OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Gonzaga de Màntua

Maria Gonzaga de Màntua -en italià Maria Gonzaga di Mantova - (Màntua, 29 de juliol de 1609 - ibídem, 14 d'agost de 1660) era la filla del duc de Màntua i de Montferrat Francesc IV Gonzaga (1586 - 1612) i de Margarida de Savoia (1589 - 1655). El seu pare va morir molt jove quan ella tenia tan sols tres anys. Després de la primera guerra de Montferrat el 1613, Maria va ser enviada a viure al Monestir de Santa Úrsula a Màntua.
El 25 de desembre de 1627 es va casar amb Carles de Gonzaga-Nevers (1609 - 1631), fill del duc de Màntua Carles I Gonzaga-Nevers (1580 - 1637) i de Caterina de Lorena (1585 - 1618). El matrimoni va tenir dos fills:Elionor (1630 - 1686) i Carles (1629-1665).
El 1637 va assumir la regència del ducat en morir el seu sogre Carles I de Gonzaga-Nevers, després d'haver mort ja el seu marit i essent el seu fill Carles encara menor d'edat. Va dedicar tots els seus esforços a refer el ducat molt malmès després del setge i posterior saqueig per part de l'exèrcit imperial, el 1630.
Va canviar la línia estratègica d'aliances, apartant-se de la corona francesa amb qui s'havia aliat el seu sogre, i que tants desastres va causar al Ducat de Màntua. I va optar per un acostament al Sacre Imperi Romanogermànic i a Espanya gràcies al suport de la seva tia l'emperadriu Elionor Gonzaga.
Aquest acostament a l'Imperi va culminar amb l'establiment d'aliances matrimonials a través dels seus fills. En primer lloc va casar el seu fill Carles amb Isabel Clara d'Habsburg, neboda de l'emperador Ferran II del Sacre Imperi Romanogermànic, i tot seguit va casar la seva filla Elionor amb l'emperador Ferran III.
Maria també va ser molt activa en política interna, i va substituir tots els funcionaris de tendència francesa; i a més va tirar endavant moltes reformes per a posar ordre a l'estat de Màntua i per a afavorir la immigració.
La seva regència va acabar el 1647 quan el seu fill va complir els 18 anys i es va fer càrrec del govern. Aquest va frenar bona part dels progressos que ella havia fet per al desenvolupament de Màntua.

## Enllaços externs

* italiadonna.it
# Puntada

* No s'ha de confondre amb puntada (fil).
En violència, arts marcials i esports, una puntada és un cop amb el peu, el genoll o la cama. Com atac és usat en combat cos a cos. Les puntades són, en general, més lentes que els cop de puny encara que més forts que aquests.
Les puntades són part fonamental en moltes arts marcials, com poden ser el wushu, karate, taijitsu, kickboxing, tangsudo o taekwondo; mentre que altres arts no usen cap puntada, com és el cas del judo o de la boxa. Altres arts marcials de competició poden usar puntades encara que limitant-les a atacs a les cames i a la part baixa del cos del contrari.
Existeix un gran nombre de puntades, i moltes tenen noms característics per a cadascuna. Sovint el mateix moviment té diferents noms en diferents arts marcials, això es nota especialment quan es fan comparances entre arts orientals i occidentals.
Viccionari
# Penroseïta

La penroseïta és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la pirita. Rep el no en honor de Richard Alexander Fullerton Penrose Jr. (17 de desembre de 1863, Filadèlfia, Pennsilvània, EUA - 31 de juliol de 1931), geòleg miner.

