OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cala d'Aiguafreda

Aiguafreda és una petita cala i port situat a la costa de Begur, al Baix Empordà. De reduïdes dimensions, la cala té una forma aguda i orientada cap al sud-est; es tanca, al nord, amb els penya-segats del cap de sa Sal; i al sud, amb la punta des Plom. El nom sembla que prové de la riera homònima que hi desemboca, però també pot procedir del cap de Begur, situat una mica més al sud; i que a l'època medieval rebia el nom de cap d'Aiguafreda.

## Comunicacions

Comunica amb el cap de municipi —el poble de Begur— i les cales i pedanies de sa Tuna (al sud) i sa Riera (al nord), mitjançant una carretera asfaltada (el GIV-6534), com també pel sender local des Quinze; de la mateixa manera, des de la cala es pot recórrer la costa fins al cap de sa Sal, pel nord; i fins a sa Tuna, pel sud (15 minuts), a través dels camins de ronda.

## Tipologia i serveis

És molt poc urbanitzada. I compta amb només dos hotels i dos restaurants; un aparcament — de pagament a l'estiu— a pocs metres, però amagat de la cala per la vegetació; un petit bar d'estiu; i un servei de lloguer d'equipament de submarinisme i de caiac; finalment, l'envolten unes poques residències que no són visibles des de la mateixa cala. Hi ha dutxes i vigilància de la Creu Roja, i es completa l'oferta amb un berenador situat al naixement del camí de ronda a la banda sud de la cala.
És essencialment un port esportiu, i un dels principals punts de busseig de la Costa Brava, on només hi ha una platja molt petita de sorra al costat del moll; la resta de la cala és de roca agresta. La cala en si té un fons molt rocós i un pendent poc pronunciat.

## Qualificació

No disposa de la bandera blava.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Begur.cat/turisme». Arxivat de l'original el 2015-07-02. [Consulta: 2 juliol 2015].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Blog CostaBravas
* 1 2 Club d'Immersió Biologia de la UB
* 1 2 3 4 5 6 Turisme de Catalunya
* ↑ Playascalas.com
* ↑ Enciclopèdia Catalana: Begur
* ↑ «Begur.cat/turisme/senderisme». Arxivat de l'original el 2015-07-02. [Consulta: 2 juliol 2015].
* ↑ «Begur.cat». Arxivat de l'original el 2015-07-04. [Consulta: 3 juliol 2015].
* 1 2 Somdepicnic.blogspot.com.es
# Abd-al-Màlik ibn Sàlih ibn Alí

Abu-Abd-ar-Rahman Abd-al-Màlik ibn Alí ibn Abd-Al·lah ibn Abbàs al-Haiximí (àrab: أبو عبد الرحمن عبد الملك بن صالح بن علي بن عبد الله بن عباس الهاشمي, Abū ʿAbd ar-Raḥmān ʿAbd al-Malik b. Ṣāliḥ b. ʿAlī b. ʿAbd Allāh b. ʿAbbās al-Hāximī) (? - ar-Raqqà, 812?) fou un príncep abbàssida, cosí dels califes As-Saffah i Abu-Jàfar al-Mansur.
Sota Harun ar-Raixid va dirigir diverses campanyes contra els romans d'Orient el 174 i 181 de l'hègira (790/791 i 797/798). A la campanya del 175 (791/792) es discuteix si el cap era aquest príncep o el seu fill Abd-ar-Rahman ibn Abd-al-Màlik.
Fou governador de Medina i després d'Egipte. Es va fer sospitós de deslleialtat al califat, i sense prou proves fou empresonat el 803; va restar a la presó fins a la mort d'Harun ar-Raixid el 809. El successor del califa, al-Amín, el va alliberar i el 196 (811/812) el va nomenar governador de Síria i l'alta Mesopotàmia. Va anar a la ciutat d'ar-Raqqa. seu del govern concedit, però es va posar malalt i va morir poc temps després d'arribar, el mateix 196 de l'hègira (probablement el 812).

