OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Figura (Luna)

Figura femenina és una pintura sobre tela feta per Juan Luna Novicio el 1898 i conservada actualment a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, amb el número de registre 155 d'ençà que va ingressar el 1898, provinent la col·lecció privada de l'autor de l'obra. Al quadre hi ha la inscripció "Luna"; "1898"; "Al Sr. Dn Andrés de Boet/recuerdo de su amigo /Enio Mazzantini/Madrid VIII A. D. Luis Mazantini/Recuerdo de/Luna".

## Composició

Composició de caràcter al·legòric o mitològic en la qual hi ha representada de cos sencer una noia asseguda frontalment a l'espectador, en actitud de pensar en unes escales. Duu un vestit fosc, llarg i sense mànigues, porta el cabell recollit en forma de dos petits monyos decorat amb dues plomes. Té el braç esquerre estirat sobre la falda i recolza el cap sobre la mà dreta. Al seu costat hi ha una àmfora. El fons de la composició és blanc.

## Referències

* ↑ Trullén, Josep Maria (dir.). Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Guia de les col·leccions del museu. 2001. Vilanova i la Geltrú: Organisme Autònom Biblioteca Museu V.Balaguer, 2001. B-10-437/2001. ISBN 84-931438-3-9.
Viccionari
# Campionat del món de ciclisme en pista de 1900

El Campionat Mundial de Ciclisme en Pista de 1900 es va celebrar a París (França) del 12 al 18 d'agost de 1900. La competició es van realitzar al Parc dels Prínceps. En total es va competir en 4 disciplines, 2 de professionals i 2 d'amateurs. A part, també es va córrer una cursa de tàndem però no es considera oficial.

## Resultats
### Professional

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Edmond Jacquelin França | Harrie Meyers Països Baixos | Willy Arend Imperi Alemany |
| Darrere moto | Constant Huret França | Edouard-Henri Taylor França | Émile Bouhours França |

#### Amateur

| Prova | | | |
| Velocitat individual | Alphonse Didier-Nauts Bèlgica | John Henry Lake Estats Units | Ferdinand Vasserot França |
| Darrere moto | Louis Bastien França | Wilhelm Henie Noruega | Lloyd Hildebrand Regne Unit |

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 3 | 1 | 3 | 7 |
| 2 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Estats Units | 0 | 1 | 0 | 2 |
| - | Països Baixos | 0 | 1 | 0 | 2 |
| - | Noruega | 0 | 1 | 0 | 2 |
| 6 | Imperi Alemany | 0 | 0 | 1 | 2 |

## Enllaços externs

* Resultats a la web de l'UCI
* World Championship Track Cycling (anglès)
# Col·lecció de 16 Medalles oficials commemoratives dels Jocs de la XXVa Olimpíada

La Col·lecció de Medalles Oficials Commemoratives dels Jocs de la XXV Olimpíada Barcelona 1992 és una col·lecció numismàtica que va constar de 16 emissions amb un revers comú dissenyat per Josep Maria Trias Folch amb el logotip dels Jocs, però amb 16 diferents motius en l'anvers. El nombre 16 es va triar pel fet de ser els dies que van durar els Jocs.
El 9 de desembre del 1988, el conseller delegat del Comitè Organitzador Olímpic Barcelona’92, Josep Miquel Abad i l'administradora de l'empresa Argentfí S.A. (empresa que va cessar la seva activitat l'any 2001) Josefa Martínez Ortega, van signar el contracte pel qual el COOB’92 atorgava a aquesta empresa la concessió de la fabricació, emissió i comercialització de la sèrie de medalles oficials commemoratives dels Jocs d'Estiu de la XXV Olimpíada.
El 12 de desembre del 1988 al Museu i Centre d'Estudis de l'Esport Doctor Melcior Colet de la Generalitat de Catalunya es va presentar la primera medalla de la sèrie en la qual figurava el logotip de Barcelona’92 en el revers i la mascota Cobi dissenyada per Xavier Mariscal en l'anvers. Les emissions van continuar amb quinze anversos més creats tots ells per Josep Ramisa i Jordi Ramisa mitjançant la tècnica del modelat, amb com a tema els monuments més significatius de Barcelona i la ciutat mateixa. La col·lecció completa de 16 medalles es va presentar altre cop al Museu i Centre d'Estudis de l'Esport Doctor Melcior Colet el dia 13 de desembre del 1991.
L'emissió es va realitzar en les següents mesures, aliatges i pesos:
* Plata Fina 1000/1000, 40 mm de diàmetre.
* Or 22 Quirats 917/1000, 26 mm de diàmetre; 8,5 gr.
* Or 22 Quirats 917/1000, 32 mm de diàmetre; 17,5 gr

## Exposicions

* Museu i Centre d'Estudis de l'Esport Doctor Melcior Colet
* Museu Olímpic i de l'Esport Joan Antoni Samaranch (secció de numismàtica, al centre).

