OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arcinazzo Romano

Arcinazzo Romano és un municipi de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 50 km a l'est de Roma. El nom de la població fins a l'any 1891 era Ponza. L'1 de gener de 2018 tenia 1.344 habitants.
Arcinazzo Romano limita amb els municipis d'Affile, Jenne, Piglio, Roiate, Serrone, Subiaco i Trevi nel Lazio.
L'àrea d'Arcinazzo inclou un ampli altiplà, un lloc turístic popular. L'altiplà alberga les restes d'una vil·la romana: la residència de caça de l'emperador Trajà.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 7 abril 2019].

## Enllaços externs

* Arcinazzo Romano - Lloc web oficial (italià)
# Enrique Marzal Santafé

Enrique Marzal Santafé (València, 15 de desembre de 1940) és un indumentarista valencià.
Fill de la modista Regina Santafé, El seu interés per la indumentària naix d'un trage de valenciana que sa mare li feu a la filla el 1946. Des de xicotet va conéixer a Concha Piquer, a qui vestia. Marzal va estar vinculat a Casa Insa fins al 1972, que s'independitza.
El 1990 comença la tradició de decorar el seu balcó en motiu de la Processó de la Mare de Déu dels Desamparats durant el Corpus Christi de València, aconseguint diversos guardons.
Ha sigut proveïdor de la Casa Reial Espanyola, i ha vestit a artistes com Concha Piquer, Lola Flores, Rocío Jurado, Lina Morgan, Carmen Sevilla, Norma Duval, Salomé i d'altres.

## Referències

* ↑ Recio, Carles. «El palleter del atuendo». Levante-EMV, 23-05-2015. [Consulta: 22 maig 2023].
* 1 2 3 4 Carchano, María José. «Enrique Marzal: «Nací de la nada, sé lo que es acostarme sin cenar»». Las Provincias, 03-06-2020. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «Enrique Marzal celebra su 80 cumpleaños biológico y 50 profesional». Tele7 Valencia, 22-07-2021. [Consulta: 22 maig 2023].
* 1 2 Falleret, Don. «Enrique Marzal: "No me considero el mejor, soy uno más"» (en castellà), 29-07-2015. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «Obrim el baül de la Piquer». À Punt, 13-12-2022. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «TRAGE DE VALENCIANA DE CONCHA PIQUER». Tresors amb història. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ Soriano, Lola. «La cola de la devoción». Las Provincias, 07-05-2020. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «GALERÍA| Los 80 años de Enrique Marzal, el indumentarista valenciano de la Casa Real» (en castellà), 28-06-2021. [Consulta: 22 maig 2023].
# Bni Quolla

Bni Quolla (àrab بني قلة) és una comuna rural de la província d'Ouezzane de la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 16.049 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Cantó de Percy

El cantó de Percy és un cantó francès del departament de la Manche, situat al districte de Saint-Lô. Té 12 municipis i el cap es Percy.

## Municipis

* Beslon
* Le Chefresne
* La Colombe
* Le Guislain
* La Haye-Bellefond
* Margueray
* Maupertuis
* Montabot
* Montbray
* Morigny
* Percy
* Villebaudon

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Émile Lebrun | |
| 1949-1979 | Philippe Texier-Hugou | Independent |
| 1979-1985 | Huguette Maïza | UDF-CDS |
| 1985-1998 | Michel Loreille | RPR |
| 1998-2011 | Jean Le Maux | Divers droite |
| 2011- | Marcel Bourdon | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 6.641 | 6.344 | 5.722 | 5.395 | 5.053 | 4.957 | 5.241 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Anisarchus medius

Anisarchus medius és una espècie de peix de la família dels estiquèids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 30 cm de llargària màxima (tot i que la seua mida normal és de 12) i és de color groguenc clar amb taques més fosques.
* Absència de radis tous a l'aleta dorsal.
* Aleta caudal arrodonida.

