OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rafał Wieczyński

Rafał Wieczyński (Varsòvia, 22 de setembre de 1968) és un actor, director, guionista i productor de cinema polonès.

## Filmografia
### Pel·lícules

* 1983: Kartka z podróży − com Dawid Grossman
* 1985: Kukułka w ciemnym lesie − com Staszek
* 1985: ... jestem przeciw − com Jacek
* 1986: Magnat − com młody Conrad
* 1986: ESD − com Klaudiusz
* 1988: Niezwykła podróż Baltazara Kobera − com Baltazar
* 1994: Panna z mokrą głową − com Józef Podkówka, nauczyciel Irenki

### Sèries de televisió

* 1980: Tylko Kaśka − com Andrzej Marczak, brat Kaśki
* 1984: Lato leśnych ludzi − "Coto"
* 1982: Biała wizytówka − com młody Conrad (odc. 2)
* 1987: Ucieczka z miejsc ukochanych − com Jaś Kunefał
* 1994: Panna z mokrą głową − com Józef Podkówka

### Com a director

* 2009: Popiełuszko. Wolność jest w nas
* 2004: Zwycięzcy nie umierają - opowieść o księdzu Jerzym
* 2002: Skrawek nieba
* 1992: Naprawdę krótki film o miłości, zabijaniu i jeszcze jednym przykazaniu

### Com a guionista

* 2009: Popiełuszko. Wolność jest w nas
* 2002: Skrawek nieba
* 1992: Naprawdę krótki film o miłości, zabijaniu i jeszcze jednym przykazaniu

### Com a productor

* 1992: Naprawdę krótki film o miłości, zabijaniu i jeszcze jednym przykazaniu

## Premis obtinguts

* 1993: Naprawdę krótki film o miłości, zabijaniu i jeszcze jednym przykazaniu – Premi al millor guió al Festival Cinema Jove, Gran Premi al Festival d’Annonay
* 2011: "Popiełuszko. Wolność jest w nas" - wyróżnienie NSZZ Solidarność

## Activisme social

El 2010 va signar una carta oberta al govern polonès i al president contra l'organització de la desfilada de l'Europride a Varsòvia. La carta posava èmfasi en l'oposició a la legalització del relacions entre persones del mateix sexe i l'adopció de nens per parelles homosexuals, i les activitats dels cercles LGBT en aquesta direcció es van descriure com un atac a la llibertat. de la parla, la creença i la consciènci.

## Referències

* ↑ Rafał Wieczyński a filmweb.pl
* ↑ Rafał Wieczyński, filmpolski.pl
* ↑ «Cała Polska chroni dzieci». Wiara.pl, 01-07-2021.
# Pere I de Sèrbia

Pere I de Sèrbia o de Iugoslàvia (Belgrad, 29 de juny de 1844-16 d'agost de 1921) va ser el rei de Sèrbia entre 1903 i 1918 i dels serbis, croats i eslovens entre 1918 i 1921. Fill d'Alexandre Karađorđević, el va acompanyar a l'exili el 1858. Va estar instal·lat a França, i va lluitar a la Guerra Francoprussiana. Va ser un dels organitzadors de l'alçament de Bòsnia contra Turquia el 1875. El 1903 va ser escollit rei de Sèrbia per l'assemblea nacional sèrbia. Després de la Primera Guerra Mundial, Pere es va convertir, a més de Sèrbia, rei de les regions on vivien eslovens i croats que van assolir aleshores la independència i que va donar lloc al regne dels serbis, croats i eslovens.

