OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas de Sant Hilari

El mas de Sant Hilari és una masia d'Abrera inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de tipus basilical amb el cos central més aixecat; està formada per planta baixa, pis i golfes. La façana principal està orientada al migdia. La porta de l'entrada, d'arc de mig punt adovellat, té una finestra i un pedrís a cada costat. Al primer pis hi ha quatre finestres emmarcades motllures de pedra acabades en caps de bou de terracota. A la mateixa alçada hi ha un rellotge de sol esgrafiat coronat per un gerro de flors de pedra. Les golfes, al cos central, tenen dues finestres d'arcs de mig punt amb un ampit motllurat de maons de dos colors. La teulada, a dues aigües perpendiculars a la façana principal i trencada pel cos central de les golfes, acaba amb un ràfec sostingut per permòdols.

## Història

Casa documentada el 1252 al testament de Ramon de Voltrera, senyor del castell, que deixà, juntament amb la casa de Sant Hilari, al seu fill homònim, Ramon de Voltrera. Al segle xvi la finca s'anomenava Quadra de Sant Hilari. A la primera meitat del segle xvii apareix documentada al "Llibre de la cobrança de l'oli", on es registrava els lliuraments periòdics d'oli a l'església.
L'estat actual de la construcció correspon bàsicament a la reforma de principis del segle XX (1913-1914) i alguna altra menor de més recent, com la construcció d'un nou portal sobreposant-se a l'original que es veu mig cegat, sota seu. Els bancs, el rellotge de sol i les motllures que ressegueixen les finestres i llurs ampits, són de dita reforma. L'interior també ha estat molt canviat.
Com a conseqüència d'un conveni urbanístic, ha esdevingut propietat pública de l'Ajuntament d'Abrera.

## Referències

* 1 2 3 «Mas de Sant Hilari». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].
# Jelenia Góra

Jelenia Góra és una ciutat de Polònia, ubicada al sud-oest del país, concretament al voivodat de Baixa Silèsia. El nom de la ciutat significa "Muntanya del cérvol" en polonès; en alemany s'anomena Hirschberg, que es tradueix també com a "muntanya del cérvol". És la seu administrativa del districte (powiat) de Jelenia Góra, tot i que no es troba dins d'aquest districte, a més a més, ella mateixa forma un altre districte per si sola.
La ciutat està prop de Krkonoše, i constitueix un important centre de turisme a Polònia, atès que la ciutat està prop d'estacions d'esquí com per exemple de Karpacz.

## Història

La ciutat fou fundada entre el 1108 i el 1111, i va ser ampliada pel duc Boleslaw II de Legnica el 1241. Aquest primer assentament esdevingué oficialment ciutat el 1288 a través del fur de Magdeburg.
Amb el nom de Hirschberg, la ciutat fou heretada pels Habsburg d'Àustria el 1526. Dos anys més tard, la ciutat adoptà la fe protestant, i s'hi fundà una escola protestant el 1566.
Durant la Guerra dels Trenta Anys la ciutat patí setges per part de tots dos bàndols i va veure's forçada a pagar altes contribucions, i fins i tot fou incendiada el 1634.
El 1871 la ciutat passà a formar part de la Baixa Silèsia en el procés d'unificació d'Alemanya. Després de la Primera Guerra Mundial, el 1919, la ciutat formà part de la província de Baixa Silèsia.
Després de la Segona Guerra Mundial, el 1945, i mitjançant les decisions preses a la Conferència de Potsdam, la ciutat fou lliurada a l'administració polonesa, que va donar-li el nom actual de Jelenia Góra, els alemanys que encara hi havia en foren expulsats i substituïts per població polonesa.
La ciutat no fou destruïda durant la guerra. Tanmateix, les noves autoritats poloneses destruïren fins a l'any 1965 el nucli antic, així com el cementiri i l'església protestant. Més endavant van reconstruir els edificis antics al voltant de Rynek (la plaça del mercat), tot i que amb formes més senzilles que no pas les originals.