## Notes

* ↑ de Antequera 1992: pàg. 46

## Referències

* Memòria Oficial dels Jocs de la XXVa Olimpíada, Editorial: COOB'92, Barcelona. 1992 Summer Olympics official report. Arxivat 2008-05-28 a Wayback Machine. Volum 3. p. 387. Consulta 3 març 2010.
* «Barcelona’92 mostró sus primeras medallas». El Mundo Deportivo [Barcelona], 13-12-1988.
* «Barcelona’92 ya tiene sus medallas conmemorativas». El Mundo Deportivo [Barcelona], 14-12-1991.
* de Antequera, Gonzalo «Acuñaciones oficiales Barcelona’92». CRONICA Numismática [Madrid], 15-03-1992. ISSN: 1130-8184.
# Castelmola

Castelmola (sicilià Castermula) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2005 tenia 1.103 habitants. Limita amb els municipis de Gaggi, Letojanni, Mongiuffi Melia i Taormina.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Antonietta Cundari | Llista cívica |
# Estació de l'Ametlla de Mar

Mapa sinòptic línia R16 :
L'Ametlla de Mar és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al nord-est de la població de l'Ametlla de Mar a la comarca del Baix Ebre. L'estació es troba a la línia Tarragona - Tortosa/Ulldecona i hi tenen parada trens de la línia R16 dels serveis regionals de Rodalies de Catalunya, operats per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Tortosa, tram inclòs al Corredor Mediterrani, va entrar en servei l'any 1865 quan va entrar en servei el tram construït per la Companyia Ferroviària d'Almansa a València i Tarragona (AVT) entre Tarragona i l'Aldea.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 52.000 passatgers.

## Serveis ferroviaris

Serveis regionals de Rodalies de Catalunya :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Tortosa Vinaròs València-Nord | L'Ampolla-El Perelló | | L'Hospitalet de l'Infant | Barcelona-Estació de França |

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R16». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2012-01-13. [Consulta: 23 febrer 2012].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Llista d'estacions d'Adif a Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Carlo Scarascia-Mugnozza

Carlo Scarascia-Mugnozza (Roma, Itàlia, 1920 - íd. 2004) fou un polític italià que va ser Vicepresident de la Comissió Europea entre 1973 i 1977.

## Biografia

Va néixer el 19 d'abril de 1920 a la ciutat de Roma. Va participar en la Segona Guerra Mundial, sent condecorat a la fi de la contesa amb la Medalla al Valor.
Entre 1982 i 1990 va ser president del Centre Internacional d'Alt aprenentatge Agrícola del Mediterrani, amb seu a París. Va morir el 13 de maig de 2004 a la seva residència de Roma.

## Activitat política

Membre de la Democràcia Cristiana (DC) des de 1945, l'any 1953 fou escollit diputat al Parlament d'Itàlia, sent reescollit en les eleccions de 1958, 1963 i 1968, i formant part del Govern de Amintore Fanfani com a sotsecretari d'Instrucció Pública entre 1962 i 1963
Entre 1961 i 1972 fou eurodiputat al Parlament Europeu, esdevenint l'any 1972 membre de la Comissió Mansholt i responsable de la cartera d'Agricultura. Posteriorment en la formació de la Comissió Ortoli fou nomenat Vicepresident i Comissari Europeu de Relacions amb el Parlament, Medi Ambient i Transport.
# Festa dels Folls

La festa dels bojos era una festivitat plena de sacrilegis i impietats que els clergues, diaques i sacerdots celebraven en algunes esglésies, durant l'ofici diví, des de les festes de nadal fins a la de reis i principalment el dia primer de l'any, i per això es deia també la festa de les calendes, originades en les festes romanes saturnals i calendes.