## Referències

* ↑ «Pere I de Sèrbia». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ Vassapollo, Luciano; Galarza, Henrike; Jaffe, Hosea. Introducción a la historia y la lógica del imperialismo (en castellà). El Viejo Topo, 2005, p. 67.
# Scio (Ohio)

Scio és una vila dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 799 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Scio tenia 799 habitants, 358 habitatges, i 220 famílies. La densitat de població era de 560,9 habitants/km².
Dels 358 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 38,3% no eren unitats familiars. En el 36% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.214 $ i la renda mediana per família de 30.278 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.333 $ mentre que les dones 17.625 $. La renda per capita de la població era de 17.037 $. Aproximadament el 13,9% de les famílies i el 13,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Scio». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Scio». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# On Chesil Beach

On Chesil Beach és un drama britànic adaptat de la novel·la del mateix nom d'Ian McEwan dirigit per Dominic Cooke. Ha estat presentat al Festival internacional de cinema de Toronto 2017 i es va estrenar oficialment en sortida limitada el maig de 2018 als Estats Units. S'ha subtitulat al català.

## Argument

El vespre del seu matrimoni, Edward Mayhew, un músic, i Florence Ponting, una violinista, es troben finalment sols al vell alberg del Dorset on han anat a passar la seva lluna de mel. Tots dos són verges. Però l'any 1962, a l'Anglaterra d'abans la revolució sexual, la sexualitat encara era un tabú. Es desitgen, intenten apropar-se, però tots dos se senten incòmodes i reprimeixen els seus desitjos. La seva nit de noces, no consumada, es transforma en la prova en la qual la jove parella s'enfronta a la sexualitat així com a les seves pors i les seves inhibicions.

## Repartiment

* Saoirse Ronan: Florence Ponting
* Billy Howle: Edward Mayhew
* Emily Watson: Violeta Ponting
* Anne-Marie Duff: Marjorie Mayhew
* Samuel West: Geoffrey Ponting
* Adrian Scarborough: Lionel Mayhew
* Bebe Cave: Ruth Ponting
* Philip Labey: Bob
* Oliver Johnstone: Ted
* Bronte Carmichael: Chloe Morrell, de jove
* Anna Burgess: Anne Mayhew
* Mia Burgess: Harriet Mayhew

## Rebuda

* "Un drama exquisit (...) camina per escabrosos territoris que pocs drames romàntics s'han atrevit a trepitjar abans. (...) Dominic Cooke és, als seus 51 anys, una de les principals promeses del nou cinema."
* "Saoirse Ronan està extraordinària —igual que tot— en aquesta fascinant adaptació de la novel·la de Ian McEwan (...) Divertida, delicada i esquinçadora"
* "Una obra exquisidament delicada amb un final equivocat (...) Aquest drama ben elaborat té una energia i una sensibilitat per a l'època inusuals"
* "Ronan està tan ben com sempre (...) Howle entén profundament al seu personatge (...) És un drama sòlid basat en un llibre magnífic"

## Referències

* ↑ «En la playa de Chesil». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 març 2024].
* ↑ «Review: In ‘On Chesil Beach,’ a Honeymoon Gone Wrong» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Martínez Mantilla, Daniel «'On Chesil Beach': la amarga luna de miel de Ian McEwan y Saoirse Ronan» (en castellà). Fotogramas, 09-09-2017.
* ↑ Gleiberman, Owen «Film Review: ‘On Chesil Beach’» (en anglès). Variety, 08-09-2017.
* ↑ Young, Deborah «'On Chesil Beach': Film Review | TIFF 2017» (en anglès). The Hollywood Reporter.
* ↑ Tallerico, Brian. «TIFF 2017: “I Tonya,” “On Chesil Beach,” “The Lodgers,” “1%” | Festivals & Awards | Roger Ebert» (en anglès). [Consulta: 22 setembre 2018].
# Reacció d'eliminació E1cB

La reacció d'eliminació E1cB (eliminació unimolecular a través de la base conjugada) és un tipus especial de reacció d'eliminació en química orgànica. Es tracta d'una eliminació unimolecular en la qual primer surt l'hidrogen i posteriorment ho fa el grup sortint. Aquest tipus de reacció es dona quan no hi ha un bon grup sortint (per exemple, OH$^-$) i l'hidrogen en la posició α és àcid, normalment a causa de la presència d'un substituent acceptor d'electrons.

