OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Esteve de Campelles

Sant Esteve de Campelles, de vegades anomenada de Bell-lloc, fou l'església, romànica, del poble de Campelles, del terme comunal de Vilafranca de Conflent, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És situada al sector nord del terme de Vilafranca de Conflent, en el seu enclavament de Bell-lloc. És en el cim de la muntanya de Bell-lloc, al sud-oest del despoblat de Bell-lloc.

## Història

S'hi conserva, restaurada, l'antiga església de Sant Esteve de Campelles, romànica, que de vegades és anomenada, erròniament, Sant Esteve de Bell-lloc. Poble i església estan documentats des del segle X: eccl. in Campilias (906 i 968), villare Campeles (1059), eccl. S. Stephani de Campellis (1403). El segle x pertanyia a Santa Maria de Ripoll, i després passà a Sant Joan de les Abadesses. El segle x, Sant Miquel de Cuixà hi tenia nombrosos alous, tal com consta en una butlla papal d'Agapit II. El 1217 fou donat, juntament amb Bell-lloc al priorat de Santa Maria de Cornellà de Conflent. Campelles pertanyia als senyors de Bell-lloc.

## L'edifici

Es tracta d'una església petita, d'una sola nau, sense absis exteriorment diferenciat de la nau i coberta amb volta de canó de punt rodó. Dues finestres d'una sola esqueixada il·luminen la nau: una a llevant i l'altra a migdia. La porta, senzilla, resolta amb un sol arc de mig punt fet de dovelles molt grans, és a l'extrem de ponent de la façana meridional. L'aparell del temple és fet amb carreus grossos tallats de forma rústega. S'hi alternen carreus de pedra calcària, blanca, amb pedra sorrenca vermella, de les pedreres dels voltants, que fan un efecte de policromia molt destacat. A la façana oest de l'església hi havia hagut una torre campanar, ara del tot esfondrada.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «189 - Vilafranca de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 66. Sant Esteve de Campelles». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Vilafranca de Conflent». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere; Ramos i Martínez, Maria-Lluïsa. «Vilafranca de Conflent: Sant Esteve de Campelles». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Referències

* ↑ Sant Esteve de Campelles en els ortofotomapes de l'IGN
# Trichiurus nanhaiensis

Trichiurus nanhaiensis és una espècie de peix marí pertanyent a la família dels triquiúrids.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Hong Kong i Taiwan al Pacífic occidental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Wang, K.-L., L.-Y.; WangLiu, F.; WangYou & C.; WangXu «Studies on the genetic variation and systematics of the hairtalls (hairtail) fishes from the South China Sea» (en xinès amb resum en anglès). Marine Science (Beijing), Núm. 2, 1992, pàg. 69-72.
* 1 2 Binohlan, Crispina B.; Reyes, Rodolfo B. «Trichiurus nanhaiensis Wang & Xu, 1992» (en anglès). FishBase.
* ↑ «Country List Trichiurus nanhaiensis» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Zhuang, Z.; Lin, Junda (trad.). «Vertebrata». A: Smithsonian Institution. Marine species and their distribution in China's seas, 2001, p. 404-463. ISBN 9781575241036.
* ↑ Kwok, K.Y. i I.-H. Ni, 1999. Reproduction of cutlassfishes Trichiurus spp. from the South China Sea. Mar. Ecol. Prog. Ser. 176:39-47.
* ↑ Kwok, K.Y. i I.H. Ni, 2000. Age and growth of cutlassfishes, Trichiurus spp., from the South China Sea. Fish. Bull. 98(4):748-758.

## Bibliografia

* Hanlin, Wu. 拉汉世界鱼类系统名典 [Diccionari de Lahan dels sistemes de peixos del mon] (en xinès). 中国海洋大学出版社 (Ocean University of China Press), 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.
# Teresa Jordà

Teresa Jordà és el nom dels següents personatges:
* Teresa Jordà i Roura, política catalana (n. 1972)
* Teresa Jordà i Vitó, pintora catalana (n. 1943)
# Sigeric

Sigeric és el nom dels següents personatges:
* Sigeric (rei dels visigots) (? - Barcino, 415), noble visigot que va esdevenir rei dels visigots de Tolosa durant una setmana
* Sigeric d'Essex, rei d'Essex, des del 758 fins al 798, data en què va abdicar per anar de pelegrí a Roma
* Sigeric II (segle ix), rei d'Essex conegut només per una carta datada entre 829 i 837
* Sigeric el Seriós (?-994), religiós anglosaxó, Arquebisbe de Canterbury
# Ramon Vila Rovira

Ramon Vila Rovira (nascut el 18 de febrer de 2002) és un futbolista català que juga com a porter al Córdoba CF.

