OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cost

Un cost és el muntant econòmic que representa la fabricació de qualsevol component o producte, o la prestació de qualsevol servei. Coneixent el cost d'un producte o servei es pot determinar el preu de venda al públic d'aquest producte o servei, ja que el PVP és la suma del cost més el benefici.
Els principals apartats que té el cost d'un producte són els següents:
* Preu de les primeres matèries
* Preu de la mà d'obra directa emprada en la seva producció
* Preu de la mà d'obra indirecta emprada en l'organització i funcionament de l'empresa
* Cost d'amortització de maquinària i edificis.
Viccionari
# Borruk Khan

* Per a altres significats, vegeu «Burruk Khan».
Borruk, Burruk o Borrak Khan (? - 1749) fou un kan kazakh de l'Horda Mitjana Kazakh (Orta Zhuz). Era fill de Tursun Khan (antic kan kazakh a Taixkent). Tursun era fill de Khudai Mendi, fill al seu torn de Kučuk, el pare del qual era Bukey, que probablement era el Bukey Sultan fill de Yadik esmentat en la biografia d'un kan de Kassímov. Yadik era el germà petit de Kasim Khan. Va ser proclamat kan per una part de l'Horda, i va fer el jurament de lleialtat a Rússia el 1743. L'enviament pels russos dels regals tradicionals va causar un conflicte diplomàtic quan Borrak va protestar perquè els havia portat un missatger en lloc d'un enviat com a Abilmambet Khan, i per aquesta causa va retornar el sabre i altres objectes enviats. El 1748 Abu l-Khayr Khan de l'Horda Petita Kazakh fou derrotat i mort per Borruk, i més tard aquest va saquejar la terra dels karakalpaks, que eren subjectes russos; per temor a la venjança d'aquestos, es va retirar cap a l'est i va ocupar les ciutats d'Ikan, Otrar i Sighnak; i en aquesta va establir el seu campament, però el 1749 fou enverinat allí juntament amb dos dels seus fills, mentre vivien a casa d'un cap religiós. Aquest crim fou, segurament, obra dels dzungars; però a petició de Nurali Khan, el fill d'Abu l-Khayr Khan.

## Bibliografia

* Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# CSG

CSG té els següents significats:
* Confederación Sindical Galega, sindicat històric de Galícia
* Consorci Sanitari del Garraf, ens gestor dels recursos de salut pública del Garraf
* Centre Spatial Guyanais, zona de llançament de coets prop de Kourou, a la Guaiana Francesa
* Secretari General de la Commonwealth (del seu nom en anglès Commonwealth Secretary-General), cap de la secretaria de la Commonwealth
* Consell Superior de la Guerra, alt comandament militar durant la Tercera República Francesa
* Centrum Schwule Geschichte, centre de recerca del moviment LGBT d'Alemanya
* Club Sportif Grevenmacher, club de futbol de Luxemburg
* Cat Specialist Group, associació d'especialistes en gats
* Crypto Simulation Group, grup d'historiadors experts en criptologia
* CBS/Sony Group, empresa discogràfica filial de Sony al Japó
* CSG Imagesoft (de l'acrònim anterior), empresa distribuïdora de videojocs filial de CBS/Sony Group als Estats Units
* Commodore Semiconductor Group, empresa fabricant de calculadores i microprocessadors dels Estats Units
* Colt Studio Group, empresa productora audiovisual de cinema pornogràfic dels Estats Units
* China Shipping Group, empresa de transport d'hidrocarburs de la Xina
* Czechoslovak Group, grup d'empreses dedicat a la indústria i l'armament de Txèquia
* Company de l'Orde de l'Estrella de Ghana (del seu nom en anglès Companion of the Star of Ghana), persona distingida amb la màxima condecoració de la república de Ghana
* COSMO-SkyMed de Segona Generació, conjunt de satèl·lits de reconeixement desenvolupats a Itàlia
* Geometria de construcció de sòlids (del seu nom en anglès Constructive Solid Geometry), tècnica de modelatge 3D
* Gramàtica sensible al context (del seu nom en anglès Context-Sensitive Grammar), gramàtica formal en la que la producció ve influenciada pel context
* Carrier Strike Group, formació operacional de la Marina dels Estats Units que implica un portaavions i diversos vaixells de protecció
* Gas metà del carbó (del seu nom en anglès Coal Seam Gas), gas metà que s'obté perforant capes de carbó
# Congrés Jueu d'Israel

El Congrés Jueu d'Israel (CJI) (en hebreu: הקונגרס היהודי הישראלי) va ser fundat en 2012. El CJI representa a la comunitat jueva d'Israel en relació amb els jueus de la diàspora, les comunitats jueves, principalment europees i els fòrums i les institucions internacionals. La seva seu central es troba en la ciutat de Tel-Aviv, a Israel, i disposa d'oficines en diverses capitals europees.

