pal.

### Berguedà

Durant un tram, el recorregut transcorre dins del Parc Natural del Cadí-Moixeró. Després de baixar fins a la Pobla de Lillet, una altra ascensió fins a la collada de Sant Miquel (1.693 m) permet superar la Serra del Catllaràs. A partir d'aquí, l'alta muntanya queda enrere però, tanmateix, el sender continua per un terreny ondulat i poc habitat. Al poble de Sagàs, enllaça amb el Sender Transversal (GR 1).
Itinerari: coll Roig - la Pobla de Lillet - Santuari de Falgars - collada de Sant Miquel - Sant Romà de la Clusa - Castell de l'Areny - Borredà - la Quar - Sant Maurici de la Quar - Sagàs - Santa Maria de Merlès - Sant Pau de Pinós - Sant Miquel de Terradelles.

### Bages

En arribar al pla de Bages i passar per la vora de Navarcles, enllaça amb el GR 3. Més endavant, entre el Pont de Vilomara i Sant Vicenç de Castellet, el sender transcorre pel límit del Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac. Finalment, el sender entra al Parc Natural de la Muntanya de Montserrat i, després d'una curta però dura ascensió, arriba al Monestir.
Itinerari: Cornet - Serraïma - Cabrianes - Pont de Cabrianes - Sant Benet de Bages - el Pont de Vilomara - Vallhonesta - Sant Vicenç de Castellet - refugi Bartomeu Puiggròs - Monestir de Montserrat.

## Variants

El GR 4 té les següents variants:
* GR 4-2 (23,8 km, 2 etapes): coll de Pal - refugi de Coll de Pal - refugi de Rebost - Santuari de Paller - Bagà - Guardiola de Berguedà - Sant Julià de Cerdanyola - Santuari de Falgars.
A Bagà enllaça amb el GR 107.
* GR 4-3 (7,4 km): Serraïma - Sallent - Cabrianes.
L'antiga variant GR 4-1 és ara el GR 241, un recorregut circular de 54 km que passa per Borredà, Vilada, la Nou de Berguedà i Sant Jaume de Frontanyà.

## Bibliografia

* Guia dels GR 4, GR 5, GR 176, GR 179 i GR 241. FEEC i Associació Catalana de Senderisme, 2007 (224 pàgines).

## Enllaços externs

* Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya Arxivat 2013-07-05 a Wayback Machine.
* European Rambler's Association (anglès)
# Damon Galgut

Damon Galgut (Pretoria, 12 de novembre del 1963) és un escriptor sud-africà
Nasqué a una família de juristes i començà a escriure a quan estava convalescent a hospitals amb un càncer als sis anys.
Estudià l'art dramàtic a la Universitat de Ciutat del Cap i debutà amb A Sinless Season als 17 anys. La seva obra més reeixida ha estat The Good Doctor, 2003.
El novembre de 2021, la seva novel·la The Promise va guanyar el Booker Prize 2021. Damon Galgut és el tercer escriptor de Sud-àfrica que guanya el Booker, després de Nadine Gordimer i JM Coetzee, que va guanyar dues vegades. Damon Galgut ja ha estat finalista dues vegades més per al Booker Prize.
És obertament homosexual.

## Bibliografia

Novelas
* A Sinless Season, 1982
* Small Circle of Beings, 1988
* The Beautiful Screaming of Pigs, 1991
* The Quarry, 1995
* The Good Doctor, 2003
* The Impostor, 2008
* In a Strange Room, 2010
* Arctic Summer, 2014
Teatre
* Echoes of Angers
* Party for Mother
* Alive and Kicking
* The Green's Keeper

## Referències

* ↑ «Damon Galgut». Literature. British Council. [Consulta: 30 juny 2016].
* ↑ https://www.lemonde.fr/afrique/article/2021/11/04/le-booker-prize-recompense-l-auteur-sud%5BEnllaç+no+actiu%5D -africain-damon-galgut_6100899_3212.html
* ↑ http://metro.co.uk/2008/06/18/damon-galguts-end-of-the-rainbow-199253/
# Can Pagà

Can Pagà és una masia al sud del terme de Santa Maria de Palautordera (al Vallès Oriental). La casa apareix al fogatge de 1553.
Masia orientada cap a l'est. Coberta a dos vessants (una a l'est i l'altra a l'oest). Consta de planta baixa i pis. La porta de la façana principal és dovellada, amb arc de mig punt. S'aprecien algunes reformes donat que només tres de les vuit finestres d'aquesta façana són de pedra. La finestra situada al damunt del portal és semiarquejada. A l'extrem esquerre de la façana hi ha un annex adossat.

