OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rio Claro Futebol Clube

El Rio Claro Futebol Clube és un club de futebol brasiler de la ciutat de Rio Claro, a l'estat de São Paulo. els seus colors són blau i blanc.
El club fou fundat en 1909 per ferroviaris de la ciutat amb el nóm de Rio Claro Football-Club, el seu primer partit oficial va jugar el 1911, guanyant per 2x0 del Caramuru, antic club de Cordeirópolis, el club guanyò varios títols regionals entre els anys 20 i 30, En algun moment d'aquest període, el club canvia per a actual nóm a Rio Claro Futebol Clube. Més durant dècades, va actuar com a figurant al futbol de São Paulo, fins als anys 2000, quan el club progredeix de la quinta categoria del futbol paulista a primera divisió, disputant fins a la tercera divisió brasilera. últimament el Gall blau disputa el Campionat paulista série A2. Seu rival és el Velo Clube, de la mesma ciutat.
El Gall juga a l'Estadi Augusto Schmidt, inaugurat en 1973, amb a capacitat per a 9.200 persones.

## Palmarès

* Campionat Paulista de la Série B1: 2005

## Referències

* ↑ Comunicação, Drive. «Federação Paulista de Futebol» (en portuguès brasiler). [Consulta: 27 agost 2020].
* ↑ «Templos do Futebol - Estádio Municipal Dr. Augusto Schimidt Filho». [Consulta: 27 agost 2020].

## Enllaços externs

* Rio Claro Futebol Clube - Lloc web oficial
* Rio Claro al ceroacero.es (castellà)
# Antonio Raya González

Antonio Raya González (? - Granada, 23 de juny de 1942) va ser un guerriller espanyol del maquis antifranquista.

## Biografia

Nascut a Granada, es va afiliar al Sindicat Metal·lúrgic de la CNT abans de complir 15 anys.
Durant els anys de la Segona República va col·laborar amb els grups d'acció de les Joventuts Llibertàries (JJLL) i la Federació Anarquista Ibèrica (FAI), intervenint en diverses accions de guerrilla urbana, com l'intent d'assassinat de l'administrador del penal del Puerto de Santa María i la revolta de 1933.
Durant la Guerra Civil Espanyola va fundar la columna "La que siempre rayó", que va combatre en la zona de Antequera fins a la caiguda del front malagueny. Posteriorment va arribar a ser comissari de la 88a Brigada Mixta, que va intervenir en els fronts de Pozoblanco i Extremadura.
Després de la guerra, va continuar lluitant en les serres malaguenyes, organitzant guerrilles rurals i urbanes que van actuar en Màlaga, Còrdova, Granada i Madrid, on va dur a terme una intensa campanya d'assalts, sabotatges i represàlies cap a delators i falangistes. Va col·laborar en diverses ocasions amb el també cenetista Bernabé López Calle, i amb altres grups de la denominada Agrupació guerrillera de Màlaga-Granada (AGMG), molt activa en aquests anys.
El 23 de juny de 1942 va caure mort en una emboscada en Granada, en un bar del carrer Marina.

## Referències

* ↑ Daniel Sueiro, Bernardo Díaz-Nosty (1985). Historia del franquismo: Un imperio en ruinas, Argos Vergara, pág. 276
* 1 2 3 Dolors Marín Silvestre (2002). Clandestinos: el maquis contra el franquismo, 1934-1975, Plaza & Janés, pág. 266
* ↑ Carlos Engel (1999). Historia de Las Brigadas Mixtas Del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pág. 84
* ↑ Cristian Matías Cerón Torreblanca (2007). "La paz de Franco", la posguerra en Málaga, Universidad de Málaga, pág. 239

## Bibliografia

* Romero Navas, José Aurelio: 1952: huida de los 6 últimos guerrilleros a Francia. Jábega nº 88, 2001.
# Suïssa al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior

Suïssa va ser un dels països que va debutar al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior en 2004.
Suïssa només hi ha participat una vegada, en 2004. En 2005, el país anuncià la seva participació amb Mara & Meo, però finalment, per dificultats econòmiques, van decidir no fer-ho. En la seva única participació van enviar un artista anomenat Demis Mirarchi amb el tema "Birichino", qui no va tenir molt èxit i va quedar en 16è lloc amb un total de 4 punts.

