OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torelló Mountain Film

El Festival de Cine de Torelló, que forma part de la International Alliance for Mountain Film està dedicat a les creacions audiovisuals relacionades amb les activitats de muntanya i natura, incloent pel·lícules i documentals, exposicions de fotografia, exposicions de llibres de temàtica natural i espectacles que combinen art i natura. Es mostren diferents gèneres documentals: expedicions, reportatges de natura, esports d'aventura i documentals que denuncien el maltractament mediambiental. Se celebra a Torelló des de 1983, i s'atorguen diversos premis, entre ells a la millors pel·lícula, que rep el Gran Premi Vila de Torelló.

## Referències

* ↑ «El Festival de Cinema de Muntanya de Torelló proyectará la película más antigua del género» (en castellà). La Vanguardia, 17-07-2014. [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ «Tret de sortida de la 31a edició del Torelló Mountain Film». Ara balears, 15-11-2013. [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ ««After Antarctica» guanya el Festival de Cinema de Muntanya de Torelló». Nació Digital, 22-11-2021. [Consulta: 30 desembre 2022].
# Serra de Martés

La serra de Martés és una alineació muntanyenca del País Valencià, entre les comarques de la Plana d'Utiel, la Foia de Bunyol i la Vall de Cofrents.
Es tracta d'una de les darreres alineacions ibèriques, solament queda al sud la plataforma calcària del Caroig, separada pels canons del Xúquer. La serra Martés limita al sud amb la Mola d'Albéitar i el corredor de Venda Gaeta i a l'est contínua perllongant-se fins a la serra de l'Ave o Dosaigües i Caballón. Pel nord el riu Magre s'encaixa per un relleu abrupte on trobem l'embassament de Forata, entre les serres de Martés i de Malacara. Per l'oest la serra va perdent altura i arrodonint les seues formes per a perdre's per l'altiplà de Requena.
Les principals altures de la serra són el Martés (1.085 m), los Ajos (1.060 m) o el Ñoño (1.065 m). La serra de Martés està protegida sota la figura legal de Lloc d'Interès Comunitari (LIC) i compta amb diverses microreserves de flora.

## Referències

* Informació i descripció de la serra Arxivat 2014-11-23 a Wayback Machine. a la web de Senderos Valencianos.
* Informació del LIC Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine. a la web de la Conselleria de Medi Ambient de la Generalitat Valenciana.
# Trixie Smith

Trixie Smith (Atlanta, Geòrgia, 1895 - Nova York, 21 de setembre de 1943) va ser una cantant estatunidenca de blues. Va realitzar les seves primeres gravacions per Black Swan i més endavant per Paramount. Als anys 1930, feu noves gravacions per la Decca Records. En aquella dècada, va aparèixer en unes quantes pel·lícules. En els seus discos va estar sempre acompanyada de les millors bandes de jazz de l'època, com l'orquestra de Fletcher Henderson o The Original Memphis Five (agrupació formada per persones de raça blanca).

## Referències

* ↑ Rolf, Julia. Blues : la historia completa. Ediciones Robinbook, Octubre de 2008, p. 76-77. ISBN 978-84-96924-30-7.
* ↑ Wintz, Cary D.; Finkelman, Paul. Encyclopedia of the Harlem Renaissance. Routledge, 6 de desembre de 2012, p. 425–426. ISBN 978-1-135-45536-1.
* ↑ Carr, Ian; Fairweather, Digby; Priestley, Brian. The Rough Guide to Jazz. Rough Guides, 2004, p. 745. ISBN 978-1-84353-256-9.

## Enllaços externs

* Trixie Smith Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. al web Red Hot Jazz Arxivat 2010-11-13 a Wayback Machine.
# Arturo Lizón Giner

Arturo Lizón Giner (Sella, 24 d'agost de 1938) és un advocat i polític valencià.

