OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paul Karasik

Paul Karasik (1956) és un dibuixant i professor estatunidenc. Va estudiar a l'School of Visual Arts al costat de tres dels artistes de còmic més destacats: Will Eisner, Harvey Kurtzman i Art Spiegelman. Entre els seus treballs sobresurt l'adaptació gràfica, amb David Mazzucchelli, de la novel·la de Paul Auster Ciutat de vidre (1994), que va aconseguir formar part de la llista dels cent millors còmics del segle xx elaborada per la publicació Comics Journal. Ha treballat com a editor associat de la revista Art Spiegelman's raw Magazine i com a il·lustrador de The New York Times, The New Yorker i Nickelodean Magazine. Ha donat classes a The Rhode Island School of Design i a l'Scuola Internazionale di Comics de Florència. Ha publicat, en col·laboració amb la seva germana, The ride together, a memoir of autism in the family (2003), que recull les experiències al costat del seu germà David, afectat d'autisme.

## Referències

* ↑ «Paul Karasik». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Pollimyrus adspersus

Pollimyrus adspersus és una espècie de peix de nas d'elefant de la família Mormyridae present en diverses conques hidrogràfiques a l'est d'Àfrica, entre elles els rius Volta, Mono o Ouémé. És nativa de Benín, Camerun, República democràtica del Congo, Ghana, Nigèria i Togo. Pot arribar a una grandària aproximada de 8,6 cm.
Respecte a l'estat de conservació, es pot indicar que d'acord amb la UICN, aquesta espècie pot catalogar-se en la categoria «Risc mínim (LC)».

## Referències

* ↑ Gosse, J.-P. (1984). Mormyridae. p. 63-122. En J. Daget, J.-P. Gosse y D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). (en anglès) ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* 1 2 Moelants, T. «Pollimyrus adspersus» (en anglès). IUCN 2011. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2011.2., 2010. [Consulta: 2 març 2013].
* ↑ Bigorne, R. (1990). Mormyridae. p. 122-184. In C. Lévêque, D. Paugy y G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux saumâtres d'Afrique de l'Ouest. tome 1. (en francès) Faune Trop. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, and ORSTOM, París.

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce; Facey. The diversity of fishes (en anglès). Malden, Massachusetts: Blackwell Science, 1997.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, Alwyne. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Londres: Macdonald, 1985.

## Enllaços externs

* "Pollimyrus adspersus". FishBase. Ed. Rainer Froese i Daniel Pauly. març del 2013. N.p.: FishBase, 2013.
# Pako Aristi

Pako Aristi Urtuzaga (Urrestilla, Azpeitia, 1963) és un escriptor en llengua basca i periodista basc.

## Obres
### Narrativa

* Auto-stopeko ipuinak (1994, Erein)
* Narrazti ozena (1982, Azpeitiko Udala)
* Note Book (2005, Erein)

### Novel·la

* Kcappo (1985, Erein)
* Irene (1987, Erein)
* Krisalida (1990, Erein)
* Urregilearen orduak (1998, Erein)

### Assaig

* Gauza txikien liburua (2004, Erein)

### Poesia

* Castletown (1996, Erein)
* Oherako hitzak (1998, Erein)
* XX. mendeko poesia kaierak - Pako Aristi (2001, Susa): edició de Koldo Izagirre
* Libreta horiko poemak (2003, Susa)

### Literatura infantil i juvenil

* Martinellok ez du kukurik (1985, Erein)
* Martinelo eta sei pirata (1986, Erein)
* Miren, Garbiñe eta sorgin baten komeriak (1987, Elkar)
* Zazpi pirata balsa batean (1987, Erein)
* Jantoki txinoan (1991, Erein)
* Itsasontzi baten (1991, Erein)
* Azken lamiaren bila (1991, Erein)
* Keniako tximeleta (1991, Erein)
* Benetako lagunen aterbea (1998, Ibaizabal)
* Din, dan, don... kanpai-lapurrak non? (1996, Elkar)
* Egun normal bat amonaren baserrian (2001, Erein)
* Deborah hondartza bakarti batean (2002, Erein)
* Nemesioren itzala (2005, Elkar)

### Cròniques

* Euskal kantagintza berria (1985, Erein)
* Venezuela, iraultza isilaren hitzak (2000, Txalaparta)
* Bokadillo baten truke. Antzerki amateurra Azpeitian (2004, Azpeitiko Udala)