## Història

L'emissora en llengua italiana RTSI va decidir d'hora que per problemes de pressupost, la guanyadora del concurs local de cançons infantils Mara e Meo de 2002 representaria el país al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2004. Tot i que les regles de l'EBU en aquell moment prohibien que els cantants professionals ingressin, segons RTSI, la UER havia fet una excepció. Tot i no ser responsables de l'entrada del país, les emissores de llengua alemanya i francesa SRF i RTS van retransmetre el concurs amb comentaris en llengua materna.
L'any següent, a causa de dificultats financeres, RTSI va anunciar que no podrien participar en el concurs sense la participació d'altres emissores de Suïssa i el finançament de la SRG SSR. RTSI va reafirmar aquesta decisió de premsa el 2016.

## Participacions

Llegenda
| Any | Seu | Artista | Cançó | Lloc | Punts |
| 2004 | Lillehammer | Demis Mirarchi | «Birichino» | 16 | 4 |
| No hi va participar entre 2005 i 2024 ||||||

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20100131015056/http://esctoday.com/news/read/3103
* ↑ «No Switzerland at 2005 Junior Eurovision Song Contest | Eurovision Song Contest 2006», 15-05-2006. Arxivat de l'original el 2006-05-15. [Consulta: 28 febrer 2024].
# San Giovanni Ilarione

San Giovanni Ilarione és un comune (municipi) de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto, situat a uns 90 quilòmetres a l'oest de Venècia i a uns 20 quilòmetres al nord-est de Verona.
A 1 de gener de 2020 la seva població era de 5.008 habitants.
San Giovanni Ilarione limita amb els següents municipis: Cazzano di Tramigna, Chiampo, Montecchia di Crosara, Roncà, Tregnago i Vestenanova.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 agost 2020].
# Vilanova d'Éssera

Vilanova és un municipi de la província d'Osca, a la comunitat autònoma d'Aragó, Espanya. Pertany a la comarca de la Ribagorça. Està ubicat a la ribera del riu Éssera, al vessant occidental de la Vall de Benasc als peus de la serra de Gia.
La població compta amb dues esglésies romàniques: Sant Pere de Vilanova d'Éssera (segle XII) i Santa Maria de Vilanova d'Éssera (segle XI-XII) que corresponen a cadascun dels dos nuclis de cases. Compta amb belles casas senyorials com la Casa Ríu i la Casa Bertràn, i la més important de totes, Casa del Señó que va ser propietat dels Bardaxí.
La temperatura mitjana anual és de 9,4° i la precipitació anual, 1137 mm.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Aragonesa, Villanova
# Regió de Zanzibar Urbà-Oest

Zanzibar Urbà-Oest és una de les trenta regions administratives en les quals està dividida la República Unida de Tanzània. La seva principal població és la ciutat de Zanzíbar. Es troba dins de l'illa de Zanzíbar.

## Districtes

Aquesta regió es troba subdividida internament en dos districtes:
* Ciutat de Zanzíbar
* Zanzíbar Oest

## Territori i població

La regió de Zanzibar Urbà-Oest té una extensió de territori que abasta una superfície de 230 quilòmetres quadrats. A més aquesta regió administrativa té una població de 390.000 persones. La densitat poblacional és de 1700 habitants per cada quilòmetre quadrat de la regió.

## Referències

* Zanzibar Urban-West Region Homepage for the 2002 Tanzania National Census
# Road to Morocco

Road to Morocco és una pel·lícula estatunidenca dirigida per David Butler, estrenada el 1942.

## Argument

Jeff (Bing Crosby) i Turkey (Bob Hope), dos amics a la deriva en una balsa en el Mediterrani, naufraguen en una platja deserta i salten a la gropa d'un camell per després arribar a una ciutat on Jeff ven Turkey com esclau per falta de diners. Jeff, penedint-se d'haver-lo venut, va a cercar Turkey i, veient que aquest ha estat venut a la bellissima princesa Shalmar de Karameesh, que a més el fa viure en el luxe, vol prendre-li el lloc. Però no han entès que el potent cap del desert Mullay Kassim té dibuixos sobre la princesa...

## Producció

La pel·lícula va ser produïda per la Paramount Pictures i va ser rodada del 25 de febrer al 23 d'abril de 1942, a Califòrnia, a Imperial County i en els estudis de la Paramount al 5555 de Melrose Avenue a Hollywood. Les escenes del desert han estat rodades a Arizona, en la zona de Yuma.

