OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# A través de les Ardenes flamenques

L'A través de les Ardenes flamenques (en neerlandès Dwars door de Vlaamse Ardennen) és un cursa ciclista d'un sol dia que es disputa anualment a les Ardenes flamenques (Flandes Oriental). La cursa es crea el 2014 i l'any següent ja va entrar al calendari de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2014 | Dimitri Claeys | Gerry Druyts | Xandro Meurisse |
| 2015 | Stijn Steels | Dimitri Claeys | Preben Van Hecke |
| 2016 | Timothy Dupont | Alexander Edmondson | Rob Leemans |
| 2017 | Cameron Meyer | Xandro Meurisse | Maxime Vantomme |
| 2018 | Robby Cobbaert | Gerry Druyts | Edward Planckaert |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Sex and Zen II

Sex and Zen II (玉蒲團II玉女心經, "Rouputuan II -Yùnǚxīnjīng") és una pel·lícula de comèdia eròtica de Hong Kong del 1996 dirigida per Chin Man Kei. La pel·lícula és una seqüela de Sex and Zen (1991), i va ser seguida per Sex and Zen III (1998).

## Antecedents

Sex and Zen II és parcialment una adaptació de la pel·lícula de Tsui Hark The Lovers, que està basada en els amants papallona i el personatge de l'actor principal Elvis Tsui, Sai Moon-Kin (西門堅, pinyin: Xīmén Jiān) està relacionat amb el personatge de Marge d'Aigua i la protagonista de Jin Ping Mei Ximen Qing. El títol xinès de la pel·lícula i les seqüències d'arts marcials són una referència al Yùnǚxīnjīng (玉女心經), una escriptura fictícia del Jin Yong El retorn dels herois Còndor.

## Argument

Sai Moon-Kin (Tsui) és un home ric que viu amb les seves concubines i el seu fill i una filla anomenada Yiau (Loletta Lee), que s'ha criat com un nen i ignora els camins de l'amor. Com que el seu germà és discapacitat intel·lectual, Yiau vol ser l'hereu del seu pare, però creu que ha d'anar a l'escola per obtenir l'educació necessària. El seu desig d'assistir a l'escola la porta a una història d'amor amb un jove estudiant luxuriós (Ken Lok). Només després que ella sigui equipada amb un cinturó de castedat protector, el seu pare va deixar que Yiau vagi a l'escola, disfressada de noi.
Sai Moon troba atractiva la nova dona del seu fill, Siu-Tsui (Shu Qi). Ell no s'adona que ella és la malvada Dama Miratge, que sap la màgia "xucladora". Yiau i l'home de ferro (Ben Ng) intenten evitar que la Dama mIRATGE no faci mal a més persones.

## Repartimentt

* Loletta Lee com a Yiau
* Ken Lok com a Fa
* Ben Ng com a Home de ferro
* Shu Qi com Mirage Lady/Siu-Tsui
* Elvis Tsui com a Sai Moon-Kin
* Wong Yat Fei com a Monjo

## Referències

* ↑ HK cinemagic entry
* ↑ 玉蒲團II玉女心經 Sex & Zen II (1996)

## Enllaços externs

* Sex and Zen II a YouTube
* Tràiler original a YouTube
* lovehkfilm entry
# Residència dels metropolitans de Bucovina i Dalmàcia

La Residència dels metropolitans de Bucovina i Dalmàcia a Ucraïna és un edifici construït entre els anys 1864 - 1882 per l'arquitecte txec Josef Hlávka. L'edifici, que s'utilitza com a residència i com a seu de la Universitat de Chernivtsi fou declarat Patrimoni de la Humanitat per la Unesco el 2011.