## Ciutats agermanades

* Alemanya, Bautzen
* Itàlia, Cervia
* Alemanya, Erftstadt
* Dinamarca, Randers
* Mèxic, Tequila (Jalisco)
* Estats Units, Tyler (Texas)
* Finlàndia, Valkeakoski
# Nixtamalització

La nixtamalització és un procés utilitzat tradicionalment a l'Amèrica Central amb el qual es prepara la farina de blat de moro. La paraula prové de l'idioma nàhuatl nextli cendres amb calç i tamalli, massa de blat de moro cuita. Els asteques feien nixtamal i el menjaven com a aliment bàsic abans de l'arribada dels europeus.
Per a fer aquest procés es bull el gra de panís en una olla de ceràmica amb dos litres d'aigua i dues cullerades de calç per cada quilo de blat de moro. S'escalfa lentament a baixa temperatura i es remena amb una cullera de fusta i es deixa reposar una nit fins que se separa la pellofa del blat de moro i facilita la molta. També es prepara de manera industrial a tot el món.
Amb la nixtamalització augmenta la biodisponibilitat d'aminoàcids, el contingut de fòsfor i de calci, de fibra soluble i midó resistent. Millora l'absorció de minerals. Tradicionalment es barrejava amb cendra, que és òxid de sodi i potassi, que mesclada amb aigua es converteix en un "lleixiu" alcalí que estova i destrueix la pellofa del gra de blat de moro.
La nixtamalització eleva la disponibilitat de la niacina, eliminant el risc de desenvolupar la pel·lagra. Amb aquest producte fresc o assecat es fan diverses preparacions culinàries com tortillas, tamales, arepas, pozole, menudo i altres.

## Referències

* ↑ Días Roig, Mercedes; Miaja, Ma. Teresa. Naranja dulce, limón partido. primera. México: El Colegio de México, 1979, p. 137. ISBN 968-12-0049-7.
# La Creu Alta

* Per a altres significats, vegeu «Serra de la Creu Alta».
La Creu Alta és un barri històric de Sabadell. Als seus habitants se'ls coneix amb el nom de tallarets.
Antigament, les terres que actualment ocupa el barri eren part de la parròquia de Sant Vicenç de Jonqueres, del terme de Sant Pere de Terrassa. Aquelles terres eren conegudes com la Creu Alta a causa de la presència d'una creu de terme d'alçària considerable, modernament substituïda per una creu més discreta. És per aquest motiu que el barri porta aquest nom. L'1 de juliol del 1904, la parròquia de Sant Vicenç de Jonqueres i, per tant, la Creu Alta va ser agregada al terme municipal de Sabadell.
El tipus d'habitatge predominant al barri és la casa anglesa. L'any 1992, començà la construcció de l'Eix Macià, que significà una profunda remodelació a l'oest de la Creu Alta. Actualment, el barri està delimitat per la plaça d'Espanya, l'avinguda de Francesc Macià, l'avinguda de Josep Tarradellas, la ronda de Zamenhof, el carrer de Vilarrúbias i la Gran Via.
La festa major del barri se celebra el cap de setmana de la segona Pasqua. S'hi duu a terme la competició entre les colles del barri, Llamps i Trons.
Llocs socials destacats són Cal Balsach, l'Esplai la Branca, el Teatre Sant Vicenç, l'Esplai Esparver i l'església parroquial de Sant Vicenç.

## Referències

* 1 2 3 LAUDO CORTINA, David. La Creu Alta, Jonqueres, Sant Pere de Terrassa (1700-1904). Un terme desaparegut. Sabadell: Fundació Ars, 2005. Associació de Veïns de La Creu Alta. Biblioteca Quadern, 37. Biblioteca d'Estudis Creualtencs, 4.
* ↑ Laudo i Cortina, David. «La Creu Alta, un terme desaparegut». Penell de Sabadell, 12, 01-11-1985, pàg. 9-12.
* ↑ Laudo i Cortina, David. «La Festa Major de la Creu Alta». Penell de Sabadell, 18, 01-05-1986, pàg. 4-6.

## Vegeu també

* Estadi de La Creu Alta
* Nova Creu Alta
* La Creu de la Creu Alta
# Hildegard Knef

Hildegard Frieda Albertine Knef (Ulm, 28 de desembre de 1925 - Berlín, 1 de febrer de 2002) va ser una actriu alemanya, dobladora, cantant de cançons franceses/ chanson i autora. Mentre que era coneguda com a Hildegard Knef als països de parla alemanya, es va anomenar a si mateixa Hildegarde Neff des del 1948 fins al voltant del 1968 fora dels països de parla alemanya.