## Repartiment

* Bing Crosby: Jeff Peters
* Bob Hope: Orville 'Turkey' Jackson/Tante Lucy
* Dorothy Lamour: Princesa Shalmar
* Anthony Quinn: Mullay Kasim
* Dona Drake: Mihirmah
* Vladimir Sokoloff: Hyder Khan
* Mikhail Rasumny: Ahmed Fey
* George Givot: Neb Jolla
* Yvonne De Carlo: Serventa
* Nestor Paiva (no surt als crèdits): Venedor de salsitxes

## Nominacions

* 1943. Oscar al millor guió original per Frank Butler i Don Hartman
* 1943. Oscar a la millor edició de so per Loren L. Ryder (Paramount SSD)

## Referències

* ↑ «Road to Morocco». The New York Times.
# Apogon brevispinis

Apogon brevispinis és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Pot assolir 6,2 cm de longitud total.
* Té franges alternes de color marró daurat i blanc al cap i el cos, una banda blanca sobre els dos darrers radis anals i una marca irregular fosca al peduncle caudal.
* 8 espines i 9 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 8 radis tous a l'anal.
* 24 vèrtebres.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, associat als esculls (entre 46 i 58 m de fondària) i de clima tropical, el qual es troba al Pacífic central oriental: la Polinèsia francesa.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Fraser, T. H. & J. E. Randall, 2003. Two new species of deeper dwelling Apogon (Perciformes: Apogonidae) from Micronesia and South Pacific Ocean. Zootaxa No. 171: 1-11. «PDF».
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
# Tazlina

Tazlina és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 149 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tazlina tenia 149 habitants, 59 habitatges, i 37 famílies La densitat de població era de 8,8 habitants/km².
Dels 59 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,5% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 35,6% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,2% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 33,6% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 6,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 136,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.000 $ i la renda mediana per família de 57.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.500 $ mentre que les dones 25.625 $. La renda per capita de la població era de 23.992 $. Aproximadament el 7,3% de les famílies i el 8,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tazlina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tazlina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Sanford (Carolina del Nord)

Sanford és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 23.220 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sanford té 23.220 habitants, 8.550 habitatges i 5.899 famílies. La densitat de població era de 372,5 habitants per km².
Dels 8.550 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46% hi vivien parelles casades, en un 17,9% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.804 $ i la renda mediana per família de 39.447 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.527 $ mentre que les dones 23.393 $. La renda per capita de la població era de 17.038 $. Entorn del 14,8% de les famílies i el 17,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sanford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sanford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Verein Naturschutzpark

El Verein Naturschutzpark o VNP és una fundació alemanya que va crear-se el 1909 a Múnic amb la finalitat de mantenir al seu estat natural paisatges típics d'Europa central. És una de les fundacions de protecció de la natura més grans d'Europa.
El 2006, posseïa 3.500 hectàrees al parc nacional Hohe Tauern a Àustria i uns 8.000 hectàrees d'aiguamolls, landes i prats humits a la Lüneburger Heide a Baixa Saxònia. La fundació ocupava el 2009, al seu centenari, unes 4000 membres. El 2016 va vendre el del Hohe Tauern al Fonds dels Parcs Nacionals d'Àustria que el vol transformar en parc selvatge en minimitzar l'intervenció humana.

## Referències

* ↑ Rundwege für Rollstuhlfahrer/innen durch das Tal der Haverbeeke, Niederhaverbeck, VNP, 2006
* ↑ 100-jähriges Bestehen des Verein Naturschutzpark e. V. (VNP), Niedersächsischer Ministerium für Umwelt und Klimaschutz, 2009 (Text del discurs del secretari d'estat de Baixa Saxònia a l'ocasió del centenari de l'associació)
* ↑ Naderer, Moritz. «Salzburg nutzt im Nationalpark Hohe Tauern Chance für Wildnisgebiet» (en alemany). Salzburg24, 16. Juni 2016. [Consulta: 2 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Web de la fundació
# Sulfat de ferro