## Referències

* ↑ «Residence of Bukovinian and Dalmatian Metropolitans». World Heritage. Unesco. [Consulta: 3 juny 2014].
# Torch

«Torch» té aquests significats:
* Torch (programari), biblioteca de programari en l'àmbit d'aprenentatge profund, automàtic i en computació científica
* Torch (navegador), navegador web i suite d'Internet
# Sant Simeó Estilita (el Bruc)

Sant Simeó és una capella totalment enrunada situada dins d'un conjunt de cases al terme municipal Bruc (Anoia) protegida com a bé cultural d'interès local. Va ser utilitzada com a local per fer-hi vi. Ha estat molt modificada. A l'extrem est, on devia haver-hi l'absis (pel que sembla rectangular), hi ha adossada una construcció amb cups en el seu interior. Era d'una sola nau i presenta dues finestres al mur sud i una al nord, totes de doble esqueixada. La porta devia ser a l'oest. En aquesta capella hi havia el retaule del segle xvi de Sant Simeó que el 1772, es traslladà a la capella de Ca l'Oller.

## Notes

* ↑ «ERMITA DE SANT SIMEÓ ESTILITA». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 octubre 2015].
# Yakuza Princess

Yakuza Princess és una pel·lícula brasilera de thriller d'acció dirigida per Vicente Amorim, amb guió d'Amorim, Fernando Toste, Kimi Lee i Tubaldini Shelling, basada en la novel·la gràfica Samurai Shiro de Danilo Beyruth. La pel·lícula és protagonitzada per Masumi, Jonathan Rhys Meyers, Tsuyoshi Ihara, Eijiro Ozaki i Kenny Leu. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Repartiment

* Masumi com a Akemi
* Jonathan Rhys Meyers com a Shiro
* Tsuyoshi Ihara com a Takeshi
* Eijiro Ozaki com a Kojiro
* Kenny Leu com a taxista
* Mariko Takai com a Mrs. Tsugahara
* Charles Paraventi com a Armond
* Toshiji Takeshima com a Chiba
* Lucas Oranmian com a Perito

## Producció

L'octubre de 2019, es va anunciar que la cantant Masumi debutaria a la gran pantalla al costat de Jonathan Rhys Meyers a la pel·lícula d'acció que va acabar el rodatge al Brasil. El 10 de febrer de 2021, es va informar que XYZ Films vendria drets a tot el món, excepte Amèrica Llatina, al mercat de cinema europeu, a principis de març. El 6 d'abril de 2021 es va anunciar que Magnet Releasing havia adquirit els drets de distribució als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Film and TV Projects Going Into Production - Yakuza Princess». Arxivat de l'original el 19 març 2021. [Consulta: 19 març 2021].
* ↑ «Yakuza Princess». Goita què fan, ara!. [Consulta: 19 abril 2023].
* ↑ Ravindran, Manori. «'Yakuza Princess,' Starring Jonathan Rhys Meyers and Masumi, Boarded by XYZ Films – EFM (EXCLUSIVE)». Variety, 10-02-2021. [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ Lang, Brent. «Magnet Releasing Buys 'Yakuza Princess,' Action Thriller With Jonathan Rhys Meyers and Masumi (EXCLUSIVE)». Variety, 06-04-2021. [Consulta: 6 abril 2021].

## Enllaços externs

* Yakuza Princess a Goita què fan, ara!
# Procopi

Procopi és el nom dels següents personatges:
* Procopi (emperador), emperador romà
* Procopi Antemi, emperador romà d'Occident del 467 al 472.
* Procopi (historiador), historiador romà d'Orient
* Procopi (general), general romà d'Orient (vegeu Basili I)
* Procopi de Gaza, retòric grec cristià del segle vi
* Sant Procopi, diversos sants amb aquest nom.
# Ptilinis

Els ptilinis (Ptiliini) són una tribu de coleòpters polífags de la subfamília de Ptiliinae.

## Gèneres

* Actidium
* Babrama
* Bambara
* Bicavella
* Cochliarion
* Cnemadoxia
* Dipentium
* Euryptilium
* Gomyella
* Greensladella
* Kimoda
* Kuschelidium
* Malkinella
* Micridina
* Micridium
* Motschulskium
* Nossidium
* Notoptenidium
* Oligella
* Ptenidium
* Ptenidotonium
* Ptiliola
* Ptiliolum
* Ptilium
* Sindosium

## Referències

* ↑ Ptilinis (en anglès). Encyclopedia of Life.
# Sit cellagroc

El sit cellagroc (Emberiza chrysophrys) és una espècie d'ocell de la família dels emberízids (Emberizidae) que habita la taigà de Sibèria central, a la regió del Llac Baikal i Iakútia central. Passa l'hivern al l'est de la Xina.

