OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Didierea trollii

Didierea trollii és una espècie de plantes amb flor que pertany a la família de les didiereàcies. És l'espècie tipus del gènere.

## Descripció

Didierea trollii creix primer postrada, després amb brots erectes i pot arribar a fer fins als 2 metres d'alçada o fins i tot més alta. Els brots de 2 a 3 centímetres de gruix, de color verd grisós, estan proveïts de berrugues planes i disposades en espiral. En aquestes berrugues hi ha arèoles d'1 a 3 cm de llargada i amb espines radiants de color gris. N'hi ha 5 fulles allargades el·líptiques o obovades que fan entre 15 a 25 mm de llargada i entre 3 a 8 mm d'amplada.
Les flors són de color groc blanquinós a verdós estan molt amuntegades. L'estigma és de color rosa clar i els fruits fan entre 5 a 7 mil·límetres de llargada.

## Distribució

Didierea trollii es distribueix al sud de Madagascar, des d'Ampotaka fins a Ifotaka.

## Taxonomia

La primera descripció de Didierea trollii va ser establerta el 1961 per René Paul Raymond Capuron i Werner Rauh i publicat a Adansonia, n.s. 1: 39–41, t. 1, 2, 3(2,4,6), 4(4–8).

### Etimologia

Didierea: gènere que va ser dedicat a l'explorador i naturalista francès Alfred Grandidier (1836-1921).
trollii: epítet en honor de Wilhelm Troll (1897–1978), professor alemany de botànica a la Universitat de Magúncia i fundador del Jardí botànic de Magúncia.

## Referències

* ↑ «Didierea trollii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ Baillon Bull. Mens; Société Linnéenne de Paris, 1, 1880, pàg. 258.

## Bibliografia

* Rowley, Gordon Douglas. Urs Eggli. Sukkulenten-Lexikon Band 2 Zweikeimblättrige Pflanzen (Dicotyledonen) (en alemany). Stuttgart: Ulmer, 2002, p. 101. ISBN 3-8001-3915-4.

## Enllaços externs

* Retrat Arxivat 2018-07-19 a Wayback Machine. de planta del Jardí Botànic de Mainz
# Grand Prix Hassan II 2013

El Torneig de Casablanca 2013, conegut oficialment com a Grand Prix Hassan II 2013 és un esdeveniment tennístic disputat sobre terra batuda que està inclòs en les sèries 250 de l'ATP. La 29a edició del torneig es va disputar entre el 7 i el 15 d'abril del 2013 al Complex Al Amal de Casablanca, Marroc.
El tennista català Tommy Robredo va guanyar l'onzè torneig de la seva carrera, el primer des de 2011 després de superar una important lesió de la qual es va operar el mateix any.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1/WC | S. Wawrinka | 4 | 6 | 6 |
| | B. Kavčič | 6 | 2 | 1 | 1/WC | S. Wawrinka | 6 | 6 | |
| | É. Roger-Vasselin | 7 | 6$^3$ | 2 | | G. García-López | 1 | 2 | |
| | G. García López | 6$^4$ | 7 | 6 | | | | | | 1/WC | S. Wawrinka | 6 | 3 | 2 |
| 4 | B. Paire | 4 | 6 | 6 | | | | | | | T. Robredo | 1 | 6 | 6 |
| | A. Bedene | 6 | 4 | 3 | 4 | B. Paire | 6$^4$ | 6 | 0 | | | | | |
| | T. Robredo | 6 | 7 | | | T. Robredo | 7 | 2 | 6 | | | | | |
| | T. Kamke | 4 | 5 | | | | | | | | | | | | | T. Robredo | 7 | 4 | 6 |
| 7 | R. Haase | 6 | 6² | 6 | | | | | | | | | | | 2 | K. Anderson | 6⁶ | 6 | 3 |
| | K. de Schepper | 2 | 7 | 3 | 7 | R. Haase | 5 | 1 | | | | | | |
| Q | F. Volandri | 4 | 6⁵ | | 3 | M. Kližan | 7 | 6 | | | | | | |
| 3 | M. Kližan | 6 | 7 | | | | | | | 3 | M. Kližan | 6 | 4 | 2 |
| 8 | G. Žemlja | 7 | 6 | | | | | | | 2 | K. Anderson | 2 | 6 | 6 |
| Q | H. Laaksonen | 6⁵ | 1 | | 8 | G. Žemlja | 4 | 4 | | | | | | |
| Q | P. Carreño | 3 | 3 | | 2 | K. Anderson | 6 | 6 | |
| 2 | K. Anderson | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Julian Knowle Filip Polášek | 6 | 4 | [10] |
| | Benoît Paire Stanislas Wawrinka | 0 | 6 | [4] | 1 | Julian Knowle Filip Polášek | 0 | 6 | [10] |
| 3 | František Čermák Michal Mertiňák | 6 | 5 | [3] | | Martin Kližan Igor Zelenay | 6 | 3 | [5] |
| | Martin Kližan Igor Zelenay | 3 | 7 | [10] | | | | | | 1 | Julian Knowle Filip Polášek | 6 | 6 |
| | Aljaž Bedene Tomasz Bednarek | 6 | 7 | | | | | | | | Dustin Brown Christopher Kas | 3 | 2 |
| 4 | Daniele Bracciali Potito Starace | 3 | 5 | | | Aljaž Bedene Tomasz Bednarek | 5 | 4 | |
| | Blaž Kavčič Grega Žemlja | 3 | 2 | | | Dustin Brown Christopher Kas | 7 | 6 | |
| | Dustin Brown Christopher Kas | 6 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Casablanca / Marràqueix :
1986
1987
1988
1989
1990
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2013
< 2012
2014 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Lake Wisconsin

