OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hoek van Holland

Hoek van Holland (literalment Cantonada d'Holanda en neerlandès) és una localitat del centre de la costa occidental dels Països Baixos, a la província d'Holanda Meridional. Està situada al final de la riba meridional de la Nieuwe Waterweg (braç del Rin que passa per Rotterdam), al punt de confluència amb la costa holandesa, que queda és cap al nord és una llarguíssima costa rectilínia i uniforme constituïda per platges, mentre que cap al sud queda tallada.
És coneguda per ser el punt de partida dels ferris vers les Illes Britàniques. Aquest fet, així com la pertinença al complex porturari de Rotterdam, li han una connexió ferroviària amb Rotterdam.
El Maeslantkering, un sistema de tancament de la Nieuwe Waterweg que serveix per protegir el port de Rotterdam en cas de pujada del nivell del mar, està situat a Hoek van Holland. Per la seva complexitat fou la darrera obra del Pla Delta.
Hom discuteix ampliar la superfície de Hoek van Holland vers l'oest tot guanyant terreny al mar. El principal obstacle és el manteniment de l'atractiu turístic del lloc, puix que la platja actualment existent hauria de ser desplaçada ("construïda de bell nou") uns quilòmetres mar endins, i el material dragat hauria de ser similar a l'existent.
Administrativament pertany al municipi de Rotterdam, si bé aquesta ciutat està situada uns 20 km més a l'est. Constitueix un districte amb 9.942 habitants (2004) i una superfície de 14,10 km².

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2001-02-02 a Wayback Machine. (en neerlandès)
* Informació turística Arxivat 2019-01-23 a Wayback Machine. (en neerlandès, alemany i anglès)
# Elephas recki

Elephas recki és una espècie d'elefant africà extint. Amb una alçada a l'espatlla de fins a 4,5 metres, fou una de les espècies d'elefant més gran que han existit mai. Es creu que E. recki visqué arreu d'Àfrica entre fa 3,5 i fa 1 milió d'anys. L'elefant asiàtic és l'únic membre vivent del seu gènere. E. recki fou un elefant herbívor reeixit que visqué durant el Pliocè i el Plistocè fins que es veié abocat a l'extinció a causa de la competència dels membres del gènere Loxodonta, l'actual elefant africà.

## Subespècies

M. Beden identificà cinc subespècies d'Elephas recki, de la més antiga a la més recent:
* Elephas recki brumpti Beden, 1980
* Elephas recki shungurensis Beden, 1980
* Elephas recki atavus Arambourg, 1947
* Elephas recki ileretensis Beden, 1987
* Elephas recki recki (Dietrich, 1916)

## Referències

* ↑ Beden, M. 1980. Elephas recki Dietrich, 1915 (Proboscidea, Elephantidae). Èvolution au cours du Plio-Pléistocène en Afrique orientale]. Geobios 13(6): 891-901. Lió.
* ↑ Beden, M. 1983. Family Elephantidae. A J. M. Harris (ed.), Koobi Fora Research Project. Vol. 2. The fossil Ungulates: Proboscidea, Perissodactyla, and Suidae: 40-129. Oxford: Clarendon Press.
* ↑ Beden, M. 1987. Les faunes Plio-Pléistocène de la basse vallée de l'Omo (Éthiopie), Vol. 2: Les Eléphantidés (Mammalia-Proboscidea) (dirigit per Y. Coppens i F. C. Howell): 1-162. Cahiers de Paléontologie-Travaux de Paléontologie est-africaine. Centre National de la Recherche Scientifique (CNRS). París.
# Gower (Missouri)

Gower és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.399 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gower tenia 1.399 habitants, 536 habitatges, i 393 famílies. La densitat de població era de 540,2 habitants per km².
Dels 536 habitatges en un 38,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,2% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 26,5% no eren unitats familiars. En el 22,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.125 $ i la renda mediana per família de 55.694 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.313 $ mentre que les dones 24.563 $. La renda per capita de la població era de 19.408 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gower». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gower». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Estació de l'Alcúdia de Crespins