## Carrera

Nascut a Sallent, Catalunya, Vila es va incorporar a La Masia del FC Barcelona l'any 2011, procedent del CE Sallent. El 27 de juliol de 2021, després d'acabar la seva formació, va signar un contracte de dos anys amb el Lleida Esportiu de Segona Divisió RFEF.
Vila va fer el seu debut com a sènior el 5 de setembre de 2021, començant en un empat a casa 1-1 contra l'AE Prat. Titular en el seu primer any a segona divisió RFEF, va perdre el seu lloc de titular en el seu segon.
El 16 de juny de 2023, Vila va passar al CE Atlètic Balears de Primera Federació amb un contracte de dos anys. El 5 de juliol de l'any següent, va acceptar un contracte d'un any amb el Córdoba CF, que tot just acabava d'ascendir a Segona Divisió.

## Referències

* ↑ «Ramon Vila Rovira» (en castellà). Futbol Base Català. [Consulta: 22 agost 2024].
* ↑ «El Lleida Esportiu augmenta la competència sota pals amb la incorporació de Ramon Vila». UA1 Lleida 104.5 FM, 27-07-2021. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «El portero del Lleida Esportiu, Ramon Vila, quiere seguir». Diari Segre, 18-01-2023. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Ramon Vila es nuevo jugador del Atlético Baleares» (en castellà). CD Atlético Baleares, 16-06-2023. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Ramón Vila, nuevo portero del Córdoba CF» (en castellà). Córdoba CF, 05-07-2024. [Consulta: 21 juliol 2024].
* ↑ «Ramón Vila refuerza la portería del Córdoba» (en castellà). Marca, 05-07-2024. [Consulta: 22 agost 2024].

## Enllaços externs

* Ramon Vila Rovira a BDFutbol
* Ramon Vila Rovira a La Preferente (castellà)
* Ramon Vila Rovira, Fitxa a Soccerway
# Puiseux (Eure i Loir)

Puiseux és un municipi francès, situat al departament de l'Eure i Loir i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 111 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Puiseux era de 111 persones. Hi havia 40 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 24 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 61 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 59 eren cases i 1 era un apartament. Dels 47 habitatges principals, 37 estaven ocupats pels seus propietaris i 10 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 2 en tenien dues, 2 en tenien tres, 17 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 25 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Puiseux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 12 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 75 persones, 47 eren actives i 28 eren inactives. De les 47 persones actives 44 estaven ocupades (23 homes i 21 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 28 persones inactives 10 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 13 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa financera.
L'any 2000 a Puiseux hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 535 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Puiseux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Puiseux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ratpenat llengut de Pallas

El ratpenat llengut de Pallas (Glossophaga soricina) és una espècie de ratpenat de Centreamèrica i Sud-amèrica, amb l'excepció de Xile, També es troba a l'Illa Margarita, Trinitat i Tobago, Grenada i Jamaica.

## Subespècies

* Glossophaga soricina antillarum
* Glossophaga soricina handleyi
* Glossophaga soricina mutica
* Glossophaga soricina soricina
* Glossophaga soricina valens

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Vladislav Radímov

Vladislav Nikolàievitx Radímov - Владислав Николаевич Радимов (rus) - (26 de novembre de 1975, Sant Petersburg, Rússia), és un exfutbolista rus. Jugava de migcampista.

## Trajectòria

Va començar la seva carrera professional en un equip de la seva ciutat natal, l'Smena-Saturn Saint Petersburg, el 1992. AlS pocs mesos fitxa pel CSKA de Moscou. Al principi juga amb l'equip B, fins que debuta amb la primera plantilla el 30 de juliol de 1992 en un partit contra el FC Okean Nakhodka.
El 1996 fitxa pel Reial Saragossa espanyol. Debuta en la Primera divisió espanyola el 8 de setembre en el partit Sevilla FC 1-2 Zaragoza. El 1999 va perdre la titularitat en l'equip aragonès i decideix anar-se'n uns mesos al seu país per a jugar en qualitat de cedit en el Dinamo de Moscou. Amb aquest equip arriba a la final de la Copa de Rússia, encara que finalment el trofeu el guanya el Zenit de Sant Petersburg en imposar-se en aquella final per tres gols a un. Després de la cessió retorna al Zaragoza fins al final de temporada. Disputa 10 partits de lliga i ajuda al seu equip a quedar quarts en la classificació.
Eixe mateix estiu emigra a Bulgària per formar part la plantilla del Levski de Sofia. Allí conquista el títol de Lliga. A l'any següent fitxa pel Krylia Sovetov Samara, on aviat va esdevenir capità de l'equip.
El 2003 signa un contracte amb el Zenit de Sant Petersburg. Eixe mateix any el Zenit va realitzar una molt bona temporada acabant segon en la classificació. En poc temps Radímov va tenir l'honor de ser nomenat capità. En 2007 aconsegueix guanyar el campionat de Lliga. A més eixa campanya l'equip participava en la Copa de la UEFA, arribant a la final, que va aconseguir guanyar per dos gols a zero al Glasgow Rangers. Eixe va ser el major èxit en la història del Zenit, que també s'imposà a la Supercopa d'Europa davant el Manchester United F.C. per dos gols a un, un partit disputat el 29 d'agost de 2008 en el qual Radímov fou suplent, i entrà a jugar al minut 71. El 2008 el club guanya altre títol, la Supercopa de Rússia.