### Biografies

* Gelatxo, soinuaren bidaia luzea (2001, Euskal Herriko Trikitrixa Elkartea)
* Mikel Garmendia (2001, Azpeitiko Udala)
* [Kontxu Odriozola, antzerkia bizitzaren edergarri (2002, Uztarria)

### Articles

* Bezperan entregatu nituenak (1989, Elkar)
* Udan lan egiten zuen gizona (2007, Erein)

### Narrativa poètica

* Iraileko ipuin eta poemak (1989, Elkar)

## Premis
### Literaris

* Toribio Altzaga Antzerki Saria atorgat per Euskaltzaindia i BBK (2008)

### Periodístics

* Rikardo Arregi Saria (1992 i 1993)

## Enllaços externs

* (basc) Pako Aristi literaturaren zubitegian
# Saint-Quentin-des-Prés

Saint-Quentin-des-Prés és un municipi francès (municipi), situat al cantó de Songeons, al districte de Beauvais. Està al departament de l'Oise, a la Regió dels Alts de França.

## Geografia

El municipi té 10,8 km² i està entre 92 i 206 metres per damunt del nivell del mar. La seva situació geogràfica és 49° 31′ 16″ Nord, 1° 45′ 18″ Est. Forma part de la Comunitat de municipies de la Picardia Verda. El 1999 tenia 262 habitants.
El municipi té cinc aldees: Mothois, Hyancourt, Beaulévrier bas, Beaulévrier haut i Équennes.
Està situat al vall de l'Epté, a 3 km de Gournay-en-Bray, pel que es beneficia del seu dinamisme.

## Història

El municipi es formà el 1826 per la unió de Saint-Quentin i Mothois. Beaulevrier, avui en dia, simple cap municipal, fou una senyoria que al S. VII esdevingué marquesat, del qual formava part l'actual Saint-Quentin. Passà a formar part del Comtat de Gournay-en-Bray.

## Demografia

1962 - 230 habitants 1975 - 171 habitants 1990 - 244 habitants 1999 - 262 habitants

## Patrimoni i turisme

* Capella de Mothois. En procés de restauració. Conté una Verge amb Infant del S. XII.
* Església de Santa Clotilda, del S. XVII.
* Ajuntament. Situat a l'antic presbiteri del S. XVIII.
* Safareig.

## Enllaços externs

* http://www.ign.fr/affiche_rubrique.asp?rbr_id=1087&CommuneId=57162 Arxivat 2007-10-04 a Wayback Machine.
* http://www.recensement.insee.fr/searchResults.action?zoneSearchField=&codeZone=60594-COM Arxivat 2012-11-03 a Wayback Machine.
* http://www.quid.fr/communes.html?mode=query&req=Saint-Quentin-des-Pres Arxivat 2007-08-08 a Wayback Machine.
* http://www.mapquest.com/maps/map.adp?latlongtype=decimal&latitude=49.5211111111111&longitude=1.755&zoom=8
# Megistoteri

Megistotherium osteothlastes (del grec, megistos 'més gran' + theríon 'bèstia' i osteon 'os' + thlaston 'triturat', 'molt' amb -es sent un modificador nominal: 'triturador d'ossos') és el nom d'un enorme creodont de la família dels hienodòntids que visqué a principis del Miocè fa uns 23 milions d'anys. Batejat per Robert Savage el 1973, és el mamífer carnívor terrestre més gran del qual es té coneixença. S'alçava entre 1,9 i 2 metres a l'espatlla, feia 4 metres de longitud al cos, tenia una cua llarga d'entre 1 i 1,5 metres, fent una longitud total d'entre 5 i 5,5 metres, i un crani de 65 centímetres. Amb un pes estimat d'1,5 tones, era més pesat que cap altre mamífer carnívor terrestre extint o viu en pes corporal mitjà.
Les dents carnisseres del Megistotherium (com les d'altres Creodonta) foren els primers molars superiors, i s'encavalcaven amb els molars inferiors com tisores, per formar una formidable i poderosa cisalla. La terra que actualment forma el desert del Sàhara, era molt més fèrtil durant el Miocè. Una part considerable eren praderies i rebia abundants precipitacions, i els llacs i estanys proporcionaven aigua a la fauna, el qual proporcionava al Megistotherium i altres depredadors un ample subministrament de preses. Els grans Hyaenodons com aquest, podrien haver evolucionat originalment dels grans herbívors africans, com a predadors especialitzats o necròfags. Juntament amb els seus fòssils, s'han trobat ossos de mastodonts, el qual indica que Megistotherium podia haver-los caçat per alimentar-se.