Mapa Rodalies València línia C-2 :
L'estació de ferrocarril de l'Alcúdia de Crespins d'Adif, a la comarca de la Costera, està situada al sud del nucli urbà, prop del de la veïna població de Canals. Presta servici a la línia C-2 de Rodalia de València, de Renfe. Situada a 280,8 m d'altitud, es troba al punt kilomètric 50,7 de la línia d'ample ibèric 340 d'Adif (bifurcació Vallada-Xàtiva).
L'estació va començar a funcionar el novembre de 1857, quan fou inaugurat el tram fins a l'Alcúdia de Crespins de la línia que havia d'unir Xàtiva amb Almansa. L'anterior edifici de l'estació fou enderrocat el 2011, ja que l'aluminosi que sofria l'estructura n'impedia la rehabilitació, i des de llavors les instal·lacions estan situades en barracons.
Entre 2009 i 2019 el servici de trens de la línia C-2 acabava en l'estació de l'Alcúdia de Crespins degut a les obres de la línia d'alta velocitat València-Alacant. Durant este període Renfe oferia servici d'autobús entre l'Alcúdia i la resta d'estacions de la línia fins a Moixent.
El servici de trens entre Xàtiva i l'Alcúdia de Crespins fou suspés el maig de 2022 degut a obres en la infraestructura i fou parcialment restablert el setembre del 2023, completat per autobús.

## Servicis ferroviaris

| origen/destinació | < estació | línia | estació > | origen/destinació |
| València-Nord Xàtiva | Xàtiva | | Montesa | Moixent |

## Referències

* ↑ «Red ferroviaria española». Ministeri de Foment. Arxivat de l'original el 18-10-2013. [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ Vidal, E. «El ferrocarril cumple el 150 aniversario de su primer viaje». Las Provincias, 30-01-2008 [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ «Demolida la estación de trenes de L'Alcúdia de Crespins tras 150 años de servicio». El Periódico de Aquí, 31-10-2011 [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ González, B. «La estación del tren de l'Alcúdia de Crespins lleva nueve años en barracones». Las Provincias, 24-08-2020 [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ «Renfe recupera el servicio de cercanías entre las estaciones de L'Alcúdia de Crespins y Moixent a partir del 15 de mayo». Europa Press, 08-05-2019 [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ Gómez, Sergio. «La línea de tren entre Moixent y Xàtiva se cerrará hasta final de año». Levante-EMV, 06-05-2022 [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ «Servicios de Renfe por obras de Adif entre Xàtiva y La Encina». Renfe. [Consulta: 13 octubre 2023].
# Jeleznodorojnoi platformi Kotsebu

Jeleznodorojnoi platformi Kotsebu - Железнодорожной платформы Коцебу (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les planes entre els vessants septentrionals del Caucas Nord i al vora occidental del riu Kuban. És a 13 km al nord-oest de Novokubansk i a 152 km a l'est de Krasnodar.
Pertany al poble de Kovalévskoie.
# Drets econòmics, socials i culturals

Els drets econòmics, socials i culturals són una part dels drets humans, classificats per Karel Vasak en la segona generació. Aquests drets són reconeguts i protegits en un grup de textos internacionals i regionals sobre drets humans.
El Tribunal d'Estrasburg i la majoria de la doctrina acadèmica reconeixen la dificultat per a diferenciar aquests drets dels drets civils per la impossibilitat d'establir una distinció categòrica.
Durant la Guerra freda els drets humans foren debatuts, donant cada bloc més pes a un grup de drets que altres. El bloc Soviètic li donava més pes al bloc dels drets socials i en el bloc occidental hi havia fins i tot persones que defenia que no s'establiren els drets socials com a drets humans.
La pràctica per part de les organitzacions internacionals que vetllen pel compliment d'aquests drets es troba amb una dificultat en la seua actuació per la falta de delimitació dels responsables del compliment.
Des de l'adopció del Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics el 1996 es va plantejar l'establiment d'un mecanisme de denúncies individuals per protegir aquests drets. El 2004, la Comissió pels Drets Humans de les Nacions Unides ho replantejà sense èxit.

