OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Germaines

Germaines és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 30 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Germaines era de 30 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 4 eren parelles sense fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 32 eren cases i 1 era un apartament. Dels 15 habitatges principals, 7 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 3 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 10 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 3 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Germaines el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 21 persones, 18 eren actives i 3 eren inactives. De les 18 persones actives 15 estaven ocupades (7 homes i 8 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). Totes les 3 persones inactives estaven jubilades.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Germaines hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 420 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Germaines a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Germaines a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Jordi Monrós i Ibáñez

Jordi Monrós i Ibáñez (l'Hospitalet de Llobregat, 28 d'agost de 1965) és un polític català, actualment regidor i portaveu del grup municipal de Convergència Democràtica de Catalunya a l'Ajuntament de l'Hospitalet de Llobregat. D'altra banda, és associat i vicepresident del Partit Demòcrata Europeu Català a la vegueria Comarques de Barcelona. És casat i pare dues filles. Professionalment exerceix com a graduat social en una assessoria jurídica i laboral.

## Activitat política

Va ser militant de la Joventut Nacionalista de Catalunya des de 1983, i el 1996 va passar a ser-ho de Convergència. El 2000 va ser nomenat Secretari d'Organització de CDC a L'Hospitalet, i el 2004 va ser escollit president del Comitè Executiu Local del partit a la ciutat. El 2008 va anar com a número 24 de les llistes per Barcelona de Convergència i Unió al Parlament de Catalunya, i és regidor de l'Ajuntament de l'Hospitalet de Llobregat des de 2011. El 2012 va ser president del Comitè de Federació de Convergència i Unió (CiU). El 2014 va rellevar a Meritxell Borràs com a líder local de la formació, i el 2015 com a cap de llista i candidat a l'alcaldia de L'Hospitalet per CiU. A les eleccions del maig d'aquell any, CiU va obtenir un 5,9% dels vots que va significar un sol regidor, el mateix Monrós. El 2016, després de la refundació de CDC, va ser escollit com a vicepresident de la vegueria Comarques de Barcelona del Partit Demòcrata. En les eleccions Municipals del 2019 va repetir com a cap de llista de Junts per l'Hospitalet i va perdre la representació al Consistori. El 4 de setembre del 2020 va abandonar el PDeCAT per militar al partit de Puigdemont

## Referències

* 1 2 Redacció «Jordi Monrós, escollit nou President local de Convergència a L'Hospitalet». Vilaweb, 14-10-2004.
* ↑ «Fitxa de Jordi Monrós». convergents.cat. [Consulta: 11 març 2016].
* 1 2 «Jordi Monrós, nou vicepresient de la vegueria de comarques de Barcelona». L'H Digital, 03-10-2016. [Consulta: 30 octubre 2016].
* 1 2 Bravo, Rosa M. «“Ja cansa parlar de la ciutat obrera que ha venut el PSC”». El Punt Avui, 01-04-2015.
* ↑ Redacció «Jordi Monrós serà el número 24 per Barcelona a les llistes de CiU». L'H digital, 15-01-2008.
* ↑ Redacció «Jordi Monrós, nou candidat a l'alcaldia de L'H per CiU». L'H digital, 27-07-2014.
* ↑ Redacció «Meritxell Borràs deja paso a Jordi Monrós como candidato CiU en L'Hospitalet». La Vanguardia, 29-01-2015.
* ↑ Redacció «Jordi Monrós substitueix Meritxell Borràs com a líder de CiU a l'Hospitalet de Llobregat». El Periódico de Catalunya, 24-07-2014.
* ↑ Redacció «Núria Marín perd dos regidors a l'Hospitalet de Llobregat i Ciutadans entra amb força». Nació Digital, 24-05-2015.
* ↑ Redacció «Regidors electes 2015». L'H digital, 13-06-2015.
# Hans-Jürgen Kreische

Hans-Jürgen Kreische (Dresden, 19 de juliol de 1947), dit Hansi, és un exfutbolista alemany de la dècada de 1970.
Fou 50 cops internacional amb la selecció alemanya democràtica amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1974.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Dynamo Dresden, marcant 127 gols en 234 partits de lliga entre 1964 i 1978.

