OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barranc de Gargalluga

El Barranc de Gargalluga, és un dels barrancs del territori de Castissent, dins de l'antic terme de Fígols de Tremp, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà. En els mapes sovint apareix grafiat com a Barranc de Gargalluda o de la Gargalluda.
Es forma per canvi de nom del barranc del Masió un cop passada, cap a ponent, la casa de Concurrell. Des d'aquell lloc baixa cap a ponent, per anar a trobar la Noguera Ribagorçana just al davant del Mas de Renou, que queda davant i a ponent.

## Enllaços externs

* Barranc de Gargalluga al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Badalisc

El badalisc és una figura associada a la cultura popular italiana. Té un cos allargat, pell i banyes de cabra i una gran boca. Representa un ésser mitològic que viu al bosc i que és capturat pels volts de la festa dels Reis Mags, quan es llegeix un discurs humorístic entre músiques i balls. Després de la festa en el seu honor, on els nens de la vila recullen ingredients per l'àpat comunal i hi ha una dansa a la plaça, s'allibera el badalisc, el qual torna a la seva llar entre els arbres.
Alguns folcloristes han volgut relacionar l'animal amb el basilisc clàssic per la semblança de noms, però el lligam no és evident. Sí que es relaciona, en canvi, amb la figura del bosin, una espècie de bufó o joglar que un cop l'any denunciava els excessos públics en una festa popular.

## Referències

* ↑ Barozzi, Giancorrado & Varini, Mario, Tradizioni popolari del ciclo dell'anno in provincia di Brescia, Fondazione Civiltà Bresciana, 2001
# BJM

BJM té els següents significats:
* Being John Malkovich, pel·lícula estatunidenca de 1999 dirigida per Spike Jonze
* The Brian Jonestown Massacre, banda de rock neopsicodèlic dels Estats Units
* Brazilian Journal of Microbiology, revista científica especialitzada en microbiologia
* Bjm també és l'abreviatura de la boojumita, mineral de la classe dels sulfats
# BIW

BIW té els següents significats:
* Bürger in Wut, partit polític d'Alemanya
* Bath Iron Works, drassanes amb seu a Bath (Maine), als Estats Units
* Caixa en blanc (del seu nom en anglès Body In White), fase de la fabricació d'un automòbil quan ha estat soldada tota la xapa
# Arbon (Turgòvia)

Arbon és un municipi del cantó de Turgòvia (Suïssa), cap del districte d'Arbon. Es tracta de la tercera ciutat del cantó i està situada en una llengua de terra que entra al Llac Constança.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Cove

Un cove és un cistell portàtil relativament gran i més fondo que no pas ample.
La paraula cove deriva del grec κοφινος (cofinos), amb el mateix significat.
Testimoni de l'antiga popularitat d'aquest tipus de cistell és la pervivència de moltes frases fetes en català, com per exemple "demanar la lluna en un cove", "fer-la grossa com un cove" o "el que hi ha al cove, és peix; tota la resta és pesquera".
Els materials que es feien servir tradicionalment per a fer coves eren el vímet i la canya entrellaçats. Molt més moderns són els fets de plàstic.
Els coves sempre acostumen a portar nanses, quan es transportaven dalt del cap s'utilitzava una capçana intermèdia entre el cap i el cove, que era una rotllana feta de drap o d'un altre material tou.
Antigament els coves, igual que qualsevol tipus de cistell, tenien moltes utilitats. La més estesa, i que encara perdura, és la de veremar el raïm. En aquest cas el cove també rep el nom de veremador.
En fer la collita del raïm el collidor va omplint els coves i els aboca a un recipient més gran anomenat portadora o samal.
La pollera és un cove sense fondo utilitzat per guardar-hi els pollets.
# Calpurni (militar)

Calpurni (en llatí: Calpurnius) era el portaestendard de la Legió I Germanica l'any 14 quan va pujar al poder Tiberi. Quan Luci Munaci Planc va arribar al campament de Germànic a Germània, com ambaixador del senat, Calpurni va evitar que els soldats amotinats el matessin, però va morir assassinat mentre abraçava els estendards sagrats.