## Característiques

La penroseïta és un selenur de fórmula química (Ni,Co,Cu)Se₂. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs es teoba entre 2,5 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la penroseïta pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Fe, Co, Ni, PGE, etc.» juntament amb els següents minerals: aurostibita, bambollaïta, cattierita, erlichmanita, fukuchilita, geversita, hauerita, insizwaïta, krutaïta, laurita, pirita, sperrylita, trogtalita, vaesita, villamaninita, dzharkenita, gaotaiïta, al·loclasita, costibita, ferroselita, frohbergita, glaucodot, kullerudita, marcassita, mattagamita, paracostibita, pararammelsbergita, oenita, anduoïta, clinosafflorita, löllingita, nisbita, omeiïta, paxita, rammelsbergita, safflorita, seinäjokita, arsenopirita, gudmundita, osarsita, ruarsita, cobaltita, gersdorffita, hol·lingworthita, irarsita, jol·liffeïta, krutovita, maslovita, michenerita, padmaïta, platarsita, testibiopal·ladita, tolovkita, ullmannita, wil·lyamita, changchengita, mayingita, hollingsworthita, kalungaïta, milotaïta, urvantsevita i reniïta.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions del Museu d'Història Natural de Londres (Anglaterra), amb el número de registre: 1926,1; a la Universitat Harvard, amb el número: 87472; i a les col·leccions mineralògiques del Museu Nacional d'Història Natural, a Washington DC (Estats Units), amb els números de registre: 95302 i r7247.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Virgen de Surumi, a la Pprovíncia de Chayanta (Potosí, Bolívia). També ha estat descrita en altres indrets de l'Amèrica llatina, en diversos punts d'Europa, el Canadà i la República Popular de la Xina.

## Referències

* ↑ «Penroseite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 abril 2021].
# Malpartida de Corneja

Malpartida de Corneja és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al nord amb Collado del Mirón, a l'oest amb El Mirón, Santa María del Berrocal i San Bartolomé de Corneja, al sud amb Piedrahíta i a l'est amb Mesegar de Corneja i Becedillas.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 237 | 239 | 200 | 181 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Santa Maria de Cabra del Camp

Santa Maria de Cabra del Camp és una església del municipi de Cabra del Camp (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de planta de creu llatina d'una sola nau de tres trams i absis semicircular. Els suports són pilars i pilastres superposades, amb capitells corintis, i els arcs són de mig punt. Les cobertes són: canó amb llunetes a la nau central i als braços del creuer, que té en el centre cúpula sobre petxines. Darrere de l'absis hi ha un cambril dedicat a la Crucifixió, i el cor s'aixeca als peus. Una cornisa decorativa recorre tot el perímetre de l'església. Hi ha sis petites obertures als laterals i una petita a la façana, totes elles circulars. En la façana és remarcable la portada amb elements barrocs i el frontó d'inspiració clàssica que la corona. Als peus de l'església, a la banda de l'epístola, s'eleva la torre de planta quadrada i dos cossos vuitavats. L'obra és de pedra i mamposteria arrebossada i pintada.

## Història

La parròquia de Santa Maria fou construïda el Segle XVIII damunt de l'anterior església, que probablement era romànica. En l'interior, la porta d'accés a la torre té a la llinda la inscripció de 1786. En la guerra civil de 1936-1939, l'església fou incendiada i el seu interior quedà molt malmès. A conseqüència d'aquest incendi es cremà el Sant Crist. Posteriorment l'església fou restaurada.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Cabra del Camp». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Santa Maria de Cabra del Camp». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «Santa Maria de Cabra del Camp». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Picot de Nuttall

El picot garser de Nuttall (Picoides nuttallii) és una espècie d'ocell de la família Picidae i pertanyent al gènere Dryobates. És autòctona dels boscos tropicals i subtropicals de Califòrnia i Mèxic.
# Premis Ondas 1972

Els Premis Ondas 1972 van ser la dinovena edició dels Premis Ondas, atorgats el 1972. En aquesta edició es diferencien sis categories: Premis Nacionals de ràdio, nacionals de televisió, locals, internacionals de ràdio i televisió, hispanoamericans i especials.