## Referències

* 1 2 «Can Pagà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Coregonus baerii

Coregonus baerii és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 50 cm de llargària total i 2 kg de pes.

## Reproducció

És ovípar, fresa entre el final de novembre i el 20 de desembre, i els ous són enterrats en nius desprotegits.

## Alimentació

Menja invertebrats bentònics i planctònics.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Alemanya, Polònia, Finlàndia i Rússia.

## Referències

* ↑ «Coregonus baerii». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S. 1962. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. vol. 1, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* ↑ Berg, L.S. 1962 Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. vol. 1, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Kessler, K. T. 1864. Descriptions of the fish which are found in the waters of St. Petersburg Province. A Natural history explorations of the St. Petersburg Province. Nat. Hist. Explor. St. Petersburg Prov. v. 1 (sec. 1, Zool.): 240 pp.
* Kottelat, M. 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* Kottelat, M. i Freyhof, J., 2007. Handbook of European Freshwater Fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Pravdin, I.F., 1936. (Sigolov or Vokhov whitefish of the Ladoga Lake Coregonus lavaretus baeri Kessler).
* Pravdin, I.F., 1954. (Coregonids in Karelo-Finskoy SSR]. Akademia Nauk SSR, Moscou i Leningrad.
* Shaposhnikova, G.K., 1973. (Systematics of the whitefish Coregonus lavaretus (L.) of Lake Ladoga).
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* «Coregonus baerii». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Hamamelidals

Les hamamelidals (Hamamelidales) són un ordre d'angiospermes antigament acceptat en un gran nombre de sistemes de classificació de plantes, incloent el Sistema Cronquist, publicat el 1968 i el 1988. Actualment aquest ordre no està acceptat pel sistema APG III, ja que els estudis de taxonomia molecular suggereixen que les famílies que componen aquest ordre no estan estretament emparentades les unes amb les altres.
EL sistema APG II (2003) les assigna a ordres diferents: Hamamelidaceae i Cercidiphyllaceae a l'ordre Saxifragales, Eupteleaceae a Ranunculales, Platanaceae a Proteales, i Myrothamnaceae a Gunnerales. Els estudis addicionals del genoma del cloroplast afirma que les famílies desplaçades a les Saxigragales estan estretament emparentades.
El Sistema Cronquist (1981) inclou aquest ordre dins la subclasse Hamamelidae amb la circumscripció:

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III» (PDF). Botanical Journal of the Linnean Society, 161, 2, 2009, pàg. 105–121. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 6 juliol 2013].
* 1 2 Angiosperm Phylogeny Group (2003). An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG II. Botanical Journal of the Linnean Society 141(4): 399-436. doi: 10.1046/j.1095-8339.2003.t01-1-00158.x
* ↑ Dong, Wenpan; Chao Xu; Tao Cheng; Kui Lin; Shiliang Zhou «Sequencing Angiosperm Plastid Genomes Made Easy: A Complete Set of Universal Primers and a Case Study on the Phylogeny of Saxifragales». Genome Biology and Evolution, 5, 5, 2013, pàg. 989–997. DOI: 10.1093/gbe/evt063 [Consulta: 4 octubre 2013].
* ↑ Error: hi ha arxiuurl o arxiudata, però calen tots dos paràmetres.Stevens, P. F. «Angiosperm Phylogeny Website». Missouri Botanical Garden. Arxivat de l'original el 2012. [Consulta: 4 octubre 2013].

## Enllaços externs

* An integrated system of classification of flowering plants per Arthur Cronquist a Google Books
# Elvira Guasch i Font

Elvira Guasch i Font (Santa Coloma de Farners, 1 de febrer de 1907 - Sant Andreu de la Barca, 9 de març del 1990) va ser mestra, cantant i compositora.
Va ser filla del compositor Enric Guasch i Poudevida, de qui va aprendre música. El 1927 - 1936 intervingué com a soprano en diversos concerts i el 1932 acompanyà el "Trio Civil" (Josep Saló, violí, Josep Serra, violoncel i Francesc Civil, piano, en una interpretació on se la cità com a "liederista gironina". Als anys 40 i 50 era mestra a La Cellera. Com a compositora va ser autora de diverses sardanes.

## Sardanes

* La Cellera
* L'Enric i la Lola
* Entrenament
* Farners (1948), enregistrada per La Flama de Farners en el D.C. Sardanes a Farners (Barcelona: Àudiovisuals de Sarrià, 2000 ref. AVS 5.1727)
* Marta
* La meva infantesa (1951)
* El petit Enric
* Poncella
* Puig de Frou (1954), revessa
* Riteta

## Referències

* ↑ «Edición del viernes, 25 noviembre 1927, página 17 - Hemeroteca - Lavanguardia.es».
* 1 2 «www.tesisenxarxa.net». Arxivat de l'original el 2014-02-22. [Consulta: 30 març 2010].
* ↑ «Edición del miércoles, 23 septiembre 1936, página 6 - Hemeroteca - Lavanguardia.es».