## Bibliografia

* Brooks, Byzantines and Arabs in the time of the early Abbasids.
# Barbut verd de collar

El barbut verd de collar (Psilopogon auricularis) és una espècie d'ocell de la família dels megalèmids (Megalaimidae) que habita boscos als turons i muntanyes de Laos i el Vietnam.
# Alberto Nin Frías

Alberto Teodoro Antonino Augusto Nin Frías (n. 9 d'octubre de 1878, Montevideo - 27 de març de 1937, Suardi) fou un escriptor, professor, periodista i diplomàtic uruguaià.

## Biografia

El seu pare, Alberto Nin, va ser un advocat membre de la Suprema Cort de Justícia de l'Uruguai, fundador de la càtedra de dret penal i diplomàtic a Europa. Essent fill d'un diplomàtic, va viure part de la seva infància i adolescència en diferents ciutats del món, entre les quals es troben Londres (en la qual es va radicar amb vuit anys), i posteriorment Brussel·les i Berna.
Tornà a Montevideo cap al 1898, on treballà com a professor, bibliotecari i periodista. Es va relacionar amb l'ambient cultural d'aquests anys, al costat de figures com Julio Herrera y Reissig, María Eugenia Vaz Ferreira, Carlos Vaz Ferreira, i José Enrique Rodó, entre d'altres.
Anys més tard va marxar en missions diplomàtiques a Washington DC, Rio de Janeiro, Santiago de Xile i Buenos Aires.
Morí en la pobresa en el petit poblat de Suardi, ubicat a la província de Santa Fe (Argentina), sota la protecció del cura d'origen espanyol Pedro Badanelli.

## Obra

La seva obra literària tracta temes tan variats com la literatura anglesa, l'arbre, la religió, Grècia, els costums i l'erotisme. El seu llibre Alexis o el significado del temperamento homosexual és possiblement la seva obra més coneguda, amb 15.000 exemplars venuts.
Després de més de sis dècades des de la seva mort, la seva vida i obra literària, especialment la relacionada amb l'homoerotisme, han començat a ser objecte d'estudi i anàlisi. Algunes de les seves obres són citades en llibres com Historias de la vida privada en el Uruguay (1998) d'Hugo Achugar, Amor y transgresión (2001) de José Pedro Barrán, La degeneración del 900 (2005) de Carla Giaudrone, o l'obra de ficció Diario de un demócrata moribundo (2006) de Fernando Loustaunau.
El 2007 la Comuna de Suardi li va brindar un homenatge en el qual es va descobrir una placa que resa:
| « | Captivar per la dolçor. Créixer sempre en la veritat i en el bell. Atreure pel noble exemple, l'esplendor de pensar, la puresa d'una fe i l'imant de la bondat. | » |

### Obra literària

* Ensayos de crítica e historia (dos toms, 1904, 1906)
* El cristianismo del punto de mira intelectual (1908)
* Estudios religiosos (1909)
* Carta a un amigo escéptico (1910)
* El árbol (1910)
* La fuente envenenada (1911)
* La novela del renacimiento y otros relatos (1911)
* Sordello Andrea (Novela de la vida interior) (1912)
* Marcos, amador de la belleza (1913)
* Como me allegué a Cristo (1917)
* Un huerto de manzanos (1919)
* El carácter inglés y la novela (1924)
* Alexis o el significado del temperamento urano (1932)
* Homosexualismo creador (1933)
* El culto al árbol (1933)
* Tres expresiones del espíritu andaluz (1935)
* Alexis o el significado del temperamento homosexual (reedició ampliada del seu llibre de 1933, editat el 1935)

## Referències

* ↑ (castellà) Nuevos ensayos de crítica literaria y filosófica
* ↑ (castellà) Comuna de Suardi

## Enllaços externs

* Semanario Brecha, edició del 4 de gener de 2008, pàgs. 22 i 23.
# Boha

La Boha és una cornamusa pròpia de la regió de Gascunya a Occitània. És un instrument que té moltes característiques semblants a les cornamuses pròpies de la zona de l'est d'Europa. Aquest instrument consta de les següents parts: el sac, on es monten les altres peces; el tub melòdic; el tub semi melòdic, i el "brunidèir", que permet ajustar les notes del tub semi melòdic. Aquest instrument és sovint acompanyat d'altres com l'acordió diatònic, el violí o d'altres instruments tradicionals.