## Selecció

Ha estat internacional amb la selecció de futbol de Rússia en 33 ocasions. El seu debut com internacional es va produir el 17 d'agost de 1994 en un partit amistós contra Àustria. Va participar en l'Eurocopa d'Anglaterra de 1996. Radímov va jugar els tres partits que Rússia va disputar en el torneig. També estaria dins l'equip rus de l'Eurocopa del 2004.

## Títols

* Lliga russa 2007
* Copa de la lliga russa 2003
* Lliga búlgara 2001
* Copa del Rei 2001
* Copa de la UEFA 2008
* Supercopa d'Europa de futbol: 2008

## Referències

* 1 2 «Acta de la final de la Supercopa d'Europa de 2008» (en anglès). UEFA, 29-08-2008. [Consulta: 17 setembre 2013].
# Sant Esteve de Campossí

Sant Sant Esteve de Campossí (Église Saint-Étienne de Campoussy en francès) és una església romànica, amb una part d'estil neogòtic, situada a Campossí (Fenolleda), al departament dels Pirineus Orientals. Va ser inclosa com a monument històric per decret, el 8 de desembre de 1950.

## Referències

* ↑ Mallet 2003, p. 136
* ↑ Referència n. PA00103977, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.

## Bibliografia

* Mallet, Géraldine. Églises romanes oubliées du Roussillon. Montpeller: Les Presses du Languedoc, 2003, p. 334. ISBN 978-2-8599-8244-7.

## Vegeu també

* Llista de monuments dels Pirineus Orientals
* Llista de les esglésies romàniques dels Pirineus Orientals
# Trichoceraea

Trichoceraea és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Trichoceraea semperi, que es troba a les Filipines.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 30 desembre 2018].
# Teresa Saponangelo

Teresa Saponangelo (nascuda el 1973) és una actriu italiana de cinema, televisió i escena.
Nascuda a Taranto, filla d'un treballador i d'una mestressa de casa, va perdre el pare quan tenia dos anys, i el 1976 es va traslladar a Nàpols amb la seva mare i el seu germà. Després d'assistir a diverses societats dramàtiques va debutar oficialment a l'escenari de la Ce penza mammà de Giacomo Rizzo. No fou admesa a les escoles d'interpretació de Piccolo Teatro i Accademia Nazionale, i per suggeriment de Giorgio Albertazzi Saponangelo va estudiar a l'Escola de Drama Palmi de Reggio Calàbria. El 1994 va debutar al cinema a Il Verificatore de Stefano Incerti, després va aparèixer a pel·lícules dirigides per Paolo i Vittorio Taviani, Sergio Rubini, Paolo Virzì i Silvio Soldini i a l'escenari amb els directors Toni Servillo, Antonio Capuano i Mario Martone, entre d'altres. El 2000 va ser nominada a Nastro d'Argento com a millor actriu gràcies a la seva actuació a Anna Negri, a The Beginning There There Underwear; el mateix any, va guanyar el premi Ubu per la seva interpretació com Dorina a l'obra teatral Tartufo.

## Referències

* ↑ «Attrice per forza». La Repubblica, 14-06-2009 [Consulta: 27 juny 2014].
* ↑ «Teresa Saponangelo Una pugliese figlia del teatro napoletano». MyMovies [Consulta: 27 juny 2014].
* ↑ «Teresa, l'attrice di Moretti Vietato essere antipatiche». La Repubblica, 21-10-2004 [Consulta: 27 juny 2014].
* ↑ «Cinema: Nastri d'argento l'elenco delle candidature». Adnkronos, 03-06-2000 [Consulta: 27 juny 2014].
# Sol roig somrient

El sol roig somrient és un emblema internacional adoptat pel moviment antinuclear a tot el món. El logotip conté un sol roig somrient sobre un fons groc, envoltat de la frase en català: «Nuclear? No gràcies».