## Taxonomia

L'ordre dels creodonts compren un grup divers de predadors que arribaren a la seva plenitud durant l'Eocè, abans de ser ecològicament desplaçats per l'ordre dels carnívors a finals de l'Oligocè. Megistotherium sorgí en el Miocè cap a finals de l'esplendor dels creodonts, i fou una part de la radiació d'hienodòntids africans que es produí en aquell moment. Hyainailouros sulzeri és un parent proper a Megistotherium, molt similar en mida i estructura, amb una cua llarga, unes extremitats curtes i un cos robust.

## Referències

* ↑ (anglès) Paleobiology Database retrieved on Jan 15, 2010.
* ↑ Crani de ‘'Megistotherium
* ↑ (anglès) Triebold Paleontology Inc.
* ↑ (anglès) Rasmussen, D. Tab; Tilden, Christopher D., Simons, Elwyn L. «New specimens of the giant creodont Megistotherium (Hyaenodontidae) from Moghara, Egypt». Journal of Mammalogy. American Society of Mammalogists, 70, 2, 01-05-1989, pàg. 442–447.

## Bibliografia

* Domning, D.P. (1978). Sirenia. Evolution of African Mammals. pàg. 573-581.
* Egi, Naoko. (2001). Body Mass Estimates in Extinct Mammals from Limb Bone Dimensions: the Case of North American Hyaenodontids. Palaeontology. Vol. 44, Issue 3, Page 497.
* Leakey, L.S.B. and R.J.G. Savage (Editors). (1976). Fossil Vertebrates of Africa. Academic Press Inc.,U.S. ISBN 0124404049.
* Savage, R. J. G. i Long, M. R. Mammal evolution: an illustrated guide (British Museum, Londres, 1986)
* Savage, R. J. G. Proc. zool. Soc. Lond. 129, 151−244 (1957).
# Marca de Torí

El comtat o marca de Torí (també coneguda com a marca de Susa o marca Arduina o Arduínica), va ser un territori vassall del Regne d'Itàlia i del Sacre Imperi Romà, creada per administrar el buit de poder sorgit amb la fi de la dominació anscàrica juntament amb altres marques de les cases obertenga i Aleràmica. Va ser fundada l'any 941 per Hug d'Arles (Rei d'Itàlia). El monarca va col·locar en el càrrec de marquès a Arduí el Calb.
Aquest feu, en principi denominat marca Arduina (o marca Arduínica), va ser creat amb la intenció de cobrir el buit de poder existent en el regne d'Itàlia després de la desaparició de la casa d'Ivrea. La marca d'Ivrea va ser dividida en diverses marques que van passar a mans de famílies d'origen germànic (marca Arduina, marca alerama i marca Obertenga, que van passar a denominar-se, respectivament, marca de Susa-Torí, marca de Montferrat i marca de Gènova.
Durant aquest període, Arduí va combatre els sarraïns que s'havien instal·lat a la Vall de Susa, annexant aquests territoris. Al 962 Arduí va ser destituït del títol de marquès de Susa i Torí.
El marquès de la casa arduina més important va ser Ulric Manfred II, que va portar a la marca a la seva màxima extensió territorial i al seu apogeu polític. La seva filla, Adelaida de Susa, es va casar amb Odó de Savoia l'any 1046. Els fills i nets d'Adelaida van cooperar amb Odó en el govern de la marca, però després de la seva mort el 1091, l'autoritat comtal va passar a mans del bisbe de Torí (1092), mentre que la mateixa ciutat es va convertir en una comuna (1091). Les terres i feus de la marca van ser absorbits per la casa de Savoia i engrossits en el seu comtat, del qual Torí seria capital en segles venidors.
En 1076, l'emperador Enric IV, en oposició a la noblesa local i l'església, va nomenar al seu fill Conrad marcgravi de Torí a l'edat de dos anys. Aquest poder mai va ser efectiu i el títol va ser purament nominal, ja que es va enfrontar al seu pare i va ser desheretat.