## Nacionals de ràdio

* Millor programa cultural: El intérprete y su obra de RNE Madrid
* Millor programa musical: Las semanas de la SER de SER Madrid
* Millor programa recreatiu: Gente importante de SER Madrid
* Millor locutor: Juan Martín Navas de RNE
* Millor locutora: Carmen Pérez de Lama de cadena SER

## Nacionals de televisió

* Millor presentador: Raúl Matas de TVE Madrid
* Ricard Blasco i Laguna, pel programa España siglo XX de TVE Madrid
* Millor programa cultural: La noche de los tiempos de TVE Madrid
* Millor programa cultural: Crónicas de un pueblo de TVE Madrid

## Locals

* Millor locutor: Primitivo Luengo de RNE- Oviedo
* Programa musical: María Dolores Savin de La Voz del Mediterráneo Tarragona
* Millor programa musical: Trotadiscos de Radio Barcelona
* Millor programa cultural: La hora del soldado de RNE Centre Emissor Atlántico Tenerife
* Millor programa recreatiu: Cimbalillo de Radio Palencia

## Internacionals de ràdio

* Millor programa informatiu: Bonjour Vietnam d'ORTF-París (França)
* Millor programa cultural: I passaren els segles de Ràdio Israel-Tel-Aviv (Israel)
* Millor programa recreatiu: La Corrida de RAI-Roma (Itàlia)

## Internacionals de televisió

* Millor programa informatiu: L'exèrcit a Irlanda de TV AVRO-Hilversum (Holanda)
* Millor programa cultural: L'home i la màgia de RAI-Roma (Itàlia)
* Millor programa recreatiu: La carrossa de TV Polonesa-Varsòvia (Polònia)
* Pierre Lazareff, a títol pòstum d'ORTF-París (França)

## Hispanoamericans

* Millor locutor: Héctor Ricardo Larrea de Radio Continental-Buenos Aires (Argentina)
* Millor programa recreatiu: Por los caminos de España de Puerto Rico (EUA)
* Millor programa cultural: Tierra colombiana d'Eucario Bermúdez de Caracol Radio (Colòmbia)
* Ricardo Azcárraga a títol pòstum (Mèxic)

## Especials

* Enrique Mariñas de RNE La Corunya
* Festival Internacional de la Cançó de Benidorm de REM Madrid
* Rastro de Dios de cadena COPE Madrid
* Un, dos, tres... responda otra vez de TVE Madrid
* Eduardo Reyna per la seva tasca a Venevisión
* Philippe Leroy pel seu personatge a La vita di Leonardo da Vinci de RAI-Roma (Itàlia)
* Antonio Martí per la seva tasca com a realitzador de Ràdio i TV Iugoslava-Zagreb (Iugoslàvia)
* Als 50 anys de servei de BBC Londres (Gran Bretanya)
* Transtel, pels seus serveis als Jocs Olímpics d'Estiu de 1972, Deutsche Welle-Bonn (Alemanya)
* Arturo Uslar Pietri (Veneçuela)
* Miguel Alemán Valeri (Mèxic)
* Rebeca López (Colòmbia)

## Referències

* ↑ Concesión de los premios Ondas 1972, ABC, 27 d'octubre de 1972

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial dels Premis Ondas Arxivat 2018-05-16 a Wayback Machine.
# Parc Nacional Karagöl-Sahara

El Parc Nacional Karagöl-Sahara (turc: Karagöl-Sahara Milli Parkı), establert el 31 d'agost de 1994, és un parc nacional que es troba al districte de Şavşat de la província d'Artvin, Turquia. Es troba a la Regió de la Mar Negra i està format per dues zones separadesː Karagöl i l'altiplà del Sàhara. Karagöl es troba a 45 km de Şavşat, mentre que l'altiplà del Sàhara es troba a 17 km de la ciutat.
El parc nacional té una superfície de 3,251 ha (8,030 acres) a una altitud mitjana de 1,800 m per sobre del nivell del mar. Karagol és una de les principals atraccions turístiques de la província. Les seves muntanyes acullen molts llacs glacials, sent el llac Karagol un dels llacs del cràters a la regió. El nom Karagol significa "llac negre" en turc, pel fet que sembla més fosc que blau a la superfície.