## Història

El 1975, dos joves activistes, Anne Lund i Søren Lisberg, van dissenyar el sol roig somrient a Aarhus. Participaven del col·lectiu Organisationen til Oplysning om Atomkraft («Organització d'Informació de l'Energia Nuclear») que s'encarregava de la campanya antinuclear a Dinamarca. L'objectiu era crear un logotip simpàtic que servís per a socialitzar l'oposició a l'energia nuclear en un diàleg obert i amable. Ha estat traduït a 45 idiomes i distribuït en milions d'exemplars en tota mena de formats.
El 2000, el Museu Nacional de Dinamarca va organitzar una exposició dedicada al sol roig somrient i a la resistència danesa a l'energia nuclear en el 25è aniversari.
El símbol és propietat de l'organització Oplysning om Atomkraft (OOA), una entitat social sense ànim de lucre que vetlla pel seu bon ús. El protegeix de tergiversacions i de la seva apropiació amb finalitats comercials i partidistes. Amb aquest proòsit, el símbol ha estat registrat com a marca a tot el món. En els darrers anys, l'emblema torna a tenir un paper destacat per a conscienciar i finançar grups antinuclears europeus on creix l'oposició als plans per ampliar el funcionament dels antics reactors nuclears o construir-ne de nous.

## Referències

* ↑ «The other smiley» (en anglès). BBC News Magazine, 01-12-2005.
* ↑ Difon la idea! Memòria gràfica de l'Esquerra Independentista. Adhesius 1969-2019. La Floresta: Pol·len Edicions, 2021, p. 133. ISBN 978-84-18580-15-4.

## Enllaços externs

* Lloc web de Smilig Sun
# Ramon Vilaclara i Pascual

Ramon Vilaclara i Pascual (Barcelona, 30 de novembre del 1891 – Moreno, província de Buenos Aires, 8 d'abril del 1974) va ser un violoncel·lista i professor de música català que va fer carrera a l'Argentina.
Va fer els seus estudis musicals al Conservatori d'Isabel II i a l'Escola Municipal de Música de Barcelona, on tingué per mestres Carles Pellicer (piano), Bonaventura Dini (violoncel) i Antoni Nicolau (harmonia i contrapunt); s'especialitzà en el violoncel. Debutà amb un seguit de concerts per a piano i violoncel i ben aviat destacà per les seves interpretacions de Schumann, Mendelssohn, Saint-Saëns i Chopin. També va tocar en l'orquestra del Liceu. L'any 1910 es va establir a Buenos Aires, i a l'any següent hom el contractà per tocar en el "Teatro de la Ópera". Dos anys més tard, juntament amb el també català Lleó Fontova, fundà la Sociedad Argentina de Música de Cámara, entitat que el feu guanyar anomenada en el món artístic argentí. A partir de l'any 1932 i durant un llarg període va ser primer violoncel solista de l'orquestra del Teatro Colón, de Buenos Aires.
Es dedicà a la docència i va ser professor de música al "Conservatorio Nacional de Educación" del 1925 endavant. També exercí de professor de viola a l'"Instituto Nacional de Ciegos", a l'"Instituto Musical León Fontova" i als conservatoris Fracassi i Beethoven. Entre molts d'altres, tingué per deixebles Edgardo Zollhofer i Jose Bragato.

## Notes

* ↑ Encara que l'Enciclopèdia Catalana diu que tocava la viola, hi ha gran quantitat de fonts que indiquen el violoncel.

## Enllaços externs

* Necrològica (castellà)
# Puigberenguer

El Puigberenguer és un turó de 295 m el qual ofereix una de les millors panoràmiques que es poden gaudir des de Manresa.
Es domina tot el municipi, les ciutats veïnes del nord de la comarca, a més a més del massís del Montseny, Sant Llorenç del Munt, Montserrat, les elevacions prepirinenques del Port del Comte i el Cadí, i fins i tot el Puigmal.
Fou una antiga gravera que es va abandonar per no ser productiva, però que el 1936 Valentí Masachs i Alavedra hi va trobar els fòssils d'uns ullals de mamut. Des de l'any 1982 allotja el CEIP Puigberenguer.

