OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Splash Sagunt

Splash Sagunt és una convenció anual del còmic organitzada per la Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Sagunt i celebrada al Port de Sagunt.
La primera edició tingué lloc el cap de setmana del 28 al 30 de març de 2014, amb la presència dels autors Sento Llobell, Cristina Durán i Miguel Ángel Giner, Esteban Hernández, Chris Stygryt, Ana Oncina, María Herreros, Calpurnio, Oscar Gual i Martín López.
Després de la suspensió de la primera fira del Tebeo València, anunciada en 2015 i ajornada a 2016, la Generalitat Valenciana es bolcà en el patrocini d'Splash Sagunt, amb l'afegit de «Festival del Còmic de la Comunitat Valenciana» i la promesa de convertir-lo en la primera fira del còmic valenciana, amb les d'Aragó, Euskadi i Galícia com a referent i fugint al model de Ficomic. L'Asociación Valenciana del Cómic, organitzadora de les Jornades del Còmic de València, manifestà el seu malestar al respecte pel fet que la Generalitat haguera triat l'Splash després d'ignorar els seus projectes cinc anys en arrere.
La quarta edició (2017) mamprené amb la presentació, dimecres 1 de febrer al Col·legi Major Rector Peset, de la novel·la gràfica Dr. Uriel i se celebrà de divendres 10 a diumenge 12 al Casal Jove per últim any, amplià el nombre de parades editorials de deu a vint-i-quatre i homenatjà l'editor Paco Camarasa i els autors Micharmut, Núria Pompeia i Víctor Mora, morts l'any anterior. L'organització va premiar als autors Josep Maria Beà, Marcello Quintanilha, Kim i Antonio Altarriba, Isaac Rosa i Cristina Bueno, Luis Bustos i Álvaro Pons i va xifrar l'assistència en quatre mil persones.
L'edició de 2018 canviarà d'ubicació i es va fer en l'antiga Nau de Tallers Generals.

## Referències

* ↑ «Èxit de participació en la primera edició del “Splash Sagunt Comic Festival”». Ajuntament de Sagunt, 01-04-2014 [Consulta: 31 gener 2017].
* ↑ Eugenio Viñas «Cultura apuesta por Splash! Sagunt como Festival de Còmic de la Comunitat Valenciana» (en castellà). Valencia Plaza, 20-01-2017 [Consulta: 1r febrer 2017].
* ↑ Eugenio Viñas «Splash! asegura que en 2018 celebrará su festival de cómic en La Nave del Port de Sagunt» (en castellà). Valencia Plaza, 02-02-2017 [Consulta: 26 desembre 2017].
* ↑ «Splash Sagunt: Festival del Còmic de la Comunitat Valenciana». La Veu del País Valencià, 31-01-2017 [Consulta: 31 gener 2017].
* ↑ «El festival del còmic de la Comunitat Valenciana tanca la quarta edició amb xifra rècord d'assistència». Diari Valencià, 13-02-2017 [Consulta: 23 febrer 2017]. Arxivat 24 de febrer 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-02-24. [Consulta: 23 febrer 2017].
* ↑ «Splash Sagunt tanca hui la seua 4a edició». Levante, 12-02-2017. [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ «Demà es presenta l'Splash Sagunt 2017. Festival del Còmic de la Comunitat Valenciana». El Periòdic.com, 31-01-2017 [Consulta: 31 gener 2017].
# Strade Bianche 2012

La Strade Bianche 2012 fou la sisena edició de la Strade Bianche. La cursa es disputà el 3 de març de 2012 sobre un recorregut de 190, seguint carreteres, però també les anomenades strade bianche, pistes forestals. El vencedor fou el suís Fabian Cancellara.

## Equips participants

Catorze són els equips que hi prenen part, amb vuit corredors cadascun. D'aquests, set eren equips amb llicència "UCI Pro Tour" i set més "equips professionals continentals".
| Núm. | Codi | Equip |
| 1-8 | BMC | BMC Racing Team |
| 11-18 | ASA | Acqua & Sapone |
| 21-28 | AST | Team Astana |
| 31-38 | COG | Colnago-CSF Inox |
| 41-48 | COL | Colombia-Coldeportes |
| 51-58 | FAR | Farnese Vini-Selle Italia |
| 61-68 | GRM | Garmin-Barracuda |
| Núm. | Codi | Equip |
| 71-78 | LAM | Lampre-ISD |
| 81-88 | LIQ | Liquigas-Cannondale |
| 91-98 | MOV | Movistar Team |
| 101-108 | PRO | Project 1t4i |
| 111-117 | RNT | RadioShack-Nissan |
| 121-127 | TT1 | Team Type 1-Sanofi Aventis |
| 131-138 | UNA | Utensilnord Named |