## Referències

* ↑ «Ecotourısm in Artvın» (en anglès), 01-05-2018. [Consulta: 27 octubre 2023].
* ↑ «Llacs i més enllà: meravelles de Turquia». [Consulta: 27 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina del Parc Nacional Karagöl-Sahara
# Salts als Jocs Olímpics d'estiu de 1906

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1906 a Atenes es disputà una prova de salts. Actualment anomenats Jocs Intercalats, avui dia no són considerats oficials pel Comitè Olímpic Internacional.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Plataforma 10 metres | Gottlob Walz | Georg Hoffmann | Otto Satzinger |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Alemanya | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Àustria | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Ministeri de Seguretat Pública d'Israel

El Ministeri de Seguretat Pública d'Israel (en hebreu: המשרד לביטחון הפנים) (transliteració: HaMisrad Labitachon Hapnim) és un ministeri del Govern d'Israel. Supervisa a la Policia d'Israel, el Servei de Presons d'Israel i el Servei de Bombers i Rescat d'Israel.

## El ministre

El Ministre de Seguretat Pública (en hebreu: שר לביטחון פנים, transliteració: Sar LeVitahon Pnim) és el cap polític del ministeri. Fins a l'any 1995 era conegut com a Ministre de Policia (en hebreu: שר המשטרה, transliteració: Sar HaMishtara). No s'ha de confondre amb el Ministre de l'Interior.
El primer Ministre de Policia, Bejor-Shalom Sheetrit, era un ex-policia; que va exercir en el càrrec des de la independència d'Israel (14 de maig de 1948) fins a menys d'un mes abans de la seva mort (2 de gener de 1967), servint en catorze governs i convertint-se en el ministre que ha estat més temps en el seu càrrec en la història del país.
El lloc va ser abolit després que Menahem Beguín es va convertir en primer ministre en l'any 1977; però va ser reinstaurat en l'any 1984, quan Shimon Peres es va convertir en primer ministre. Hi ha de tant en tant un viceministre de Seguretat Pública.

## Llista dels ministres

| No. | Nom | Partit | Durada del mandat | Durada del mandat |
| 1 | Bejor-Shalom Sheetrit | Sefardites i Mizrahim, Mapai, l'Alineació (Laborista) | 14 de maig de 1948 | 2 de gener de 1967 |
| 2 | Eliyahu Sasson | l'Alineació (Laborista) | 2 de gener de 1967 | 15 de desembre de 1969 |
| 3 | Shlomo Hillel | l'Alineació (Laborista) | 15 de desembre de 1969 | 20 de juny de 1977 |
| Ministeri abolit (1977–1984). |||||
| 4 | Haim Bar-Lev | l'Alineació (Laborista) | 13 de setembre de 1984 | 15 de març de 1990 |
| 5 | Roni Milo | Likud | 11 de juny de 1990 | 13 de juliol de 1992 |
| 6 | Moshe Shahal | Laborista | 13 de juliol de 1992 | 18 de juny de 1996 |
| 7 | Avigdor Kahalani | Tercera Via | 18 de juny de 1996 | 6 de juliol de 1999 |
| 8 | Shlomo Ben-Ami | Un Israel (Laborista) | 6 de juliol de 1999 | 7 de març de 2001 |
| 9 | Uzi Landau | Likud | 7 de març de 2001 | 28 de febrer de 2003 |
| 10 | Tzaji Hanegbi | Likud | 28 de febrer de 2003 | 6 de setembre de 2004 |
| 11 | Gideon Ezra | Likud; Kadima | 6 de setembre de 2004 | 4 de maig de 2006 |
| 12 | Avi Dichter | Qadima | 4 de maig de 2006 | 1 d'abril de 2009 |
| 13 | Yitzhak Aharonovich | Israel Beitenu | 1 d'abril de 2009 | 14 de maig de 2015 |
| 14 | Yariv Levin | Likud | 14 de maig de 2015 | 25 de maig de 2015 |
| 15 | Gilad Erdan | Likud | 25 de maig de 2015 | - |