## Família

Hildegard Knef va nàixer el 1925, filla del flamenc comerciant de tabac i procurador, Hans Theodor Knef, nascut a Gröhn, i la seua dona Frieda Auguste, nascuda a Ulm. El 1926 va morir el pare de sífilis i la mare es va traslladar amb la seua filla a Berlín, on en aquell moment Hildegard assistia a una escola secundària del districte de Schöneberg, que es trobava al mateix edifici del complex de Rückert School (Lyzeum, hui: Rückert Gymnasium). El 1933 la seua mare es va casar amb el mestre sabater i fabricant de cuir Wilhelm Wulfestieg. Del matrimoni va sorgir un mig germà de Knef, el music de Jazz, Heinz Wulfestieg (1936–1978). Ell va morir en agost de 1978 en circumstàncies desconegudes a l'edat de 41 anys a Berlín. La seua sobtada mort va aparèixer en 1982 al seu llibre “So nicht”.

### Matrimonis

Hildegard Knef es va casar tres vegades:
* del 1947 al 1953 va estar casada amb Kurt Hirsch, un nord-americà d'origen alemany-txec-jueu. Va treballar a Hollywood com a agent d'actors, però durant anys no va poder evitar que el contractista de la seua dona donés papers.
* del 1962 al 1976 va estar casada amb l'actor britànic David Cameron, que també va fer una gira per Alemanya amb l'obra “No d'ahir” (Born Yesterday). Ell és el pare de la seua filla Christina Antonia, Gardiner de matrimoni (nascuda el 16 de maig de 1968 a Múnic, anomenada “Tinta”).
* del 1977 fins a la seua mort a l'any 2002, va estar casada amb un noble austrohongarès, Paul Rudolf Freiherr von Schell a Bauschlott (nascut el 28 de novembre de 1940).

### Anys a UFA (Universum Film AG)

Als 15 anys va abandonar l'escola i va començar una formació professional dibuixant en animació als estudis d'UFA a Berlín-Mitte. El 1943, el director de cinema de l'UFA, Wolfgang Liebeneiner, es va fixar en ella i li va donar formació com a actriu. Els seus professors d'art dramàtic van ser Karl Meichsner i després la directora d'actors novells Else Bongers, que va ser la seua mentora i assessora durant tota la seua vida. El 1944 Knef va tindre un embolic amorós amb l'assessor dramaturg del Reich, Ewald von Demandowsky, que també va ser el director de producció de la companyia cinematogràfica Tobis. Abans d'acabar la guerra va aparèixer per primera vegada a les pel·lícules (entre altres Unter den Brücken el 1944; Fahrt ins Glück el 1945).

## Referències

* ↑ Vgl. Chronologie bzw. Filmografie der offiziellen Seite hildegardknef.de.
* ↑ Der natürliche Lebenshunger. Arxivat 2017-04-27 a Wayback Machine. In: Der Spiegel, 1952, Nr. 19, siehe auch das Titelbild.
# Lipoproteïna de molt baixa densitat

Les lipoproteïnes de molt baixa densitat (LMBD) o, en anglès VLDL (acrònim de very low-density lipoprotein), són complexos macromoleculars sintetitzats al fetge que transporten els triacilglicerols, èsters de colesterol i fosfolípids als altres teixits. Són un tipus de lipoproteïnes i les precursores de les lipoproteïnes de baixa densitat (LBD), que són l'anomenat popularment colesterol "dolent".
Es caracteritzen, com el seu nom indica, per la seva baixa densitat, a causa d'un alt contingut en lípids, tot i que no tan baixa com la dels quilomicrons, les lipoproteïnes amb menor densitat de totes. El seu diàmetre, d'entre 30 i 70 nm, també es considera petit. Es componen principalment de lípids (90%) i de proteïnes (10%).
El seu component proteic està constituït majoritàriament per una molècula d'apolipoproteïna B 100, incorporada en el fetge durant la seva biosíntesis i diverses apolipoproteïnes de menor pes molecular (apo C2, C3, A-V) incorporades durant la circulació. A nivell dels capil·lars dels teixits extrahepàtics (múscul esquelètic, miocardi i teixit adipós, entre els de major rellevància metabòlica) els triacilglicerols associats a les VMBD són hidrolitzats per l'enzim lipoproteïna lipasa, i s'alliberen àcids grassos que són incorporats pels teixits per a ser emmagatzemats (teixit adipós) o oxidats com a font d'energia (múscul).
Les VMBD depletades de triacilglicerols per aquest mecanisme es coneixen com a "romanents de VMBD" o "lipoproteïnes de densitat intermèdia" (LDI). Després d'una segona ronda de lipòlisis i un enriquiment relatiu en el seu contingut d'èsters de colesterol, les LDI són transformades en lipoproteïnes de baixa densitat (LBD), les quals són captades pel fetge per la seva retirada de la circulació.