El sulfat de ferro és un compost químic inorgànic pertanyent al grup de les oxisals. És qualsevol substància iònica formada a partir de ferro metàl·lic i àcid sulfúric. Depenent de l'estat d'oxidació del ferro, pot tractar-se de:
* Sulfat de ferro(II), FeSO₄, abans anomenat sulfat ferrós.
* Sulfat de ferro(III), Fe₂(SO₄)₃, abans anomenat sulfat fèrric.
# Rosario Pino

Rosario Pino (Màlaga, 1871 - Madrid, 1933) va ser una actriu teatral i ciclista aficionada espanyola.
Va ser una de les primeres dones en practicar el ciclisme a la fi del segle xix. Es tracta d'una de les més brillants actrius del primer terç del segle xx a Espanya. Va començar la seva carrera a l'incorporar-se a la Companyia de María A. Tubau.
Formada a l'Escola de José Ruiz Borrero, va debutar en Barcelona sota les ordres del director d'escena Isidoro Valero. Va recórrer els teatres catalans amb la Companyia de Grifell, i des de 1888 amb les de María Tubau i Ricardo Guerra.
Instal·lada posteriorment en Madrid, va estrenar obres com Thermidor, París, fin de siglo o Serafina, la devota. Entre 1893 i 1896 va actuar de forma assídua en el Teatro Lara de Madrid, on va representar Sobre gustos no hay nada escrito, a què seguiria el Teatre de la Comèdia. El 1906 va fundar la seva pròpia companyia al costat de Enrique Borrás i després amb Emilio Thuillier.
Va destacar sobretot per les seves interpretacions de les obres de Jacinto Benavente i dels germans Álvarez Quintero. Entre les seves obres més significatives figuren Las flores, Los Galeotes, El marido de la Téllez (1897), Rosas de otoño, La losa de los sueños (1911), El genio alegre (1914), Malvaloca, El ruido ajeno, Amor y ciencia (1905), La ley de los hijos y Cuando los hijos de Eva no son los hijos de Adán (1931).
Coetània de María Guerrero, existia la creença que entre les dues actrius es va desenvolupar una forta rivalitat, biografies i estudis recents neguen aquesta rivalitat. Va viure a Vitòria, al carrer Sud (avui Manuel Iradier), i va morir a Madrid el 1933.

## Galeria

* Vers 1900
* Fotografiada por Compañy (1903)
* Fotografiada por Kaulak (1906)
* En 1909
* Retratada per Tovar (1917).

## Referències

* ↑ Rubio Jiménez i Deaño Gamallo, 2011, p. 57.
* ↑ Miedo a las pedaladas femeninas.
* ↑ «Informaciones teatrales: Cuando los hijos de Eva no son los hijos de Adán». Diario ABC, 06-11-1931. [Consulta: 14 novembre 2011].
* ↑ La falsa rivalidad de las divas Rosario Pino y María Guerrero.
* ↑ Las mujeres en Vitoria-Gasteiz a lo largo de los siglos. Ayuntamiento de Vitoria-Gasteiz, 2001.

## Bibliografia

* Rubio Jiménez, Jesús; Deaño Gamallo, Antonio. Ramón del Valle-Inclán y Josefina Blanco: el pedestal de los Sueños, 2011. ISBN 978-84-15274-28-5.
* Manzanos Arreal, Paloma y Vives Casas, Francisca (2001) Las Mujeres en Vitoria-Gasteiz a lo largo de los siglos: recorridos y biografías Vitoria-Gasteiz : Ayuntamiento de Vitoria-Gasteiz.
* Álava en sus manos (1983), tomo 4, Vitoria
# Retiendas

Retiendas és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 45 | 54 | 67 | 50 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Apogon binotatus

Apogon binotatus és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de l'Atlàntic central: des de Bermuda, el sud-est de Florida (Estats Units) i les Bahames fins a les Antilles i Veneçuela.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poey, F. 1867. Peces Cubanos especies nuevas. Repertorio Fisico-Natural de la Isla de Cuba v. 2: 229-245.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Taznéievo

Taznéievo (en rus: Тазнеево) és un poble de la República de Mordòvia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 127 habitants, pertany al municipi de Kirjemani.