## Mecanisme

La reacció té lloc en un enllaç covalent entre carbonis sp$^3$. L'hidrogen del carboni α és prou àcid com per ser arrencat per una base fota, formant un carbanió. Posteriorment surt el grup sortint de la posició β i es forma el doble enllaç entre els àtoms de carboni.
La diferència fonamental entre el mecanisme E1cB i el mecanisme E1 és l'ordre en què surten l'hidrogen i el grup sortint.
# Pericoma viperina

Pericoma viperina és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: França.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Tsampa

El tsampa - en tibetà རྩམ་པ་rtsam pa - és un menjar bàsic particularment utilitzat al Tibet. Es tracta de farina torrada, normalment d'ordi però també de blat o d'arròs. S'acostuma a menjar amb te amb mantega (la mantega tradicionalment feta amb llet de iac). El tsampa és força senzill de preparar per això el fan servir viatgers del país com els xerpes i els nòmades. Els esportistes també l'utilitzen perquè ràpidament es metabolitza i proporciona energia. El tsampa a vegades és anomenat l'aliment nacional del Tibet, ja que és una part predominant de la dieta tibetana. En matrimonis i aniversaris es llença a l'aire el tsampa (com es fa amb l'arròs en altres cultures) i s'ha incorporat al ritual del budisme encara que la tradició prové de l'animisme anterior. Actualment el ritual de llençar tsampa també és part de la celebració de l'any nou i dels funerals budistes (amb la intenció d'alliberar l'ànima del difunt.

## Vegeu també

* Chatang

## Referències

* ↑ http://www.tibet.com/Buddhism/tsampa.html Arxivat 2005-10-28 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Secció del tsampa a tsampa.org (anglès)
* Llençant tsampa a l'aireArxivat 2012-10-19 a Wayback Machine. (anglès)
* Valor nutritiu de l'ordi Arxivat 2014-07-13 a Wayback Machine.
* Crònica culinària indo-nepalesa (francès)
# Serrat de la Sala

El Serrat de la Sala és una muntanya de 394 metres al municipi d'Artés, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pantà de la Fusta

El Pantà de la Fusta és un petit pantà d'unes 1,8 Hectàrees, situat al terme municipal de Perafita (Lluçanès), d'ús agrícola i ramader.
És originat per un mur de contenció de terres força elevat, cobert de vegetació i amb pollancres de grans dimensions. Als marges del pantà hi creix un bosc de ribera estret, amb espècies com salzes blancs, gatells, pollancres trèmols, roures, etc. Puntualment apareixen també zones de bogar i joncedes. L'aigua es troba força eutrofitzada i presenta llenties d'aigua, que cobreixen extensions importants. A l'entorn del pantà la vegetació és formada bàsicament per rouredes i pinedes de pi roig. Pel que fa a la fauna, el pantà és utilitzat per algunes espècies d'aus associades a zones humides -com el bernat pescaire-. Són interessants també les poblacions d'amfibis i invertebrats. A més del pantà, aquesta zona humida inclou també un tram del torrent que surt del pantà, el qual presenta un bosc de ribera interessant i dona lloc a una petita bassa natural, uns 200 m aigües avall del pantà, d'elevat interès per a la fauna.
Els usos ramaders (trepig dels marges, eutrofització, etc.) i agrícoles (fluctuacions de nivell de les aigües) afecten negativament l'espai. Existeixen diversos suports de línies telefòniques o elèctriques molt propers als marges, alguns dels quals amb fils que creuen el pantà. Una pista transcorre pel límit oest i sud. Del pantà surt una canonada d'extracció d'aigua i vora la bassa inferior hi ha una petita construcció, probablement relacionada també amb la captació d'aigües. Al pantà s'hi practica la pesca.

## Referències

* ↑ «Pantà de la Fusta». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 25 febrer 2014].
# Raspinell de Hodgson

El raspinell de Hodgson (Certhia hodgsoni) és una espècie d'ocell de la família dels cèrtids (Certhiidae) que habita els boscos de muntanya del sud-oest de la Xina, nord del Pakistan i de l'Índia, el Nepal, sud-est del Tibet i zona limítrofa de Myanmar.

## Taxonomia

Considerat un complex subespecífic dins Certhia familiaris, passà a ser considerat una espècie de ple dret arran els treballs de Tietze et al. 2006.