## Palmarès

* Lliga de la RDA de futbol (5): 1971, 1973, 1976, 1977, 1978
* Copa de la RDA de futbol (2): 1971, 1977

## Referències

* ↑ Career statistics
* ↑ International career
* ↑ Kreische zu RB Leipzig a bild.de
* ↑ «German Soccer Personalities». abseits-soccer.com. Arxivat de l'original el 2008-12-22. [Consulta: 9 febrer 2018].
# Mérignies

Mérignies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 2.213 habitants. Limita al nord amb Pont-à-Marcq, al nord-est amb Ennevelin i Templeuve-en-Pévèle, a l'est amb Cappelle-en-Pévèle, al sud-est amb Bersée, al sud amb Mons-en-Pévèle, a l'oest amb Tourmignies i al nord-oest amb Avelin.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 781 | 869 | 1.077 | 1.462 | 1.724 | 2.055 | 2.213 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Francis Melon | Divers droite |
# Girolamo Polani

Girolamo Polani (segle XVII - principis del segle xviii) fou un compositor italià.
Va ser cantor de la capella de Sant Marc de Venècia, ciutat en la qual estrenà les òperes següents:
* Prassitele in Guido (1700);
* La vendetta disarmata dall'amore (1704);
* Creso tolto allà siamme (1705);
* Rosilda (1707);
* Vindice la pazzia della vendetta (1707);
* La virtù trionfante (1708);
* Il cieco geloso (1708);
* Berengario re d'Italia (1710);
* Chi la fa l'aspetta (1717).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 45, pàg. 1217. (ISBN 84-239-4545-6)
# Jo Spence

Jo Spence (Londres, 1934-1992) ha estat una artista crucial en els debats sobre la fotografia i la crítica de la representació dels anys setanta i vuitanta. El seu treball, que s'inspira en Bertolt Brecht i en John Heartfield entre d'altres, explora les formes de construcció de les identitats socials a través de la imatge, i proposa una re-apropiació subjectiva dels usos dominants i populars del mitjà. Autora i model de les seves sèries, Spence fa de la fotografia un instrument de rebel·lió i de teràpia enfront de les patologies generades per les formes de vida normalitzada que reprodueixen les imatges dominants en l'esfera cultural. Hi ha obra seva al MACBA.

## Referències

* ↑ «Jo Spence». MACBA. [Consulta: 20 abril 2015].
# Getaria (Lapurdi)

Getaria (en francès i oficialment Guéthary) és un municipi d'Iparralde al territori de Lapurdi, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània). Antic port especialitzat en la pesca balenera convertit en estació balneària i de la pràctica del surf, limita al nord amb Bidarte, al sud-oest amb Donibane Lohizune i al nord-oest amb el mar Cantàbric.

## Demografia

Dades de població :
| 1901 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 649 | 1036 | 1034 | 965 | 1042 | 1105 | 1284 |

## Història

El far de Getaria, encara conservat sobre una atalaia, era utilitzat com lloc d'observació i localització de balenes i també de pirates. Quan es localitzaven els espècimens, els pescadors baixaven al port i embarcaven en traineres per a aproximar-se dels animals per al seu harponig. En cas d'atac de pirateria el poble es refugiava en l'interior, en la casa forta d'Ostalapia volta d'Ahetze, que també era un alberg per a pelegrins del Camí de Santiago. Des de mitjans del segle xx, Getaria s'ha convertit en una destinació turística per la seva estació balneària i la pràctica del surf.

## Patrimoni

* Església de Sant Nicolau, segle xii.
* Museu de Getaria : elements del període romà i obres de l'escultor Swiecinski juntament amb exposicions d'art contemporani.
* La passarel·la "Itsasoan" de l'arquitecte Godbarge (1927).
* El port pesquer, presenta una pronunciada inclinació que servia a l'arrossegament de les balenes.
* Monument als caiguts, de Maxime Real del Sarte.
* L'ajuntament, obra de Brana. Alberga una obra pictòrica d'Arrue, artista basc influenciat per l'art déco, a més d'altres representacions d'escenes basques en la sala d'honor Irintzina.
* La Capella de Parlementia, amb un enreixat per a separar en l'antiguitat als malalts leprosos, també alberg per a pelegrins del Camí francès de Santiago.