## Referències

* ↑ Harris, Max. Sacred Folly: A New History of the Feast of Fools (en anglès). Cornell University Press, 2011, p. 239-284. ISBN 978-0-8014-4956-7.
# Campionat Europeu de Salts de 2015 – per equips

Campionat Europeu de Salts de 2015 :
| 1 m trampolí | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma | Homes | | Dones |
| 3 m trampolí sincronitzat | Homes | | Dones |
| 10 m plataforma sincronitzat | Homes | | Dones |
| Equips | | Equips | |
La prova d'equips del Campionat Europeu de Salts de 2015 es va disputar a Rostock el dia 9 de juny.

## Resultats

Els resultats de la competició foren els següents:
| # | Saltadors | País | Final | Final |
| # | Saltadors | País | Punts | Posició |
| 01 | Nadejda Bàjina Víktor Minibàiev | Rússia | 406,50 | 1 |
| 02 | Maria Kurjo Patrick Hausding | Alemanya | 399,15 | 2 |
| 03 | Iúlia Prokoptxuk Il·lià Kvaixà | Ucraïna | 383,50 | 3 |
| 4 | Laura Marino Matthieu Rosset | França | 369,10 | 4 |
| 5 | Bátki Noémi Michele Benedetti | Itàlia | 351,50 | 5 |
| 6 | Mara Elena Aiacoboae Cătălin Constantin Cosma | Romania | 309,25 | 6 |
| 7 | Isabelle Svantesson Jesper Tolvers | Suècia | 305,10 | 7 |
| 8 | Georgia Ward James Denny | Regne Unit | 299,10 | 8 |
| 9 | Celine van Duijn Joey van Etten | Països Baixos | 290,35 | 9 |
| 10 | Anne Vilde Tuxen Daniel Jensen | Noruega | 274,35 | 10 |

## Referències

* ↑ «Arena European Diving Championships Rostock 2015» (en anglès), 14 juny 2015. [Consulta: 5 setembre 2021].
# Grup Sella

El grup Sella (en alemany, Sellagruppe; ladí: Mëisules o L Sela) és un massís en forma d'altiplà a les muntanyes Dolomites del nord d'Itàlia. El Sella es troba al nord de la Marmolada i a l'est del Langkofel. El pic més alt és el Piz Boè (3.151 m).
El Sella es troba entre les quatre valls ladines de Badia, Gherdëina, Fascia i Livinallongo del Col di Lana i està dividit entre les províncies del Tirol del Sud, Trentino i Belluno. Es pot viatjar en automòbil creuant el port de Campolongo, el Pas Pordoi, el port de Sella i el port de Gardena. A l'hivern és possible esquiar per tot el massís utilitzant els remuntadors de Sella Ronda. També cada hivern es duu a terme la carrera d'esquí Sellaronda Skimarathon, que recorre tot el Sella i cobreix 42 km de senders de muntanya. Els mateixos senders es poden recórrer amb bicicleta de muntanya durant l'estiu.
Altres pics en el massís són el Cim Pisciadù (2.985 m), el Boèseekofel (2.910 m), els quatre Sellatürme (2.696 m), Sass Pordoi (2.952 m), al cim de la qual es pot arribar en funicular des del Pas Pordoi, i el Brunecker Turm (2.495 m). Durant l'hivern, el cim és el punt de partida de molts recorreguts d'esquí alpí, els més famosos dels quals són el descens a través del Val Mesdì i el descens des del Pordoischarte.

## Galeria

* Grup Sella a la Vall de Lasties.
* El grup Sella vist des del port de Sella.
* El grup Sella vist des de Val Gardena.
* Pisciadùhütte (2.587 m).

## Marató dels Dolomites

Cada any es realitza la carrera ciclista Marató de les Dolomites d'un sol dia i que envolta el grup Sella.

## Referències

* ↑ Segons la SOIUSA és un grup alpí i té el codi SOIUSA: II/C-31.III-A.1.
* ↑ «Gruppo Sella - Dolomiti - Alto Adige, Provincia di Bolzano» (en italià). [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ «Gruppo del Sella - Val Gardena - Dolomiti» (en italià). [Consulta: 14 juny 2020].
# Casa a la Força d'Àreu

La Casa a la Força d'Àreu és una obra d'Alins (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa formada per planta baixa i dos pisos alts, el darrer de mansarda. A la planta baixa, destinada al bestiar, s'obren una petita porta i una finestra. Una escala de pedra dona accés al balcó de fusta del primer pis on s'obre la porta que a banda i banda té una finestra. Ocupa la façana del segon pis un gran balcó de fusta cobert, protegit per un llosat a dues vessants que es recolza en dues bigues una a cada costat del balcó. Els murs exteriors són blocs de pedra pissarrosa irregular. La coberta de llicorella és a dues aigües amb la façana situada sota una vessant formant un frontis.