## Referències

* ↑ И. К. Инжеватов. Топонимический словарь Мордовской АССР. Мордовское книжное издательство, 1987.
# Vergnügende Flammen, verdoppelt die Macht, BWV Anh. 212

Vergnügende Flammen, verdoppelt die Macht, BWV Anh. 212 (Flama festiva, duplica el poder) és una cantata perduda de Bach, per al casament de Christoph Georg Winckler i Caroline Wilhelmine Jöcher, estrenada a Leipzig el 26 de juliol de 1729. El text és de Picander i la música s'ha perdut, si bé hi ha el nom de Bach en una versió descoberta fa poc.

## Referències

* ↑ “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005. Pàg. 745

## Bibliografia

* Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
# Alfred Jarry

Alfred Jarry (Laval, 8 de setembre del 1873 - París, 1 de novembre del 1907) fou un dramaturg i poeta francès conegut principalment per l'obra de teatre Ubú Rei (1896), que és citada sovint com a precursora del teatre surrealista dels anys 20 i 30, Jarry utilitzà diversos gèneres literaris. Va escriure obres de teatre, novel·les, poesia, assaig i articles de periodisme especulatiu. Els seus texts representen un treball pioner en el teatre de l'absurd. Sovint grotesc i incomprès, va inventar una pseudociència anomenada patafísica.
Alfred Henri Jarry va néixer a la ciutat francesa de Laval, fill d'Anselme Jarry i Caroline Quernest. D'origen bretó per part de mare, rebé una educació acurada. L'èxit primerenc de les seves obres el va portar a una vida desordenada i irregular. Va morir sumit en la pobresa el dia 1 de novembre del 1907, de meningitis tuberculosa, a l'Hospital de la Charité.

## Ubú rei

La seva obra més important és Ubú rei. Estrenada a París el 10 de desembre del 1896, amb un gran escàndol, se la considera antecessora directa del teatre de l'absurd. Amb aquesta Jarry aconsegueix l'èxit. Es tracta d'una comèdia satírica en la qual es barregen les referències a Macbeth amb els excessos d'un monarca tan tirà com covard. La trama dona lloc a situacions portades fins a l'absurd. És una crítica corrosiva contra l'autoritat mitjançant l'arribada al poder del grotesc Pare Ubú, que al costat de la seva dona encarna la corrupció i el despotisme, gairebé un paradigma dels dictadors del segle xx.

## Altres obres

* Les minutes de Sable Mémorial (1894)
* César-Antéchrist (1895)
* Ubú Rei (1896)
* Els dies i les nits, novel·la d'un desertor 1897)
* L'amour en visites (1898)
* Almanac del Pare Ubú
* L'Amour Absolu (1899)
* Ubú encadenat (1900)
* Mesalina, novel·la de l'antiga Roma (1901)
* Nou almanac del Pare Ubú
* El supermascle, novel·la moderna (1902)
* Par la Taille
* Albert Samain, records (1907)
* La Papessa Joana, novel·la medieval (1908)
* Pantagruel, òpera bufa en cinc actes i sis quadres
* Gestes i opinions del doctor Faustroll, patafísic, novel·la neocientífica, seguit d'Especulaciones (1911). Traducció de Josep Alemany. Martorell: Adesiara, 2015.
* Gestos, seguit de Paralipòmens d'Ubú (1921)
* Les Silenes
* Poemes (1926)
* La Dragonne, novel·la (1943)
* Ubú cornut (1944)
* Obres poètiques completes (1945)
* Instruccions per a la construcció de la màquina del temps, pel doctor Faustroll (1950)

## Referències

* ↑ «Alfred Jarry». GEC. [Consulta: 4 març 2021].

## Enllaços externs

* Alfred Jarry y el Collége de Pataphysique. La ciencia de las soluciones imaginarias (castellà)
* Altissimo Instituto de Estudios 'Pataphysicos de la Candelaria Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine.. (en castellà).
# Richard Edmund Neal

Richard Edmund Neal (anglès: Richard Neal) (Springfield, 14 de febrer de 1949) és un polític nord-americà que exerceix com a representant dels Estats Units per al primer districte del Congrés de Massachusetts des de 1989. El districte, numerat com el segon districte de 1989 a 2013, inclou Springfield, West Springfield, Pittsfield, Holyoke, Agawam, Chicopee i Westfield, i és molt més rural que la resta de l'estat. Membre del Partit Demòcrata, Neal és el degà de la delegació de Massachusetts a la Cambra de Representants dels Estats Units des del 2013, i també és el degà de les delegacions de la Cambra de Nova Anglaterra.