## Referències

* ↑ Shiman, David. «Introduction». Economic and Social Justice : A Human Rights Perspective. University of Minnesota. Human Rights Resource Center. [Consulta: 23 gener 2019].
* ↑ Karel Vasak, "Human Rights: A Thirty-Year Struggle: the Sustained Efforts to give Force of law to the Universal Declaration of Human Rights", UNESCO Courier 30:11, París: United Nations Educational, Scientific, and Cultural Organization, novembre de 1977
* ↑ Leckie i Gallanger, 2006, p. xiv.
* ↑ López Guerra, 2011, p. 3-4.
* ↑ Roth, 2004, p. 64.
* ↑ Roth, 2004, p. 64-65.
* ↑ Dennis i Stewart, juliol 2004, p. 462.

## Bibliografia

* Leckie, Scott; Gallanger, Anne. Economic, social and cultural rights: a legal resource guide. University of Pennsylvania Press, 2006. ISBN 978-0-8122-3916-4.
* López Guerra, Luis «La protección de derechos económicos y sociales en el convenio europeo de derechos humanos». Parlamento y Constitución. Anuario, 14, 2011. (Publicat en per separat i junt al volum. Ací se cita la separata.)
* Roth, Kenneth «Defending economic social and cultural rights: Practical issues faced by an international human rights organization». Human Rights Quarterly, 26, 2004, pàg. 63–73.
* Dennis, Michael J. «Justiciability of Economic, Social, and Cultural Rights: Should There Be an International Complaints Mechanism to Adjudicate the Rights to Food, Water, Housing, and Health?». The American Journal of International Law, 98, 3, 01-07-2004, pàg. 462. DOI: 10.2307/3181641.
# Hyperolius rubrovermiculatus

Hyperolius rubrovermiculatus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Kenya.
Està amenaçada d'extinció per la desaparició del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A. & Drewes, R. 2004. Hyperolius rubrovermiculatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Eles transportan a morte

Eles transportan a morte és una pel·lícula del 2021 dirigida per Helena Girón i Samuel M. Delgado. Va ser filmat en gallec i té parts en castellà. Es tracta d'una coproducció entre estudis de Galícia, Canàries i Colòmbia. S'ha subtitulat al català.
Es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià de 2021, on va guanyar una menció especial a la secció Zabaltegi. En la 36a edició de la Setmana de la Crítica del Festival de Cinema de Venècia va guanyar un premi a la millor contribució tècnica. Es va estrenar als cinemes el 13 de maig de 2022.

## Sinopsi

La pel·lícula està ambientada l'any 1492 i explica la història de tres membres de la tripulació de Cristòfor Colom que van marxar cap a Amèrica. Tanmateix, en arribar a les illes Canàries, s'escapen amb una de les veles del vaixell.

## Producció

El rodatge es va dur a terme durant quatre setmanes en diferents localitzacions de la província d'Ourense i de l'illa de Tenerife.

## Referències

* ↑ Eles transportan a morte a la Base de dades de cinema en català
* 1 2 ««Eles transportan a morte», cinema poético contra o relato épico da historia». , 10-05-2022.
# Guangzhou International Women's Open 2013