## Referències

* ↑ «Casa a la Força d'Àreu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Flavi Dalmaci

Flavi Dalmaci (llatí: Flauius Dalmatius) era un membre de la dinastia Constantina, que exercí el càrrec de censor i cònsol i va morir durant la revolta de l'any 337.

## Relacions familiars

Era fill de l'emperador Constanci Clor i de la seva segona dona Flàvia Maximiana Teodora, per tant germanastre de Constantí el Gran. Els altres germans que tenia eren: Juli Constantí, Constància, Eutròpia i Anastàsia.
Fou el pare de Dalmaci i d'Hannibalià, tots dos designats hereus de l'emperador Constantí, juntament amb els tres fills d'aquest:Constantí II, Constant i Constanci II. També era oncle de Gal i de Julià l'Apòstata.

## Carrera política i militar

Va viure a Tolosa (Gàl·lia), on probablement van néixer els seus dos fills: Dalmaci i Anniblià. En la dècada del 320, el seu germanastre Constantí I el Gran el va reclamar a la cort de Constantinoble i li va donar el títol de censor, un càrrec que no es feia servir des del 251, i que en endavant tornà a ser utilitzat. Dins les seves funcions se li va encarregar investigar, les acusacions fetes pels arians contra Anastasi al que acusaven d'haver matat a Arseni, bisbe d'Hipselis.
També fou nomenat cònsol i va ser destinat a Antioquia de l'Orontes, ja que era responsable de la seguretat de la frontera oriental. El 334, va marxar a Xipre per sufocar la revolta de Calocaerus, qui s'havia autoproclamat emperador.Després el va fer portar a Tars per jutjar-lo. L'any següent va enviar soldats per la seguretat del primer sínode a Tir en què es decidia si salvar la vida d'Atanasi.

## Mort

La data de la seva mort és desconeguda, però ja era mort el 337. Es creu que fou executat juntament amb els seus fills durant la purga que va instigar Constanci II contra els seus familiars.

## Referències

* ↑ Eutropi Breviarium ab Urbe condita, IX.22
* ↑ Joan Zonaràs Compendi d'història XII,33
* ↑ Ausoni, Commemoratio professorum Burdigalensium XVII,11
* ↑ Sant Atanasi d'Alexandria Apologia contra els arians 66-67
* ↑ Sòcrates Escolàstic Historia Ecclesiastica I.27; IXX.21
* ↑ Papyrus Oxyrhynchus, 1716
* ↑ Canduci, 2010, p. 129.
* ↑ Sext Aureli Víctor, De Caesaribus XLI,11
* ↑ Barceló, 2004, p. 54, 58, 65, 80.
* ↑ Zòsim Historia Nova II,40,2
* ↑ Libani Orationes XVIII,31

## Bibliografia

* Canduci, Alexander. "Triumph & Tragedy: The Rise and Fall of Rome's Immortal Emperors", volum 9. Pier, 2010. ISBN 978-1-74196-598-8.
* Barceló, Pedro. Constantius II. und seine Zeit. Die Anfänge des Staatskirchentums. Stuttgart: Klett-Cotta, 2004. ISBN 3-608-94046-4.
# Campionat FIBA Amèriques de 2011

El Campionat FIBA Amèriques de 2011 (també conegut com el Preolímpic de Mar del Plata) va ser la 15ª edició del campionat de bàsquet del continent americà i es va realitzar en l'Estadi Poliesportiu Illes Malvines, Argentina, del 30 d'agost a l'11 de setembre de 2011. Aquest torneig va lliurar dues places per als Jocs Olímpics de Londres 2012 i els equips que van acabar entre la tercera i la cinquena posició van tenir una oportunitat per a jugar en el Preolímpic Mundial FIBA a jugar-se en el 2012. El torneig va ser guanyat per Argentina, que es va imposar a Brasil 80-75 en la final, el segon títol continental dels albicelests en la seua història.