## Referències

* ↑ Cassi Dió. Historia romana (Ῥωμαικὴ ἱστορία), LVI, 28
* ↑ Tàcit. Annals, I, 39
# Districte de Kozhikode

El districte de Kozhikode és una subdivisió administrativa de Kerala amb capital a Kozhikode, més coneguda com a Calicut. Té una superfície de 2344 km² i una població de 2.878.498 habitants (2001).

## Administració

Està dividit en tres talukes:
* Vadakara
* Koyilandy
* Kozhikode
I dotze blocks de desenvolupament:
Kunnumal, Koyilandi, Balussery, Perambra, Kunnamangalam, Thodannur, Koduvally, Meladi, Vadakara, Panthalayani, Chelannur i Kozhikode.
El districte es va crear l'1 de gener de 1957 per partició en tres districtes de l'antic districte de Malabar. A la seva creació tenia cinc talukes però el 16 de juny de 1960 les d'Ernad i Tirur foren transferides al nou districte de Malappuram. Per contra li foren units altres territoris; el 1980 se'n van segregar aquestos territoris que, junt amb altres, van formar el nou districte de Wayanad.

## Història

Vegeu Kozhikode

## Llocs interessants

* Temples de Kozhikode: Tali Temple, Thiruvannur. Azhakodi, Varakkal, Bilathikulam, Bhairagi Madam
* Temple de Lokanarkavu a Memunda prop de Vatakara
* Temple de Sidda Samajam
* Temple Sree Muthappan Payamkuty Mala, a Memunda
* Bancs d'arena de Vatakara
* Platja de Kappad, lloc on va desembarcar Vasco de Gama el 27 de maig de 1498
* Beypore, port 10 km al sud, fabricació de vaixells tradicionals
* Thusharagiri, cascada a 55 km
* Kozhippara, cascada a la part oriental del districte
* Peruvannamuzhi, resclosa, santuari d'ocells i de cocodrils
* Kakkayam, resclosa, central hidroelèctrica, lloc per fer trekking.

## Enllaços externs

* Kozhikode District official website Arxivat 2019-08-12 a Wayback Machine.
# Cecili

Cecili és el nom dels següents personatges:
* Gens Cecília:
** Quint Cecili, tribú de la plebs el 439 aC.
** Quint Cecili (cunyat de Catilina), cavaller romà
** Quint Cecili, cavaller romà
** Tit Cecili, centurió.
** Luci Cecili, escriptor romà
** Sext Cecili, jurista romà
** Quint Cecili Epirota, gramàtic romà
* Altres personatges:
** Cecili d'Argos, escriptor grec.
** Cecili Bió, escriptor probablement grec.
** Cecili Calactí, retòric grec.
** Cecili Eustaci, poeta còmic roma.
# Carlos de Andrés Perdiguer

Carlos de Andrés Perdiguer (Barcelona, 21 de setembre de 1965) és un periodista esportiu, director del canal esportiu Teledeporte de 2008 a 2020. És comentarista habitual en les retransmissions de curses ciclistes de Televisió Espanyola.
Va començar a fer entrevistes i comentar curses de ciclisme des de la moto i la línia de meta a finals de la dècada del 1980. A partir del 2000, després de la mort de Pedro González Menéndez, va passar a la posició de comentarista, fent pràcticament tota la temporada. Des del 2005 només comenta el Giro d'Itàlia, el Tour de França, la Volta a Espanya i els campionats del món de ciclisme en ruta, tot i que no va comentar els mundials de Mendrisio el 2009. A partir del 2008, a Teledeporte (i principalment a causa de la pèrdua de drets esportius de TVE), ha pogut tornar a comentar proves com la Fletxa Valona, París-Roubaix i els Tres dies de Bruges-De Panne.
Als últims anys, els teleespectadors han pogut interaccionar amb els presentadors gràcies a preguntes penjades al web d'RTVE i a través de les xarxes socials.