El Torneig de Canton 2013, oficialment conegut com a Guangzhou International Women's Open 2013, és un esdeveniment de tennis femení sobre pista dura que pertany als International tournaments de la WTA. La 10a edició del torneig es va celebrar entre el 14 i el 21 de setembre de 2013 a Canton, Guangdong, Xina.
La tennista local Zhang Shuai va guanyar el primer títol individual de la seva carrera mentre que l'estatunidenca Vania King va disputar les finals individual i de dobles del torneig però va caure en ambdues.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| | B. Jovanovski | 4 | 6 | 4 |
| Q | V. King | 6 | 0 | 6 | Q | V. King | 1 | 7 | 7 |
| | G. Voskobóieva | 3 | 2 | | 8 | M. Puig | 6 | 5 | 6⁵ |
| 8 | M. Puig | 6 | 6 | | | | | | | Q | V. King | 3 | 7 | 6 |
| 3 | L. Robson | 6 | 7 | | | | | | | | J. Zheng | 6 | 5 | 3 |
| WC | S. Zheng | 3 | 6$^4$ | | 3 | L. Robson | 6 | 6⁵ | 2 | | | | | |
| | J. Zheng | 7 | 7 | | | J. Zheng | 1 | 7 | 6 | | | | | |
| | T. Babos | 5 | 6¹ | | | | | | | | | | | | Q | V. King | 6¹ | 1 |
| 6 | S-w. Hsieh | 2 | 2 | | | | | | | | | | | | WC | S. Zhang | 7 | 6 |
| WC | S. Zhang | 6 | 6 | | WC | S. Zhang | 7 | 6 | | | | | | |
| Q | J. Konta | 6 | 6 | | Q | J. Konta | 5 | 3 | | | | | | |
| 4 | S. Peng | 1 | 3 | | | | | | | WC | S. Zhang | 6 | 6 | |
| | V. Dolonc | 6 | 2 | 4 | | | | | | | Y. Meusburger | 1 | 1 | |
| | Y. Meusburger | 2 | 6 | 6 | | Y. Meusburger | 6 | 6 | | | | | | |
| | K. Plíšková | 6$^4$ | 0 | | 2 | A. Cornet | 4 | 1 | |
| 2 | A. Cornet | 7 | 6 | | | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Hsieh Su-wei Peng Shuai | 6 | 6 | |
| | Irina Buryachok Karolína Plíšková | 4 | 1 | | 1 | Hsieh Su-wei Peng Shuai | 7 | 6 |
| 4 | Tímea Babos Olga Govortsova | 6 | 4 | [8] | | Chan Hao-ching Chan Yung-jan | 6¹ | 3 |
| | Chan Hao-ching Chan Yung-jan | 4 | 6 | [10] | | | | | 1 | Hsieh Su-wei Peng Shuai | 6 | 4 | [12] |
| | Julia Glushko Arina Rodionova | 4 | 0 | | | | | | 3 | Vania King Galina Voskobóieva | 3 | 6 | [10] |
| 3 | Vania King Galina Voskobóieva | 6 | 6 | | 3 | Vania King Galina Voskobóieva | 7 | 6 |
| | Vesna Dolonc Darija Jurak | 4 | 3 | | 2 | Varvara Lepchenko Zheng Saisai | 6¹ | 3 |
| 2 | Varvara Lepchenko Zheng Saisai | 6 | 6 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
* Quadre individual femení PDF
Canton :
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2023 :
Sony Ericsson WTA Tour 2013
< 2012
2014 > :
WTA Championships, Istanbul  · WTA Tournament of Champions, Sofia :
# John Mark

John Mark (16 d'agost de 1925 – 8 de desembre de 1991) fou un atleta britànic, conegut per ser l'encenedor del peveter olímpic durant els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948.
Va estudiar a Cranleigh School, i posteriorment aconseguí entrar a la Universitat de Cambridge, d'on va esdevenir president de la secció atlètica de la universitat.
És conegut per ser l'encarregat d'encendre el peveter olímpic durant la cerimònia inaugural dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a Londres (Regne Unit).

## Enllaços externs

* (anglès) PDF www.la84foundation.org - Who was John Mark?
* (anglès) Lighting of the Olympic Cauldron Olympics LONDON 1948
# Eduardo Sáenz de Aranaz

Eduardo Sáenz de Aranaz (Pamplona, 1891-Madrid, 1958) va ser un militar espanyol.