## Recorregut

La cursa surt de Gaiole in Chianti i arriba a Siena, a la Piazza del Campo, per totalitzar 190 km. En el recorregut se superen vuit trams de strade bianche, que suposen 57,2 km:
* Sector 1 Radi: del km 35 al 48,5 (13,5 km)
* Sector 2: del km 53,9 al 59,4 (5,5 km)
* Sector 3 Lucignano d'Asso: del km 82,3 al 94,2 (11,9 km)
* Sector 4 Pieve a Salti: del km 95,2 al 103,2 (8,0 km)
* Sector 5 Monte Sante Marie: del km 132,4 al 143,9 (11,5 km)
* Sector 6 Montechiaro: del km 163,7 al 167 (3,3 km)
* Sector 7 Colle Pinzuto: del km 170,4 al 172,8 (2,4 km)
* Sector 8 Le Tolfe: del km 176,7 al 177,8 (1,1 km)

## Classificació final

| Pos. | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Fabian Cancellara (SUI) | RadioShack-Nissan | 4h 49' 52" |
| 2 | Maksim Iglinski (KAZ) | Astana Qazaqstan Team | + 42" |
| 3 | Oscar Gatto (ITA) | Farnese Vini-Selle Italia | + 42" |
| 4 | Alessandro Ballan (ITA) | BMC Racing Team | + 46" |
| 5 | Greg Van Avermaet (BEL) | BMC Racing Team | + 48" |
| 6 | Roman Kreuziger (CZE) | Astana Qazaqstan Team | + 1' 03" |
| 7 | Francesco Reda (ITA) | Acqua & Sapone | + 1' 45" |
| 8 | Francesco Ginanni (ITA) | Acqua & Sapone | + 1' 47" |
| 9 | Elia Favilli (ITA) | Farnese Vini-Selle Italia | + 1' 47" |
| 10 | Johan Vansummeren (BEL) | Garmin-Barracuda | + 1' 57" |

## Enllaços externs

* (italià) Web oficial de la cursa
* (anglès) «Fabian Cancellara wins Strade Bianche». Cycling News, 03-03-2012.
* Resultats a sitiodeciclismo.net
# Acetat de ferro(II)

Acetat de ferro(II) o acetat ferrós, és un complex de coordinació amb la fórmula Fe(C₂H₃O₂)₂. És un sòlid blanc. També es coneix un tetrahidrat verd, el qual és molt soluble en aigua.

## Preparació i estructura

La pols de ferro reacciona amb àcid acètic calent per donar el producte:
    Fe + 2 CH₃CO₂H → Fe(CH₃CO₂)₂ + H₂
Adopta una estructura polimèrica octahèdrica. No és un compost iònic.

## Usos

L'acetat ferrós es fa servir com mordent en la indústria dels tints.

## Referències

* 1 2 Weber, Birgit; Betz, Richard; Bauer, Wolfgang; Schlamp, Stephan «Crystal Structure of Iron(II) Acetate». Zeitschrift für anorganische und allgemeine Chemie, 637, 2011, pàg. 102–107. DOI: 10.1002/zaac.201000274 [Consulta: 2 agost 2014].
* ↑ «Ebonizing Wood» (en anglès). WoodWorkers Guild of America, 19-09-2011.
# Šmrika

Šmrika és una localitat de Croàcia que es troba al Comtat de Primorje – Gorski Kotar i pertany al municipi de Kraljevica. Es troba al nord del centre administratiu del municipi. El 2011 tenia 988 habitants.
# Barranc de Fórnols