## Localitats agermanades

* Trois-Pistoles ( Canadà).

## Enllaços externs

* (francès) Siti oficial de la comuna
* (francès) Oficina de turisme Arxivat 2009-12-12 a Wayback Machine.
# Joaquín Gamboa Pascoe

Joaquín Gamboa Pascoe (Mèxic, D. F., 30 de maig de 1922-7 de gener de 2016) va ser un advocat, líder sindical i polític mexicà, membre del Partit Revolucionari Institucional. Va ser Secretari General de la Confederació de Treballadors de Mèxic (CTM), de 2005 fins a la seva mort el 2016.
Joaquín Gamboa Pascoe va ser advocat de la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic, institució on va ser company del futur president José López Portillo.
Va ser triat en una ocasió diputat federal i en una altra senador de la República. El 1967 va ser elegit diputat federal en representació del Districte 13 del Districte Federal a la XLV Legislatura que va concloure el 1970; postulat candidat del PRI a diputat pel mateix districte el 1973, va resultar derrotat pel candidat del PA, Javier Blanco Sánchez. El 1976 va ser elegit senador pel Districte Federal, exercint el càrrec fins a 1982 i durant el qual va ser líder de la majoria priïsta i president de la Gran Comissió del Senat; el 1988 va ser postulat per segona ocasió a la senaduria del Districte Federal en fórmula amb Pedro Ramírez Vázquez, resultant derrotats per la fórmula postulada pel Front Democràtic Nacional, integrada per Porfirio Muñoz Ledo i Ifigenia Martínez.
Joaquín Gamboa Pascoe va exercir com a dirigent de la Federació de Treballadors del Districte Federal i el 9 d'agost de 2005 va assumir la Secretaria General de la Confederació de Treballadors de Mèxic, a la mort del seu antecessor, Leonardo Rodríguez Alcaine.
El 7 de gener de 2016 va morir a Mèxic, D. F. a causa d'una complicació respiratòria.

## Referències

* ↑ H. Cambra de diputats. «Diario de los Debates, XLIX Legislatura. Diario No. 3, 18 d'agost de 1973». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ Sánchez, Julián «Fallece Joaquín Gamboa Pascoe, líder de la CTM». El Universal, 07-01-2016 [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ «Murió Joaquín Gamboa Pascoe». Milenio Diario, 07-01-2016 [Consulta: 8 gener 2016].
| Precedit per: Leonardo Rodríguez Alcaine | Secretari General de la Confederació de Treballadors de Mèxic 2005 - 2016 | Succeït per: Carlos Aceves del Olmo |
# Haplochromis gowersii

Haplochromis gowersii és una espècie extinta de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles podien assolir els 22,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es trobava al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Múscul supinador llarg

El múscul supinador llarg o múscul braquioradial (musculus brachioradialis) és un múscul de la regió externa o lateral de l'avantbraç que s'origina a l'extrem distal de l'húmer, descendeix per la zona anterolateral de l'avantbraç i s'insereix en l'extrem inferior del radi. En contra del que faria pensar el seu nom la seva principal acció és la flexió del colze.

## Origen, recorregut i inserció

S'origina en el terç inferior de la vora lateral de l'húmer i en el septe intermuscular lateral del braç. Recorre la zona anterolateral de l'avantbraç dins el mateix compartiment que els músculs primer radial i segon radial. La meitat superior del múscul correspon al seu cos: una massa carnosa perfectament palpable sota la pell. En la meitat inferior de l'avantbraç es converteix en un tendó que acaba per inserir-se en la base de l'apòfisi estiloides del radi.

## Innervació i vascularització

Està innervat pel nervi radial. Està vascularitzat, per la part superior, per l'artèria recurrent radial i, per la part inferior, directament per l'artèria radial.

## Acció

Essencialment flexor del colze junt amb els músculs bíceps braquial i el braquial anterior. Si l'avantbraç està en pronació o supinació forçada el porta cap a una posició neutra. No mereix per tant el nom de "supinador llarg".