## Biografia

Nascut a Pamplona el 17 de maig de 1891, va ingressar a l'Acadèmia Militar d'Infanteria de Toledo en 1907; es va llicenciar tres anys després, amb la graduació de segon tinent. Va intervenir en la Guerra d'Àfrica entre 1914 i 1920. Durant la dècada de 1920 va ser docent a l'Acadèmia Militar de Toledo, i posteriorment va impartir classes a l'Escola Superior de Guerra, entre 1931 i 1936. Quan es va produir l'esclat de la Guerra civil es trobava destinat a l'Escola Central de Tir de Madrid.
Va arribar a prestar servei en l'Estat Major del Ministeri de la Guerra, i a partir de març de 1937 va estar destinat a la III Divisió Orgànica. Durant algun temps va exercir com a cap d'Estat Major de l'Exèrcit de Llevant, entre agost de 1937 i març de 1938. En la primavera de 1938 va ser nomenat cap d'Estat Major de l'Exèrcit d'Extremadura, i posteriorment exerciria com a cap de la 3a Secció d'Estat Major del Grup d'Exèrcits de la Regió Central (GERC). En l'estiu de 1938 es va afiliar al Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE). Va acabar la contesa ostentant el rang de coronel, destinat en la zona Centre-Sud.
Al final de la contesa va ser detingut per les forces franquistes. Condemnat a mort, la pena li va ser commutada per 30 anys de reclusió i posteriorment rebaixada a 12 anys. Va sortir de presó en 1943. Va participar en reunions clandestines del PSOE, i fou detingut per la policia franquista en 1946. Jutjat, va ser condemnat a 8 anys de reclusió i enviat al Destacament penal de Cuelgamuros, participant en la construcció de la Valle de los Caídos. Va morir a Madrid en 1958.

## Obres

* —— (1930). Servicio de Campaña de la Infantería en Marruecos. Colegio de Huérfanos de María Cristina.

## Notes

* ↑ A l'Acadèmia de Toledo va pertànyer a la mateixa promoció militar que Francisco Franco.
* ↑ On va ser 2n cap de la Secció d'Informació.

## Referències

* 1 2 Olmeda, 2009, p. 80.
* ↑ Suero Roca, 1981, p. 165.
* ↑ Alpert, 1989, p. 385.
* ↑ Zaragoza, 1983, p. 61.
* ↑ Engel, 1999, p. 178.
* ↑ Moreno Gómez, 1985, p. 616.
* ↑ Engel, 1999, p. 173.

## Bibliografia

* Alpert, Michael. El ejército republicano en la guerra civil. Siglo XXI Editores, 1989.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Moreno Gómez, Francisco. La Guerra civil en Córdoba: 1936-1939. Editorial Alpuerto, 1985.
* Olmeda, Fernando. El Valle de los Caídos. Una memoria de España. Península, 2009.
* Suero Roca, María Teresa. Militares republicanos de la Guerra de España. Barcelona: Península Ibérica, 1981. ISBN 84-297-1706-4.
* Zaragoza, Cristóbal. Ejército Popular y militares de la República, 1936-1939. Barcelona: Ed. Planeta, 1983.
# La Cort (partida)

La Cort és una partida de l'Horta de Lleida, de Lleida.
Limita:
* Al nord amb la partida de Marimunt.
* A l'est amb la partida de Serrallonga (Lleida).
* Al sud-est amb la partida de Jesuset.
* Al sud amb el barri d'El Secà de Sant Pere.
* A l'oest amb la partida de Balàfia (partida).

## Enllaços externs

* Oficina municipal de l'Horta de Lleida Arxivat 2010-09-21 a Wayback Machine.
* Institut Català de Cartografia
# Hyperolius rhodesianus

Hyperolius rhodesianus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Zimbàbue i, possiblement també, a Botswana i Zàmbia.

## Referències

* Schiøtz, A., Channing, A. & Poynton, J.C. 2004. Hyperolius rhodesianus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Elinor Goldschmied

Elinor Violet Sinnott Goldschmied (Gloucester, 15 de desembre de 1910 - Londres, 27 de febrer de 2009) fou una educadora i pedagoga britànica. Els seus estudis i recerques varen contribuir a formar l'estructura moderna de la psicopedagogia i alguns dels treballs pràctics aplicats actualment en l'educació infantil.
Un dels seus treballs més coneguts i admirats fou la presentació del joc heurístic «la panera dels tresors», descrit per primer cop l'any 1994 en el llibre People Under Three.