Lake Wisconsin és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 3.493 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Wisconsin tenia 3.493 habitants, 1.419 habitatges, i 1.082 famílies. La densitat de població era de 106,4 habitants per km².
Dels 1.419 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,1% hi vivien parelles casades, en un 3,7% dones solteres, i en un 23,7% no eren unitats familiars. En el 18,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 30,8% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 58.906 $ i la renda mediana per família de 63.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.839 $ mentre que les dones 28.229 $. La renda per capita de la població era de 26.657 $. Aproximadament el 0,4% de les famílies i l'1,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Wisconsin» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Wisconsin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Domingo Pérez de Granada

Domingo Pérez de Granada és un municipi de la província de Granada a Andalusia. La seva extensió superficial és de 48,93 km² i el 2019 tenia 890 habitants. Forma part de la comarca de Los Montes.
Va ser una Entitat local autònoma dins el municipi de Iznalloz fins que al març de 2015 es va constituir com a municipi.
Està format pel nuclis de població de Domingo Pérez de Granada, Cotílfar i Cañatabla.

## Referències

* ↑ «Decreto 105/2015, de 17 de marzo, por el que se aprueba la creación del municipio de Domingo Pérez de Granada por segregación del término municipal de Iznalloz (Granada)». BOE, 07-03-2016 [Consulta: 8 febrer 2020].
# Judith Sans Serra

Judith Sans Serra (Ascó, 31 de març de 1994) és un jugadora d'handbol catalana, que juga en la posició de pivot.
Formada en els equips inferiors del CH Ascó, va passar a competir a la màxima categoria amb l'Esportiu Castelldefels. El 2014 va fitxar per l'Alcobendas madrileny on romandre un any. L'any següent va marxar al potent Bera Bera. Al 2017, les seves bones actuacions va fer que l'equip danès del Midtjylland l'incorporés a les seves files, però l'any següent va tornar a l'equip basc.
Amb la selecció espanyola va debutar al 2016 però finalment no va entrar a llista dels Jocs Olímpics de Rio. El 2018 va participar en els Jocs Mediterranis de Tarragona on va guanyar la medalla d'or. Al 2019, amb només 25 anys, va anunciar la seva retirada. Però a finals del 2020 va decidir tornar a jugar en el Handbol Sant Quirze de la Divisió de plata. En el seu palmarès destaca el títol de lliga del 2015/16, tres de Supercopa Espanyola, i el de la Copa de la Reina a la 2018/19 amb el Bera Bera, on a més va obtenir durant dos temporades el guardó com a Millor defensora de la lliga.