## Bohaires coneguts

* Arnaud Bibonne
* Guillaume Lopez
* Robert Matta
* Yan Cozian

## Referències

* ↑ «Adishatz» (en francès). Bohaires de Gasconha. [Consulta: 23 juliol 2021].
# Cantó de Villeneuve-d'Ascq-Sud

El cantó de Villeneuve-d'Ascq-Sud és una divisió administrativa francesa, situada al departament del Nord i la regió dels Alts de França.

## Composició

El cantó de Villeneuve-d'Ascq-Sud fou creat el 1994 com una de les divisions de la comuna de Villeneuve-d'Ascq

## Història

Llista de consellers generals successius :
| Date d'elecció | Identitat | Partit |
| 1994-2001 | Jean-Michel Stievenard | PS |
| 2001-2008 | Guy Renaux | PS |
| 2008- | Monique Lempereur | divers gauche |
| Les dades anteriors no són conegudes. |||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | | | | | 33.321 | 31.926 |
# CNP

CNP té els següents significats:
* Cos Nacional de Policia, organisme policial de l'Estat espanyol
* Club Natació Palma, club de natació amb seu a Palma
* Nanopartícula calcificant (de l'anglès Calcifying Nano-particle) o nanobacteri, forma de vida molt petita
* Pèptid natriurètic C (de l'anglès C-type Natriuretic Peptide), pèptid d'interès cardiovascular
# Angeot

Angeot és un municipi francès del departament del Territori de Belfort i de la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2006 tenia 295 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1882 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 352 | 192 | 181 | 168 | 208 | 243 | 280 | 295 |
# Cala d'en Marçal

Cala d'en Marçal està ubicada al sud-est de Mallorca en el poble costaner de Portocolom, municipi de Felanitx, a 42 km de Manacor, 12 de Santanyí i 62 km de Palma. És una platja que té 90 metres de longitud per 150 metres d'ample. Normalment el nivell d'ocupació de Cala Marçal és alta. És semiurbana i la seva composició és d'arena. Cala molt tranquil·la, tant amb el seu ambient com les seves aigües, i què disposa d'infraestructures i serveis per a l'ús del visitant.
Degut a la seva situació, semioberta a la mar, Cala Marçal es troba a molt poca distància d'altres cales molt interessants com són:
* Cala Sa Nau
* Cala Fe
* S'Algar
* Cala Murada i
* Cales de Mallorca.

## Referències

* ↑ «Cala d'en Marçal». Platges de les Illes Balears. Govern de les Illes Balears. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 25 abril 2014].

## Enllaços externs

* http://www.queplaya.es/playa-cala-marcal-felanitx.htm
* http://www.mallorcaquality.com/playas-de-mallorca/cala-marcal Arxivat 2010-12-18 a Wayback Machine.
# Abiar

L'antiga alqueria àrab d'Abiar està integrada en l'actualitat dins del terme municipal del Poble Nou de Benitatxell, localitat del sud-est de la comarca valenciana de la Marina Alta.
El topònim Abiar significa en àrab els pous, i fa referència a uns pous que a hores d'ara encara existeixen i han possibilitat l'existència d'una àrea de regadiu al seu voltant, mentre la resta del terme municipal és majoritàriament de secà. Les més primerenques referències escrites sobre l'alqueria d'Abiar daten del segle xiii. Se sap que l'any 1317 en Guillem Serra era senyor d'Abiar i de Benitatxell. A mitjan segle xvi l'actual partida d'Abiar apareix esmentada en diverses ocasions en els protocols del notari Jaume Cruanyes. Antigament, en aquesta contrada hi havia una teulera de la que encara es conserva part de l'estructura del forn.
Les poblacions de les dues alqueries, Abiar i Benitatxell, es van fusionar per formar l'actual Poble Nou de Benitatxell, que es va constituir en municipi independent el dia 4 de gener de 1698. L'acta en què es va documentar la creació de la nova entitat municipal donava la xifra de 21 cases habitades en aquell moment, és a dir, sobre uns 120 habitants.
L'evolució demogràfica posterior aquesta data ha estat desigual: fins a l'any 1900, en què estaven censats 1885 habitants, la població va anar creixent de manera constant, però amb l'arribada del segle xx es va iniciar un procés de pèrdua d'habitants que va culminar l'any 1975 amb 1445 persones empadronades. A partir de l'any següent, Benitatxell va registrar un lleuger augment de la població que no presagiava l'increment espectacular de les dues últimes dècades del segle xx. El 2004 El Poble Nou de Benitatxell i Xaló van ser les dues localitats de la Marina Alta que més van créixer en nombre d'habitants respecte a l'exercici anterior.