## Alimentació

Menja petits invertebrats bentònics.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 10 i 300 de fondària, normalment entre 30 i 100) i de clima polar (85°N-51°N), el qual viu al Pacífic nord (des del mar de Bering fins al Japó i el sud-est d'Alaska), l'Atlàntic nord-occidental (des de l'Àrtic fins a l'oest de Groenlàndia i el Canadà -els Territoris del Nord-oest i la península de Labrador-) i l'Atlàntic nord-oriental (Noruega -incloent-hi Spitsbergen- i Rússia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* 1 2 3 Makushok, V. M., 1986. Lumpenidae. P. 1126-1129. A: P. J. P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 3.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Coad, B.W. i J.D. Reist, 2004. Annotated list of the arctic marine fishes of Canada. Can. MS Rep. Fish Aquat. Sci. 2674:iv:+112 p.
* ↑ Fedorov, V. V., I. A. Chereshnev, M. V. Nazarkin, A. V. Shestakov i V. V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Shinohara, G. i M. Yabe, 2009. A new genus and species of prickleback (Perciformes: Stichaeidae) from Japan. Ichthyol Res (2009)56:394-399.
* ↑ Quast, J. C. i E. L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.
* ↑ Arctic Register of Marine Species (anglès)
* ↑ Fish Species in Greenland - FishBase (anglès)
* ↑ Scott, W.B. i M.G. Scott, 1988. Atlantic fishes of Canada. Can. Bull. Fish. Aquat. Sci. 219: 731 p.
* ↑ Dolgov, A. V., 2000. New data on composition and distribution of the Barents Sea ichthyofauna. ICES CM2000/Mini:12, 12p.
* ↑ GBIF (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
# Drenatge Kher

El drenatge Kher o tub en T, es un drenatge específic per la descompressió del colèdoc després de la cirurgia biliar. S'utilitza des de fa més d'un segle.
Es tracta d'un tub tou amb forma de T de diferents mides. Els extrems curts serveixen per canalitzar la via biliar, s' insereixen en el colèdoc i el conducte hepàtic, i l'extrem llarg, surt a l'exterior a través de la paret abdominal mitjançant una incisió.$^3$
Assegura el pas de la bilis al colèdoc, i així evita que es produeixi un increment de la pressió en les vies biliars si es produeix alguna complicació postoperatòria. Una part del dèbit drenat, passa en direcció al duodè, mentre que la resta, surt a l'exterior a través del tub. Permet el drenatge de la bilis a l'exterior.²
És un drenatge passiu que actua per gravetat. Es connecta a un sistema de recol·lecció tancat i estèril i es col·loca per sota del nivell del malalt.¹

## Possibles complicacions

* Fístula biliar externa: sortida d'una quantitat significativa i que no cessa espontàniament de bilis a través del drenatge.
* Biloma: col·lecció de bilis habitualment pròxima a la zona de fuga biliar.
* Ascites biliar: acumulació de bilis amb exsudat peritoneal reactiu.
* Peritonitis biliar: resultat de la irritació d'origen químic induïda per la fuga d'una gran quantitat de bilis a la cavitat peritoneal o d'una bilis contaminada.
* Sortida de bilis o sang al voltant de l'orifici del drenatge.
* Obstrucció del tub.
* Trencament del tub.$^4$

## Retirada del drenatge

Prèviament a la retirada del drenatge, s'ha de pinçar de manera intermitent fins a aconseguir mantenir el drenatge pinçat de forma continua. Una vegada aconseguit aquest pas es realitzarà una colangiografia per comprovar la normalitat i el correcte funcionament del colèdoc. Si la prova surt be, es retirarà el drenatge de forma definitiva.$^3$