## Trajectòria

Va iniciar la carrera professional com advocat després de llicenciar-se en dret per la Universitat de València el 1963. Va treballar a Europa durant un temps mentre organitzava l'Agrupación de Abogados Jóvenes de Alicante. Políticament el 1976 ingressà al Partit Demòcrata Popular, dirigit aleshores per Ignacio Camuñas Solís, però el 1977 el deixà per ingressar en el PSOE. Al seu despatx es va constituir la secció alacantina de la Taula de Forces Polítiques i Sindicals del País Valencià.
El 1979 va interrompre la seva carrera professional en ser elegit senador pel PSPV-PSOE per la província d'Alacant durant quatre legislatures consecutives, des de 1979 fins a 1993.
Al Senat va ocupar els càrrecs de Vicepresident Primer, President de la Comissió Constitucional, Membre de la Comissió d'Afers exteriors i Membre de la Comissió de Justícia. Després d'abandonar el Senat, fou nomenat el 28 de juliol de 1993, per les Corts Valencianes, primer Síndic de Greuges de la Comunitat Valenciana. Va ocupar aquest càrrec fins a la fi del seu mandat el 28 de juliol de 1998. Des de llavors ha tornat a exercir professionalment l'advocacia.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.305. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ «Fitxa de Síndic». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 30 abril 2015].
# Barreres tècniques al comerç

Les barreres tècniques al comerç són especificacions i característiques, de qualitat i seguretat, que dicten els estats de manera unilateral. Els productes que vulguin ser importats dins el territori duaner de cada estat hauran de complir certs requisits per tal de poder ser introduïts. Les raons per les quals els estats poden aplicar aquestes mesures són:
* Protecció d'éssers vius: persones, flora i fauna.
* Manteniment de l'ordre públic.
* Protecció del medi ambient.
* Protecció de la propietat industrial.
* Protecció de patrimoni històric, artístic o arqueològic.
Les barreres tècniques són considerades barreres no aranzelàries del comerç internacional. Una manera d'exercir proteccionisme als productes que no compleixen la normativa nacional i així afavorir els productors locals.

## Referències

* ↑ Peirats Mechó, Francisca. Gestión Administrativa del comercio Internacional (en castellà). Espanya: marcombo, 2014, p. 84-85. ISBN 978-84-267-2152-5.

## Enllaços externs

* http://www.seic.gov.do/media/64872/barreras%20tecnicas%20al%20comercio.pdf Arxivat 2015-04-05 a Wayback Machine.
# Scatman Crothers

Scatman Crothers (23 de maig del 1910, Terre Haute, Indiana - 22 de novembre del 1986), va ser un cantant, músic, ballarí i actor. El seu treball més destacat va ser en la sèrie de TV Chico and the man com l'home escombraries, i com a Dick Halloran a la pel·lícula The Shining de Stanley Kubrick. També va ser conegut per interpretar la veu en off de diversos personatges de dibuixos animats com el gat Jazz de la pel·lícula Els Aristogats, el 1970. Va rebre el seu malnom Scatman, en fer una audició en la ràdio el 1932.

## Biografia

Va començar la seva carrera tocant la bateria als quinze anys en un bar clandestí de la seva ciutat. Va crear la seva pròpia banda el 1930 i va viatjar a Califòrnia el 1948. També tocava el piano en diversos clubs de la ciutat. Finalment, va anar a Los Angeles el 1952.
Crothers va treballar en nombrosos papers, tant per al cinema com per a la televisió, gairebé sempre en petits papers o secundaris. També va fer diversos curts musicals cap al 1940. Va fer el seu debut en la pel·lícula Meet Me at the Fair, el 1953.
Fumador empedreït, se li va diagnosticar un càncer de pulmó, però no en va fer cas i va seguir fumant. Finalment, el càncer se li va estendre a l'esòfag i va morir d'una pneumònia el 22 de novembre de 1986 a la seva casa de Califòrnia. Està enterrat al cementiri de Forest Lawn a Hollywood.

## Filmografia

* El trio King Col·le & Benny Carter orquestra (1950) (curt)
* Sí, Mr. Bones (1951)
* La tornada de Gilbert i Sullivan (1952) (curt)
* Meet Me at the fair (1953)
* Sorprenent Susana (1953) (curt)
* Lux Video theatre (1953) (tv)
* A l'est de Sumatra (1953)
* My baby back home walking (1953)
* Fosc Jhonny (1953)
* Lady Sings the Blues (1972)
* Algú va volar sobre el niu del cucut (1975)
* Dos estafadors i una herència (1976)
* Els autèntics (1976)
* L'últim pistoler (1976)
* The Shining (1980)
* Deixalles valuoses (1981)
* Units pel destí (Two of a Kind) (1983)

## Referències

* ↑ «Biografia de Scatman-Crothers». The New York Times.
* ↑ «Filmografia de Scatman-Crothers». The New York Times.
# Terrerola de l'Índia

La terrerola de l'Índia (Calandrella raytal) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae) que habita aiguamolls i zones de ribera del sud-est de l'Iran, Afganistan, oest i nord de l'Índia i zona limítrofa de Myanmar.