## Referències

* ↑ Sánchez Carbonell, Ángel «Judith Sans, nueva jugadora del Helvetia Balonmano Alcobendas». cronicanorte.es, 17-06-2014 [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ «Judith Sans, calidad defensiva para el Bera Bera». noticiasdegipuzkoa.eus, 30-06-2015 [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ Mullor, Ivan «La trucada que Judith Sans sempre havia desitjat». lesportiudecatalunya.cat, 06-12-2017 [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ «Judith Sans vuelve al Bera Bera tras su fugaz paso por el Midtjylland danés». diariovasco.com, 24-05-2018 [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ «Judith Sans debuta a Àustria amb la selecció espanyola». lesportiudecatalunya.cat, 02-06-2016 [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ «Judith Sans, fora dels Jocs.». lesportiudecatalunya.cat, 27-07-2016 [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ Prunera, Andreu «Judith Sans, Guerrera d’or als Jocs del Mediterrani». radiomoradebre.cat, 02-07-2018 [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ Parcero, Bruno «Judith Sans deja el balonmano». mundodeportivo.com, 21-03-2019 [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ Algueró, Enric «Judith Sans vuelve sin presión con el Sant Quirze». diaridetarragona.com, 29-12-2020 [Consulta: 19 gener 2021].
* ↑ «L'asconenca Judith Sans torna a jugar per afició al Sant Quirze de la Divisió de Plata d'handbol». setmanarilebre.cat, 09-01-2021 [Consulta: 19 gener 2021].
# El ferrer de Wootton Major

El ferrer de Wootton Major (en anglès: Smith of Wootton Major) és una novel·la publicada per primera vegada el 9 de novembre de 1967 de l'autor britànic J. R. R. Tolkien.
T. A. Shippey, a The Road to Middle-earth, exposa que un dels temes centrals de l'argument és el concepte de "derrota". Tolkien el va descriure com "el llibre d'un home vell", amb el presagi del dol. Certament, la renúncia és un dels temes centrals, però també és l'apreciació d'una visió imaginativa, en contraposició de la visió filistea representada pel vell cuiner Nokes, un home mandrós i poc profund. Nokes és el principal dels no creients, rebutjant tots els components màgics com simples somnis i imaginacions. Al final, té un enfrontament espantós amb el Rei de les Fades, però fins i tot això el manté amb la seva visió.
Shippey també suggereix que, mentre Tolkien estava en contra de veure aquesta història com alegòrica, es pot afirmar que Nokes representa l'aproximació crítica i literària de l'estudi de l'anglès, en contraposició a una aproximació més filològica representada per l'anterior mestre cuiner.

## Referències

* ↑ Christina Scull & Wayne G. Hammond (2006), The J. R. R. Tolkien Companion and Guide, HarperCollins, 'Chronology' volume, p.711; ISBN 978-0-618-39113-4
* ↑ T. A. Shippey, The Road to Middle-earth, "On the Cold Hill's Side", p. 277.
* ↑ Letters, no. 299, p. 389.
* ↑ T. A. Shippey, The Road to Middle-earth, "On the Cold Hill's Side", p. 272 ff.
# Francesc d'Assís Pons Alzina

Francesc d'Assis Pons Alzina, (Es Migjorn Gran, 11 d'agost de 1817 - Maó, 29 d'octubre de 1890) fou un pintor i polític balear que s'especialitzà en el retrat i la decoració.
Pons Alzina fou deixeble del pintor ciutadellenc Andreu Galbis (1797-1874). A la Sala de l'Ajuntament de Maó, cinc dels trenta-set retrats que conté són obra de Pons Alzina. Col·leccions privades menorquines també conserven retrats de menorquins que ell va pintar.
Els darrers trenta anys de la seva vida els dedicà al Teatre Principal de Maó per al qual pintà els telons de boca Verd (1860) i el Vermell (1871), a part de nombroses decoracions per a representacions dramàtiques i operístiques que reberen gran acceptació del públic. També pintà la boca de l'escenari i el teló del Teatre del Born de Ciutadella, que es va inaugurar el 1875.
Fou un polític republicà federal, seguidor de Pi i Margall i el primer alcalde escollit democràticament de Maó (1872-1874), destituït pel cop d'estat del general Pavía que acabà amb la Primera República.