## Referències

* Abello, A., Caceres, S. and Torres, F. (2019). Manual: ‘Drenajes en Cirugía’. 1st ed. [ebook] Universidad de Los Andes, p.24. Available at: http://files.fistulaquirurgica.webnode.es/200000697-21b8c22bb2/Drenajes%20en%20Cirugi%CC%81a.pdf Arxivat 2019-01-05 a Wayback Machine. [Accessed 5 Jan. 2019].
* Cuidados20.san.gva.es. (2019). 23. Tipos de drenaje - Elena Santacruz Lillo - Cuidados 2.0. [online] Available at: http://cuidados20.san.gva.es/web/laboratorio-de-tutorias-2.0/elena-santacruz-lillo1/-/asset_publisher/SPb6/blog/id/139165 [Accessed 5 Jan. 2019]
* Mónica Garran Díaz, M., Tarrazo Fernández, A. and Fernández Rodríguez, I. (2011). DRENAJES ABDOMINALES TIPOS Y CUIDADOS. 4th ed. [ebook] Principado de Asturias, p.8. Available at: http://www.hca.es/huca/web/enfermeria/html/f_archivos/DRENAJES%20ABDOMINALES.pdf Arxivat 2018-12-22 a Wayback Machine. [Accessed 5 Jan. 2019].
* Soria Aledo, V., Carrasco Prats, M. and Parilla Paricio, P. (2000). Complicaciones relacionadas con el tubo en "T" en cirugía biliar. Elsevier, [online] (1), pp.425-519. Available at: http://www.elsevier.es/es-revista-cirugia-espanola-36-articulo-complicaciones-relacionadas-con-el-tubo-13858 [Accessed 5 Jan. 2019].

## Enllaços externs

* https://www.cun.es/diccionario-medico/terminos/tubo-kehr
# Chaupi Orco

Chaupi Orco (possiblement del quítxua pronunciat Chawpi Urqu; chawpi, centre; urqu , muntanya) o Viscachani (possiblement de l'aimara 'wisk'acha vizcacha) és una muntanya de la serralada d'Apolobamba, a la frontera entre el Perú i Bolívia. Té una altura de 6.044 msnm i una prominència de 1.537 metres. El vessant bolivià correspon al Departament de La Paz, mentre el peruà correspon a la regió de Puno. Es troba al nord del Salluyu.

## Referències

* ↑ Teofilo Laime Ajacopa, Diccionario Bilingüe Iskay simipi yuyayk'ancha, La Paz, 2007
* 1 2 escale.minedu.gob.pe - UGEL map of the Putina Province (Puno Region)
* ↑ John Biggar, The Andes: A Guide for Climbers, p. 129
* ↑ Radio San Gabriel, "Instituto Radiofonico de Promoción Aymara" (IRPA) 1993, Republicat per Instituto de las Lenguas y Literaturas Andinas-Amazónicas (ILLLA-A) 2011, Transcripció del Vocabulari de la Llengua Aimara, P. Ludovico Bertonio, 1612
* ↑ «Chaupi Orco, Peru/Bolivia». peakbagger.com. [Consulta: 18 març 2020].
* ↑ Bolivian IGM map 1:100,000 3041 Pelechuco
* ↑ «Pelechuco». ine.gob.bo. Arxivat de l'original el 7 desembre 2014. [Consulta: 13 desembre 2014]. (unnamed)
# Aquells anys difícils

Aquells anys difícils (títol original en anglès: The Rawhide Years) és una pel·lícula estatunidenca de Rudolph Maté, estrenada el 1955, als papers principals Arthur Kennedy i Tony Curtis. Va ser doblada al català.

## Argument

Ben Matthews és un jugador professional que treballa als vaixells del riu Mississippi. Amb la seva amant, la Zoé Fontaine, ballarina, han decidit quedar-se a Galena. A bord del vaixell, el jutge de la ciutat és assassinat. A l'arribada, Matthews és acusat de l'homicidi i a punt de ser linxat. Aconsegueix fugir. Durant tres anys, erra sense fi, fins al dia en què ja no rep cap notícia de Zoé. Decideix llavors tornar a Galena per disculpar-se de l'homicidi...

## Repartiment

* Tony Curtis: Ben Matthews
* Colleen Miller: Zoé Fontaine
* Arthur Kennedy: Rick Harper
* William Demarest: Brand Comfort
* William Gargan: Marshall Sommers
* Peter Van Eyck: André Boucher
* Minor Watson: Matt Comfort
* Donald Randolph: Carrico
* Robert J. Wilke: Neal
* Trevor Bardette: el Capità
* James Anderson: Diputat Wade
* Robert Foulk: Mate
* Chubby Johnson: Gif Lessing
* Don Beddoe: Frank Porter