## Referències

* ↑ «Synthesis and function of hepatic very-low-density lipoprotein.». Biochem Soc Trans., 32, Pt 1, 2004, pàg. 59–64. DOI: 10.1042/bst0320059. PMID: 14748713.
# Mas de Sant Genís

El Mas de Sant Genís és un edifici del municipi de Navars (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Mas de Sant Genís és una interessant masia construïda en diferents etapes però que ha conservat el cos ben diferenciat i pur d'estructura de mas d'una gran elegància, la planta és rectangular i a tramuntana, un nou cos es dibuixa a manera de torre; possiblement correspon a l'estructura de la primera masia- Torre ampliada i alçada posteriorment. El cos central està orientat a migdia i la porta d'entrada a tramuntana. Coberta a quatre vessants i amb el carener paral·lel a la façana el conjunt de la masia, tant la part habitada com les pallisses i graners, respiren una excepcional elegància.

## Història

Manquen les notícies concretes sobre la gran casa de St. Genís, anomenada també Massadella. La casa actual és una construcció del s.XVII-XVIII molt ben conservada.

## Referències

* 1 2 «Mas de Sant Genís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].
# John Marshall

«John Marshall» té aquests significats:
* John Marshall (cap de justícia) (1755–1835), Cap de justícia dels Estats Units.
* John Marshall (capità britànic) cartografiador de les Illes Marshall que porten el seu cognom
* John Marshall (industrial) (1797-1836), industrial tèxtil anglès.
* John Marshall (atleta), dels Jocs Olímpics de 1984
* John Marshall (dibuixant de còmics) (nascut el 1955)
* John Marshall (escultor) (1932–2009)
* John Marshall (escultor escocès) (1888-1952)
* John Marshall (cineasta) (1932–2005)
* John Marshall (nedador) (1930–1957) nedador australià
* John Marshall (polític del segle XVI), 1535–39
* John Augustine Marshall (1854–1941), jutge federal U.S.
* John Joseph Marshall (1807–1870), de Nova Scotia, Canadà
* John George Marshall (1786–1880), de Nova Scotia, Canadà
* John R. Marshall, metge i pioner en el tractament de la fertilitat
* Chief Justice John Marshall, escultura a Washington, D.C.
* John Marshall Park, parc a Washington, D.C.
* John Marshall Law School
* Jack Marshall
# New Alexandria (Pennsilvània)

New Alexandria és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 595 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Alexandria tenia 595 habitants, 254 habitatges, i 186 famílies. La densitat de població era de 273,5 habitants/km².
Dels 254 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,2% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,2% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 26,7% de 45 a 60 i un 19,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.656 $ i la renda mediana per família de 41.477 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.625 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 17.893 $. Entorn del 2,8% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Alexandria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Alexandria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kingston (Wisconsin)

Kingston és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 288 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kingston tenia 288 habitants, 123 habitatges, i 83 famílies. La densitat de població era de 82,4 habitants per km².
Dels 123 habitatges en un 27,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,4% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.250 $ i la renda mediana per família de 48.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.786 $ mentre que les dones 22.000 $. La renda per capita de la població era de 18.770 $. Aproximadament el 2,8% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kingston» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hildegard Rothe-Ille

Hildegard Rothe-Ille (Bad Bibra, 4 de setembre de 1899 - Iowa, 1 de desembre de 1942) va ser una matemàtica alemanya.
Després d'obtenir el doctorat el 1924 a la universitat de Berlín sota la direcció d'Issai Schur, va treballar amb una beca al Institut de Física Kaiser Guillem (actualment Institut Max Planck) sota la direcció d'Albert Einstein. Els anys següents va ser professora de matemàtiques a una escola de Berlín, fins que el 1928 es va casar amb el matemàtic Erich Rothe i se'n va anar a viure a Breslau on el seu marit era professor a la universitat. El 1937, fugint dels nazis, la parella amb el seu fill va emigrar als Estats Units, on el seu marit va trobat feina a Oskaloosa (Iowa). Malauradament va morir el 1942, amb 43 anys.
Rothe-Ille és recordada per haver estudiat, a instàncies de Schur, el conjunts d'enters que no contenen k elements en progressió aritmètica.

## Referències

* ↑ Vogt, 2012, p. 53.
* ↑ Denz i Vogt, 2005, p. 13.
* ↑ Denz i Vogt, 2005, p. 14.
* ↑ Soifer, 2011, p. 20.
* ↑ Erdös, 1980, p. 94.
* ↑ Soifer, 2009, p. 351.