## Referències

* ↑ «Carlos de Andrés» (en castellà). La Vanguardia. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ «Carlos de Andrés Perdiguer, nuevo director del canal Teledeporte» (en castellà). RTVE. [Consulta: 12 setembre 2020].
* ↑ «El Consejo de Administración aprueba la nueva estructura de TVE» (en castellà). RTVE. [Consulta: 12 setembre 2020].
# Barranc de la Pasquala

El barranc de la Pasquala és un afluent per la dreta del Francolí.
Es forma a uns 870 m d'altitud, a les muntanyes de Prades i al terme municipal de Montblanc (Conca de Barberà). Es dirigeix a l'est, passa a prop del Mas de la Pasquala, que li dona el nom, travessa el GR 171 i els afores de Montblanc, entre els barris de Sant Maties i Horta de Vinyols, i finalment desemboca al Francolí a uns 305 m d'altitud, després d'un recorregut d'uns 5,5 km.
Part de l'aigua de Montblanc prové del barranc de la Pasquala.

## Referències

* Acta de l'ajuntament de Montblanc en què s'aprova el projecte per la reposició de la canonada d'aigua des de les fonts de la Pasquala fins al dipòsit regulador Arxivat 2008-10-07 a Wayback Machine.
# BJP

BJP té els següents significats:
* Bharatiya Janata Party, partit polític de l'Índia
* British Journal of Psychiatry, revista científica de referència en el camp de la psiquiatria
* British Journal of Pharmacology, revista científica de referència en el camp de la farmacologia
# Arboraç

Arboraç (en francès Arboras) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Ca n'Arimon

Ca n'Arimon és una masia a l'oest del terme de Palau-solità i Plegamans (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

La masia es troba formada per un conjunt d'edificis i està envoltada d'una tanca i cossos auxiliars juxtaposats seguint el ritme del tancament. L'accés al camp es pot realitzar a través de dues portalades, ambdues d'arcs rebaixats i amb teuladetes a dues vessants de teula àrab. A partir d'aquestes portalades poden anar des del pati interior davant la façana principal al camp i a l'era i al paller, en aquest cas, un edifici aïllat respecte de la masia.
Dels dos edificis que conformen l'habitatge un d'ells, que sembla pertànyer a la primera masia, presenta una tipologia de planta rectangular, planta baixa i dos pisos, sense treballs de factura remarcables; la teulada és a un vessant cap a migdia i la de septentrió és a una altra vessant a un nivell més baix. L'altre edifici, de l'any 1855, té la teulada a dues vessants amb poca inclinació; la porta d'entrada és d'arc de mig punt de maó, igual que l'emmarcament de les finestres. Consta de planta baixa i primer pis. Té el carener perpendicular a la façana i es troben restes d'un rellotge de sol a nivell del primer pis.

## Història

Masia habitada sempre per la mateixa família, tot i que perd el nom dues vegades per l'existència de dues pubilles, que l'ha anat reformant i ampliant.
Fundada al 1429, si bé Ramon Arimon ja paga maridatge el 1427. L'any 1470 surt en un altre fogatge com Arimon; l'any 1497 com En Arimon; l'any 1515 com la casa den Arymon i l'any 1552 com el cap de casa Joan Arimon.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ca n'Arimon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Casa Joan Baptista Ponsà

La Casa Joan Baptista Ponsà és una obra noucentista de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge unifamiliar cantoner que presenta una distribució en planta baixa, pis i golfes. La façana mostra una organització simètrica amb una decoració sòbria. Destaca l'acabament de la façana en el que s'han disposat un nombre de cinc cossos rectangulars a manera de merlets seguint una disposició piramidal marcada per la teulada de dues vessants. Aquests merlets estan coronats per una petita cornisa que es repeteix a la llinda de les finestres i al nivell del balcó lateral. Destaca també l'ornamentació de les reixes de ferro forjat on es fan servir elements geomètrics amb formes d'espiral.

## Referències

* ↑ «Casa Joan Baptista Ponsà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Casa Joan Baptista Ponsà Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Carlos de Amésquita

Carlos de Amésquita (Amezqueta o Amezketa, i també Carlos de Amézola) va ser un oficial naval espanyol del segle xvi.
El 2 d'agost de 1595, durant la Guerra angloespanyola (1585), quatre galeres espanyoles se separen de la Guàrdia Costanera de Bretanya i al comandament de Amésquita, van desembarcar a Mount's Bay, Cornualla, en la batalla de Cornualla. Amésquita i diversos centenars d'arcabussers espanyols van cremar un poble anomenat Mousehole («Ratera»), van tornar a bord, navegar dues milles més, i després capturar i cremar un fort a Penzance. Aquí es van celebrar una missa i van tornar a Bretanya, aconseguint evitar el contraatac de la flota anglesa, sota el comandament de Francis Drake i John Hawkins. De retorn van atacar una flota mercant holandesa enfonsant un dels vaixells enemics, però perdent una de les galeres i 140 homes.
L'expedició de Amésquita va ser una de les poques vegades en què soldats espanyols han desembarcat a Gran Bretanya (però no l'única).