## Objectius

* Promoure el principi d'Israel com a estat jueu.
* Promoure i enfortir el caràcter jueu i democràtic de l'Estat d'Israel, tal com disposa la declaració d'independència.
* El reforç i l'enduriment de les relacions mútues entre la comunitat jueva a Israel i els jueus d'Europa.
* La preservació i l'enfortiment de la tradició jueva a Israel i en la diàspora.
* La promoció dels interessos de la comunitat jueva a Israel.
* La commemoració respectuosa i eficaç de l'holocaust.
* L'oposició a qualsevol manifestació d'antisemitisme o racisme.
* La promoció i el suport a Israel en la comunitat internacional.
* La promoció de programes per enfortir la solidaritat jueva a Israel i a la diàspora.

## Història

El CJI va ser fundat per un grup d'israelians prominents, entre ells l'ex-membre de la Kenésset i ex-director del Mossad Danny Yatom, el Sr. Vladimir Sloutsker, L'ex-president del Congrés Jueu de Rússia i ex-vicepresident del Congrés Jueu Europeu, el general retirat Yaakov Borosvky, l'ex-comandant del Districte del Nord de la Policia d'Israel i el fiscal Lipa Meir que formen el Consell d'Administració. El Sr. Sloutsker és el President del CJI.

## Referències

* ↑ http://www.jpost.com/JewishWorld/JewishNews/Article.aspx?ID=259527&R=R1
* ↑ http://www.nrg.co.il/online/1/ART2/348/651.html
* ↑ SHEFLER, Gil «Competition in Jewish world heats up». The Jerusalem Post [Consulta: 21 maig 2012].
* ↑ http://www.en.ijc.org.il/ Arxivat 2017-07-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* www.en.ijc.org.il/ Arxivat 2017-07-17 a Wayback Machine. (anglès) i (hebreu)
# Cal Tugues

Cal Tugues és una casa de Torreblanca al municipi de Ponts (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa pairal amb mitgera, adaptada al fort desnivell entre dos carrers del poble. És interessant la planta baixa, amb voltes de pedra, i la noble, amb finestres i una balconada que té llindes amb inscripcions.
Les golfes estan cobertes a dues aigües amb teula àrab.

## Història

1769 és la data que hi ha a la llinda del balcó i d'una finestra amb esgrafiats entre els quals destaca un símbol a manera de martell.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Tugues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Daniel Mainwaring

Daniel Mainwaring (Oakland, 22 Julio o 1902 – 31 gener 1977) novel·lista i guionista de pel·lícules de Hollywood que va utilitzar el pseudònim de Geoffrey Homes. Algunes de les seves novel·les van ser adaptades al cinema, la qual cosa facilità que, des del 1942, col·laborés directament amb els estudis i que després de publicar Build my gallows high el 1946 es consagrés exclusivament a l'ofici de guionista. La seva signatura apareix a guions com els de Retorn al passat (1947), The big steal (1949), The lawless (1950), This woman is dangerous (1952) i Invasion of the body snatchers (1956). Va contribuir amb relats originals a Roadblock (1951) i The Hitch-Hiker (1953). Dos anys després va ser acreditat com a únic guionista de Baby Face Nelson. La seva actitud esquerrana li havia portat seriosos problemes en algun moment amb el Comitè d'Activitats Antiamericanes però no va arribar a ser inclòs a una llista negra.