## Referències

* ↑ «Puigberenguer». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Caminada dels turons 2021». ca.wikiloc.com. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ Solé i Sabarís, Lluís «Recordant Valentí Masachs i Alavedra (1915-1981)». Butlletí de la Institució Catalana d'Història Natural, 0, 0, 1982, pàg. 5–10. DOI: 10.2436/bichn.v0i0.8561. ISSN: 2013-3987.
# Ratpenat llengut de Wercklea

El ratpenat llengut de Wercklea (Anoura cultrata) és una espècie de ratpenat que viu a Costa Rica, Panamà, Veneçuela, Colòmbia, l'Equador, el Perú i Bolívia.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Verderol (desambiguació)

«Verderol» té aquests significats:
* Ictiologia: El verderol és la forma juvenil del peix anomenat círvia, cèrvia, cerviola, letxa, letxola o cirviola (Seriola dumerili).
* Ornitologia:
** El verderol comú o verdum (Carduelis chloris) és un ocell.
** La verderola o hortolà groc (Emberiza citrinella) és un ocell.
** La llucareta o verderolet (Carduelis citrinella) és un ocell.
* Micologia:
** El verderol, groguet o pixaconill (Tricholoma equestre) és un bolet.
** El verderol anisat, bolet anisat o bolet d'anís (Clitocybe odora) és un bolet.
* Beguda aperitiva alcoholitzada:
** El verderol és una beguda feta amb ginebra, palo i conyac (a Palma, Mallorca).

## Vegeu també

* Verdum
# Torvizcón

Torvizcón és un municipi situat en la part meridional de la Alpujarra (província de Granada). Limita amb els municipis de La Taha, Almegíjar, Cástaras, Albondón, Sorvilán, Polopos i Órgiva.
# Teodor de Samos (pintor)

Teodor de Samos (en llatí Theodorus, en grec antic Θεόδωρος) fou un pintor grec nascut a l'illa de Samos, deixeble de Nicòstenes.
L'esmenta Plini el Vell en la seva llista dels pintors que van ser not ignobiles quidem, in transcursu tamen dicendi (valuosos, però que passo per ells molt depresa). (Naturalis Historia XXXV, 11. s. 40.42).

## Referències

* ↑ 10.Theodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1062
# Sol i Serena

Sol i Serena és un grup català de música d'arrel format per músics d'arreu del principat. Actualment en formen part Marta Rius, Guillem Ballaz, Francesc Tomàs "Panxito", Jordi Comas "Peligru", Lídia Domingo i Jordi Barbet "Kami".

## Discografia

* Un segon (2009)
* Grapat de ruda (2007)
* Disc de butxaca (2003)

## Referències

* ↑ http://www.enderrock.cat/noticia/4652/sol/serena/quiets
* ↑ «Músiques d'arrel». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: abril 2013].
* ↑ http://www.vilaweb.cat/noticia/3664102/20091207/sol-serena-mante-fidel-musica-tradicional-segon.html
* ↑ http://www.vilaweb.cat/noticia/2388171/20070509/primer-treball-discografic-sol-serena.html

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Sol i Serena Arxivat 2018-03-15 a Wayback Machine.
# Rasa de Vila-seca

* Aquest article tracta sobre el torrent afluent de la Rasa de Vilanova. Vegeu-ne altres significats a «Rasa de Vila-seca (Aigua d'Ora)».
La Rasa de Vila-seca és un torrent afluent per l'esquerra de la Rasa de Vilanova que fa tot el seu curs pel terme municipal de Lladurs.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de Vilaseca està integrada per 15 cursos fluvials que transcorren íntegrament pel terme municipal de Lladurs i sumen una longitud total de 7.319 m.

## Mapa del seu curs

* Mapa de l'ICC

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Pul biber

El Pul biber (turc - "Pul" és escata i "biber" és pebrot) és un pebrot vermell molt de manera que els fragments semblen escates. El pebrot emprat és una varietat del Capsicum annuum, conegut com a "pebrot d'Alep", però també es fa a partir del pebrot anomenat "isot" en algunes zones de Turquia. La majoria dels pebrots isot que es troben al mercat en aquest país procedeixen de Şanlıurfa. Aquest condiment es fa servir bastant com a condiment a la cuina turca (es troba amb facilitat als restaurants sobre les taules). Posseeix un moderat nivell de picant i fins i tot es pot distingir el seu sabor afruitat al fons.

## Vegeu també

* Pebre vermell
* Pebrot d'Urfa

## Referències

* ↑ Ghillie Basan. Classic Turkish Cookery. I.B.Tauris, 1997, p. 38–. ISBN 978-1-86064-011-7.