## Referències

* ↑ «Terrerola de l'Índia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 21/12/2012 (català)
# Serrat de l'Isidre

El Serrat de l'Isidre és una serra situada al municipi de Clariana de Cardener (Solsonès), amb una elevació màxima de 732 metres.
La serra transcorre de nord-oest a sud-est, des de la zona on hi el complex esportiu de Clariana de Cardener, i el seu local social, i finalitza a tocar de la carretera C-55, pràcticament al trencall cap a l'abocador de Clariana. Al nord-est de la serra hi trobem la granja-escola de Can Bajona.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Serrat de l'Isidre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Treitol

El Treitol (anglès Threitol) és un polialcohol de quatre carbonis (tetralcohol) la fórmula química del qual és: C₄H$_{10}$O₄. El seu ús primordial és com a producte intermedi entre altres compostos. Posseeix diastereomeria. El seu diastereòmer és l'eritritol. En els éssers vius, el troitol es troba al fong comestible Armillaria mellea (llatí mellea: que té gust de mel). Serveix com un crioprotector (agent anticongelant) en l'escarabat d'Alaska Upis ceramboides.

## Síntesi

Es forma a partir del monosacàrid denominat treosa mitjançant reducció del grup aldehid en el grup hidroxil. És possible realitzar la síntesi mitjançant la treosa amb ús d'aigua i níquel com a catalitzador (hidrogenació catalítica). Existeix una altra possibilitat de síntesi mitjançant hidrogenació de l'eritrulosa. En biotecnologia se sol catalitzar aquesta reacció, de vegades, mitjançant el bacteri bordetella avium.

## Referències

* ↑ Elks, J.; Ganellin, C. R.. Dictionary of Drugs (en anglès), 1990.. DOI 10.1007/978-1-4757-2085-3. ISBN 978-1-4757-2087-7.
* ↑ Walters, K. R. Jr; Pan, Q.; Serianni, A. S.; Duman, J. G. «Cryoprotectant biosynthesis and the selective accumulation of threitol in the freeze-tolerant Alaskan beetle, Upis ceramboides». Journal of Biological Chemistry. 284 (25), 2009, pàg. 16822–16831. DOI: 10.1074/jbc.M109.013870. PMC: 2719318.

## Enllaços externs

* Pàgina amb característiques químiques
# Arturo León López

Arturo León López (Madrid, 1963) és un sindicalista valencià d'origen castellà, actualment president del Comitè Econòmic i Social de la Comunitat Valenciana des de 2021.
Es trasllada a viure a Alacant amb 20 anys d'edat per motius laborals. Més tard va accedir a la funció pública com a tècnic en prevenció de riscos laborals de l'Hospital General Universitari d'Alacant. S'afilia al sindicat Comissions Obreres del País Valencià (CC.OO.) on ha exercit diverses responsabilitats dins la Federació de Sanitat i Sectors Sociosanitaris fins que al congrés celebrat el 2017 accedeix a la secretaria general del sindicat en substitució del l'anterior màxim mandatari Paco Molina.
El febrer de 2021 va dimitir del càrrec de secretari general de CC.OO. al País Valencià a causa de la polèmica per haver rebut la primera dosi del vaccí contra la covid-19. Posteriorment la Conselleria de Sanitat i el propi Hospital Universitari d'Alacant van aclarir que la seua vacunació va ser d'acord amb els protocols del Ministeri de Sanitat i de les instruccions de la pròpia Conselleria de Sanitat. Així mateix la fiscalia de València que va obrir unes diligències prèvies, finalment va arxivar l'expedient indicant que de no haver sigut vacunat haurien conculcat els seus drets fonamentals.
L'octubre de 2021 va ser elegit president del Comitè Econòmic i Social de la Comunitat Valenciana.