## Enllaços externs

* Llista de sardanes
# Chauri Chaura

Chauri Chaura és una població propera a Gorakhpur, Uttar Pradesh, Índia.

## Història

Chauri Chaura (Pargana: Haveli, Tehsil: Gorakhpur).
Chauri Chaura està situada a l'autopista estatal entre Gorakhpur i Deoria, (Uttar Pradesh) a 30,5 km de Gorakhpur. Té una estació de ferrocarril. Abans de l'abolició del zamindari, aquesta població estava governada per zamindars Sikh de Dumri (Gagaha).
Chauri Chaura es va fer famosa l'any 1922, quan els seus habitants van participar en el Moviment de no cooperació iniciat per Gandhi i va ser escenari del famós incident de Chauri Chaura, quan, després que la policia va disparar i matar diversos manifestants, un quarter de policia va ser incendiat per la multitud, matant a 22 policies al seu interior.
# Damon Hill

Damon Graham Devereux Hill, més conegut per Damon Hill, (Londres, 17 de setembre del 1960) és un pilot de Formula 1 retirat, campió de la categoria l'any 1996. Damon és fill del bicampió mundial de Fórmula 1 Graham Hill.

## Trajectòria

Damon Hill començà a competir amb motociclisme l'any 1983, si bé el 1985 ja començà a competir amb monoplaces a la Fórmula Ford primer i a la Fórmula 3 Britànica després. Posteriorment tambné disputà la Fórmula 3000.
Hill començà la seva carrera a la Fórmula 1 l'any 1992 amb l'equip Brabham, un dels menys competitius de la graella, si bé a la temporada següent fitxà per l'equip Williams-Renault, on corregué durant 4 temporades.
La seva primera victòria a la Fórmula 1 arribà al Gran Premi d'Hongria del 1993, aconseguint 2 victóries més aquell campionat i finalitzant 3r de la general, tan sols superat pels mítics Alain Prost, que era el seu company d'equip, i Ayrton Senna.
La temporada següent Hill aconseguiria 6 victóries i s'alçaria amb el subcampionat, essent tan sols superat per Michael Schumacher, amb el qual tingué una llarga llista d'enfrontaments tant dintre com fora de la pista. L'any 1995 la història es repetia amb Michael Schumacher novament campió del món i Hill segon.
Finalment Damon Hill s'alçà amb el Campionat Mundial de Fórmula 1 la temporada 1996, tot superant al seu company d'equip Jacques Villeneuve. Aquell any Hill aconseguiria 8 victóries en Grans Premis.
Malgrat el títol mundial, Williams decidí no renovar al pilot britànic, amb el que la temporada següent i apostar clarament pel jove valor Jacques Villeneuve, amb el que Damon Hill hagué de córrer amb l'equip Arrows, finalitzant 12é del Campionat. L'any següent fitxà per l'equip Jordan Grand Prix, amb el que disputà les seves dues últimes temporades en actiu finalitzant el campionat en 6a i 12a posició respectivament, si bé cal destacar que aconseguí la seva última victòria en el Gran Premi de Bèlgica del 1998, la seva 22a victòria a la Fórmula 1.

## Equips

* 1992: Brabham
* 1993–1996: Williams
* 1997: Arrows
* 1998–1999: Jordan Grand Prix
| Precedit per: Michael Schumacher | Campió del món de Fórmula 1 1996 | Succeït per: Jacques Villeneuve |
# Can Pagès

«Can Pagès» té aquests significats:
* Can Pagès, masia de la Vall d'en Bas
* Can Pagès, masia al municipi de Bigues i Riells (Vallès Oriental)
* Can Pagès, masia al municipi de Sabadell (Vallès Occidental)
* Can Pagès, al Baix Empordà
* Can Pagès, al veïnat de Perles a Vilademuls
* Can Pagès Vell o Ermita de Togores, masia al municipi de Sabadell (Vallès Occidental)
* Can Pagès Vell (l'Ametlla del Vallès), masia al municipi de l'Ametlla del Vallès (Vallès Oriental)
* Can Pagès: edifici de Girona.
# Coregonus atterensis

Coregonus atterensis és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 40 cm de llargària total.

## Reproducció

Fresa a les aigües obertes.

## Alimentació

Menja zooplàncton i invertebrats bentònics.

