OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coelorinchus spathulata

Coelorinchus spathulata és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 27,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 670-710 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus spathulata». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ McMillan, P.J. i C.D. Paulin, 1993. Description of nine new species of rattails of the genus Caelorinchus (Pisces, Macrouridae) from New Zealand. Copeia (3):819-840.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* McMillan, P.J. i C.D. Paulin, 1993. Description of nine new species of rattails of the genus Caelorinchus (Pisces, Macrouridae) from New Zealand. Copeia (3):819-840.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ca l'Anguera 2

Ca l'Anguera 2 és una obra de Porrera (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta aproximadament rectangular, bastit de maçoneria i obra arrebossada i pintada, de planta baixa, pis i golfes i coberta per teulada a dues vessants. A la planta baixa s'obren la porta i una finestra, tres balcons i una finestra al pis i cinc finestres a les golfes. Cal destacar la portalada de pedra, en arc rebaixat amb les inicials "JP" i la data a la clau, així com els balcons de ferro forjat. Malgrat que molt malmeses, són visibles les pintures de la decoració de la façana, composta per motius escultòrics.
Aquest edifici fou construït sobre una casa preexistent.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Anguera 2». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# And I Feel Fine... The Best of the I.R.S. Years 1982–1987

And I Feel Fine... The Best of the I.R.S. Years 1982–1987 és una compilació de la banda estatunidenca de rock alternatiu R.E.M. que inclou cançons durant la seva etapa en el segell discogràfic I.R.S. Records. Totes les cançons van ser remasteritzades i es va publicar el 12 de setembre de 2006. El mateix dia també van publicar un DVD titulat When the Light Is Mine.
Estigué disponible en tres versions diferents: una versió estàndard d'un disc amb les 21 cançons favorites dels seguidors entre l'EP Chronic Town (1982) i Document (1987) i tots els senzills publicats amb I.R.S. Records a excepció de «Wendell Gee» i «Superman»; una segona edició on s'afegeix un disc extra de rareses, el senzill «Superman», cançons inèdites i remescles; i una tercera edició on a banda dels dos discs hi ha el DVD When the Light Is Mine. R.E.M. tenia la intenció de incloure-hi la cançó «Theme from Two Steps Onward» però es va perdre l'enregistrament.
Aquest treball va entrar a la llista britànica d'àlbums, concretament va arribar a la posició 70 de la llista.
# Beulovi

Beulovi és una obra de Sobremunt (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil situat al cim de la carena de Beulovi i orientat a l'oest. És un conjunt de diferents edificacions envoltant el cos central. Les teulades són de dues vessants.
L' entrada està constituïda per una lliça amb una petita teulada que desemboca en un pati interior.
S' hi observen moltes obertures - portes i finestres -, la majoria de les quals són amb pedra treballada.
A la cara sud s' hi troba la pallissa i unes quadres. La cabana realitzada pel masover Joan Casacoberta data de l'any 1750 segons trobem transcrit en una llinda de fusta.

## Referències

* 1 2 3 4 «Beulovi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Calpurni Fabat

Calpurni Fabat (en llatí Calpurnius Fabatus) va ser un cavaller romà. Formava part de la gens Calpúrnia.
Va ser acusat per informadors subornats, de tenir coneixement i recolzar les activitats de bruixeria i de l'adulteri de Lèpida, la dona de Gai Cassi. Per una apel·lació feta a Neró, el judici contra Calpurni es va ajornar i al final va poder eludir l'acusació. Fabat era avi de Calpúrnia, la tercera esposa de Plini el Jove, amb el que va mantenir correspondència. Va sobreviure al seu fill, el sogre de Plini, a qui va erigir un pòrtic a Como, a la Gàl·lia Cisalpina per conservar la seva memòria. Tenia una vil·la a la Campània, anomenada Villa Camilliana.

## Referències

* ↑ Plini el Jove. Epístoles V,12; VIII,10
# Characidium pteroides

Characidium pteroides és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Essequibo a la Guaiana.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Characidium pteroides». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Ahome

Ahome és un municipi de l'estat de Sinaloa. Los Mochis és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord de l'estat de Sinaloa. Limita al nord amb l'estat de Sonora, al sud amb Guasave, a l'oest amb Oceà Pacífic i a l'est amb El Fuerte.

## Vegeu també

* Municipis de Sinaloa

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Ahome Arxivat 2017-06-01 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# Coelorinchus sexradiatus

Coelorinchus sexradiatus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 445-582 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus sexradiatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20):977 p.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Abimael Guzmán Reynoso

Manuel Rubén Abimael Guzmán Reynoso (Mollendo, Arequipa, 3 de desembre de 1934 - Base naval de Callao, 11 de setembre de 2021), més conegut pel nom de guerra de President Gonzalo, fou un militant comunista peruà, líder-fundador de la guerrilla maoista Sendero Luminoso fins a la seva detenció l'any 1992. Se l'acusa de ser responsable de la mort de milers de civils.