## Referències

* ↑ Aquells anys difícils
# Arístides Mestres i Oñós

Arístides Mestres i Oñós (Barcelona, 1850 - Montmeló, 29 d'agost de 1899) va ser un poeta i narrador català. Nascut en una família de mestres de cases i arquitectes. Era fill de l'arquitecte de la Ciutat Comtal Josep Oriol Mestres i Esplugas i germà del també artista Apel·les Mestres i Oñós.
Al llarg de la seva vida va col·laborar en diverses publicacions com el diari generalista La Vanguardia, el setmanari satíric L'Esquella de la Torratxa i la Revista técnica de infantería y caballería. Combinà la seva tasca literària amb l'elaboració d'un manual d'escacs i un altre d'esgrima. Signà amb diversos pseudònims com "Martí-Ricart", "Martín Ricart" i Miquelet M.
Entre la seva creació destaca el poema realista Lo món (subtitulat Poema filosòfic en tretze cants) publicat el 1880 que s'enquadra dins de la poesia narrativa popular del darrer quart del segle xix. Escrit seguint el català que ara es parla, és un text metaliterari i autoreferencial. Segons Josep Maria Domingo i Anna Llovera, és una rèplica pugnaç a l'Atlàntida de Jacint Verdaguer i es presenta com a contramodel seu.

## Obra

Mestres escrigué el següent llistat d'obres al llarg de la seva carrera literària:
* Qüentos de joventut (1875)
* La Fuente de las salamandras (1880?)
* El Telescopio (1880?)
* Poemas, fábulas, quentos, novelas. Cuadros de l'escola realista en catalá modern (1880)
* Los Viajeros del Far-West
* Historia de unos emigrantes (1880)
* Los tiradores de Alert-Ville (1880)
* Misterios de las praderas (1893; il·lustrada per ell mateix)

## Referències

* ↑ «Ayer falleció en Montmeló...». La Publicidad : eco de la industria y del comercio, diario de anuncios, avisos y noticias: Edición Noche, 30-08-1899, pàg. 3.
* ↑ «Arístides Mestres i Oñós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 «Arístides Mestres i Oñós». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ossorio y Bernard, Manuel. Ensayo de un catálogo de periodistas españoles del siglo XIX, Volum 1 (en castellà). Imprenta y litografía de J. Palacios, 1903, p. 277.
* ↑ «Arístides Mestres i Oñós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Domingo, Josep Maria; Llovera, Anna. De realisme: Aproximacions i testimonis Volumen 9 de El Vuit-cents. Punctum, 2013, p. 225-229. ISBN 9788494069499.
* 1 2 «Arístides Mestres i Oñós». Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya. [Consulta: 13 abril 2020].
* 1 2 «Misterios de las pradera». La Vanguardia, 18-02-1893, pàg. 1-2.
# Erg (unitat cgs)

* Aquest article tracta sobre la unitat d'energia. Vegeu-ne altres significats a «Erg (desambiguació)».
L'erg és la unitat de mesura d'energia en el sistema d'unitats CGS (centímetre-gram-segon). Es tracta d'una unitat utilitzada principalment als Estats Units i en alguns camps d'enginyeria. No obstant això, es considera antiquada, en el sentit que les mesures utilitzades en dècades recents incloent el SI estan orientades a sistemes MKS (metre-kilogram-segon). La unitat d'energia utilitzada en el SI és el joule.
1 erg = 10$^{-7}$ joules
1 erg = 624,15 GeV = 6,2415 × 10$^{11}$ eV
1 erg = 1 dyn cm
En la famosa equació d'Albert Einstein:
Energia en cossos amb massa (cossos en repòs, p=0) $\to E_{con}=mc^{2}$
l'energia expressada en ergs és igual a la massa en grams multiplicada pel quadrat de la velocitat de la llum en el buit en centímetres per segon.