## Marquesos

* 962 - 977 Arduí Glaber
* 977 - 1000 Ulric Manfred I
* 1000 - 1034 Ulric Manfred II
* 1034 - 1091 Adelaida de Susa
* 1037 - 1038 Herman IV de Suàbia
* 1041 - 1045 Enric de Montferrat
* 1046 - 1060 Otó I de Savoia
# Maire

«Maire» té aquests significats:
* Biologia:
** Maire o llúcera, espècie de peix pertanyent a la família dels gàdids i a l'ordre dels gadiformes
** Maire austral, espècie de peix pertanyent a la família dels gàdids
* Biografies:
** René Maire (Lons-le-Saunier, 1878 - 1949), professor universitari, botànic i micòleg francès
** Jacob Le Maire (1585 - 1616), explorador neerlandès
* Topònims:
** Maire de Castroponce, municipi a la província de Zamora (comunitat autònoma de Castella i Lleó, Espanya)
** Estret de Le Maire, estret marí a l'extrem meridional d'Amèrica del Sud
** Mairé, municipi francès al departament de la Viena
** Mairé-Levescault, municipi francès al departament de Deux-Sèvres
# Sant Joan nou de Colinos

Sant Joan nou de Colinos és una ermita del poble de Beraní, dins de l'antic terme municipal de Rialb, a la comarca del Pallars Sobirà. És a 900 metres al sud-sud-oest del poble de Beraní, en el Serrat de Colinos, a l'esquerra del barranc del Bosc Reial. És a prop de l'església a la qual va substituir, Sant Joan de Colinos.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Rialb de Noguera». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Joan nou de Colinos en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Oppenheimer

«Oppenheimer» té aquests significats:
* Alan Oppenheimer (º 1930 Nova York), un actor americà
* Andrés Oppenheimer (º 1951, Buenos Aires), un periodista i escriptor d'origen argentí nacionalitzat estatunidenc
* Franz Oppenheimer (1864, Berlín – 1943, Los Angeles), sociòleg i economista polític alemany
* Joseph (Ben Issachar Süßkind) "Süß" Oppenheimer (1698, Heidelberg – 1738, Stuttgart), l'expert financer jueu i assessor financer Württemberg duc Karl Alexander
* Maximillian Oppenheimer, pseudònim: "Max Ophüls" (1902, Saarbrücken – 1957, Hamburg), un director de cinema
** Marcel Ophüls (º 1927)
* J(ulius). Robert Oppenheimer (1904, Nova York – 1967, Princeton), un físic estatunidenc
* l'aproximació de Born-Oppenheimer
* el límit de Tolman-Oppenheimer-Volkoff
* Oppenheimer (pel·lícula), pel·lícula de 2023
* Oppenheimer (cràter), un cràter lunar
# Royal Montserrat Defence Force

La Royal Montserrat Defence Force (Reial Força de Defensa de Montserrat) és la unitat de defensa domèstica del Territori Britànic d'Ultramar de Montserrat. Aixecada el 1899, la unitat és avui una força reduïda d'uns quaranta soldats voluntaris, principalment preocupats per la defensa civil i els deures cerimonials. La unitat té una associació històrica amb les Guàrdies Irlandeses. El comandant actual és el major Alvin Ryan, que es va fer càrrec del desaparegut capità Horatio Tuitt. Com a Territori Britànic d'Ultramar, la defensa de Montserrat continua sent la responsabilitat del Regne Unit.

## Referències

* ↑ Foreign & Commonwealth Office. The Overseas Territories: Security, Success and Sustainability (PDF), juny 2012. ISBN 9780101837422.
# Melcior de Palau

«Melcior de Palau» té aquests significats:
* Melcior de Palau i Boscà (1600-1670), eclesiàstic i polític, bisbe d'Urgell i copríncep d'Andorra.
* Melcior de Palau i Bonet (1797-1865), alcalde de Mataró.
* Melcior de Palau i Català (1843-1910), enginyer, escriptor i crític literari mataroní.
* Melcior de Palau i Simon (1879-1915), arquitecte mataroní.
# Marlon Santos da Silva Barbosa

Marlon Santos da Silva Barbosa, més conegut com a Marlon Santos, (Duque de Caxias, 7 de setembre de 1995) és un futbolista brasiler que juga com a defensa central pel Fluminense FC, cedit pel FC Xakhtar Donetsk.
Va arribar al FC Barcelona B el 2016, cedit pel Fluminense FC.
El 30 de juliol de 2016 va debutar amb el primer equip del Barça, a les ordres de Luis Enrique Martínez, en un partit amistós de pretemporada contra el Celtic de Glasgow, que va acabar en victòria blaugrana per 1-3.
El juny de 2017 el Barça va exercir la clàusula del seu contracte que li permetia retenir el jugador, amb contracte per tres temporades. El 29 d'agost de 2017 es va acordar amb l'OGC Nice un contracte de cessió per dos anys, amb possibilitat per al Barça de recuperar el jugador al final de la primera temporada.