## Filmografia

* Secrets of the Underground (1942)
* Dangerous Passage (1944)
* Scared Stiff (1945)
* Tokyo Rose (1946)
* Hot Cargo (1946)
* Swamp Fire (1946)
* They Made Me a Killer (1946)
* Big Town (1947)
* Retorn al passat (Out of the Past) (1947)
* The Big Steal (1949)
* Sense miraments (Roughshod) (1949)
* The Eagle and the Hawk (1950)
* The Lawless (1950)
* Roadblock 1951)
* The Last Outpost (1951)
* The Tall Target (1951)
* This Woman Is Dangerous (1952)
* Bugles in the Afternoon (1952)
* Powder River (1953)
* Those Redheads from Seattle (1953)
* Alaska Seas (1954)
* Black Horse Canyon (1954
* The Desperado (1954)
* Southwest Passage (1954)
* An Annapolis Story (1955)
* A Bullet for Joey (1955)
* The Phenix City Story (1955)
* Invasion of the Body Snatchers (1956)
* Thunderstorm (1956)
* Baby Face Nelson (1957)
* Cole Younger, Gunfighter (1958)
* The Gun Runners (1958)
* Space Master X-7 (1958)
* Walk Like a Dragon (1960)
* The Minotaur (1961)
* Atlantis, the Lost Continent (1961)
* The Revolt of the Slaves (1961)
* East of Kilimanjaro (1962)
* Convict Stage (1965)
* The Woman Who Wouldn't Die (1965)

## Referències

* ↑ Coma, Xavier. Diccionari del cinema negre. Barcelona: Edicions 62 (La cua de palla), 1990, p. 178. ISBN 84-297-3083-4.
# Bérejni

Bérejni - Бережный (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 9 habitants. Pertany al districte (raion) de Rovenkí.

## Referències

* ↑ Ломакин А. В. Село Ладомировка Белгородской области Arxivat 2014-02-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Проект «От чистоты речушек малых до чистоты души большой»». Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 25 gener 2014].
# Boharo

Boharo és una regió de l'estat de Maakhir, creada el 2007. La capital és Dhahar. El territori forma una llenca de terra entre la costa i el sud del país, que ocupa un terç de l'amplada de l'estat, estant situat a la part oriental.
Noestà reconeguda ni per Somalilàndia ni per Puntland que la consideren ambdues part del seu territori, la primera part de la regió de Sanaag i la segona com a regió d'Heylaan.
# Corc dels llegums

El corc o corcó o jaumet del(s) llegum(s) (Bruchus pisorum) és una espècie de petit insecte coleòpter de la família dels chrisomèlids, les larves àpodes dels quals s'alimenten entre d'altres de llavors de pèsols i de mongeta dins les tavelles durant llur creixement.

## Descripció

Llarg de prop de 4 mm, els seus èlitres són truncats ; es diferencia d'espècies pròximes per dues taques negres a l'extremitat de l'abdomen. Les larves són rabassudes i blanquinoses.

## Repartició i cicle de vida

Cosmopolita, el corc del llegum viu a l'estat larvari en una llavor de pèsol o de mongeta. Rere la metamorfosi, l'adult surt de la llavor i hiverna en la natura sota les restes vegetals. A la primavera, és atret per les flors de pèsols i en menja el pol·len que és indispensable a la maduració dels seus òrgans genitals. Diposita els seus ous en tavelles de bona talla. De la sortida de l'ou ençà, la larva perfora la bajoca i s'instal·la en una llavor.

## Com conservar les mongetes seques del jardí ?

Posant les llavors al congelador durant 3 setmanes, per tal de matar els ous. En acabat conserveu les llavors a temperatura ambient.

## Notes i referències

* ↑ Chinery, Michael. Insectes de France et d'Europe occidentale (en francès). Flammarion, 8 2012, p. 282. ISBN 978-2-08-128823-2.
* 1 2 Claude Besuchet «Insectes nuisibles de nos demeures Les bruches et les charançons» (en français). Musées de Genève, 01-05-1963, pàg. 5.

## Vegeu també

* Plaga
# Clavatipollenites

Clavatipollenites és un gènere extint de plantes vasculars que presenta el primer exemple de pol·len trobat en una planta. Va viure al principi del Cretaci i les seves anteres fòssils es van trobar primer a la Patagònia.
L'espècie tipus d'aquest gènere és C. hughesii

## Referències

* Taxonomia
* Jstor:American journal of Botany volum 80 nº 8 (1993)
* Fotografies d'aquest pol·len Arxivat 2013-02-10 a Wayback Machine.
# Cal Ninyo