## Biografia

Elinor Sinnott nasqué l'any 1910 a Gloucester (Gloucestershire, Regne Unit). Fou la quarta d'una família rural amb set fills (cinc noies i dos nois). Aquest fet de pertànyer a una família nombrosa la va preparar per a la convivència amb grups nombrosos i a adonar-se de la gran importància de estar units i passar-ho bé tots junts.
Quan era adolescent es va interessar en el teatre però, en acabar els seus estudis a la High School Clifton de Bristol i aconseguir un diploma de mestra de primària a Darlington, es dedicà a l'educació dels infants.
Interessada en Anton Txékhov i en agrupacions com el Bauhaus Group i Yost Ballet, va continuar els seus estudis al Department de Salud Mental de la London School of Economics. Allí rebé una beca d'estudis i la titulació d'assistent social en psiquiatria. L'any 1937 a Londres va conèixer Guido Goldschmied, un refugiat polític jueu d'origen bavarès i nacionalitat alemanya. Tots dos es casaren l'any 1941, després de la deportació al Canadà de Goldshmied. En aquest període Elinor va iniciar els seus estudis sobre educació infantil, inspirada per experts en el tema com Anna Freud, Susas Isaacs i Donald Winicott.
El 1940, a Bradford, Elinor va començar a treballar com a responsable d'una guarderia de nens refugiats (2-4 anys) molt problemàtics. En poques setmanes els infants milloraren el seu comportament responent als nous vincles afectius que abans no existien. Aquesta experiència la va motivar en la creació d'una guarderia cooperativa a Primrose Hill, el 1945.
L'any 1946, juntament amb el seu marit Guido i el seu fill Marco, es va desplaçar a Trieste (ocupada pels aliats). Allí donava classes d'anglès. L'any 1948 la família se’n va a viure a Milà. En aquesta època va conèixer Elda Scarzella, que havia fundat un centre d'acolliment de mares solteres (a vegades menors i amb infants petits). Aquest centre s'allotjava en barracons prefabricats, al jardí del palau Sormani.

## Referències

* ↑ Amici di Elinor.Elinor Sinnott Goldschmied.
* ↑ Elinor Goldschmied; Sonia Jackson People Under Three: Young Children in Day Care. Psychology Press, 2004. ISBN 978-0-415-30567-9.
* ↑ Elinor Goldschmied.Pioneering expert in the care of babies and young children. Sonia Jackson
# Les Forques (Forès)

Les Forques és una muntanya de 869 metres que es troba al municipi de Forès, a la comarca de la Conca de Barberà.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 266121001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hyperolius mariae

Hyperolius mariae és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a la República Democràtica del Congo, Kenya, Tanzània i Zàmbia.

## Referències

* Schiøtz, A., Channing, A. & Poynton, J.C. 2004. Hyperolius mariae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Grup de la copiapita

El grup de la copiapita és un grup complex de minerals format per sulfats de metall (II) i ferro (III). Com que es poden distingir per mètodes de difracció de raigs X dos subgrups estructuralment diferents, la nomenclatura podria canviar en el futur. El grup està compost per les següents espècies, a banda de la copiapita, espècies majoritària que dona nom al grup: aluminocopiapita, calciocopiapita, cuprocopiapita, ferricopiapita, magnesiocopiapita i zincocopiapita. Algunes copiapites sense analitzar poden ser, de fet, ferricopiapita o altres membres del grup. A continuació, una llista dels membres amb la seva fórmula:
| Aluminocopiapita | Al$_{2/3}$Fe$^{3+}$₄(SO₄)₆(OH)₂ · 20H₂O |
| Calciocopiapita | CaFe₄(SO₄)₆(OH)₂ · 10H₂O |
| Copiapita | Fe$^{2+}$Fe$^{3+}$₄(SO₄)₆(OH)₂ · 20H₂O |
| Cuprocopiapita | CuFe₄(SO₄)₆(OH)₂ · 20H₂O |
| Ferricopiapita | Fe₅(SO₄)₆O(OH) · 20H₂O |
| Magnesiocopiapita | MgFe$^{3+}$₄(SO₄)₆(OH)₂ · 20H₂O |
| Zincocopiapita | ZnFe$^{3+}$₄(SO₄)₆(OH)₂ · 18H₂O |

## Galeria

* Copiapita
* Aluminocopiapita
* Grup de la copiapita (A); probablement magnesiocopiapita
* Ferricopiapita (groc en pols)

## Referències

* 1 2 3 J. Majzlan i R. Michallik. «The crystal structures, solid solutions and infrared spectra of copiapite-group minerals» (en anglès). Mineralogical magazine. [Consulta: 31 maig 2014].