### Vice-ministres

| No. | Nom | Partit | Durada del mandat | Durada del mandat |
| 1 | Gideon Ezra | Likud | 7 de març de 2001 | 28 de febrer de 2003 |
| 2 | Yaakov Edri | Likud; Kadima | 10 de març de 2003 | 18 de gener de 2006 |

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (hebreu) (àrab) (anglès)
# Malpartida de la Serena

Malpartida de la Serena és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Saratoga (Carolina del Nord)

Saratoga és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 379 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Saratoga tenia 379 habitants, 158 habitatges i 102 famílies. La densitat de població era de 228,6 habitants per km².
Dels 158 habitatges en un 28,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,7% hi vivien parelles casades, en un 20,3% dones solteres, i en un 35,4% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.667 $ i la renda mediana per família de 37.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.125 $ mentre que les dones 25.469 $. La renda per capita de la població era de 15.317 $. Entorn del 8,2% de les famílies i el 13,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Saratoga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Saratoga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Punta de la Galera

«Punta de la Galera» té aquests significats:
* Punta de la Galera (la Morera de Montsant), cim dels municipis de la Morera de Montsant i Ulldemolins a la comarca del Priorat
* Punta de la Galera (Roses), cim del municipi de Roses a la comarca de l'Alt Empordà
* Punta de la Galera (Torredembarra): cim del municipi de Torredembarra a la comarca del Tarragonès
* Punta de la Galera (Torroella de Montgrí), prolongació de la Meda Gran a l'arxipèlag de les Medes (Torroella de Montgrí, Baix Empordà)
# Salts als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - Palanca

Salts als Jocs Olímpics d'Estiu de 1904 :
| Palanca | homes |
| Salt de llargada | homes |
| 1908 > |||||
El salt de palanca fou una de les dues proves de salts que es disputà dins el programa dels Jocs Olímpics de Saint Louis (Missouri) del 1904. Aquesta fou la primera vegada que es disputaren proves de salts en uns Jocs Olímpics. La prova es va disputar el dimecres 7 de setembre de 1904. Hi van prendre part cinc saltadors procedents de dos països. Braunschweiger es negà a disputar una eliminatòria per desempatar la medalla de bronze, cosa que va fer que en un primer moment la medalla sols fos atorgada a Kehoe. Amb tot, actualment la base de dades del Comitè Olímpic Internacional també anomena Braunschweiger com a medallista de bronze.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| George Sheldon (USA) | Georg Hoffmann (GER) | Alfred Braunschweiger (GER) Frank Kehoe (USA) |

## Resultats

| Posició | Saltador | Puntuació |
| 1 | George Sheldon (USA) | 12.66 |
| 2 | Georg Hoffmann (GER) | 11.66 |
| 3 | Alfred Braunschweiger (GER) | 11.33 |
| 3 | Frank Kehoe (USA) | 11.33 |
| 5 | Otto Hooff (GER) | Desconegut |

## Referències

* ↑ «Olympic Medal Winners». International Olympic Committee. [Consulta: 29 agost 2012].

## Enllaços externs

* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. Arxivat de l'original el 2009-02-16. [Consulta: 29 agost 2012]. (polonès)
# Sarati