## Equips participants

| Grup A | Grup B |
| Canadà | Puerto Rico |
| República Dominicana | Uruguai |
| Veneçuela | Panamà |
| Brasil | Argentina |
| Cuba | Paraguai |

## Equip All-2011 FIBA Amèriques

G – Marcelinho Huertas G – Carlos Arroyo F – Manu Ginóbili F – Luis Scola (MVP del torneig) C – Al Horford
# Cop de revés

En tennis, el cop de revés consisteix en donar a la bola després del primer bot, de forma directa, del costat oposat del braç hàbil del jugador i es realitza de baix a dalt, en un moviment ascendent. En qualsevol de les tres modalitats del cop de revés (sense efecte o pla, amb efecte liftat o tallat), la mecànica de la tècnica és molt semblant.
Aquest cop es pot pegar amb una mà o amb dues i la tècnica canvia bastant.

## Referències

* https://www.libreriadeportiva.com/libro/tenis-la-toma-de-decision-en-el-golpe-de-reves_74902
# Cementiri de la Secuita

Cementiri de la Secuita és una obra de la Secuita (Tarragonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un cementiri similar al de Perafort, però més senzill. Cal destacar-ne la capella central, de dimensions més grans, obra de l'arquitecte Ramon Salas, de caràcter neogòtic. La façana principal té una porta allandada amb una columna coríntia a banda i banda, sobre un sòcol que rodeja l'edifici; aquestes columnes aguanten una llinda sobre la qual hi ha un timpà d'arc apuntat amb una escultura a l'interior. Resseguint l'arc, a una certa distància, hi ha una motllura amb els extrem esculpits i, tocant el vèrtex, s'obre una petita rosassa romboïdal. A la part superior hi ha un fris i, al centre, hi ha una creu.

## Història

L'antic cementiri de la Secuita era al costat de l'església; quan aquesta fou ampliada a començaments del segle xviii, es parlà de traslladar el cementiri perquè era massa petit, fet que es produí el 1783. El nou cementiri fou situat a l'actual plaça de la Font, i es beneí el 22 de febrer de 1784. Funcionà 130 anys, fins que per raons sanitàries, fonamentalment, es decidí traslladar-lo a l'actual emplaçament. Les obres del nou cementiri s'iniciaren el 1914 i es beneí el 1916.

## Referències

* 1 2 «Cementiri de la Secuita». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Casa al carrer Dolors Gomis, 7 (Agullana)

La Casa al carrer Dolors Gomis, 7 és una obra d'Agullana (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici del segle XVIIII situat en una cantonada, de planta rectangular, amb planta baixa i dos pisos i coberta a una sola vessant. Aquesta casa ha estat restaurada recentment i amb aquesta restauració s'ha arrebossat la façana, fet que no permet veure el parament original, i només les cantonades i les obertures s'han mantingut carreuades. L'element més destacat d'aquest edifici és la llinda de la porta d'entrada, per la seva forma arrodonida i per la inscripció amb la data 1737 inscrita en un cercle amb una creu a la part superior. Aquesta llinda no és l'única amb una data, ja que la de la finestra del primer pis té la data 1786 inscrita.

## Referències

* ↑ «Casa al carrer Dolors Gomis, 7». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 maig 2020].
# Flabel·lífers

«Flabel·lífers» té aquests significats:
Subordre polifilètic d'isòpodes. Actualment els seus membres han passat als subordres següents:
* Sphaeromatidea
* Cymothoida
# Camille de Toledo

Camille de Toledo (Lió, 1976) és un conegut assagista francès. Va estudiar història, ciències polítiques, dret i literatura a París, va seguir la seva formació a la London School of Economics i es va traslladar a Nova York per estudiar-hi cinema i fotografia. En tornar a França, va fundar la revista Don Quichotte, en què va fer de fotògraf i d'editor. Entre els seus llibres destaquen: El haya y el abedul. Ensayo sobre la tristeza europea (Península, 2010); Vies pøtentielles (Editions du Seuil, 2011); En época de monstruos y catástrofes (Alpha Decay, 2012); L'Inquiétude d'être au monde (Verdier, 2012), i Oublier, trahir, puis disparaître (Editions du Seuil, 2014). Actualment col·labora amb regularitat per a la revista de filosofia, art i literatura Pylône. El 2008 va fundar la Societat Europea d'Autors per promoure una cultura de totes les traduccions, amb projectes com Finnegan's List i Secession.