## Referències

* ↑ Isern, Jordi. «El cicle vital de les estrelles». INSTITUT DE CIÈNCIES DE L'ESPAI, 07-02-2009. [Consulta: 23 novembre 2009]. (català)
* ↑ «Magnituds, Unitats i Símbols en Química Física». Institut d'Estudis Catalans, Secció de Ciències i Tecnologia, Barcelona 2008. Arxivat de l'original el 2010-06-19. [Consulta: 24 novembre 2009]. (català)
* ↑ Singh, Jagjit; Antonio Escohotado (per la versió en castellà). Ideas y teorías fundamentales de la cosmologia moderna. Madrid: Alianza Editorial, 1974,1979, segunda edición. ISBN 84-206-2072-6. ) (castellà)
# Bosc Estatal del Camí Ramader

El Bosc Estatal del Camí Ramader (en francès, oficialment, Forêt Domaniale du Chemin-Ramadé) és un bosc del límit de les comarques del Capcir, el Conflent i l'Alta Cerdanya, totes tres de la Catalunya del Nord, que s'estén al llarg dels termes comunals d'Eina, la Cabanassa, Sant Pere dels Forcats, Bolquera, la Llaguna, Matamala, Caudiers de Conflent, Ralleu i Censà, sempre en una franja estreta.
Està situat en una sèrie de trams allargassats, els tres meridionals sense continuïtat entre ells ni amb el quart, el septentrional, més allargassat.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per l'Office National des Forêts (ONF); la propietat del bosc és de l'estat francès, ja que procedeix d'antigues propietats reials esteses al llarg del Camí Ramader. Té el codi identificador de l'ONF F16254D.
Alguns dels trams del Camí Ramader són itineraris habituals d'excursionisme, esquí de fons i raquetes de neu.

## Referències

* ↑ El Bosc Estatal del Camí Ramader en els ortofotomapes de l'IGN
# Cantó de Perpinyà-1

El cantó de Perpinyà-1 és una divisió administrativa francesa, situada a la Catalunya del Nord, al departament dels Pirineus Orientals. És el número 6 dels cantons actuals de la Catalunya del Nord.

## Composició

El cantó de Perpinyà-1 estava format per la part de la ciutat de Perpinyà (capital del cantó) que aplega els barris de
* Polígon Nord
* Alt Vernet
* Baix Vernet
* Vernet Mitjà
* Hospital.

## Història
### 1973 - 1982

El cantó de Perpinyà-1 va ser creat durant el desmembrament de cantons Perpinyà Oest i Perpinyà Est el 1973 (Decret N. 73-819 del 16 d'agost 1973). Inicialment, el cantó de Perpinyà-1 (o del Vernet) incloïa la part del territori de la ciutat de Perpinyà al marge esquerre del riu Tet i limitada a l'oest per la comuna de Sant Esteve del Monestir, al nord per les comunes de Paretstortes, Ribesaltes i Pià, i a l'est per la de Bonpàs.

### 1982 - 2014

Després fou dividit (Decret No. 82-84 del 25 de gener de 1982): la part situada sud de l'eix determinat pel rierol Gran Vivier, l'avinguda del Mariscal Joffre, el carreró Aimé Giral, l'avinguda Paul Gauguin i novament el rierol Gran Vivier es va convertir en el cantó de Perpinyà-9 (Baix Vernet), mentre que l'Alt Vernet formava el nou cantó de Perpinyà-1.
El cantó depèn de la segona circumscripció dels Pirineus Orientals d'on ha estat diputat Fernand Siré (UMP alcalde Sant Llorenç de la Salanca).

### 2014 - Moment actual

El 2014, aplicat a partir de les eleccions departamentals del 2015, l'antic Cantó de Perpinyà-1 és l'únic que ha quedat pràcticament igual que en els períodes anteriors.
El sector de Perpinyà comprès en aquest cantó número 6, de Perpinyà-1 és el situat a l'est de l'eix de les vies públiques i límits següents: tot el sector del terme comunal de Perpinyà situat al nord de la Tet, des dels límits amb la comuna de Sant Esteve del Monestir, a l'oest, fins als límits amb la comuna de Bonpàs, a l'est. Es tracta, així, doncs, de l'antiga comuna del Vernet.
La capitalitat del cantó se situa a la ciutat de Perpinyà.