## Enllaços externs

* https://www.lasprovincias.es/marina-alta/benitatxell-halla-restos-20230221125952-nt.html
# Bellardia trixago

Bellardia trixago és una espècie de planta amb flors pertanyent a la família Orobanchaceae. Aquesta planta és originària de la conca mediterrània, però ha colonitzat altres llocs amb climes similars, com Califòrnia i parts de Xile, on és una espècie introduïda i mala herba. Aquesta és una planta erecta sovint superant el mig metre d'alçada. El seu fullatge és verd intens i esquitxat de glàndules i pèls. Les fulles dentades s'estenen sobre la meitat de la planta, amb la meitat superior de la tija ocupada per una inflorescència que s'estreny en un punt. La inflorescència té files de bràctees semblants a fulles, entre els quals emergeixen cridaners llavis, flors encaputxades porpres i blanques, cadascuna de més de dos centímetres d'ample. El fruit és una càpsula llisa, de color verd. Bellardia trixago és una planta paràsita, aquesta espècie és hemiparàsita que és verda i fotosintètica, però que també es nodreix de les arrels d'altres plantes per extreure'n alguns nutrients.

## Enllaços externs

* http://ucjeps.berkeley.edu/cgi-bin/get_JM_treatment.pl?7177,7204,7205
* http://www.cal-ipc.org/ip/management/plant_profiles/Bellardia_trixago.php
* http://calphotos.berkeley.edu/cgi/img_query?query_src=photos_index&where-taxon=Bellardia+trixago
# Alberto Moreno Pérez

Alberto Moreno Pérez (Sevilla, 5 de juliol de 1992) és un futbolista andalús que actualment juga com a defensa al Como 1907 de la Serie A. És internacional amb la selecció espanyola.

## Selecció espanyola

El 15 d'octubre de 2013, Moreno va debutar amb la selecció espanyola en un partit oficial per a la classificació de la Copa del Món de Futbol de 2014 davant Geòrgia, sent el 37è debutant amb Vicente del Bosque.
Moreno fou inclòs a la llista provisional de 30 jugadors que Vicente del Bosque va confeccionar pel Mundial del Brasil, però fou finalment un dels set homes que no varen entrar a la llista final.

## Palmarès
### Sevilla FC

* 1 Lliga Europa de la UEFA: 2013-14.

### Liverpool FC

* 1 Lliga de Campions de la UEFA: 2018-19.

### Vila-real CF

* 1 Lliga Europa de la UEFA: 2020-21.

### Selecció espanyola

* 1 Campionat d'Europa sub-21: 2013

## Referències

* 1 2 «Alberto Moreno Profile» (en anglès).
* ↑ «World Cup 2014: Spain drop Alvaro Negredo and Jesus Navas». BBC Sport, 31-05-2014 [Consulta: 31 maig 2014].
* ↑ «Thiago treble helps Spain retain Under-21 crown». UEFA, 18-06-2013. [Consulta: 6 maig 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Alberto Moreno Pérez Web footballdatabase.eu (castellà)
# CNU

CNU té els següents significats:
* Congrés Nacional Unit, partit polític de Trinitat i Tobago
* Congrés Nacional d'Uganda, partit polític d'Uganda
* Chungnam National University, universitat amb seu a Daejeon (Corea del Sud)
# CNN Portugal

CNN Portugal és un canal de televisió privat temàtic, focalitzat únicament a donar notícies les 24 hores del dia. Fou inaugurat el 22 de novembre del 2021 i es pot veure únicament per cable. És el tercer canal temàtic d'informatius portuguès i és propietat del grup Capital Media, que comparteix accionariat amb el grup espanyol PRISA i marxar amb WarnerMedia. El canal és un equivalent al 3/24 a Catalunya, iTele a França, TVE24 a Castella o BBCNews al Regne Unit.
Un altre canal del mateix grup és, Cable News Network (Xarxa de Notícies per Cable), més coneguda com a CNN.