## Referències

* ↑ «Sit cellagroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 02-04-2023 (català)
# Raval del Jordi

El Raval del Jordi és una caseria del municipi de Castellbell i el Vilar, a la comarca catalana del Bages. És situat a la part septentrional del terme, a l'esquerra de la riera de Marganell i vora el Llobregat, al sud del Pla de les Roques i al nord-oest del Burés.
El raval és al peu de la carretera local BV-1123 a l'alçada del km 0,5.
En el cens del 2006 tenia 22 habitants.
# Santa Creu de la Rodoreda

La Santa Creu de Rodoreda és la capella de la masia de la Rodoreda, del terme municipal Santa Maria d'Oló, a la comarca del Bages tot i que popularment unida a la del Moianès. És una capella bastant gran, d'una sola nau, situada en el complex d'edificis de la masia de la Rodoreda, a llevant de Santa Maria d'Oló.

## Referències

* ↑ La Rodoreda en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ GAVÍN, Josep M. "Bages 5". A: Inventari d'esglésies. Barcelona: Artestudi Edicions i Arxiu Gavín, 1979. ISBN 84-85180-18-6
# Ángeles Caso

Ángeles Caso (Gijón, 16 de juliol de 1959) és una escriptora, periodista i traductora espanyola.
És filla de José Miguel Caso González, que va ser catedràtic de la Facultat de Filologia, especialista en el segle xviii i rector de la Universitat d'Oviedo.
Es va llicenciar en Geografia i Història, però va començar a treballar com periodista en Panorama regional (Asturies). Ha treballat a la Fundación Príncipe de Asturias, el Instituto Feijoo de Estudios del siglo XVIII de la Universitat d'Oviedo, Televisión Española, Cadena SER, Radio Nacional de España…

## Premis

* Finalista Premio Planeta, El peso de las sombras, 1994.
* Premio Fernando Lara, Un largo silencio, 2000.
* Premio Planeta, Contra el viento, 2009.
* Premi Bones Pràctiques de Comunicació no Sexista, Associació de Dones Periodistes de Catalunya, 2011.

## Filmografia

* Telediario, TVE (1985-1986)
* La Tarde, TVE (1985-1986)
* Deseo (de Gerardo Vera, guió) (2002)

## Obres

* Asturias desde la noche. 1988. Guía.
* Elisabeth, emperatriz de Austria-Hungría o el hada. 1993.
* El peso de las sombras. 1994. Finalista XLIII Premio Planeta 1994.
* El inmortal. 1996, recopilatori: Érase una vez la paz.
* El mundo visto desde el cielo. 1997.
* El resto de la vida. 1998.
* El verano de Lucky. 1999.
* La trompa de los monos. 1999, recopilatorio: Mujeres al alba
* La alegría de vivir. 1999, recopilatorio: Hijas y padres
* Un largo silencio. 2000. V Premio Fernando Lara de novela.
* Giuseppe Verdi, la intensa vida de un genio. 2001. Biografía del compositor italiano Giuseppe Verdi.
* Las olvidadas, una historia de mujeres creadoras. 2005.
* Contra el viento.2009. LVIII Premio Planeta 2009.
* Donde se alzan los trono]. 2012
* Rahima Begum. 2013

## Referències

* ↑ «Ángeles Caso | enciclopèdia.cat». [Consulta: 26 maig 2020].
* ↑ «La periodista Ángeles Caso gana el premio Planeta con la novela 'Contra el viento'». abc.es, 15-10-2009 [Consulta: 15 octubre 2009].
* ↑ «Ángeles Caso logra el Planeta con un libro sobre emigración'». elpais.com, 15-10-2009 [Consulta: 15 octubre 2009].
* ↑ «19a edició dels Premis de Comunicació no Sexista 2011». Dones. Revista digital, 30-11-2011. [Consulta: 28 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Blog de Ángeles Caso en el diario Público
# Puig de les Bacivelles