El barranc de Fórnols és un barranc del Pallars Jussà que es forma a l'interfluvi del barranc de l'Espona i lo Barranquill, al límit dels termes de Tremp (antic terme de Fígols de Tremp) i Castell de Mur (antic terme de Mur). Després discorre en part termenal entre aquests dos termes, i, al tram final, ja dins del municipi de Castell de Mur.
Poc després de la seva formació és travessat pel Camí de Fórnols, lloc on troba també la Font de Fórnols, i davalla en direcció est, però fent molts meandres a causa del terreny que travessa. Deixa a l'esquerra, successivament, el Solà del Músic, el Solà del Bep i los Rengars, i a la dreta Ço del Nin i Ginebrell. Entre aquests dos paratges entra definitivament en el terme de Castell de Mur, mentre que el tram anterior havia fet de termenal entre aquest mateix terme municipal i el de Tremp.
A partir del seu punt d'arrencament, el barranc de Fórnols rep tot d'afluents de llaus i barrancs de les muntanyes que marquen la seva vall, força profunda, entre els quals destaquen les llaus de Llució i de Nofret, per la dreta, la de Cercallons, la de la Caçadora i la dels Mallols, per l'esquerra, i, encara, al tros final rep un altre nom: el de llau del Rengat. De seguida es transforma en el barranc de Sant Gregori, en el moment que per la dreta rep la llau del Romeral, al Carant del Duc.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Anítxkino

Anítxkino - Аничкино (rus) és un poble de l'óblast de Penza. Rússia. El 2011 tenia 63 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Пензенской области от 9 марта 2005 года № 774-ЗПО «Об административно-территориальном устройстве Пензенской области»». Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 20 octubre 2019].
# Teixidor de Carl

El teixidor de Carl (Anthoscopus caroli) és una espècie d'ocell de la família dels remízids (Remizidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos miombo i d'acàcies de l'Àfrica central, Oriental i Meridional.

## Taxonomia

La població de l'Àfrica Oriental és considerada una espècie de ple dret per alguns autors:
* Anthoscopus sylviella - teixidor de ventre canyella.

## Referències

* ↑ teixidor de Carl«Teixidor de Carl». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021 (català)
* ↑ Handbook of the Birds of the World and BirdLife International (2020). Handbook of the Birds of the World and BirdLife International digital checklist of the birds of the world. Version 5.
* ↑ teixidor de ventre canyella«Teixidor de Carl». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021 (català)
# Víctor Manuel Leites

Víctor Manuel Leites (Paysandú, 3 de març de 1933 - 12 d'abril de 2016) va ser un dramaturg, guionista, narrador i crític uruguaià.

## Biografia

Els seus primers treballs com a guionista van ser per a la televisió, amb treballs propis o adaptacions. Ho va fer pel Canal 5, orientat per Francisco Espínola. En 1960 va començar a publicar contes en El Popular, Eco i Última Hora. Va exercir la crítica teatral durant gairebé 25 anys en aquestes publicacions i en De frente, fins al tancament pel govern de facto d'aquests mitjans de premsa en 1973. Posteriorment va exercir la crítica en els setmanaris La Democracia i Brecha.
Va obtenir el Premi Florencio a Autor Nacional per les obres Doña Ramona (1982), El reformador (1990) i El loco julio (1998). Va ser Director Artístic de la Comèdia Nacional, de la qual va contribuir a la seva reestructura, en el període 1990-1993.
La seva obra teatral més difosa va ser Doña Ramona; va ser estrenada en 1982 en el Teatre Circular i va ser representada més de 500 vegades a Montevideo.

## Obres

* Informe para distraídos (Club de Teatro, 1968)
* Alicia en el País de la Maravillas (Sala Verdi, 1970)
* Crónicas de bien nacidos (Club de Teatro, 1972)
* Yo tengo una idich mame (La Claraboya Amarilla, 1974)
* Quiroga (Teatro Circular, 1978)
* Doña Ramona (Teatro Circular, 1982)
* El chalé de Gardel (Comedia Nacional, 1985)
* El reformador (Teatro Circular, 1990)
* El copamiento (La Gaviota, 1997)
* El loco Julio (Casa del Teatro, 1998)
* Amor Pasado (Teatro Circular, 2000)
* El día de los cuchillos largos (El Galpón, 2008)

## Referències

* ↑ Reyes, Carlos «Teló final per a un dramaturg compromès». El País, 13-04-2016 [Consulta: 13 abril 2016].
* ↑ Barrios Pintos, 2011, p. 103.
* ↑ «Fitxa en Dramatúrgia Uruguaiana». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 13 abril 2016].
* ↑ Barris Pintos, 2011, p. 103.

## Bibliografia

* Barrios Pintos, Aníbal. De tierra adentro: escritores, músicos y artistas plásticos del interior uruguayo. Montevideo: Planeta, 2011, p. 103. ISBN 978-9974-685-73-4.
# Spišský Hrhov

Spišský Hrhov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1243.
# Strókino

Strókino - Строкино (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 151 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# (220) Estefania

(220) Stephania és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 19 de maig de 1881 per Johann Palisa des de l'observatori de Viena, Àustria.
Està nomenat així en honor de la princesa Estefania de Bèlgica (1864-1945).