## Referències

* ↑ «Homenaje a Alatriste y a los grandes aventureros de la historia de España» (en castellà). Biblioteca Becquer. Arxivat de l'original el 2009-12-11. [Consulta: 5 març 2010].
* ↑ «JUAN DEL ÁGUILA Y ARELLANO» (en castellà). Tercios.org. Arxivat de l'original el 2012-02-22. [Consulta: 20 abril 2012].
* ↑ Harrison, G. B.. The Elizabethan journals, being a record of those things most talked of during the years 1591-1603. Comprising An Elizabethan journal, 1591-4, A second Elizabethan journal, 1595-8, A last Elizabethan journal, 1599-1603. (en anglès). G. Routledge and sons, ltd., 1938.

## Vegeu també

* Derrota de l'Armada Invencible

## Enllaços externs

* «The Spanish Raid on Mount's Bay», de John Barratt(anglès)
* La presa del fort de Penzance (badia de Mounts, Cornualles, Anglaterra, agost de 1595) Arxivat 2010-10-08 a Wayback Machine.(castellà)
# Baltasar de Toda

Baltasar de Toda i de Tàpies (Reus, 1786 - 1855) va ser un militar i hisendat català, advocat i ciutadà honrat de Barcelona.
Descendia de la família riudomenca dels Toda, ennoblits per l'Arxiduc Carles. El seu besavi, Francesc Toda i Gil, es doctorà en Dret i va ser magistrat de la Reial Audiència de Catalunya i regent de la Cancelleria Reial, habilitador de Corts i conseller de la ciutat de Barcelona. Partidari de l'Arxiduc, aquest el premià el 1706 amb el privilegi de cavaller. Els seus descendents, que residiren a Riudoms i a Reus, eren grans terratinents, comerciants i militars. Baltasar de Toda es va dedicar a la milícia en un moment de tensió bèl·lica, just quan s'inicià la Guerra del Francès el 1808, i el seu avi i el seu pare li van prometre una assistència diària de 8 rals. Ho va deixar aviat, i va acabar sent advocat. Tal com feia el seu pare, va dedicar-se al proveïment d'aiguardents als comerciants reusencs, a partir del vi que obtenia de les seves finques. Va seguir la tendència de la noblesa vuitcentista de vendre i no comprar, i va desprendre's de nombroses finques a Montblanc i a Riudoms, però en mantingué les suficients per viure'n de les rendes. Vinculat als secors conservadors de la ciutat, va ser alcalde de Reus el 1819 i 1820. El 1836 va ser elegit comandant del primer batalló de la Milícia Nacional reusenca, i va recolzar Pau Font Rocamora com a alcalde de la ciutat en front del que hi havia, Francesc Mercader, un liberal del Trienni. Els sectors ciutadans més moderats van aconseguir fer cessar Francesc Mercader per nomenar alcalde a Pau Font. Baltasar de Toda, a partir de 1839 va exercir d'advocat. Va morir el 1855. Un germà seu, Josep Antoni de Toda i de Tàpies, capità de Granaders, es va casar amb una Albertos, i va ser par d'Eduard de Toda i Albertos, pare al seu torn d'Eduard Toda i Güell. Un altre germà seu, Francesc de Toda, hisendat, va ser també alcalde de Reus el 1844-1845.