## Publicacions
### Assajos

* Archimondain Jolipunk ; confessions d'un jeune homme à contretemps, Calmann-Lévy, 2002
* Visiter le Flurkistan ou les illusions de la littérature-monde, PUF, 2008
* Le hêtre et le bouleau. Essai sur la tristesse européenne, Le Seuil, coll. «La Librairie du XXIe siècle», 2009
* Oublier, trahir, puis disparaître, Le Seuil, coll. «La Librairie du XXIe siècle», 2014

### Novel·les

* L'Inversion de Hieronymus Bosch, Verticales, 2005 (En época de monstruos y catástrofes, Alpha Decay, 2012)
* Vies et mort d'un terroriste américain, Verticales, 2007
* Vies pøtentielles, micro-fictions, Seuil, « La Librairie du XXIe siècle », 2011

### Reculls

* Rêves, Oscar Philipsen, Éditions de La Martinière, 2003
* L'Inquiétude d'être au monde, Verdier, collection Chaoïd, gener 2012

### Òpera

* La Chute de Fukuyama, amb música de Grégoire Hetzel, 2013

## Referències

* ↑ «Camille de Toledo». Kosmopolis. CCCB via (CCBYSA via) OTRS. [Consulta: 17 febrer 2015].
* ↑ http://www.alphadecay.com/libros/en-epoca-de-monstruos-y-catastrofes%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Hasan Salihamidžić

Hasan Salihamidžić (Jablanica, 1 de gener, 1977) és un futbolista de Bòsnia i Hercegovina.
Començà a jugar a un club local i més tard fitxà pel Velež Mostar bosni. El 1992 es traslladà a Alemanya on defensà els colors de Hamburger SV i FC Bayern de Múnic. L'any 2007 fitxà per la Juventus, com a agent lliure.
Ha jugat per la selecció nacional de Bòsnia i Hercegovina, tot i que mai ha assolit classificar-se per una gran competició internacional de seleccions.

## Palmarès

* Lliga alemanya de futbol: 1999, 2000, 2001, 2003, 2005, 2006 (FC Bayern de Múnic)
* Copa alemanya de futbol: 2000, 2003, 2005, 2006 (FC Bayern de Múnic)
* Lliga de Campions de la UEFA: 2001 (FC Bayern de Múnic)
* Copa Intercontinental de futbol: 2001 (FC Bayern de Múnic)

## Estadístiques

Estadístiques de club :
| Club | Temporada | Lliga | Lliga | Copa | Copa | Competició europea | Competició europea | Total | Total |
| Club | Temporada | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols | Partits | Gols |
| Total | | | | | | | | | |
| Bayern de Múnic | 06-07 | 20 | 2 | 3 | 0 | 7 | 1 | 30 | 3 |
| Bayern de Múnic | 05-06 | 21 | 2 | | | | | | |
| Bayern de Múnic | 04-05 | 29 | 2 | | | | | | |
| Bayern de Múnic | 03-04 | 33 | 4 | | | | | | |
| Bayern de Múnic | 02-03 | 12 | 2 | | | | | | |
| Bayern de Múnic | 01-02 | 19 | 5 | | | | | | |
| Bayern de Múnic | 00-01 | 31 | 4 | | | | | | |
| Bayern de Múnic | 99-00 | 30 | 4 | | | | | | |
| Bayern de Múnic | 98-99 | 30 | 3 | | | | | | |
| Bayern de Múnic | Total | 225 | 28 | | | | | | |
| Hamburg | 97-98 | 31 | 10 | | | | | | |
| Hamburg | 96-97 | 32 | 7 | | | | | | |
| Hamburg | 95-96 | 9 | 2 | | | | | | |
| Hamburg | Total | 72 | 19 | | | | | | |
| | Totals | 297 | 48 | | | | | | |

## Referències

* ↑ «Salihamidžić Hasan» (en bosni). nfsbih.ba. [Consulta: 1r juliol 2014].

## Enllaços externs

* Web de seguidors en anglès i alemany
* Web de seguidors en bosnià
* Article a the Guardian
* Article a Realsoccer.it, 08/30/2007 (italià)
# Cecili Bió

Cecili Bió, en llatí Caecilius Bion, fou un escriptor d'origen desconegut, però probablement grec, ja que és esmentat per Plini el Vell (Naturalis Historiae, XXVIII) com un dels "auctores externi". Va viure abans del segle i aC, però no se sap en quin segle. Va escriure l'obra titulada Περὶ Δυνάμεων (Sobre les propietats de les plantes i altres medicines) que no es conserva, però que fou una de les fonts de Plini.

## Referències

* ↑ Bion, Caecilius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 489-490