## Referències

* ↑ «Raspinell de Hodgson». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 30/12/2021(català)
* ↑ «Hodgson's Treecreeper (Certhia hodgsoni)» (en anglès). Handbook of the Birds of the World. [Consulta: 21 març 2018].
* ↑ DT Tietze, J Martens i Y-H Sun. 2006. Molecular phylogeny of treecreepers (Certhia) detects hidden diversity. Ibis 148: 477–488.
# Pericoma volpina

Pericoma volpina és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: França i Espanya.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2014-10-29 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Global Species Arxivat 2014-10-29 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2014-10-29 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Tsanars

Tsanars és el nom d'un país de la Geòrgia antiga, poblat per tribus independents o semi independents, anomenades en conjunt tsanars.
Cap al 745, va quedar sotmès als àrabs el país dels tsanars. Aquest grup tribal d'origen georgià, però de fet independent i només nominalment aliat a Kartli, habitava a les muntanes, més enllà de les valls del Thergui, Aragvi i Iori. El cap de tribu electe n'era el Khevisbéri i hi tenia el poder religiós i polític. El cap que governava sobre la unió de les tribus va esdevenir el Khorépiscopa (equivalent a príncep-bisbe) i a mitjan segle viii governava sobre les regions de Kakhètia, Kukhètia, Gardabània i territoris veïns, cada un sota en Khevisbéri local. El primer Khorépiscopa va ser Grigol (787-827), que es va fer independent. A la seva mort, els khevisbéri de Gardabània van assolir el poder; però el país va prendre el nom de Kakhètia, perquè n'era el districte més gran.
Vegeu: Kakhètia
# Tour de França de 1955

El Tour de França 1955 servirà perquè Louison Bobet aconsegueixi el seu tercer Tour de França consecutiu i iguali d'aquesta manera Philippe Thys com a ciclistes amb més edicions guanyades.
Miquel Poblet es converteix en el primer català a vestir el mallot groc del Tour de França.
Prendran la sortida 13 formacions de 10 corredors cadascuna a Le Havre. Cap d'elles arribarà amb tots els corredors al final de la cursa.
Aquesta edició té com a principal novetat tècnica la introducció de la photo-finish per ajudar a decidir el guanyador de les etapes.

## Resultats
### Classificació general

Classificació General :
| 1. | Louison Bobet | França | 130h29'26" |
| 2. | Jean Brankart | Bèlgica | a 4'53" |
| 3. | Charly Gaul | Luxemburg | a 11'30" |
| 4. | Pasquale Fornara | Itàlia | a 12'44" |
| 5. | Antonin Rolland | França | a 13'18" |
| 6. | Raphaël Géminiani | França | a 15'01" |
| 7. | Giancarlo Astrua | Itàlia | a 18'13" |
| 8. | Stan Ockers | Bèlgica | a 27'13" |
| 9. | Alex Close | Bèlgica | a 31'10" |
| 10. | François Mahé | França | a 36'27" |
| 130 participats, 69 acabaren la cursa ||||

### Gran Premi de la Muntanya

| 1r | Charly Gaul | 84 pts |
| 2n | Louison Bobet | 70 pts |
| 3r | Jean Brankart | 44 pts |

### Classificació de la Regularitat

| 1r | Stan Ockers | 322 pts |
| 2n | Wout Wagtmans | 399 pts |
| 3r | Miquel Poblet | 409 pts |