## Història

CNN buscava entrar al mercat de la llengua portuguesa, un dels únics encara no coberts per les nombroses filials de la marca arreu del món.
El 24 de maig de 2021, es va anunciar que Media Capital va signar un memoràndum d'entesa per a un acord de llicència amb CNN i, com a resultat, TVI 24 seria reanomenat CNN Portugal. El canvi de marca va començar el 22 de novembre de 2021 a les 21:00 GMT.

## Referències

* ↑ John Hopewell. «CNN Portugal Launches, Run By Media Capital and a Sign of Portugal’s New Global Ambitions». Variety. [Consulta: 22 novembre 2021].
* ↑ «Media Capital fecha acordo para a criação da CNN Portugal». TVI 24. [Consulta: 26 maig 2021].
* ↑ «CNN Portugal launches tonight». Broadcast TV News. [Consulta: 22 novembre 2021].

## Vegeu també

* Televisió a Portugal

## Enllaços externs

* http://www.cnnportugal.pt
# Antemus chinjiensis

Antemus chinjiensis és un rosegador fòssil de la subfamília dels murins. És conegut del Miocè mitjà del Pakistan. És l'única espècie reconeguda del gènere Antemus i el fòssil de murí més antic conegut. Antemus és considerat el predecessor directe de Progonomys i indirecte de tots els murins vivents. El gènere mateix ve probablement de Potwarmus, que es pensa que pertany als miocricetodontins. Aquesta espècie fou descrita a partir de quatre dents molars aïllades de Chinji (d'on ve el seu nom específic), a la província del Panjab (Pakistan).

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Bufaler bec-roig

El bufaler bec-roig (Bubalornis niger) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes àrides, des del sud i est d'Etiòpia i Somàlia, cap al sud, a través de l'extrem oriental de Sudan del Sud i Kenya fins al nord i centre de Tanzània. Des de l'oest i sud d'Angola, sud-oest, centre i est de Zàmbia i oest i sud de Zimbabwe cap al sud fins al centre de Namíbia, nord i est de Botswana, sud-oest de Moçambic i nord-est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Bufaler bec-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# AJM

AJM té els següents significats:
* Aula Joaquim Molas, espai del llegat de Joaquim Molas i Batllori a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer de Vilanova i la Geltrú
* American Journal of Mathematics, revista acadèmica de referència en matemàtiques
* Asian Journal of Mathematics, revista acadèmica de referència en matemàtiques
* AJM també és el codi OACI d'Air Jamaica, aerolínia nacional de Jamaica
# Bosc de Cinca

El bosc de Cinca és una pineda del poble de Lladurs, al municipi del mateix nom, al (Solsonès).

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Ajuntament d'Òdena

L'ajuntament d'Òdena és un edifici d'Òdena (Anoia) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de principis del segle que ha estat ampliat modernament i està situat dins el nucli de la vila. Presenta una planta rectangular precedida per una porxada de tres arcades sobre el qual s'hi recolza la balconada de balustres. La façana és coronada per un capcer amb un escut. El seu accés es fa a partir d'una rampa.

## Referències

* ↑ «Ajuntament d'Òdena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Branquiosaure

* No s'ha de confondre amb braquiosaure.
Branquiosaure (Branchiosaurus) és un gènere extint de tetràpodes lepospòndils de l'ordre dels temnospòndils que visqueren des de finals del període Carbonífer fins a començaments del període Permià, en el que avui és Alemanya, la República Txeca i els Estats Units. Els tàxons poden no ser vàlids; el material referit al gènere pot ser exemplars juvenils d'amfibis més grans.
Originalment es pensava que tenia vèrtebres diferents de les vèrtebres ràquitòmiques, es va col·locar en un ordre anomenada Phyllospondyli ("vèrtebres de fulles"). L'anàlisi posterior de les etapes de creixement va mostrar una ossificació creixent en exemplars més grans, la qual cosa va demostrar que almenys algunes de les espècies eren l'estadi larvari de raquitomes molt més grans com Eryops, mentre que d'altres representen paedomòrfics espècies que van conservar les brànquies larvàries en l'edat adulta.