## Consellers generals

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1973-1979 | Émile Roudayre | PS després DVG | |
| 1979-1985 | M. Catala | PCF | |
| 1985-1992 | Aimé Coder | DVD després RPR | |
| 1992 - 1998 | Jean-Paul Alduy | UDF | Enginyer general de ponts i camins Senador (2001-2011) Batlle de Perpinyà (1993-2009) |
| 1998 - 2011 | Jean Codognès | PS després DVG Després EELV | Advocat, diputat (1997-2002) Conseller municipal de Perpinyà |
| 2011 - 2015 | Richard Puly-Belli | UMP | Adjunt al Batlle de Perpinyà |
| 2015 - 2021 | Annabelle Brunet Richard Puly-Belli | UMP | Consellera municipal de Perpinyà Adjunt al Batlle de Perpinyà pel sector Nord i el Vernet |

## Referències

* ↑ Decret 2014-262: http://www.legifrance.gouv.fr/affichTexte.do?cidTexte=JORFTEXT000028664484
* ↑ UDI (Unió de demòcrates i independents). 38 anys el 2015. Advocada. Consellera municipal de Perpinyà. Vicepresident de la PMCA. Substituta: Françoise Lucas.
* ↑ UMP (Unió per un moviment popular). 64 anys el 2015. Casat, té un fill. Comerciant. Substitut: Michel Roig.
# Anisaldehid

El 4-anisaldehid, p-anisaldehid o anísic aldehid (nom IUPAC: 4-metoxibenzaldehid) és un compost orgànic que es troba de forma comuna a les essències naturals i a les fragàncies. Aquest compost consta d'un anell de benzè substituït per un grup aldehid i un grup metoxi. És un líquid clar amb una aroma forta. Se'n coneixen dues formes isòmeres: orto-anisaldehid i meta-anisaldehid però són menys comunes.

## Producció

L'anisaldehid es prepara comercialment per oxidació del metoxitoluè fent servir el diòxid de manganès. També es pot produir per oxidació de l'anetol.

## Usos

Essent relacionat estructuralment amb la vanil·lina, l'anisaldehid es fa servir molt com a fragància i saboritzant. L'anisaldehid es fa servir com intermedi en la síntesi d'altres compostos en farmàcia i perfumeria. L'ortho-Anisaldehid es fa servir com aroma en la regalèssia.
Una solució de para-anisaldehid en àcid i etanol és una tinció útil en la cromatografia de capa fina.

## Referències

* 1 2 Karl-Georg Fahlbusch, Franz-Josef Hammerschmidt, Johannes Panten, Wilhelm Pickenhagen, Dietmar Schatkowski,, Kurt Bauer, Dorothea Garbe and Horst Surburg "Flavors and Fragrances" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, Wiley-VCH, Weinheim, 2003. doi:10.1002/14356007.a11_141
# Drena

Drena és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 430 habitants. Limita amb els municipis d'Arco, Cavedine, Dro i Villa Lagarina.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Tarcisio Michelotti | Llista cívica |
# Aquella larga noche

Aquella larga noche és una pel·lícula dramàtica cubana del 1979, dirigida per Enrique Pineda Barnet i produïda per l'ICAIC.

## Sinopsi

La pel·lícula mostra aspectes de la vida de les combatents revolucionàries Lidia Doce i Clodomira Acosta, avitualladores i missatgeres de la guerrilla castrista a la Sierra Maestra, fins a la seva captura, tortura i mort a mans de la policia de Fulgencio Batista.

## Intèrprets

* Raquel Revuelta (Lidia)
* María Eugenia García (Clodomira)
* José R. Marcos
* Norberto Bertrand
* Armando Bianchi
* Frank Negro

## Recepció

Fou exhibida com a part de la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1979.

## Referències

* ↑ Aquella larga noche Arxivat 2020-10-24 a Wayback Machine. a Cubacine
* ↑ Aquella larga noche al web cinelatinoamericano.org
* ↑ En la sección oficial se proyectaron una película cubana y la norteamericana "Alien", La Vanguardia, 13 de setembre de 1979
* ↑ Aquella larga noche al web del Festival de Sant Sebastià

## Enllaços externs

* Aquella larga noche a Ecured
* Fragments de la pel·lícula a YouTube
# Aspasi de Tir

Aspasi (en grec antic: Ἀσπάσιος) va ser un historiador i retòric grec natural de Tir i de data incerta, que segons diu Suda va escriure una història de Tir i de les coses destacables d'aquell país en una vintena llibres, alguns tractats de retòrica i alguns més d'altres temes.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/402?rgn=full+text;view=image;q1=AspasiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 387. ]