## Notes

* ↑ En el Diccionari enciclopèdic de medicina no apareix la denominació múscul braquioradial, la traducció que s'ajusta més a la denominació de la Terminologia Anatomica. En canvi, el Termcat considera que el múscul supinador llarg és una sinonímia complementària de la denominació principal: "múscul braquioradial". Vegeu TERMCAT, Centre de Terminologia. Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X.

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 29 març 2014].
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Imatges addicionals

* Ossos de l'avantbraç esquerre. Visió anterior.
* Cara anterior de l'avantbraç esquerra. Músculs superficials.
* Cara posterior de l'avantbraç. Músculs superficials.
* Artèria braquial.
* Artèries radial i cubital.
* Artèries radial i cubital. Visió profunda.
* Nervis de l'extremitat superior esquerra.

## Enllaços externs

* LUC brds
# Girolamo Nicolò Laurenti

Girolamo Nicolò Laurenti (Bolonya, 4 de juny de 1678 - Bolonya, 26 de desembre de 1751) fou un violinista i compositor italià.
Girolamo Nicolò Laurenti provenia d'una família de músics, (el seu germà petit Pietro P Laurenti també fou un compositor conegut i prolífic), que va aprendre a tocar el violí del seu pare Bartolomeo Laurenti (1644-1726), després de Giuseppe Torelli i Tomaso Antonio Vitali. El 1699 va ser acceptat com a músic a l'Accademia Filarmonica i el 1710 com a compositor. El 1706 va poder assumir el càrrec del seu pare a la basílica de San Petronio i el 1734 va ser nomenat mestre de concerts de la mateixa per Giacomo Antonio Perti. Johann Joachim Quantz el va recomanar com a mestre de concert de l'orquestra al "Teatre San Giovanni Grisostomo" de Venècia. Johann Georg Pisendel va realitzar diverses còpies de les obres de Laurenti per a la seva biblioteca (l'anomenat Schranck No: II) a la "Dresden Hofkirche". A més de les obres per a cordes, Laurenti va escriure diverses obres espirituals. Un dels seus alumnes de Torí fou Lorenzo Somis (1688-1775).

## Obres (selecció)

* Trio Sonata a Minor, a la Corona de dodici flors harmòniques a tres instruments (Bolonya, 1706)
* 6 concerts per a violí principal, cordes i c. Op. 1 (Amsterdam, 1727)
* 5 concerts
* Concert en A major per a violí principal, violí, viola, baix i orgue
* 25 Ricercari per a violí solista
* diverses simfonies de corda

## Referències

* ↑ Carlo Vitali: Entrada sobre la família Laurenti al Diccionario Biografico degli Italiani - Volum 64 (2005)
* ↑ Die Musik in Geschichte und Gegenwart, 2. Auflage, Band 10, Spalte 1336
* ↑ Robert Eitner: Biographisch-bibliographisches Quellen-Lexikon der Musiker und Musikgelehrten...(1902)
* ↑ Carlo Vitali: Eintrag über die Familie Laurenti im Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 64 (2005)
# Menjamel de Guadalcanal

El menjamel de Guadalcanal (Guadalcanaria inexpectata) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae) i única espècie del gènere Guadalcanaria Hartert, E, 1929.

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de l'illa de Guadalcanal a les Salomó sud-orientals.

## Referències

* ↑ «Menjamel de Guadalcanal». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Jean Thissen

Jean Thissen (21 d'abril de 1946) és un exfutbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1970. Posteriorment fou entrenador.

## Referències

* ↑ «Fiche du joueur sur le site standard.be». Arxivat de l'original el 2020-05-05. [Consulta: 16 gener 2018].
* ↑ «Sélections du joueur sur le site de l'URBSFA». Arxivat de l'original el 2011-05-25. [Consulta: 16 gener 2018].
* ↑ Wordpress.com
* ↑ Wordpress.com
# Girolamo Mattei

Girolamo Mattei (Roma, 8 de febrer de 1547 - 8 de desembre de 1603) va ser un cardenal italià.