## Referències

* ↑ Rovira i Gómez, Salvador-J. Els nobles del Baix Camp (segle xix). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2008, p. 241. ISBN 9788493410889.
* ↑ Vallverdú, Robert. El suport de la Milícia Nacional a la revolució burgesa a Reus (1793-1876). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1989, p. 215 i 220. ISBN 8478560270.
# Barranc de Costa Cardiguera

El Barranc de Costa Cardiguera, és un barranc del terme de la Torre de Cabdella, dins de l'antic terme primigeni d'aquest municipi.
Es forma a les costes de llevant de la Serra de la Pala, al sud-est del Tossal de les Comes de Guiró, per la unió de diversos barrancs (entre ells el dels Rafelets). Després, baixa cap al sud-sud-est; quan és a prop i al nord-oest d'Astell, el seu curs canvia breument cap a l'est en trobar-se amb el barranc de les Forques, on s'origina el barranc del Mallo, el qual aflueix al cap de poc en el barranc del Solà.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ariaramnes

Ariaramnes és el nom dels següents personatges:
# Cucal gros

El cucal gros (Centropus sinensis) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) que habita garrigues, matolls, praderies i manglars des de l'est del Pakistan, l'Índia, Sri Lanka, Bangladesh, Myanmar i sud de la Xina i Hainan, cap al sud, a través del Sud-est Asiàtic fins a les illes Nicobar, Sumatra i illes properes, Borneo, Illes Natuna, Java, Bali i les illes Filipines més sud-occidentals.

## Descripció

Es tracta d’una espècie de cucut d'uns 48 cm. El cap és negre, el mantell superior i la part inferior són de color negre brillant amb porpra. El dors i les ales són de color castany. Els ulls són de color vermell robí. Els joves són de color negre més apagat amb taques a la corona i hi ha franges blanquinoses a la part inferior i la cua. Hi ha diverses races geogràfiques i algunes d’aquestes poblacions de vegades es tracten com a espècies completes. Tractats anteriors incloïen el cucal de les Andaman (Centropus Andamanensis) dins aquest nom. Rasmussen & Anderton (2005) suggereixen que la raça parroti pot ser una espècie completa: el cucal sud situada a l'Índia peninsular (amb una frontera nord no definida). La raça intermedius de la regió d'Assam i Bangladesh és més petita que la raça nominada que es troba a la zona sub-Himalaia. Es diu que les cants de les races varien considerablement. La raça parroti del sud de l'Índia tenen el cap negre i les parts inferiors de color blau brillant i tenen el front, la cara i la gola més marronosos. Els sexes són similars en plomatge, però les femelles són una mica més grans. S'han observat exemplars leucistes.

## Referències

* ↑ International), BirdLife International (BirdLife. «IUCN Red List of Threatened Species: Centropus sinensis», 01-10-2016. [Consulta: 12 setembre 2021].
* ↑ «(PDF) Birds of South Asia: The Ripley Guide» (en anglès). [Consulta: 12 setembre 2021].
* ↑ Ali, Sálim. Handbook of the birds of India and Pakistan : together with those of Bangladesh, Nepal, Bhutan, and Sri Lanka. 2a edició. Delhi: Oxford University Press, [<1998->]. ISBN 0-19-563695-3.
* ↑ Ghosal, D. K.; Ghose, R. K. «Partial Albinism in a Specimen of the Crow-Pheasant, Centropus sinensis sinensis (Stephens)» (en anglès). Records of the Zoological Survey of India, 87, 4, 01-12-1990, pàg. 337–337. DOI: 10.26515/rzsi/v87/i4/1990/161394. ISSN: 2581-8686.
# Caleta Petita de la Móra

La caleta Petita de la Móra és una petita platja natural del municipi de Tarragona (Tarragonès) situada entre la punta de la Móra i la platja de la Móra, dins l'espai natural de Tamarit-Punta de la Móra. Té una longitud de 37 metres i una amplada mitjana de 8 metres, formada per sorra fina. Sobre el turó que l'envolta hi ha la Torre de la Móra, dins del càmping homònim.
Sota l'aigua de la caleta hi ha un jaciment arqueològic, del que el 1948 es va recuperar un sarcòfag romà, que formava part de la càrrega d'un vaixell del segle II-III, tot i que també pot tractarse d'un vaixell anglès de començament del segle XVII, que durant la guerra de Successió transportava una càrrega d'objectes escultòrics saquejats a Tarragona.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Torre de la Móra». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Pla especial de protecció del medi natural i del paisatge de Tamarit-Punta de la Móra». Direcció General de Patrimoni Natural. Generalitat de Catalunya, 01-07-1997.
# Causes infeccioses dels càncers