## Hàbitat

Viu entre 10-30 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: llacs Attersee i Mondsee (Àustria).

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. 1997. European freshwater fishes. Biologia, Bratislava v. 52 (suppl. 5): 1-271.
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Kottelat, M. 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* Kottelat, M., 1997. European freshwater fishes. An heuristic checklist of the freshwater fishes of Europe (exclusive of former USSR), with an introduction for non-sys tematists and comments on nomenclature and conservation.
* Kottelat, M. i Freyhof, J., 2007. Handbook of European Freshwater Fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vogt, C. i Hofer, B., 1908-1909. Die Süsswasserfische von Mittel-Europa. Engelmann, Leipzig.
* Wanzenböck, J., Gassner, H., Hassan, Y., Lahnsteiner, B. i Hauseder, G., 2002. Ecology of European whitefish, Coregonus lavaretus, in two Austrian lakes in relation to fisheries management and lake productivity. Blackwell Science, Oxford.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* «Coregonus atterensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Hermann Feuerhahn

Hermann Feuerhahn (Hildesheim, 20 de maig de 1873 - Berlín, 1955)) va ser un escultor alemany especialment conegut per la seva escultura arquitectònica.

## Biografia

Diverses de les seves obres van ser creades juntament amb Georg Roch i s'atribueixen conjuntament a Feuerhahn & Roch.
El 1905, Feuerhahn va fundar els Tallers d'Art del Cementiri juntament amb Hugo Lederer, Georg Wrba i altres escultors. Allà van dissenyar làpides que es comercialitzaven en funció de la construcció tipus amb senzilles modificacions.
Feuerhahn va morir a Berlín als 77 anys.

## Obres

* 1906–1910: Construcció d'escultura al Teatre Freiburg.
* 1909: Treball d'escultura al Markthalle IV#Berliner Postscheckamt (disseny Alfred Lempp, Implementing the building sculpture with Christoph Hasselwander).
* 1909: Treball d'escultura al Teatre Hebbel de Berlín (arquitecte: Oskar Kaufmann).
* 1911–1912: Decoració escultòrica de les façanes i els interiors del Stadttheater Bremerhaven (amb Georg Roch; arquitecte: Oskar Kaufmann).
* 1914/1915: ornamentació escultòrica (màscares als parapets) per al Gerickesteg sobre el Spree a Berlín (amb Georg Roch)
* 1915–1917: plaques de donant per a la Bismarckturm a Burg im Spreewald (amb Georg Roch)

## Referències

* ↑ StA Schmargendorf, Sterbeurkunde Nr. 298/1941
* ↑ «Herman Feuerhahn». [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ Michael Klant: Vergessene Bildhauer. In Skulptur in Freiburg. Kunst des 19. Jahrhunderts im öffentlichen Raum. Freiburg 2000, ISBN 3-922675-77-8, pp. 171f.
* ↑ «Berlin in der Berliner Landesdenkmalliste». Arxivat de l'original el 2021-06-16. [Consulta: 14 abril 2023].

## Bibliografia

* Willy Kurth : Feuerhahn, Hermann. In Ulrich Thieme (ed.): Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Founded by Ulrich Thieme and Felix Becker. Vol. 11: Erman–Fiorenzo. E. A. Seemann, Leipzig 1915, p. 517 (Textarchiv – Internet Archive).
# Chausa

Chausa és una població a la riba del Ganges a Bihar, a pocs quilòmetres a l'oest de Buxar. És famosa per la decisiva batalla que s'hi va lliurar el 1539. Humayun volia retornar a Agra però Sher Shah Suri li va barrar el pas a Chausa. Mirza Kamran germà d'Humayun, es titulava emperador en funcions a Agra i la fidelitat de l'altra germà Mirza Hindal, que abans havia fet el mateix, era sobtosa tot i que va oferir el seu ajut a Humayun. L'emperador va provar llavors de fer la pau amb Sher Shah Suri, però aquest va atacar i va lliurar la batalla de Chausa el 26 de juny de 1539 on Humayun fou greument derrotat. Mirza Hindal va abandonar a Humayun en el pitjor moment, deixant desguarnida aquesta rereguarda, el que va permetre a Sher Shah rodejar a Humayun. Aquest va poder fugir i arribar a Agra amb un grapat de cavallers, però va deixar el seu harem en mans del vencedor.

## Vegeu també

* Karamnasa.
# Garra makiensis

Garra makiensis és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes, endèmic de les conques dels rius Awash i Omo a Etiòpia.
Els adults poden assolir els 16 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 Sa-a, Pascualita; Boden, Gert. «Garra makiensis (Boulenger, 1904)» (en anglès). FishBase.
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.