## Referències

* ↑ Tuduri, Antoni «Francesc d'Asís Pons Alzina, 'xec es pintor', migjorner, batlle de Maó i home de bé». El Diari - Menorca, 16-12-2017, pàg. 19 [Consulta: 18 maig 2021].
* 1 2 Pons Moll, Joan. Francesc d'A. Pons Alzina, pintor i polític vuitcentista. En Xec es pintor. Institut Menorquí d'Estudis, 2017. ISBN 978-84-15291-33-6.
* ↑ Teatre, Institut del. «Teatre del Born». [Consulta: 18 maig 2021].
# Districte d'Uda

El districte d'Uda (宇陀郡, Uda-gun) és un districte de la prefectura de Nara, a la regió de Kansai, Japó. Uda és el districte menys poblat de tota la prefectura. El seu municipi més populós és el poble de Mitsue.

## Geografia

El districte d'Uda es troba localitzat a la part més oriental de la prefectura d'Osaka, limitant a l'est amb la prefectura de Mie. El districte està format pels municipis de Mitsue i Soni, tots dos amb la categoria de poble.

### Municipis

Districte d'Uda (2020) :

## Història

Tot i ser un districte que ja existia a l'antiga província de Yamato i que no fou creat després de la restauració Meiji, la data oficial de creació del districte és el 15 d'abril de 1880, nou anys abans de l'entrada en vigor de la llei de municipis de 1889. Des del 18 d'abril de 1876 va pertànyer a la breu prefectura de Sakai i posteriorment, quan aquesta va ser absorbida per la prefectura d'Osaka, el districte d'Uda va ser part d'aquesta fins al 4 de novembre de 1887, quan va tornar a formar part de la prefectura de Nara. L'1 d'agost de 1897, la seu del govern del districte s'establí a la vila de Matsuyama (actual ciutat d'Uda). En l'actualitat, la totalitat dels antics municipis del districte forma part de la recentment creada ciutat d'Uda, fundada el 2006.

### Antics municipis

La següent és una llista d'antics municipis del districte amb l'enllaç als seus actuals municipis:
* Ōuda (大宇陀町) (1942-2006)
* Utano (菟田野町) (1956-2006)
* Haibara (榛原町) (1889-2006)
* Murō (室生村) (1889-2006)
* Inasa (伊那佐村) (1889-1954)
* Ukashi (宇賀志村) (1889-1956)
* Uta (宇太町) (1889-1956)
* Sanbonmatsu (三本松村) (1889-1955)
* Matsuyama (松山町) (1889-1942)
* Kanbe (神戸村) (1889-1942)
* Seishi (政始村) (1889-1942)
* Uchimaki (内牧村) (1889-1955)

## Referències

* ↑ http://www.pref.nara.jp/35846.htm
* ↑ https://www.city.uda.nara.jp/kouhoujouhou/shisei/gaiyou/shoukai/about.html
* ↑ https://geoshape.ex.nii.ac.jp/city/resource/?%E5%AE%87%E9%99%80%E9%83%A1
# Lake Wilson

Lake Wilson és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 270 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Wilson tenia 270 habitants, 128 habitatges, i 83 famílies. La densitat de població era de 248,2 habitants per km².
Dels 128 habitatges en un 26,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,1% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 32,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,11 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,6.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,7% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 24,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.375 $ i la renda mediana per família de 30.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.813 $ mentre que les dones 18.594 $. La renda per capita de la població era de 16.573 $. Entorn del 13,3% de les famílies i el 16,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Wilson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Wilson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Dia del Canadà