## Palmarès
### Fluminense

* Primeira Liga: 2016

## Referències

* ↑ El Barcelona cierra la cesión de Marlon Santos‚ sport.es, 25 juny 2016
* ↑ «Denis Suárez i nou jugadors del filial debuten amb el primer equip». FC Barcelona. [Consulta: 30 juliol 2016].
* ↑ «Leo Messi vuelve a sonreír en Dublín». La Vanguardia. [Consulta: 30 juliol 2016].
* ↑ «El Barça se queda con Marlon» (en castellà). Marca. [Consulta: 14 juny 2017].
* ↑ «El FC Barcelona i el Niça arriben a un acord per la cessió del central brasiler Marlon Santos». 324.cat. [Consulta: 29 agost 2017].
* ↑ «Marlon: “Soy un jugador joven y necesito minutos”» (en castellà). El Mundo Deportivo, 05-09-2017. [Consulta: 6 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Fluminense official profile (portuguès)
* Ogol profile (portuguès)
* Marlon, Fitxa a Soccerway
# Maire de Castroponce

Maire de Castroponce és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 307 | 270 | 237 | 230 |
# Sant Pere de Castellet

Sant Pere de Castellet és una obra de Castellet i la Gornal (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local. L'església parroquial de Sant Pere de Castellet està situada a la part més alta del poble, prop del castell. Actualment hi té adossades diverses construccions.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular i una sola nau, amb volta de canó; la coberta és a dues vessants, de teula àrab. La porta d'accés és d'arc de mig punt, amb dovelles de pedra. S'hi arriba a través d'una ampla escalinata i d'un atri cobert per volta de canó. Als murs laterals exteriors de les bandes de l'església hi ha contraforts; al cantó N, que aprofita una part del desnivell del terreny, hi ha un gran campanar de paret, recolzat sobre el mur lateral; té quatre obertures d'arc de mig punt.

## Història

L'edifici de l'església de Sant Pere de Castellet és d'origen romànic. Apareix documentat des del segle xii. Sembla que Bertan de Castellet va voler ser enterrar en aquest temple. Durant la guerra civil del 1936-39 es va malmetre les osseres que hi havia a l'atri d'accés. L'edifici contigu al de l'església és l'antiga rectoria, avui casa de colònies, i data del 1878, d'acord amb la inscripció que hi figura. Al segle xvii fou modificat.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere de Castellet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Principi de no-agressió

El principi de no-agressió és una posició moral que afirma que l'agressió és intrínsecament il·legítima. Aquest principi està vinculat amb el dret a la propietat privada, ja que per analitzar una determinada agressió a vegades convé saber quins drets té sobre una determinada propietat. Una agressió, tenint en compte el principi de propietat privada, és la iniciació o amenaça de violència contra una persona o propietat legítimament d'un altre. En concret, les accions preses que no han estat sol·licitades per altres i que afecten físicament la propietat d'un individu, independentment de si el seu resultat és perjudicial o no per al propietari, són considerades violentes o agressives quan van en contra de la lliure voluntat del propietari i poden interferir amb el seu dret a l'autodeterminació i al principi de no-agressió. Els partidaris del principi de no-agressió hi apel·len com un argument a favor de la immoralitat d'un robatori, un acte vandàlic, un assalt i un frau. A diferència del principi de la no-violència, el principi de la no-agressió no s'oposa a la violència utilitzada en la defensa pròpia o en defensa d'altres. Molts partidaris argumenten que el principi de no-agressió s'oposa a polítiques com les lleis que afecten els crims sense víctimes, impostos coercitius i el servei militar. El principi de no-agressió és el fonament de la filosofia llibertària.