## Biografia

El 1962, amb vint-i-vuit anys, va arribar a la ciutat d'Ayacucho per a ensenyar filosofia. Poc després de la seva arribada va aprendre quítxua i va iniciar una intensa militància política.
Entre 1968 i 1980, el Perú, com la resta de països llatinoamericans, va conèixer el seu període de dictadura militar. A final dels anys setanta, Guzmán va deixar la universitat i va passar a la clandestinitat. Un cop extreta de la lectura de Mao Zedong la convicció que la guerra era una etapa indispensable també per a la realitat peruana, va promoure la creació de l'Exèrcit Guerriller Popular (EGP) com a estructura paral·lela a Sendero Luminoso.
Acusat de terrorista pel Govern peruà, Guzmán va ser capturat el 1992 en una operació duta a terme pel Grup Especial de la Intel·ligència peruana (GEIN) i declarat culpable per un tribunal militar i condemnat a cadena perpètua. Aquesta sentència va ser anul·lada el 2003 pel Tribunal Constitucional, que va considerar inconstitucionals diversos decrets presidencials. Amb aquesta sentència es van anul·lar també les condemnes a 2.500 persones.
El moviment Sendero Luminoso fou considerat com a «organització terrorista internacional» segons el Departament d'Estat dels Estats Units.
El 21 d'abril de 2010, Abimael Guzmán va iniciar una vaga de fam per a protestar contra el Govern peruà, que no li concedia la possibilitat de casar-se amb la seva companya, Elena Iparraguirre.
Passà la resta de la seva vida a presó on morí 29 anys després de la seva captura. Després de la seva mort, el destí del cos sense vida fou motiu de controvèrsia al Perú, i es promulgà una llei ad hoc perquè els condemnats per terrorisme fossin incinerats, contravenint la voluntat de la família i evità, així, que la seva tomba es convertís en lloc de culte.

## Referències

* ↑ Periódico, El. «Mor Abimael Guzmán, líder del grup terrorista peruà Sendero Luminoso», 11-09-2021. [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ Pereira, Eric. «Las cabezas de la bestia: Abimael Guzmán, Artemio y Movadef» (en castellà). Diario 16, 02-02-2012. Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 29 novembre 2012].
* ↑ Musto, Marcello. «Maoisme als Andes: La història d’Abimael Guzmán, líder de Sendero Luminoso». Catarsi Magazín, 18-09-2021. [Consulta: 21 setembre 2021].
* ↑ «A 20 años de la caída de Abimael Guzmán, ¿en qué cambió la estrategia contra Sendero Luminoso?» (en castellà). El Comercio, 13-09-2012. [Consulta: 23 desembre 2012].
* ↑ Department d'Estat dels EUA, 30 d'abril 2007. "Terrorist Organizations". Consultat 11 de juny 2009.
* ↑ Fundador sendero luminoso y pareja en huelga de hambre (italià)
* ↑ Castellví Roca, Albert. «El Perú no sap què fer amb el cadàver del líder de Sendero Luminoso». Ara, 15-09-2021. [Consulta: 21 setembre 2021].
# Cal Garet

Cal Garet és una obra del municipi de Collsuspina (Moianès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casal que presenta diferents edificacions. L'edifici principal és cobert amb teulada a dues vessants amb un cos formant galeria adossat a la seva part esquerra. Cal destacar un portal semicircular així com les cantoneres. A la part posterior de la masia i en l'angle superior que formen les façanes hi ha dos torretes de defensa. A l'interior de la casa hi ha un menjador d'estil neoclàssic amb oratori dedicat a Santa Joaquima i un seguit de béns mobles que el fan un veritable museu.
Torre: Situada a la part posterior de la masia a l'angle superior on es tallen la façana superior i la lateral. Té forma circular i la base presenta tres parts diferenciades. Està coberta amb una petita teulada circular i presenta algunes espieres. La seva situació, on s'inicia el desnivell del turó, li dona una àmplia panoràmica.
Annex: A la dreta de l'edifici principal del Garet hi ha dos edificis amb diferent orientació, superposats. Tots dos estan coberts a una sola vessant i presenten cantoneres, finestres i portals d'arc rebaixat de pedra treballada. S'hi accedeix per unes escales fetes de pedra que a la part superior formen una volta i una petita lliça per on s'accedeix al corral.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Garet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Angeduc

Angeduc és un municipi francès situat al departament del Charente i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 108 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Angeduc era de 108 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 45 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 53 habitatges eren cases. Dels 45 habitatges principals, 44 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 8 tenien tres cambres, 13 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 39 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 26 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Angeduc el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 1 |
| 1 | 80 a 84 | 0 |
| 1 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 3 |
| 2 | 65 a 69 | 6 |
| 4 | 60 a 64 | 3 |
| 1 | 55 a 59 | 3 |
| 3 | 50 a 54 | 3 |
| 4 | 45 a 49 | 5 |
| 7 | 40 a 44 | 4 |
| 2 | 35 a 39 | 1 |
| 4 | 30 a 34 | 2 |
| 1 | 25 a 29 | 1 |
| 5 | 20 a 24 | 1 |
| 4 | 15 a 19 | 2 |
| 1 | 10 a 14 | 5 |
| 3 | 5 a 9 | 1 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 70 persones, 56 eren actives i 14 eren inactives. De les 56 persones actives 55 estaven ocupades (33 homes i 22 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 14 persones inactives 4 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 4 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa immobiliària i 1 d'una empresa de serveis.
Dels 4 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 3 eren paletes i 1 empresa de construcció.
L'any 2000 a Angeduc hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 260 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Angeduc a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Angeduc a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Batalla d'Uclés