El dia del Canadà (anglès: Canada Day, francès: Fête du Canada) és la festa nacional del Canadà. Se celebra l'1 de juliol.
Correspon a la creació de la Confederació canadenca per la Llei de l'Amèrica del Nord britànica, que va entrar en vigor l'1 de juliol de 1867 al Canadà.
Aquest dia de permís va ser establert en 1879 i va ser designat com el dia de la Confederació. Posteriorment va ser rebatejat com a dia del Domini Va ser canviat després de la reforma de la Constitució del Canadà el 27 d'octubre del 1982. Afecta totes les institucions federals. Durant aquest dia, se celebren espectacles, seguits de focs d'artifici.

## Estatus de la festa al Quebec

Al Quebec, atès que aquesta jornada és relativament poc celebrada, però nogensmenys la gent no treballa, nombrosos ciutadans utilitzen aquesta data per canviar de domicili, sobretot perquè la majoria dels contractes d'arrendament s'acaben el 1r de juliol; per això al Quebec hom l'anomena la Festa del trasllat o la jornada nacional del trasllat, un fenomen social bastant particular.
Alguns acusen els sobiranistes d'haver volgut perjudicar la festa del Canadà fent del 1r de juliol la data legal de la fi dels contractes de lloguer, en comptes del 1r de maig, com era el cas abans. De fet, el canvi va ser decidit pel Ministre de Justícia del Quebec de l'època, Jérôme Choquette, de tendència liberal i federalista, per no pertorbar l'any escolar dels nens afectats pels trasllats. La llei que canvia la data del 1r de maig al 1r de juliol va ser aprovada en 1974.

## Notes i referències

* ↑ «Fête du Canada». Banque de dépannage linguistique: Oficina Quebequesa de la Llengua Francesa, 2002. [Consulta: 27 jumy 2010].

## Vegeu també

* Història del Canadà

## Enllaços externs

* Célafête Arxivat 2012-01-09 a Wayback Machine.
* Célafête a Montreal Arxivat 2010-09-14 a Wayback Machine.
# José López Montenegro

José López Montenegro (Aragó, 1832 - Barcelona, 1908) fou un periodista i dirigent sindical aragonès.

## Biografia

Pertanyia al cos de l'administració militar i participà en la revolució de 1868. El 1869 dirigí El Republicano de Saragossa i fou influenciat per l'anarquisme, de tal manera que fou expulsat de l'exèrcit i empresonat per negar-se a jurar lleialtat al nou rei Amadeu I.
El maig de 1871 va sortir de la presó i va fundar el casino obrer La Fraternidad, alhora que organitzava la Federació Regional Espanyola de l'AIT a Aragó, i participà en el seu congrés de Saragossa el 1872. El 1872 va fundar el casino La Autonomia, republicà intransigent i cantonalista i defensor de la Comuna de París. Quan esclatà la insurrecció cantonalista de juliol de 1873 va proclamar el Cantó Aragonès a Saragossa, i quan aquest fracassà marxà a Cartagena, on fou intendent militar de la insurrecció cantonalista. Quan la ciutat va caure s'exilià cap a París. Va tornar a Espanya el 1881 i s'instal·là a Sabadell i a Sallent, on treballà de mestre i dirigí el periòdic Los Desheredados (1884-1886). També fou membre de la lògia maçònica los Hijos del Trabajo i juntament amb Anselmo Lorenzo va difondre les idees del sindicalisme revolucionari francès.
Fou un dels principals defensors de les tesis obreres sobre la vaga general. Fou detingut a Barcelona el 1896 i implicat en el procés de Montjuïc. Quan fou alliberat marxà un temps marxà a Argentina i Uruguai, i va retornar poc abans de morir.

## Obres

* La aurora. Catecismo de la república democrática federal (1882).
* El botón de fuego (1902), etc. Posteriorment emigrà a Amèrica.