## Referències

* ↑ ZARAGOZÁ, JOSÉ LUIS. «Arturo León: «Los sindicatos tenemos ayudas porque damos servicios a todos los trabajadores»» (en castellà), 11-04-2017. [Consulta: 20 octubre 2022].
* ↑ «Toma de posesión de Arturo León López, nuevo Presidente del Comité Econòmic i Social de la Comunitat Valenciana | Comitè econòmic i social». [Consulta: 20 octubre 2022].
# Sant Sebastià de les Brucardes

Sant Sebastià de les Brucardes és una església del municipi de Sant Fruitós de Bages (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una capella d'una nau, té un absis circular a ponent. Està coberta amb volta de totxo, i el seu interior es troba enguixat i emblanquinat. El portal és de mig punt, adovellat i situat al cantó de llevant; culmina aquesta cara una petita espadanya. L'aparell del conjunt és irregular, obrat amb pedres i alguns fragments d'obra, que no respecten ni la disposició en filades. El parament és un xic més regular a la cara est. L'edifici només presenta una petita obertura quadrada al sud.
Es tracta d'una petita capella situada en un medi antigament rural -mas Brucardes-, actualment transformat en urbanització. La seva estructura i aparença té un aire romànic, encara que no s'ha pas de considerar com a pertanyent a aquest estil. El seu estat de conservació és molt bo, gràcies a la iniciativa de Martí Iglesias i Sabina Brucart, propietaris de dit mas, que impulsaren la seva reconstrucció.

## Història

L'origen del mot "Brocardes" apareix documentat ja al segle xi (1021). L'any 1086 consta que Ermengarda, vídua d'en Berenguer Brocard, dona al monestir de Sant Benet de Bages, entre altres terres, el mas anomenat de Bages, que per les afrontacions que el termenegen, ha de tractar-se del mas dels Brocard. No es té notícia, tanmateix, de la data de construcció de la capella.
A la restauració de 1982 es posaren al descobert vestigis del paviment antic, a uns 12 cm. per sota de l'actual. A un llibret guardat al mas Brucardes, consta que el 18 de gener de 1754 l'ermita fou renovada tota de nou, i beneïda pel prior de Sant Benet de Bages. Aquest indica que amb anterioritat, el segle xviii ja existia una reconstrucció. El 12 de juny de 1982 es beneí novament la capella, després de tasques importants de reconstrucció.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Sant Sebastià de les Brucardes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 desembre 2015].
# Barrerita

La barrerita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la zeolita. Va ser anomenada en honor de Richard Maling Barrer (1910-1996).

## Característiques

La barrerita és un silicat de fórmula química Na₂(Si₇Al₂)O$_{18}$·6H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic en forma de cristalls laminars en formats, de 5 mm, amb {010}, {011} i {111}. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 3 a 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la barrerita pertany a «09.GE - Tectosilicats amb H₂O zeolítica; cadenes de tetraedres de T$_{10}$O$_{20}$» juntament amb els següents minerals: clinoptilolita-Ca, clinoptilolita-K, clinoptilolita-Na, heulandita-Ca, heulandita-K, heulandita-Na, heulandita-Sr, heulandita-Ba, estilbita-Ca, estilbita-Na, stel·lerita, brewsterita-Ba i brewsterita-Sr.

## Formació i jaciments

La barrerita es forma en les parets de grans fractures en laves andesítiques i riolítiques profundament meteoritzades. Va ser descoberta a la Torre Sant' Efisio, a Nora (Província de Càller, Sardenya, Itàlia). També ha estat descrita a l'Argentina, el Canadà, els Estats Units, el Japó, Noruega, Romania i Rússia. Sol trobar-se associada a l'heulandita.

## Referències

* 1 2 3 «Barrerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Barrerite». Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 10 desembre 2018].
# Scarus zufar

Scarus zufar és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 50 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Oman.

## Referències

* ↑ Forsskål, Peter: Descriptiones animalium avium, amphibiorum, piscium, insectorum, vermium; quae in itinere orientali observavit... Post mortem auctoris edidit Carsten Niebuhr. Copenhaguen. Descr. Animalium . 1-20 + i-xxxiv + 1-164. Any 1775.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Scarus zufar». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Torrent del Tudoner

El torrent del Tudoner és un curs d'aigua del Vallès Occidental que neix a la muntanyeta de Ca n'Arnella a Terrassa. Desemboca al torrent del Guinard a prop del barri de Ca n'Avellaneda.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Serrat de l'Om