El Puig de les Bacivelles és una muntanya de 2.631,5 m d'altitud situada al Massís del Carlit, concretament al límit entre l'Alta Cerdanya, i el Sabartès, al País de Foix, del Llenguadoc (Occitània) al nord, concretament entre els termes comunals d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes i Merens.
Està situat a la punxa de l'extrem nord del terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes i al nord-est del de Merens. És a prop al sud-oest del Puig de Lanós, al nord-oest de la Portella de Lanós i al nord de l'Estany de Lanós.
És destí freqüent de moltes de les rutes d'excusionisme i d'esquí de muntanya del Massís del Carlit.

## Referències

* ↑ El Puig de les Bacivelles en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ El Puig de les Bacivelles en una de les rutes de Wikiloc
* ↑ Una ruta de Nzero

## Bibliografia

* Becat, Joan. «5 - Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Pticopteromorfs

Els pticopteromorfs (Ptychopteromorpha) són un infraordre de dípters nematòcers que inclou dues família. Anteriorment se'l s'incloïa en l'infraordre dels tipulomorfs, però no sembla que hi estiguin relacionats; les similituds són només superficials (cos prim, potes llargues).

## Taxonomia

Els pticopteromorfs inclouen dues famílies:
* Família Ptychopteridae
* Família Tanyderidae

## Referències

* ↑ ITIS - Ptychopteromorpha
# Aeroport de Roma-Urbe

L'aeroport de Roma-Urbe (IATA: cap, ICAO: LIRU) és un aeroport italià situat a la via Salaria de la ciutat de Roma, en la zona de Val Melaina. Ofereix vols privats, també el servei de transport comercial i de baix cost, així com d'heliport.
Les instal·lacions de l'aeroport rep l'estació meteorològica de Roma Urbe, l'Aeroclub de Roma i l'agència d'impressió Avionews.

## Referències

* ↑ AeroClub Roma.
* ↑ Avionews - Agenzia stampa del settore aeronautico, elicotteristico, aerospaziale e della difesa.

## Enllaços externs

* «Inaugurazione nuova aerostazione» (en italià).
* «Intervista al direttore aeroporto dell'Urbe» (en italià).
* «Aeroclub di Roma» (en italià).
* «L'Aeroporto del Littorio della Compagnia Nazionale Aeronautica - Felice Trojani -IV Congresso Internazionale di Navigazione Aerea» (en italià).
# Sit crestat

El sit crestat (Emberiza lathami) és un ocell de la família dels emberízids (Emberizidae).

## Hàbitat i distribució

Habita planures obertes, camps d'arròs, sovint àrees rocoses i de muntanya de les terres baixes i muntanyes a l'Himàlaia del nord de Pakistan, nord i centre de l'Índia, Caixmir, sud-est del Tibet, Bangla Desh, Myanmar i sud de la Xina, nord-oest de Tailàndia, nord de Laos, nord del Vietnam. En hivern habita cotes més baixes.

## Taxonomia

Ubicat tradicionalment al monotípic gènere Melophus (Swainson, 1837) ha estat traslladat a Emberiza, arran treballs com ara Alström et al, 2008

## Referències

* ↑ «Sit crestat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28/02/2023(català)
* ↑ BirdLife International. «Crested Bunting. Emberiza lathami». Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura. Rev. 20/02/2023 (anglès)
* ↑ Alström, Per; Olsson, Urban; Lei, Fumin; Wang, Hai-tao; Gao, Wei «Phylogeny and classification of the Old World Emberizini (Aves, Passeriformes)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 47, 3, 01-06-2008, pàg. 960–973. DOI: 10.1016/j.ympev.2007.12.007.
# Raval dels Canterers

El Raval dels Canterers és una zona de Miravet (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al nord-est del nucli urbà de la població de Miravet, a uns 200 metres de distància del nucli de la vila. Barri de canterers de la vila, tal com s'anomenen a la zona, articulat al voltant del carrer del Raval i de la carretera TV-3023 en direcció a Benissanet. Des del nucli s'hi accedeix pel carrer de la Creu. Les cases més antigues d'aquest nucli són rectangulars, amb les cobertes de dos vessants majoritàriament i distribuïdes en planta baixa, pis i golfes. Presenten portals rebaixats i finestres rectangulars, amb balcons als pisos i galeries a les golfes. Les més genuïnes tenen els paraments arrebossats amb terra i conserven restes de pintura o bé de calç. Tot i això, moltes han estat reformades amb els anys. Actualment, al raval queden un total de set canterers que continuen fabricant utensilis de ceràmica i terrissa.