## Referències

* ↑ José López Montenegro per Ferran Aisa

## Enllaços externs

* «José López Montenegro». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* José López Montenegro Arxivat 2016-09-06 a Wayback Machine. en la Gran Enciclopedia Aragonesa.
* Semblança de José López Montenegro segons les memòries d'Anselmo Lorenzo.
# Efectes d'àudio 3D

Els efectes d'àudio 3D són un grup d'efectes de so que manipulen el so emès per altaveus estèreo, altaveus de so envoltant, formacions d'altaveus, o auriculars. Aquest efecte s'aconsegueix posicionant virtualment fonts de so en qualsevol part de l'espai tridimensional, sigui darrere, damunt o sota el receptor.
El processament d'àudio 3D és la convolució espacial d'ones de so en un domini utilitzant funcions de transferència relacionades amb el cap (Head-related transfer function). Les Head-related transfer function (HRTF) són una resposta que caracteritza com una orella capta un so des de punts diferents a l'espai, es poden utilitzar per sintetitzar un so binaural que sembli venir d'un determinat punt a l'espai. Utilitzant filtres HRTF es transformen les ones de so per replicar ones de so naturals, que són emeses des d'un punt en un espai 3D. Permeten enganyar al cervell utilitzant les orelles i els nervis auditius, que intenten col·locar els diferents sons en diferents llocs d'un espai 3D encara que només s'hagin reproduït per dos altaveus.

## Àudio posicional 3D

Utilitzant HTRFs i reverberació és possible simular els canvis que sofriria el so fins a arribar al receptor, com poden ser reflexions contra una paret o el sòl.
Algunes tecnologies 3D també són capaces de convertir enregistraments binaurals a enregistraments estèreo. MorrowSoundTrue3D converteix binaural, estèreo, 5.1 i altres formats a 8.1 per crear unes anomenades “atmosferes” 3D de so.
Els efectes d'àudio posicional 3D van sorgir al voltant de 1990 en consoles de videojocs i PC. El seu ús també s'ha estès a la música, permetent a músics oferir una experiència 3D en directe.
Existeixen micròfons binaurals dissenyats per captar el so amb les mateixes característiques que les nostres orelles, proporcionant així un efecte tridimensional.
Tècniques de so com les de Ambisonics, el principi de síntesi de camp d'ona, Morrowsound True3D i A&G 3D-EST fan possible la representació de sons 3D utilitzant altaveus.

## Aplicacions de l'àudio 3D

Alguns parcs d'atraccions han creat atraccions basades en el principi d'àudio 3D. Un exemple és “Sounds Dangerous!” en Walt Disney World Resort a Florida. Els convidats han de posar-se uns auriculars especials mentre veuen un curtmetratge que els produirà una experiència binaural.
Els avanços a la tecnologia de realitat virtual han creat molta demanda per perfeccionar les experiènciess de so 3D. Cada vegada existeixen més programes per simular àudio 3D. L'àudio 3D té un paper determinant en l'experiència de realitat virtual definitiva.

## Vegeu també

* Escolta binaural
* Espacializacón sonora
* So envolupant

## Enllaços externs

* Animacions HRTF Una pàgina amb animacions i teoria sobre l'ús de HRTFs per
# Gabellí

Gabellí és un topònim de la Mallorca islàmica derivat de djabaliy, 'muntanyós', 'de les muntanyes'. Pot fer referència a:
* Gabellí, possessió del terme de Campanet, situada al peu de la Serra de Tramuntana
* Gabellí, gentilici propi dels habitants de la vila de Capdepera, probablement relacionat amb la torre de Gabelien, documentada a Capdepera el segle xiii
* Serra de Gabellí, elevació muntanyosa al Cap del Pinar situada davant la mar i a prop de l'illa d'Alcanada
* Topònims derivats també de la mateixa arrel, a Mallorca:
** Algebelí, nom que la historiografia identificà erròniament amb el juz' de Muruh
** Al-Jibal (àrab: الْجِبَال, 'les muntanyes'), nom que les fonts àrabs donen al districte islàmic de l'alta muntanya mallorquina, en el Llibre dels Fets anomenat Almallutx, avui en dia el terme d'Escorca