## Bibliografia

* Denz, Cornelia; Vogt, Annette. Einsteins Kolleginnen – Physikerinnen gestern & heute (en alemany). Kompetenzzentrum Technik – Diversity – Chancengleichheit e.V, 2005, p. 13-14. ISBN 3-933476-08-9.
* Erdös, Paul «A Survey of Problems in Combinatorial Number Theory» (en anglès). Annals of Discrete Mathematics, Vol. 6, 1980, pàg. 89-115. DOI: 10.1016/S0167-5060(08)70697-6. ISSN: 0167-5060.
* Soifer, Alexander. The Mathematical Coloring Book (en anglès). Springer, 2009. ISBN 978-0-387-76640-1.
* Soifer, Alexander. «Ramsey Theory before Ramsey, Prehistory and Early History: An Essay in 13 Parts». A: Alexander Soifer (ed.). Ramsey Theory: Yesterday, Today, and Tomorrow (en anglès). Birkhäuser, 2011, p. 1-26. ISBN 978-0-8176-8091-6.
* Vogt, Annete. «Berlin». A: Birgit Bergmann, Moritz Epple, Ruti Ungar (eds.). Transcending Tradition: Jewish Mathematicians in German Speaking Academic Culture (en anglès). Springer, 2012, p. 44-55. ISBN 978-3-642-22463-8.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Hildegard Rothe-Ille» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Oulad Zmam

Oulad Zmam (àrab اولاد زمام) és una comuna rural de la província de Fquih Ben Salah de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 33.652 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Llengües preromanes

Les llengües preromanes són aquelles que es parlaven en un determinat territori abans de l'arribada dels romans. La majoria van desaparèixer víctimes de la pressió de la llengua llatina, tot i que en molts casos la seva empremta en forma de substrat es detecta en les llengües romàniques. El cas paradigmàtic de supervivència és el de la llengua basca, de la que l'aquità en seria la fase més antiga documentada.
La llengua catalana ha servat molts mots d'origen preromà. La presència d'aquest substrat el notem també en la toponímia, hi ha molts noms de lloc arreu dels Països Catalans d'origen preromà. Aquests els trobem sobretot al Pirineu, una zona lingüísticament molt conservadora, com els mateixos topònims. Les llengües preromanes balears han estat poc estudiades, l'aportació més significativa és la de Joan Coromines en els seus treballs d'onomàstica. Pels lingüistes resulta difícil de descobrir la semàntica dels topònims preromans, ja que l'origen d'aquests noms es troba al lèxic d'unes llengües que no coneixem. Per això diem que el substrat preromà és la part més fosca del nostre corpus lèxic i toponímic.
El coneixement de l'èuscar permet de buscar similituds entre les paraules d'aquesta llengua i els noms catalans d'origen preromà, i així constatar-ne l'ètim. De vegades, però, el coneixement d'aquesta llengua suposa un inconvenient per als lingüistes, atès que, segons indica el lingüista Enric Moreu-Rey, moltes vegades costa de veure que pot haver-hi simples coincidències.
El gàl·lic també ha tingut una bona aportació als noms propis i al lèxic catalans. Els parlars gàl·lics provenien de l'indoeuropeu i eren propis sobretot de la Gàl·lia, encara que s'estenien per altres llocs d'Europa. Algunes llengües europees deriven d'aquests parlars, les quals classifiquem al grup cèltic, dins de la família indoeuropea. Aquestes són el bretó, el còrnic, l'escocès, el gal·lès, l'irlandès i el manx. Podem establir l'etimologia dels noms d'origen gàl·lic tot comparant-los amb el lèxic d'aquestes llengües.

## Llengües preromanes

* celtibèric
* etrusc
* basc
* falisc
* gàl·lic
* ibèric
* lígur
* lusità
* osc
* rètic
* tartessi
* umbre
* venètic

## Antropònims d'origen preromà

* Indíbil
* Mandoni
* Indaleci

## Topònims d'origen preromà

* Ancs
* Bor
* el Bruc
* Eixalada
* Er
* Esdús
* Ix
* Oix
* Orgeix
* Sareja
* Ses Mines
* Sort
* Suert
* Ur
* Urgell
* Urtx

## Notes

* ↑ Cal no confondre-la amb la llengua lígur, que és d'origen romànic i es parla actualment a la ligúria.

## Vegeu també

* Llengües preromanes de la península Ibèrica
* Topònims balears preromans
* Romanització
* Etimologia
* Toponímia
* Onomàstica
* Lingüística comparada