## Referències

* ↑ Stephan Kinsella. «What Libertarianism Is (Mises Daily, Friday, August 21, 2009)». [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ Walter Block. «The Non-Aggression Axiom of Libertarianism (LewRockwell.com, February 17, 2003)». [Consulta: 12 novembre 2011].
* ↑ Phred Barnet. «The Non-Aggression Principle (Americanly Yours, April 14, 2011)». [Consulta: 22 novembre 2011].
* ↑ US Libertarian Party. «"I certify that I oppose the initiation of force to achieve political or social goals" (US Libertarian Party Membership Form)». [Consulta: 24 novembre 2011].
* ↑ Stephan Kinsella. «The relation between the non-aggression principle and property rights (Mises Economics Blog, October 4, 2011)». [Consulta: 25 novembre 2011].
# Paratropídids

Els paratropídids (Paratropididae) són una petita família d'aranyes migalomorfes. Fou descrita per primera vegada per Eugène Simon l'any 1889.
El nom de la família està format correctament d'acord amb l'article 29.3.1 de l'ICZN (Codi Internacional de Nomenclatura Zoològica), en funció de l'arrel del genitiu singular (Paratropidis) a partir del nom del gènere tipus (Paratropis). A més, una ortografia equivocada queda protegida per l'article 29.5 de la ICZN.
Els membres d'aquesta família es localitzen en una zona molt concreta del planeta, en la part septentrional de Sud-amèrica.

## Sistemàtica

Segons el World Spider Catalog amb data de 30 de gener de 2019, hi ha els següents gèneres:
* Anisaspis Simon, 1892 (St. Vincent)
* Anisaspoides F. O. Pickard-Cambridge, 1896 (Brasil)
* Melloina Brignoli, 1985
* Paratropis Simon, 1889 (Mèxic, el Brasil, el Perú, Veneçuela)

### Superfamília Theraphosoidea

Havien format part de la superfamília dels terafosoïdeus (Theraphosoidea). Les aranyes, tradicionalment, foren classificades en famílies que van ser agrupades en superfamílies. Quan es van aplicar anàlisis més rigorosos, com la cladística, es va fer evident que la major part de les principals agrupacions utilitzades durant el segle XX no eren compatibles amb les noves dades. Actualment, els llistats d'aranyes, com ara el World Spider Catalog, ja ignoren la classificació per sobre del nivell familiar.

## Referències

* 1 2 3 4 (anglès) Referència World Spider Catalog : Paratropididae +base de dades . Accés el 2 de febrer de 2019
* ↑ Simon, E. (1889m). Arachnides. In: Voyage de M. E. Simon au Venezuela (décembre 1887-avril 1888). 4e Mémoire. Annales de la Société Entomologique de France 6 9, 169-220.
* ↑ Murphy, J. A. & Roberts, M. J. (2015). Spider families of the world and their spinnerets. British Arachnological Society, York, volume 1 & 2, pp. i-xii, 1-189; xiii-xvi, 191-353.
* ↑ Coddington, 2005, p. 24.
* ↑ World Spider Catalog, 2018.
* Coddington, Jonathan A. Spiders of North America: an identification manual. American Arachnological Society, 2005, p. 18–24 [Consulta: 24 setembre 2015]. «Phylogeny and classification of spiders»
* World Spider Catalog. «World Spider Catalog version 19.0». Natural History Museum Bern, 2018. [Consulta: 11 juliol 2018].

## Vegeu també

* Llista d'espècies de paratropídids
* Terafosoïdeus
* Classificació de les aranyes
# Sa'arri

Sa'arri, Sa'arru, Seir o Zair fou una ciutat d'Aràbia occidental, segurament entre Moab i Edom. La zona pertanyia als edomites que en van expulsar els horites, però a la meitat del segle vii aC va passar a Aribi en el moment expansiu d'aquest regne, efímera ja que Assíria, que exercia el protectorat sobre Edom, devia recuperar la zona tot i que directament no s'esmenta. A la Bíblia s'esmenta a Sa'arri, amb el nom de Seir,. Estaria a la comarca del mont Seir (llatí Mons Seir), al sud de la mar Morta i de vegades el seu nom fou sinònim de tot l'Edom (Terra de Seir, grec Σηεὶρ).

## Referències

* ↑ 2 Reis, VIII, 21
* ↑ John H. Walton,Victor Harold Matthews, Mark William Chavalas, The IVP Bible background commentary: Old Testament
# Maria Anna de Baviera

Maria Anna de Baviera és el nom dels següents personatges:
* Maria Anna de Baviera (arxiduquessa d'Àustria) (1551 - 1608)
* Maria Anna de Baviera (emperadriu romanogermànica) (1574 - 1616)
* Maria Anna de Baviera (delfina de França) (1660 - 1690)
* Maria Anna de Baviera (marcgravina de Baden-Baden), filla de Carles VII del Sacre Imperi Romanogermànic.
* Maria Anna de Baviera (reina de Saxònia) (1805 - 1877)
* Maria Anna de Baviera (duquessa de Baviera)