## Història

Entramat urbà conegut com el Raval del Canterers o del Terrissaires que pertany a l'ampliació del nucli antic de la vila de Miravet cap al nord-est. Està declarat Zona d'Interès Artesanal.

## Referències

* 1 2 3 «Raval dels Canterers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Raval dels Canterers». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Être et avoir

Être et avoir és un documental francès dirigit per Nicolas Philibert i estrenat el 2002. Ha estat doblat al català

## Argument

És un documental en el qual es mostra la vida real dels seus protagonistes. Es tracta d'un mestre molt lliurat a la seva professió, Georges López, que fa classes a un nombre no gaire elevat d'alumnes, de diferents edats, en una aula única, (totes compreses entre 4 i 10 anys), en una escola rural d'un poblet de França, Saint Etienne sur Usson, a Puy de Dome. El professor és seriós, tranquil, pacient amb els seus alumnes i els coneix bastant bé, d'aquesta manera es fa amb el respecte i l'autoritat de tots, als quals dia a dia ajuda a descobrir els avantatges de la naturalesa, els transmet una sèrie de valors... Tot això es veu complementat amb la labor educativa de les famílies d'aquests nens.
Sense deixar-nos indiferents, aquest documental ens convida a la reflexió, fent-nos veure la labor i lliurament d'un sol mestre a alumnes de diferents edats, i veiem com coneix a cadascun i intenta respondre a les seves diferents necessitats i interessos.

## Rebuda
### Premis

* Premiada en el Festival de Cinema de Valladolid 2002.
* Va obtenir el Premi de Cinema Europeu al millor documental, el 2003
* Premis César: Millor muntatge. 3 nominacions: pel·lícula, director i muntatge 2003: Nominada Premis BAFTA: Millor pel·lícula de parla no anglesa

### Crítica

    "Una única mirada que aconsegueix fer-nos veure alguna cosa tan invisible com el creixement..." Ángel Fernández Santos: Diari El País

## Referències

* ↑ «Être et avoir». Esadir.
* ↑ «Être et avoir».
* ↑ spanish.imdb.com awards/ Être et avoir a Internet Movie Database (anglès)
# Ajon (cràter marcià)

Ajon és un cràter d'impacte del planeta Mart situat a 16° 29′ 24″ N, 103° 8′ 24″ E. L'impacte va causar una obertura de 8.4 quilòmetres de diàmetre en la superfície del quadrangle Amenthes del planeta. El nom va ser aprovat en 1988 per la Unió Astronòmica Internacional en honor de la localitat d'Ajon (Rússia).

## Referències

* ↑ "Ajon (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Enllaços externs

* «Localitzador d'estructures astrogeològiques». Google Mars.
# Renaixement macedoni

Segons alguns autors, el renaixement macedoni fou un període durant el qual l'Imperi Romà d'Orient, governat per la dinastia macedònia (867-1056), hauria experimentat un ressorgiment de l'interès per la ciència i les lletres clàssiques i una major assimilació dels motius hel·lenístics clàssics en l'art cristià. Aquest floriment s'hauria produït en l'art, la literatura, l'arquitectura i els manuscrits. Els temes profans, juntament amb els saltiris aristocràtics i les Homilies de Sant Gregori i del monjo Jaume, n'haurien estat algunes de les temàtiques principals. Tanmateix, els autors més recents han posat en dubte la creença en aquest renaixement, que atribueixen a una interpretació obsoleta de l'evolució de l'art al llarg de la història i critiquen com a falsa analogia amb el Renaixement viscut al segle xv a Itàlia.