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (201) al (300)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 17 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 33. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* Dictionary of Minor Planet Names (en anglès), 5a edició.

## Enllaços externs

* «(220) Stephania» (en anglès). [Consulta: 2 juny 2015].
# Barranc de Gassó

El barranc de Gassó és un barranc afluent del barranc de la Viella, el qual ho és del riu d'Abella. Pertany a la conca del Noguera Pallaresa, i discorre del tot dins del terme d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Té el naixement molt a prop del triterme entre el mateix Abella de la Conca, Isona i Conca Dellà, dins de l'antic terme d'Orcau, i Conca de Dalt, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al vessant meridional de la Collada de Gassó, al nord-oest de la Bernada.
El primer tram discorre de nord a sud, i el seu curs va marcant cada cop un solc més considerable en el terreny que l'envolta: passa pel Planell del Congost, que deu el seu nom al fet que el barranc obre ja un petit congost entre les roques per on discorre, congost que es va aprofundint a mesura que el barranc avança cap al sud. Passa a ponent d'Ordins, per les Pedrusques, la zona de Monteguida -on la profunditat fa que es conegui el lloc com el Congost i a ponent de la Pedra Ficada. Després es decanta cap al sud-oest, fent amplis revolts fins que, al nord del Tossal de la Doba, aiguavessa en el barranc de la Viella.
Al llarg d'aquest recorregut, fa de límit entre les partides de les Collades i Ordins i la Bernada i travessa la de les Vielles fins a abocar-se en el barranc de la Viella.
En no portar gairebé mai aigua, la llera d'aquest barranc serveix perquè s'hi obri pas la Pista del Petrol.

## Etimologia

Aquest barranc prengué el nom de la masia per terres de la qual passava: Cal Gassó.

## Enllaços externs

* El Barranc de Gassó en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Appleby (Texas)

Appleby és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 444 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Appleby tenia 444 habitants, 179 habitatges, i 134 famílies. La densitat de població era de 80,1 habitants/km².
Dels 179 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,9% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 24,6% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.568 $ i la renda mediana per família de 53.929 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.667 $ mentre que les dones 23.375 $. La renda per capita de la població era de 26.548 $. Aproximadament el 4,9% de les famílies i el 8,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Appleby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Appleby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Terratrèmol de Fukushima de 2021

El terratrèmol de Fukushima de 2021 va ser un sisme de magnitud 7.1 que va afectar la costa est de Tōhoku, Japó, a una profunditat de 35 km. Va tenir lloc a les 23.07 JST hora local (14.07 UTC) del dissabte 13 de febrer. Quan va tenir lloc, s'acostava el desè aniversari del terratrèmol de magnitud 9.1, molt més destructiu, de 2011, en el mateix lloc. Va tenir una intensitat JMA de Shindo 6+. Va ser seguit per múltiples rèpliques en menys d'una hora, sent la més forta una de magnitud 5.3.

## Entorn tectònic

El terratrèmol va tenir lloc com a resultat d'una falla d'empenta a prop del límit de la placa d'interfície de la zona de subducció entre les plaques del Pacífic i Nord-americana cap al sud, o una falla d'immersió moderada que colpeja cap al nord-nord-est, consistent amb la compressió orientada est-oest esperada en aquesta regió. En la ubicació d'aquest terratrèmol, la placa del Pacífic es mou aproximadament cap a l'oest en relació amb la placa nord-americana a una velocitat de 70 mm/any, subduint sota del Japó a la fossa del Japó.

## Terratrèmol

El terratrèmol va tenir lloc com a resultat d'una falla inversa dins la placa del Pacífic en subducció, i no en la interfície de subducció en si, per la qual cosa podria considerar-se un terratrèmol intraplaca. Les solucions de tensor de moment indiquen que el lliscament es va produir en una falla d'immersió moderada amb direcció cap al sud, o una falla d'immersió moderada que va cap al nord-nord-est, consistent amb la compressió orientada est-oest esperada en aquesta regió. Mentrestant, el Comitè d'Investigació de Terratrèmols de govern japonès va dir que el terratrèmol es va trencar al llarg d'una falla impactant de nord a sud de 45 km de llarg que s'inclina cap a l'est. Segons el Servei Geològic dels Estats Units, el terratrèmol es va produir a una profunditat de 49,9 km, mentre que la Agència Meteorològica del Japó ha situat la seva profunditat en 55 km, una revisió dels 60 km inicials.