Cal Ninyo, actualment conegut com Teatre de Cal Ninyo, és una obra de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de planta baixa i dos pisos d'estil eclèctic que data de 1865, d'inspiració clàssica, amb dues edificacions unides per uns cossos auxiliars. D'estil eclèctic, té un marcat eix de simetria que acusa tres tramades a la façana. Ressalten les baranes de ferro fos dels balcons.
S'hi accedeix pel carrer Major. Un dels cossos de l'edifici es compon de planta baixa i dos pisos, on hi ha el cafè. L'altre, que dona al carrer Joan Bardina, és un antic teatret on es van representar sarsueles i es van celebrar els primers balls de màscares de Sant Boi. Josep Elias i Basca, anomenat El Ninyo, va adquirir l'edifici el 1877. A l'interior hi van funcionar un saló-cafè, un restaurant de gran anomenada i el teatre on representaven sarsueles i se celebraren els primers balls de mascares de Sant Boi. El local, que també va funcionar com a sala d'exhibició de cine, tingué un gran prestigi fins al tancament definitiu, a mitjans de la dècada dels seixanta.
L'Ajuntament va accedir a la propietat de Cal Ninyo a l'abril de 1999, després d'una permuta amb els anteriors propietaris. La rehabilitació va anar a càrrec dels arquitectes Xavier Fabré i Lluís Dilmé.

## Referències

* ↑ «Lloc web». Arxivat de l'original el 2013-12-16. [Consulta: 29 novembre 2009].
* ↑ «Cal Ninyo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Cycloctenus

Cycloctenus és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels Cicloctènids (Cycloctenidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1878 per L. Koch. Totes les espècies es troben només a Nova Zelanda i Austràlia.

## Taxonomia

El gènere Cycloctenus, segons el World Spider Catalog de 2017, comprèn les 17 espècies següents:
* Cycloctenus abyssinus Urquhart, 1890
* Cycloctenus agilis Forster, 1979
* Cycloctenus centralis Forster, 1979
* Cycloctenus cryptophilus Hickman, 1981
* Cycloctenus duplex Forster, 1979
* Cycloctenus fiordensis Forster, 1979
* Cycloctenus flaviceps L. Koch, 1878
* Cycloctenus flavus Hickman, 1981
* Cycloctenus fugax Goyen, 1890
* Cycloctenus infrequens Hickman, 1981
* Cycloctenus lepidus Urquhart, 1890
* Cycloctenus montivagus Hickman, 1981
* Cycloctenus nelsonensis Forster, 1979
* Cycloctenus paturau Forster, 1979
* Cycloctenus pulcher Urquhart, 1891
* Cycloctenus robustus (L. Koch, 1878)
* Cycloctenus westlandicus Forster, 1964

## Referències

* 1 2 «Cycloctenidae». Natural History Museum Bern. [Consulta: 19 març 2017].

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Cycloctenus Urquhart, 1894 en la família Cycloctenidae +base de dades
# Costa de Mur

La Costa de Mur és una costa de muntanya del terme municipal de Castell de Mur, dins de l'antic terme de Mur, al Pallars Jussà, en terres del poble de Vilamolat de Mur, però en el coster que davalla des de Miravet.
Està situada al nord-est de Miravet i al sud-est de Vilamolat de Mur, al nord del Pla del Roure, al nord-oest de les Ribes i al sud-oest de Cordillans.
# Christian Zervos

Christian Zervos (Argostoli, Cefalònia Grècia, 1889 - París, 1970) fou un col·leccionista d'art, escriptor i editor francès.
Més conegut com a editor de llibres que com un crític d'art per dret propi, Zervos va fundar la revista Cahiers d'art (1926 - 1960) a París, i va obrir una galeria d'art.
Gran coneixedor de la pintura moderna en el seu temps, així com de l'art grec i art prehistòric. Va publicar diversos llibres, entre els quals destaquen: L'art de Creta, L'Art de les Cíclades, L'art a l'époque de Rennes-en-France, i un catàleg raonat de l'obra de Pablo Picasso.