## Notes

* ↑ Conegut igualment pel nom anacrònic de Imperi Bizantí.

## Referències

* ↑ «The Macedonian Dynasty (862–1056)» (en anglès). Dumbarton Oaks. [Consulta: 17 novembre 2020].
* ↑ Ruiz-Domènec, Hernández de la Fuente i García, 2022, p. 60.
* ↑ Hanson, 2010, p. 338.

## Bibliografia

* Hanson, J. «The Rise and Fall of the Macedonian Renaissance». A: James, L. A Companion to Byzantium (en anglès). Wiley-Blackwell, 2010. ISBN 978-1-405-12654-0.
* Ruiz-Domènec, J. E.; Hernández de la Fuente, D.; García, J. C. «Byzantium: De erfenis van het Romeinse Rijk» (en neerlandès). National Geographic, 2022.
# Santa Maria de Campome

Santa Maria de Campome és l'església parroquial del poble de Campome, de la comarca nord-catalana del Conflent.
És a l'extrem nord de la població, en el punt més baix del turó on s'aplega la població de Campome.
És un edifici d'època moderna, petit, amb una façana simple al sud-est coronada per un campanar d'espadanya. Al fons de l'església darrere de l'absis, al nord-oest, hi ha una torre campanar quadrada, d'una alçada i esveltesa considerables. L'església conserva alguns notables campanars barrocs.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «27 - Campome». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 16. Sant Martí». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Campome». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Santa Maria de Campome en els ortofotomapes de l'IGN
# Ítil (fill de Zetos)

Ítil (en grec antic Ίτυλος), va ser, segons la mitologia grega, el fill d'Aèdon i del tebà Zetos, en la llegenda del rossinyol que explica la tradició tebana. La seva mare el va matar, pensant que matava Amaleu, el primogènit de la seva cunyada Níobe. Aèdon estava gelosa perquè Níobe tenia molts fills, mentre que ella només en tenia dos. Aèdon, penedida del seu crim, va ser transformada en rossinyol pels déus.

## Referències

* ↑ «A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Aedon». [Consulta: 21 juny 2021].
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 299. ISBN 9788496061972.
# Qatar Foundation

La Fundació de Qatar per a l'educació, la ciència i el desenvolupament comunitari (en anglès: Qatar Foundation for Education, Science and Community Development sovint coneguda simplement per Qatar Foundation o Fundació de Qatar) és una organització sense ànim de lucre privada que opera a Qatar. Va ser fundada l'any 1995 per un decret del rei del país, el xeic Hamad bin Khalifa Al Thani. Treballa per millorar l'educació, la recerca científica i el desenvolupament comunitari a Qatar. Entre els seus projectes s'hi troba la Ciutat de l'Educació, que comprèn diverses universitats, i el Parc de Ciència i Tecnologia de Qatar, amb més de vint-i-una companyies de recerca científica i desenvolupament.

## Patrocini al FC Barcelona

El 10 de desembre del 2010 el FC Barcelona va anunciar que havia arribat a un acord segons el qual Qatar Foundation pagaria 150 milions d'euros al club a canvi de fer aparèixer la seva publicitat a la samarreta de l'equip de futbol durant cinc anys, el que representa un benefici pel club blaugrana de 30 milions per temporada. Això va representar el patrocini més car d'una samarreta d'un equip de futbol.
La primera opció de la Fundació Qatar fou el mercat anglès, però en veure que els Emirats Àrabs Units ja finançavent d'altres equips van centrar-se en el futbol ibèric. Primer van consultar amb el Reial Madrid, amb qui no van arribar a cap acord, per després parlar amb el Futbol Club Barcelona.

## Referències

* ↑ «Acord rècord amb Qatar Foundation», 10-12-2010. Arxivat de l'original el 2010-12-13. [Consulta: 11 desembre 2010].
* ↑ «Barcelona & Qatar Foundation agree £125m shirt deal» (en anglès). BBC, 10-12-2010. [Consulta: 11 desembre 2010].
* ↑ «Qatar, l'espina clavada de Florentino». Diari Ara, 16-11-2011. [Consulta: 16 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Qatar Foundation (anglès)