Les estimacions situen el risc mundial de càncer per causes infeccioses en el 16,1%. Les infeccions víriques són factors de risc per al càncer de coll uterí, el 80% dels càncers de fetge i el 15-20% dels altres càncers. Aquesta proporció varia en diferents regions del món, des d'un màxim del 32,7% a l'Àfrica subsahariana fins al 3,3% a Austràlia i Nova Zelanda. L'Helicobacter pylori s'associa amb càncer d'estómac. Els Mycobacterium i alguns altres bacteris i paràsits també tenen un efecte.
Un virus que pot causar càncer s'anomena oncovirus o virus tumoral. Aquests inclouen el virus del papil·loma humà que s'associa amb un carcinoma cervical i un carcinoma nasofaringi; el virus d'Epstein-Barr que s'associa amb una varietat de malalties limfoproliferativess associades al virus d'Epstein-Barr; l'Herpesvirus del sarcoma de Kaposi que s'associa amb el sarcoma de Kaposi i el limfoma primitiu de les seroses; el virus de l'hepatitis B i de l'hepatitis C que s'associen a carcinoma hepatocel·lular; el virus limfotròpic T humà tipus 1 que s'associa amb leucèmia/limfoma de cèl·lules T de l'adult i el virus de la leucèmia bovina associat al càncer de mama. La infecció bacteriana també pot augmentar el risc de càncer, tal com es veu amb l'Helicobacter pylori induint el càncer d'estómac. Les infeccions parasitàries fortament associades al càncer inclouen Schistosoma haematobium (carcinoma de cèl·lules escamoses de la bufeta) i els paràsits hepàtics Opisthorchis viverrini i Clonorchis sinensis (colangiocarcinoma).

## Referències

* 1 2 «Global burden of cancers attributable to infections in 2008: a review and synthetic analysis». The Lancet. Oncology, 13, 6, 01-06-2012, pàg. 607–15. DOI: 10.1016/S1470-2045(12)70137-7. PMID: 22575588.
* ↑ «Carcinogenic viruses and solid cancers without sufficient evidence of causal association». International Journal of Cancer, 133, 7, 01-10-2013, pàg. 1517–29. DOI: 10.1002/ijc.27995. PMID: 23280523.
* ↑ «Infectious agents and cancer: criteria for a causal relation». Seminars in Cancer Biology, 14, 6, 01-12-2004, pàg. 453–71. DOI: 10.1016/j.semcancer.2004.06.009. PMID: 15489139.
* ↑ «Chronic bacterial and parasitic infections and cancer: a review». Journal of Infection in Developing Countries, 4, 5, 01-06-2010, pàg. 267–81. DOI: 10.3855/jidc.819. PMID: 20539059.
# Centre de Vol Espacial Marshall

El Centre de Vol Espacial Marshall (George C. Marshall Space Flight Center, MSFC, en anglès) la seu original de la NASA, és un centre per dirigir la propulsió del transbordador espacial, el combustible del tanc extern del transbordador espacial, l'entrenament d'astronautes i les càrregues, el disseny i construcció de l'Estació Espacial Internacional (ISS), a més del control dels ordinadors, les xarxes, i la informació. Situat al Redstone Arsenal de Huntsville (Alabama), l'MSFC fou anomenat en honor del general George Marshall.
El centre també conté el Huntsville Operations Support Center (HOSC) que és una instal·lació que dona suport als llançaments del transbordador, les càrregues i les activitats experimentals del Centre Espacial Kennedy a Florida, els llançaments cap a l'ISS i operacions d'experimentació. El HOSC, a més, monitora els llançaments de coets des de l'estació de la Força Aèria del Cap Canaveral quan una càrrega del Marshall Center va a bord.

## Referències

* ↑ Fidenbach, Peter L.; "A Brief History of White Sands Proving Ground" Arxivat 2014-10-28 a Wayback Machine., N.M. State Univ.

## Enllaços externs

* MSFC History and Fact sheet Arxivat 2016-06-03 a Wayback Machine. (en anglès)
* Web oficial (anglès)
* "America's Space Program: Exploring a New Frontier", a National Park Service Teaching with Historic Places (TwHP) lesson plan (anglès)
* International Space Station: Payload Operations Center Arxivat 2010-03-29 a Wayback Machine.(en anglès)