El Serrat de l'Om és una serra situada al municipi de Lladurs (Solsonès), amb una elevació màxima de 822,8 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tíon

Tíon (en llatí: Tius o Tium, grec antic: Τίος o Τίον) era una ciutat de la costa de Bitínia propera a Paflagònia.
Va ser una ciutat grega a la boca del riu Bilaos i va pertànyer a Paflagònia fins que el rei Prúsies la va incorporar a Bitínia. Estrabó diu que era una petita ciutat, però notable perquè allà hi havia nascut Filèter de Pèrgam, el fundador del Regne de Pèrgam. Apareixen monedes de Tíon fins al temps de l'emperador Gal·liè.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1697. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «Tius». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 9 gener 2021].
# Zygophyllum

Zygophyllum és un gènere de plantes amb flor de la família Zygophyllaceae.
Són plantes resistents de les zones àrides i semiàrides del Mediterrani, Àfrica, Àsia central i Austràlia. N'hi ha unes 50 espècies.

## Taxonomia

* Zygophyllum dumosum Boiss.
* Zygophyllum giessii, Merxm. A.Schreib.
* Zygophyllum fabago - Tavellera
* Zygophyllum simile
* Zygophyllum stapfii

## Enllaços externs

* Llista completa (incl. sinònims)
# Apodemus ponticus

Apodemus ponticus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica del Caucas, i es troba a Armènia, l'Azerbaidjan, Geòrgia i Rússia. És una espècie nocturna que habita en boscs, boscs-estepa i prats amb herba. S'alimenta de llavors, insectes, gra i fruita seca.

## Referències

* ↑ Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* ↑ «Apodemus ponticus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN).
# Roweïta

La roweïta és un mineral de la classe dels borats. Va rebre el seu nom l'any 1937 per Harry Berman i Forest A. Gonyer en honor de Mr. George Rowe (1868-1947), capità de mines i col·leccionista de minerals de Franklin, Nova Jersey (Estats Units).

## Característiques

La roweïta és un borat de fórmula química Ca₂Mn₂$^{2+}$B₄O₇(OH)₆. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. És l'anàleg amb manganès de la fedorovskita, amb la qual fa una sèrie de solució sòlida.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la roweïta pertany a «06.DA: Nesotetraborats» juntament amb els següents minerals: bòrax, tincalconita, hungchaoïta, fedorovskita, hidroclorborita, uralborita, borcarita, numanoïta i fontarnauïta.

## Formació i jaciments

Es troba en petits filons hidrotermals que travessen minerals de zinc, manganès i ferro precambrià metamorfosejat, on es troba associada a wil·lemita. Va ser descoberta l'any 1937 a la mina Franklin, Franklin, al comtat de Sussex (Nova Jersey, Estats Units). També ha estat descrita al dipòsit de bor de Solongo (Buriàtia, Rússia) i a la mina Fuka (illa de Honshu, Japó).

## Referències

* ↑ «Roweite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 juny 2016].
# Bali (desambiguació)

«Bali» té aquests significats:
* Geografia:
** Bali, illa i província d'Indonèsia
** Bali, vila de Bhutan
** Bali, vila de Camerun
** Bali (Μπαλί), vila de Grècia
** Bali, vila de Rajasthan, Índia
** Bali, vila de Taiwan
** Bali Mester, vila de Jatinegara, Jakarta Oriental
** Kampung Bali, vila de Tanah Abang, Jakarta Central
* Història:
** Regne de Bali
** Conferència de Bali sobre el clima, 2007
* Lingüística:
** Balinès, llengua de l'illa de Bali
** Bali (Nigèria), llengua de Nigèria
** Bali (Congo), llengua del Congo
* Mitologia:
** Bali, rei demoníac de la mitologia hindú
** Bali o Vali, rei de la mitologia hindú en el Ramayana
** Mitologia grega (grec antic: Βαλιός, llatí: Balius):
*** Bali, un dels dos cavalls immortals d'Aquil·les
*** Bali, un dels cans d'Actèon
*** Bali, epònim de les Balears, company d'Hèrcules en l'expedició contra Geríon
*** Bali, epítet de Dionís entre els tracis, segons l'Etymologicum Magnum
*** Bali, cavall d'Escelmis a les Dionisíaques de Nonnos de Panòpolis
* Bali Rai, autor britànic

## Vegeu també

* Vali
* Valí