### Classificació per equips

| 1r | França |

### Etapes

| Etapa | Recorregut | km | Guanyador | Líder |
| 1a (a) | Le Havre - Dieppe | 216 | Miquel Poblet | Miquel Poblet |
| 1a (b) | Dieppe - Dieppe | 13 (CRE) | Països Baixos | Miquel Poblet |
| 2a | Dieppe - Roubaix | 204 | Antonin Rolland | Wout Wagtmans |
| 3a | Roubaix - Namur | 210 | Louison Bobet | Wout Wagtmans |
| 4a | Namur- Metz | 225 | Willy Kemp | Antonin Rolland |
| 5a | Metz - Colmar | 229 | Roger Hassenforder | Antonin Rolland |
| 6a | Colmar - Zúric | 195 | André Darrigade | Antonin Rolland |
| 7a | Zúric - Thonon-les-Bains | 267 | Jos Hinsen | Wim Van Est |
| 8a | Thonon-les-Bains - Briançon | 253 | Charly Gaul | Antonin Rolland |
| 9a | Briançon - Mònaco | 275 | Raphaël Géminiani | Antonin Rolland |
| 10a | Mònaco - Marsella | 240 | Lucien Lazaridès | Antonin Rolland |
| 11a | Marsella - Avinyó | 198 | Louison Bobet | Antonin Rolland |
| 12a | Avinyó - Millau | 240 | Alessandro Fantini | Antonin Rolland |
| 13a | Millau - Albi | 205 | Daan De Groot | Antonin Rolland |
| 14a | Albi - Narbona | 156 | Louis Caput | Antonin Rolland |
| 15a | Narbona - Ax-les-Thermes | 151 | Luciano Pezzi | Antonin Rolland |
| 16a | Ax-les-Thermes - Tolosa | 123 | Rik Van Steenbergen | Antonin Rolland |
| 17a | Tolosa - Saint-Gaudens | 249 | Charly Gaul | Louison Bobet |
| 18a | Saint-Gaudens - Pau | 206 | Jean Brankart | Louison Bobet |
| 19a | Pau - Bordeus | 195 | Wout Wagtmans | Louison Bobet |
| 20a | Bordeus - Poitiers | 243 | Jean Forestier | Louison Bobet |
| 21a | Châtellerault - Tours | 69 (CRI) | Jean Brankart | Louison Bobet |
| 22a | Tours - París | 229 | Miquel Poblet | Louison Bobet |

## Enllaços externs

* 1955. Història del Tour de França (anglès)

## Referències

* ↑ L'historie du Tour 1955
# Raons

Raons és un mas del terme municipal del Pont de Suert, a la comarca de l'Alta Ribagorça, que forma conjunt amb la veïna borda de Servent. La línia de terme passava entre ca de Raons i la borda de Servent, de manera que aquesta era en terme de Llesp (part occidental) i ca de Raons en terme de Malpàs (part oriental) des de la promulgació de la Constitució de Cadis, el 1812, fins a la seva incorporació al Pont de Suert el 1968. Actualment, ca de Raons està habitada però ja no té activitat ramadera, i només hi queda en actiu la veïna Borda de Servent.
El poble és a 1.104,1 metres d'altitud, en un coster a la dreta del barranc de Raons. S'hi accedeix per una pista de terra, que arrenca cap al sud-est del quilòmetre 0,5 de la LV-5212. És al nord-nord-oest del poble de Malpàs.
La seva església es troba desapareguda (en queda algun rastre a la paret de darrere del garatge annex a ca de Raons) i era dedicada a sant Esteve. Aquesta església era sufragània de Sant Sadurní d'Esperan i, per tant, de Santa Maria d'Erillcastell.

## Història

El poble està documentat des del 1018, any en què fou donat al monestir de Lavaix.
En el Fogatge del 1553, apareix amb 3 focs (uns 50 habitants). El 1787 Raons tenia vuit habitants.
Pascual Madoz descriu breument Rahons en el seu Diccionario geográfico... del 1849. Descriu el petit poble dient que està situat en un petit pla al nord del qual s'alça una alta muntanya; té una sola casa, una església dedicada a sant Esteve, annexa a la parròquia d'Esperan, un cementiri al costat de la capella, i una font a 5 minuts de camí. El terreny era escabrós, muntanyós i aspre, amb un prat de secà i un hort de regadiu. S'hi produïa blat, sègol, ordi i llegums, i s'hi criaven ovelles. La població era d'un veí (cap de família) i 6 ànimes (habitants).
Actualment només en subsisteix ca de Raons.

## Referències

* ↑ Mossèn Martí d'Esperan, rector, Mateu de Raons i Antoni Capdevila. Iglésies 1981, p. 85.
* ↑ Madoz 1845.