## Obres rellevants

* Picasso, œuvres de 1920-1926, éditions Cahiers d'art, 1926
* Raoul Dufy, éditions Cahiers d'art, 1928
* Catalogue raisonné des œuvres de Pablo Picasso, éditions Cahiers d'art, Paris, 1932-1978.
* Matthias Grünewald : le retable d'Isenheim, éditions Cahiers d'art, 1936.
* Histoire de l'art contemporain, éditions Cahiers d'art, 1938
* Dessins de Picasso, éditions Cahiers d'art, 1949
* Fernand Léger : œuvres de 1905 à 1952, éditions Cahiers d'art, 1952.
* Civilisation de la Sardaigne : néolithique au nouragique, éditions Cahiers d'art, 1954
* L'art des Cyclades, du début à la fin de l'âge du bronze, 2500-1100 avant notre ère, éditions Cahiers d'art, 1957.
* Corpora, éditions Cahiers d'art, 1957
* Chauvin, éditions Cahiers d'art, 1960
* Brancusi, éditions Cahiers d'art, 1957
* Art de la Mésopotamie, éditions Cahiers d'art, 1935
* Art de la Catalogne, éditions Cahiers d'art, 1937
* L'art à l'époque du renne en France;
* Naissance de la civilisation en Grèce;
* L'art de la Crète'
* La civilisation hellénique du XI a VIII siècle.

## Enllaços externs

* Fundació Zervos (francès)
* Musée Zervos (francès)
# Cal Nicolau

Cal Nicolau és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Vinyols i els Arcs (Baix Camp).
Gran casa, amb un jardí amb una Capella.
L'edifici principal té una planta rectangular, que consta de baixos i entresòl, planta noble i golfes. La porta principal és d'arc rodó dovellat, i la façana està rematada per un ràfec de volada senzill. Obra de paredat amb reforços de maons, arrebossat. A l'interior de l'edifici, ben arranjat, hi destaca l'excel·lent biblioteca, decorada amb gust.
El bell jardí presenta una porta independent, d'arc rodó dovellat. El jardí, que fa cantonada entre el carrer de la font i el Raval, està separat d'ells per una tanca, que el protegia del barranc. A l'interior d'aquest, vora el Raval de Sant Joan, hi ha una capella de planta rectangular, arrebossada, amb porta d'arc rodó, ull i espadanya d'una campana, i coberta amb teulada de dos vessants.

## Història

Cal o Can Nicolau, també conegut per Casa de Donya Blanca, fou edificada a principis del segle xviii sobre altres construccions més antigues propietat de la família Folc. Al segle xix passaren a ocupar-la, per extinció de l'anterior, membres d'una branca del llinatge Nicolau de Reus, encapçalada per Ramon de Nicolau i Ferrer, senyor de Saraís i batlle de Reus (on havia nascut el 1722), ciutadà honrat de Barcelona (1773), amb privilegi del rei Carles III de cavaller del Principat de Catalunya. Fou descendent seu el tinent general Carles de Nicolau i Iglésies (mort el 1903), que obtingué nombroses condecoracions, pare, al seu torn, del general Ricard Nicolau i de San Bartolomé.

## Referències

* «Cal Nicolau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Cal Nicolau». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
<link id="CITEREF.7B.7B.7Blast.7D.7D.7D" href="./Categoria:Patrimoni_monumental_de_Vinyols_i_els_Arcs" rel="mw:PageProp/Category"/>
# CNT (publicació)

CNT és un periòdic que edita el sindicat anarcosindicalista Confederació Nacional del Treball (CNT), del qual és el principal mitjà d'expressió. És de periodicitat mensual, de 32 pàgines en quatre columnes, en blanc i negre a excepció de la portada, contraportada i quatre pàgines més en interiors.
La seva direcció i localitat de residència és escollida en un congrés o ple confederal de la CNT, tenint aquest mandat una durada de dos anys. La direcció s'ocupa de la distribució, impressió, venda, administració de les subscripcions i recepció d'articles per al periòdic.
El director escollit per al periòdic acudeix a les reunions del comitè confederal de la CNT amb veu però sense vot. El Secretari General de la CNT és la persona ocupada de redactar l'editorial del periòdic.
CNT s'edita amb una llicència Creative Commons de caràcter copyleft i a més d'en paper, es pot llegir en Internet.