Batalla d'Uclés té aquests significats:
* Batalla d'Uclés (1108), enfrontament (30 de maig de 1108) entre l'exèrcit d'Alfons VI de Castella i l'almoràvit d'Ali ibn Yusuf.
* Batalla d'Uclés (1809), enfrontament entre l'exèrcit francès contra l'espanyol, en el context de la Guerra de la Independència Espanyola.
# Calpurni Bèstia

Els Calpurni Bèstia foren una branca familiar de la gens Calpúrnia, una família romana d'origen plebeu.
Pertangueren a aquesta branca:
* Luci Calpurni Bèstia, tribú de la plebs el 120 aC i cònsol el 111 aC
* Calpúrnia, filla de l'anterior i mare d'Antístia (esposa de Pompeu)
* Luci Calpurni Bèstia, participant en la Conspiració de Catilina, tal vegada net del primer
* Luci Semproni Atratí, nascut Luci Calpurni Bèstia, fill de l'anterior (o d'un germà o cosí) i adoptat per un membre de la família dels Semproni Atratí (o bé al revés: fill d'un Semproni Atratí i adoptat per Luci Calpurni Bèstia sense rebre'n el nom)

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. 1. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 485.
Viccionari
# Chromis limbaughi

Chromis limbaughi és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Golf de Califòrnia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ahoztar Zelaieta

Ahoztar Zelaieta (Bilbao, 1972) és un periodista d'investigació i criminòleg basc. Els seus principals treballs estan centrats en temes de corrupció i política. És fill de l'escriptor Angel Zelaieta.

## Trajectòria

Zelaieta va formar part dels equips d'investigació del diari Egin i de la revista Ardi Beltza, ambdues clausurades judicialment de forma il·lícita. Més tard treballà a la revista Kale Gorria. Després de la seva desaparició, estudià criminologia i començà a informar a la xarxa social Twitter sobre corrupció, clientelisme i evasió fiscal. Posteriorment publicà el seu primer llibre el 2013, Jóvenes burukides bizkainos.
Actualment treballa com a investigador freelance i alguns dels seus llibres s'han situat entre els més venuts segons el diari El Correo.
Entre les seves línies d'investigació es troben diversos casos d'irregularitats a nivell municipal, la xarxa de prostitució de Guipúscoa, l'anomenat «oasi basc», les rutes d'evasió fiscal a nivell internacional i la trama de corrupció política del Partit Nacionalista Basc en el cas De Miguel.
Afí a l'esquerra abertzale, se li ha retret que no escriu sobre corrupció vinculada a l'esquerra abertzale, a la qual cosa respon que «hi deu haver uns cent periodistes amb un pressupost anual molt alt investigant la corrupció dins d'Euskal Herria Bildu, i jo em dedico als espais buits, on no hi ha ni pressupost ni periodistes treballant-hi».

## Obra publicada

* Jóvenes burukides bizkainos. Clientelismo y "fontanería" en el PNV. Txalaparta, 2013.
* La casta vasca. Mafias y gobierno vasco en la última década. Hincapié, 2014.
* Kutxabank. El saqueo de El País Vasco. Hincapié, 2015.
* Evasores, morosos y millonarios vascos. Hincapié, 2016. ISBN 978-84-939238-4-6.
* Euskadi SA: el gen corrupto del PNV. Hincapié, 2017. ISBN 978-84-939238-5-3.
* La trama del 4%. Las comisiones del Caso De Miguel. Hincapié, 2018.
* Zaldibar: zona cero. Tafalla: Txalaparta, 2020. ISBN 978-84-18252-21-1.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ahoztar Zelaieta: “Ni la ikurriña ni la rojigualda, su bandera es el dinero”» (en local). www.elsaltodiario.com. [Consulta: 21 octubre 2019].
* 1 2 Zabala, Jabi. «'22 urterekin batzokietako zaraman arakatzeko ohitura nuen'» (en basc). Argia, 03-01-2016. [Consulta: 21 octubre 2019].
* ↑ Zelaieta, Ahoztar. «Txikito» (en basc). Argia, 18-11-2018. [Consulta: 21 octubre 2019].
* ↑ «Revista Hincapie» (en castellà). Revista Hincapie. [Consulta: 21 octubre 2019].
* ↑ Org, Insurgente. «AHOZTAR ZELAIETA. ¿Por qué el PNV apoya el golpismo en Venezuela?» (en castellà). insurgente.org. Tu diario de izquierdas. Arxivat de l'original el 2020-09-19. [Consulta: 21 octubre 2019].
* ↑ Masià, Carles. «Per fer periodisme d'investigació cal compromís i, fins i tot, ser temerari». Directa, 10-11-2020. [Consulta: 5 juny 2021].