## Bibliografia

* BOIX, Jordi. "El Pont de Suert". Dins El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* BOIX I POCIELLO, Jordi. "Sant Esteve de Raons", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7
* GAVÍN, Josep M. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7
* Iglésies, Josep. El Fogatge de 1553. Estudi i transcripció. II. Barcelona: Fundació Salvador Vives Casajoana, 1981. ISBN 84-232-0189-9.
* MADOZ, Pascual. "Rahons". Dins Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar. Madrid: Establecimiento Literario-Tipográfico, 1845. Edició facsímil Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al <<Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar>> de Pascual Madoz. V. 1. Barcelona: Curial, 1985. ISBN 84-7256-256-5.

## Enllaços externs

* Raons en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
Viccionari
# Papagai australià

El papagai australià (Alisterus scapularis) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids (psittacidae) que habita boscos, matolls i medi humà, a la llarga de la costa oriental d'Austràlia des del nord de Queensland cap al sud fins al sud de Victòria (Austràlia).

## Referències

* ↑ Papagai australià al TERMCAT Rev. 05/08/2012
# Orxell

Orxell (o Urchillo) (en castellà i oficialment, Hurchillo) és una pedania del municipi d'Oriola, situada al contrafort de la Serra d'Orxell, a la comarca del Baix Segura (País Valencià). Té 2200 habitants.

## Història

Fins al segle XVII existien vestigis d'un poblament probablement grec als peus del mont Orchello. La població originària es va traslladar i el nom de la nova ubicació va esdevenir primer en Orcelis i després a Oriola, amb la qual cosa, Orxell va ser en realitat la primera ubicació d'aquella ciutat.
En l'antic lloc va sorgir un nou poblat, que els vilatans van denominar amb el nom actual. En 1728 es va construir l'ermita de La nostra Senyora de Montserrat.

## Característiques

El seu principal monument és l'Església de la Nostra Senyora de Montserrat. Hi ha festes patronals en honor de la Mare de Déu de Montserrat -castellanitzada com a Monserrate- durant la primera quinzena del setembre. També existeixen les denominades al poble com Festes del Senyor (Corpus Christi), celebrades el mes de juny i organitzades per la Confraria del Santíssim Sagrament d'Orxell.
És costum en la localitat que per a les noces, la nóvia ix de la seua casa i recorre caminant tot el poble.

## Personatges destacats

José Baldó Javaloyes: Cantant de flamenc del segle xx, nascut a Oriola (en la partida rural d'Orxell), en 1935. Conegut com "Pepe Baldó", va utilitzar com a nom artístic el d'"El Niño de Hurchillo". Va ser descobert en la dècada dels anys 50 pel poeta i compositor gadità Salvador Guerrero Reyes, que va escriure per a ell la fantasia lírica titulada La mujer y la copla, que es va estrenar en 1952 en el madrileny Teatre Jorge Juan, amb enorme èxit de crítica i públic. A l'any següent es reestrenà, també a Madrid, en el Teatre Principal i amb la col·laboració de Maruja Lozano. Pepe Baldó va obtindre durant la seua carrera artística molts triomfs, tant a Espanya, com a Iberoamèrica, on comptava amb una infinitat d'admiradors. Entre les cançons més destacades del seu repertori, podem citar: Juan Salvador, Nochecita de Orihuela, Velo Blanco, Coplas de arriero, La rosa del olvido, Ramita de hierbabuena, Entre Consuelo y María, Mientras tengas a tu madre, i moltes altres. Va morir el 15 de setembre de 1991. L'Ajuntament oriolà va retolar amb el seu nom un cèntric passatge de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Urchillo | enciclopèdia.cat». [Consulta: 6 juliol 2021].
* 1 2 Historia de Hurchillo en amigosdeorihuela.org Còpia de fitxer a la Wayback Machine.
* ↑ «Hurchillo en pueblos-espana.org». Arxivat de l'original el 7 de febrer de 2009. [Consulta: 21 agost 2008].