Sarati (plural de sarat) és una escriptura artificial creada per J.R.R. Tolkien dins de l'univers fictici al qual pertanyen obres com El Senyor dels Anells, El hòbbit o El Silmaríl·lion, essent aquest últim el marc de referència més adequat per a les sarati. El sistema rep el nom de cada element que el compon o sarat, essent cadascun d'ells l'equivalent a un fonema de la llengua parlada, normalment el quenya.
Segons la mitologia creada per Tolkien, les sarati foren inventades pel ñoldo Rúmil de Tiríon a Vàlinor l'any 1179 de l'Era de Vàlinor. Sovint se'ls ha anomenat "les tengwar de Rúmil", si bé són un sistema d'escriptura anterior a les tengwar, que foren ideades per Fëanor basant-se en l'obra prèvia de Rúmil.
Com en el mode tengwar recent, cada caràcter complet representa una consonant, mentre que les vocals es representen amb signes diacrítics, anomenats tehtar en la terminologia pròpia de les tengwar. En les sarati els signes de les vocals s'escriuen normalment a l'esquerra de les consonants en l'escriptura vertical, i dalt en l'escriptura horitzontal. Segons Tolkien, les consonants eren considerades més sortints que vocals, i les vocals eren considerades simplement modificadors. En escriure quenya el signe per a la "a" se sol ometre, car és la vocal més comuna en aquest idioma èlfic. Això fa del sarati un sistema d'abugida, essent "a" la vocal inherent.

## Vegeu també

* Tengwar
* Llengües èlfiques

## Enllaços externs

* Alfabet sarati Arxivat 2003-08-02 a Wayback Machine.
# Saratoga (cràter)

Saratoga és un cràter sobre la superfície de (951) Gaspra, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 50 ° de latitud nord i 270 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 2.8 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1994 i fa referència a Saratoga Springs, una ciutat a Nova York, els Estats Units d'Amèrica amb balneari.

## Referències

* ↑ "Saratoga (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Courbon, P.; Chabert, C.; Bosted, P.; Lindsley, K. Cave Books, Saint Louis. Atlas of the Great Caves of the World, 1989.
# Santa María la Real de Nieva

Santa María la Real de Nieva és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1507 | 1545 | 1413 | 1322 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Saša Kovačević (cantant)

Saša Kovačević (en llengua serbo-croata, Саша Ковачевић; i nascut el 27 de juliol del 1985) és un cantant de pop serbi.

## Biografia

Va néixer el 27 de juliol del 1985 a Zemun, Belgrad. Va acabar els seus estudis secundaris a l'escola de música Kosta Manojlović, al departament de piano, on va seguir a l'Acadèmia de Belles Arts, a la Universitat Alpha, en la secció d'Enregistrament i concepció sonora. La seva primera aparició televisiva és del 2004 en el festival Després va anar a l'Acadèmia d'Arts Sunčane skale d'Herceg Novi. Va passar amb força èxit, cosa que li permeté a partir del 2006 editar el seu primer àlbum Jedina si vredela. L'any següent és recompensat com a jove talent descoberta de l'any al Festival de Música de Vrnjačka Banja.

## Discografia
### Àlbums

* „Jedina si vredela“ (2006)
* Korak do dna
* Kada nisu tu
* Jedina si vredela
* Jasno k'o dan
* Ruka za spas
* Lagala me il' ne lagala
* Pakao i raj
* Ostavi me
* Ne umem sa njom
* „Ornament“ (2010)
* Ludak
* Kome da verujem
* Ponosna na nas
* Mila
* Tišina
* Moje poslednje
* Kako sada sam
* Ornament
* Još ti se nadam (feat. Emina Jahović)
* Lažu te
* Bolji čovek

### Singles

* Idemo do mene (2011) (feat. Nikolina Pišek)
* Bežimo iz grada (2011)
* Kako posle nas (2011)
* Lapsus (2012)
* Piši propalo (2013)
* Slučajno (2013)
* Nothing but the faith (2013)
* Mogli smo sve (2014)
* Branim (2014)
* Noć do podne (2014)
* Gde smo moja ljubavi (2015)
* Rano Je (2015)
* Rodjendan (2015)
* Zivim da te volim (2016)
* Zamalo tvoj (2016)
* Temperatura (2016)

## Referències

* ↑ http://www.story.rs/vesti/svet-poznatih/18929-sasa-kovacevic-zasluzni-gradanin-zemuna.html Arxivat 2012-01-13 a Wayback Machine.