## Família

Girolamo pertanyia a la rica i influent família Mattei de Roma. Els seus dos germans, Ciriaco i Asdrubale, eren tots dos grans col·leccionistes d'art i pròxims del pintor Caravaggio quan aquest s'està a Roma al palazzo familiar.
Era oncle del cardenal Cosimo de Torres (1622). Un altre cardenal de la família era Ruggero Luigi Emidio Antici Mattei (1875).

## Carrera apostòlica

Mattei va estudiar a la universitat de Bolonya. És referendari del tribunal suprem de la Signatura apostòlica, protonotari apostòlic, clergue i auditor general de la Cambra apostòlica i governador de Civitavecchia.
Mattei va ser nomenat cardenal pel papa Sixt V en el consistori del 16 de novembre de 1586. El cardenal Mattei és abat comandatari de l'abadia de Nonantola i llegat apostòlic a Avinyó, però renuncia a aquesta càrrega. És prefecte de la Congregació per al Clergat. El papa Climent VIII li encarrega la compilació del Settimo delle Decretali.
Mattei participa als dos conclaves de 1590 (elecció d'Urbà VII i Gregori XIV) i als conclaves de 1591 (elecció d'Innocenci IX) i de 1592 (elecció de Climent VIII).

## Referències

* 1 2 Cappelletti, Francesca; Benedetti, Sergio «The Documentary Evidence of the Early History of Caravaggio's 'Taking of Christ'» (en anglès). The Burlington Magazine, 135, novembre 1993, pàg. 742-746.
* 1 2 «MATTEI, Girolamo in "Dizionario Biografico"» (en italià). [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ «Girolamo Cardinal Mattei [Catholic-Hierarchy]». [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ «Girolamo Mattei». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 16 maig 2020].
# José Bañón Gonzálvez

José Bañón Gonzálvez (Alacant, 19 d'abril de 1925 - 21 d'abril de 1987) va ser un futbolista valencià que jugava com a porter.

## Carrera esportiva

Va jugar amb el Reial Madrid a la dècada dels 40 guanyant el Trofeu Zamora de la temporada 1945-1946, quan va només encaixar 29 gols en 25 partits.
El 13 de febrer de 1949 es va lesionar el pulmó esquerre durant un partit contra el Sevilla FC. Es va haver de retirar aquell mateix estiu amb 27 anys.
Va formar una gran defensa amb Clemente i Corona, aconseguint el Trofeu Zamora la temporada 1945-1946. Va arribar a ser internacional absolut amb la selecció espanyola el 26 de gener del 1947 davant Portugal.
Al seu palmarès hi destaquen dues Copes del Generalíssim del 1946 i el 1947.
El seu germà va ser l'àrbitre de primera divisió Francisco Bañón Gonzálbez.

## Referències

* ↑ Fallece el árbitro alicantino Francisco Bañón Arxivat 2009-05-27 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* «Bañón, el infortunio en forma de enfermedad» (en castellà). Jugadors de Llegenda. Web oficial del Real Madrid CF. [Consulta: 9 març 2011].
* «Estadístiques de Bañón» (en castellà). sportec.es. Arxivat de l'original el 2012-04-19. [Consulta: 5 maig 2021].
* José Bañón, ex futbolista - Diari El País (castellà)
# Lecontita

La lecontita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom de John Lawrence LeConte (1825-1883), entomòleg nord-americà, descobridor de l'espècie.

## Característiques

La lecontita és un sulfat de fórmula química (NH₄,K)NaSO₄·2H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lecontita pertany a «07.CD - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations grans només» juntament amb els següents minerals: matteuccita, mirabilita, hidroglauberita, eugsterita, görgeyita, koktaïta, singenita, guix, bassanita, zircosulfat, schieffelinita, montanita i omongwaïta.

## Formació i jaciments

Es troba com a producte de la descomposició primerenca del guano de la ratapinyada. Va ser descoberta l'any 1858 a la cova Las Piedras, al departament de Comayagua, Honduras. També ha estat trobada a Avion (Pas-de-Calais, França) i a Reno, al comtat de Washoe (Nevada, Estats Units).

## Referències

* ↑ «Lecontite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 agost 2016].