## Història

Creat en 1932, durant l'any 2012 es va commemorar el seu 80 aniversari. Va ser al III Congrés de Madrid (1931) on es va forjar la idea, i en 16 d'abril de 1932 fou quan en un Ple Nacional de Regionals es va decidir que la sindical anarquista havia de posseir el seu propi òrgan d'expressió anomenat CNT. El primer nombre veuria la llum el 14 de novembre d'aquest mateix any.
Arribant a assolir els 35.000 exemplars diaris durant la guerra, amb seu a Madrid fins llavors, la publicació ha sofert durant la seva trajectòria freqüents suspensions i recollides d'edició per les diferents situacions soci-polítiques viscudes al país (especialment durant el franquisme).
Alguns dels seus directors i membres de la redacció més destacats durant aquesta etapa van ser: Avelino González Mallada (primer director del periòdic, dimitiria en 1933, seguint com a redactor), Acracio Bartolomé Díaz (redactor en 1932, passaria a ser director durant uns mesos en 1937 fins a la caiguda de Gijón per l'exèrcit de Franco) Gil Bel (redactor entre 1932 i 1933), Liberto Callejas (director en 1933), José Claro Sendón (redactor d'agost a desembre de 1933 -empresonat-), Benigno Mancebo Martín (redactor i administrador entre 1932 i 1934), Vicente Ballester Tinoco (redactor en 1934), Dalmacio Bragado Ruiz (corresponsal entre 1932 i 1934), José García Pradas (director durant la guerra - 1936-1939-), Jaume Balius i Mir (corresponsal), Antonio Agraz (col·laboració en la secció Romances en 1936 i 1937), David Antona Domínguez (redactor, amb freqüència sota el pseudònim de "Verbo Rojo"), Manuel Fernández Rodríguez (administrador durant uns anys en l'exili).

## Col·laboradors

Al costat de la informació editada pel sindicat CNT, entre els columnistes habituals en l'actualitat figuren: Moncho Alpuente, Ana Sigüenza Carbonell, Agustín García Calvo, José Luis Gutiérrez, José Luis García Rúa, Paco Cuevas, Pepe Gómez, José Luis Velasco Sanz i Javier Ortiz.

## Referències

* ↑ ««80 aniversario del periódico cnt». 16 abril 2012.». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 11 gener 2015].

## Enllaços externs

* Periòdic cnt
# Clotilde García del Castillo (pintura)

Clotilde García del Castillo és un quadre realitzat el 1890 pel pintor valencià Joaquim Sorolla i Bastida.
Es tracta d'un retrat que va formar part del llegat fundacional del Museu Sorolla. En ell veiem a Clotilde García del Castillo, esposa del pintor, asseguda en una cadira de costelles, vestida de negre amb guants bruns. El cabell es recull a la part alta del cap, adornat amb una flor groga. La seva mà dreta va a la galta mentre que la mà esquerra reposa sobre el recolzabraços.

## Referències

* ↑ «Red Digital de Colecciones de Museos de España - Clotilde García del Castillo» (en castellà). ceres.mcu.es. [Consulta: 25 novembre 2018].
* ↑ «Clotilde - Clotilde García del Castillo - Mis Museos» (en castellà). mismuseos.net. [Consulta: 25 novembre 2018].
# Cal Niday

Cal Niday (29 d'abril del 1914, Turlock, Califòrnia - 14 de febrer del 1988, Lancaster, Califòrnia) fou un pilot estatunidenc de curses automobilístiques.
Niday va córrer a la Champ Car a les temporades 1953-1955 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis d'aquests anys. El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960, sent Niday un dels tres pilots que ha participat amb una cama ortopèdica. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitats pel campionat de la F1. Cal Niday va participar en tres curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1953. Cal Niday va morir d'un atac de cor.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1953 | 99 | 30 | 136.096 | 18 | 30 | 30 | 0 | Magneto |
| 1954 | 24 | 13 | 139.828 | 2 | 10 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1955 | 22 | 9 | 140.302 | 4 | 16 | 170 | 0 | Accident |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 400 | 0 | |
| Curses | 3 |
| Poles | 0 |
| Voltes líder | 0 |
| Victòries | 0 |
| Top 5 | 0 |
| Top 10 | 1 |
| Retirades | 2 |

## Palmarès a la F1

* Participacions: 3
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Pòdiums: 0
* Punts vàlids per la F1: 0

## Referències

* ↑ Reed, Terry. Indy: The Race and Ritual of the Indianapolis 500 (en anglès). Potomac Books, 2005, p. 217-218. ISBN Potomac Book.
* ↑ Kennedy, Pat. Indy 500 Recaps the Short Chute Edition (en anglès). AuthorHouse, 2012, p. 117, 121, 125. ISBN 1468575376.