## Referències

* ↑ Andrew R. Milner, "The Tetrapod Assemblage from Nýrany, Czechoslovakia", a Systematics Association Special Volume No.15, "The Terrestrial Environment and the Origin of Land". Vertebrats”, ed. per A. L. Panchen, 1980, pp.439-496, Academic Press, Londres i Nova York
* ↑ Boy, J.A. (1972): Die Branchiosaurier (Amphibia) des saarpfalzichen Rotliegenden (Perm, SW-Deutschland). Abhandlungen des Hessische Landesamt, Bodenforschung No 65, pp 1-137
# Bufaler capblanc

El bufaler capblanc (Dinemellia dinemelli) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae) i única espècie del gènere Dinemellia. L. Reichenbach, 1863

## Hàbitat i distribució

Habita la sabana àrida des de l'est de Sudan del Sud, centre i est d'Etiòpia i Somàlia, cap al sud, a través de nord-est d'Uganda i Kenya fins al nord i nord-est de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Bufaler capblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Cambados

Cambados és un municipi de la Província de Pontevedra a Galícia. Pertany a la comarca d'O Salnés. Limita amb Vilanova de Arousa, Ribadumia, Meaño i amb l'oceà Atlàntic.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 5.603 | 6.956 | 9.290 | 12.628 | 13.564 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Cambadencs cèlebres

* Ramón Cabanillas, poeta (1876-1959).
* Francisco Asorey, escultor (1889-1961).
* Francisco Fernández Rei (n. 1952).
* José Ramón Prado Bugallo ("Sito" Miñanco), contrabandista i narcotraficant (n. 1955)
* Paco Leiro, escultor (n. 1957).

## Parròquies

Cambados (Santa Mariña), Castrelo (Santa Cruz), Corvillón (San Amedio), Oubiña (San Vicenzo) i Vilariño (Santo Adrián).

## Galeria d'imatges

* Interior de l'església de Santa Mariña
* Pazo de Fefiñáns
* Torre de San Sadurniño
* Pazo de Fefiñáns
* Estàtua sobre la verema d'albariño

## Enllaços externs

* Cambados, Turisme Rías Baixas Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* Cambados en fotos per Eduardo Apariz Díaz Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Ca l'Espinya

Ca l'Espinya és una obra de Calafell (Baix Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta irregular, amb tres façanes que donen a la via pública, constituït per soterrani, planta baixa i pis. La coberta és de doble vessant, situada a diferents nivells. Actualment l'immoble és ocupat per dos habitatges independents. A la façana principal hi ha un recobriment de pedra tallada que també és present, en part, a les façanes laterals. La porta d'accés a un dels habitatges és d'arc de mig punt. A cada costat hi ha una finestra quadrangular. A la façana hi ha també dues finestres, una de les quals es va obrir posteriorment. Al costat esquerre de la façana hi ha les restes d'un rellotge de sol molt malmès. Al costat dret de la façana lateral sud-est arrenca un talús. Al costat esquerre hi ha un revestiment de pedra com el de la façana principal només ocupa part del mur de tancament del soterrani. Una porta d'arc escarser comunica el soterrani amb l'exterior, el qual també disposa de dues finestres. A la resta de la façana hi ha quatre finestres, dues a la planta baixa i dues a la planta alta. La del costat dret de la planta baixa és formada per elements regulars de pedra picada. A la part superior del mur hi ha un ràfec fet amb maons i teules i disposa de tortugada. La façana nord-oest es divideix en dos sectors. El del costat dret té un sòcol de pedra picada i la resta del parament queda amb la fàbrica a la vista. Al costat esquerre d'aquest sector hi ha una finestra a la planta baixa i una altra a la planta alta. El sector del costat esquerre és parcialment arrebossat i pintat de color blanc. Més a munt queda a la vista una part feta de tàpia.
A la planta baixa hi ha una porta i dues finestres. La del costat esquerre està tancada amb elements ceràmics. A la part superior hi ha un ràfec de teules, però sense tortugada. A les dues cantonades de l'edifici hi ha elements de suport del cablejat elèctric. Al soterrani hi ha dos pous.
El sistema constructiu és de tipus tradicional a base de murs de càrrega i sostres unidireccionals fets amb bigues de fusta i de formigó armat. La coberta és de bigues de fusta, encanyissat i teules àrabs. Els murs són de maçoneria unida amb morter de calç i tàpia.

## Referències

* 1 2 3 «Ca l'Espinya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].