## Referències

* 1 2 «M 7.1 - 70 km ENE of Namie, Japan». earthquake.usgs.gov. [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ «Powerful magnitude 7.3 earthquake jolts Fukushima area». The Japan Times, 13-02-2021. Arxivat de l'original el 2021-02-13. [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ «M 5.3 - 69 km ENE of Namie, Japan». earthquake.usgs.gov. [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ James D. Kirkpatrick Christie D. Rowe Kohtaro Ujiie J. Casey Moore Christine Regalla Francesca Remitti Virginia Toy Monica Wolfson‐Schwehr Jun Kameda Santanu Bose Frederick M. Chester «Structure and lithology of the Japan Trench subduction plate boundary fault». Tectonics, 34, 1, 2014. DOI: 10.1002/2014TC003695.
* ↑ «福島県沖 震度6強の地震で気象庁会見 東日本大震災の余震». ウェザーニュース. [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ «震源は南北40キロの断層». Kyodo, 14-02-2021.
# Vyšný Kazimír

Vyšný Kazimír és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1363.
# Strade Bianche 2017

La Strade Bianche 2017 fou l'onzena edició de la Strade Bianche. Aquesta va ser la primera vegada que la cursa formà part de l'UCI World Tour, amb una categoria 1.UWT, i es disputà el 4 de març de 2017 sobre un recorregut de 175 quilòmetres, amb inici i final a Siena, seguint carreteres, però també les anomenades strade bianche, pistes forestals.
El vencedor final fou el polonès Michał Kwiatkowski (Team Sky), que s'imposà en solitari després d'atacar en un grup de quatre corredors a manca de 15 km per l'arribada. En segona posició, a 15 segons, arribà el belga Greg Van Avermaet (BMC Racing), mentre que lTim Wellens (Lotto Soudal) completà el podi.

## Recorregut

Com en l'edició passada la cursa surt de la ciutat de Siena, de la Fortezza Medicea i finalitza a la Piazza del Campo, per una distància de 175 km. En total seran 11 trams de "sterrato" que sumen 62 km. L'organització va decidir batejar el tram de Monte Sante Marie, d'11,5 km, amb el nom de l'ex-ciclista Fabian Cancellara.

### Sectors de strade bianche

| Sector Núm. | Nom | Quilòmetres | Llargada (km) |
| 1 | Vidritta | de l'11,1 al 13,1 | 2.100 |
| 2 | Bagnaia | del 17,0 al 21,7 | 4.700 |
| 3 | Radi | del 27,8 al 32,2 | 4.400 |
| 4 | Str. Commune di Murlo | del 38,5 al 44 | 5.500 |
| 5 | Lucignano d'Asso | del 66,8 al 78,7 | 11.900 |
| 6 | Pieve a Salti | del 79,7 al 89,2 | 8.000 |
| 7 | San Martino in Grania | del 102.7 al 112 | 9.500 |
| 8 | Monte Sante Marie - Fabian Cancellara | del 121 al 132,4 | 11.500 |
| 9 | Monteaperti | del 150,7 al 151,5 | 800 |
| 10 | Colle Pinzuto | del 155,6 al 158 | 2.400 |
| 11 | Le Tolfe | del 161,7 al 163 | 1.100 |

## Equips participants

En ser una nova cursa de l'UCI World Tour, tots els UCI WorldTeams són convidats a prendre-hi part, però no obligats a fer-ho, però finalment tots hi foren presents. Completaren el gran grup tres equips professionals continentals.

## Classificació final

Fonts: ProCyclingStats Cycling Quotient :

## Referències

* ↑ «Kwiatkowski gana su segunda Strade Bianche». El Mundo Deportivo, 04-03-2017 [Consulta: 6 març 2017].
* ↑ «Michal Kwiatkowski gana su segunda Strade Bianche». Marca.com, 04-03-2017 [Consulta: 4 març 2017].
* ↑ «Recorregut de la Strade Bianche 2017» (en anglès).
* ↑ EFE «Cancellara pondrá su nombre para siempre en un sector de la Strade Bianche». El Mundo Deportivo. EFE, 03-03-2017 [Consulta: 6 març 2017].
* ↑ «Strade Bianche 2017 start list». Cycling Weekly. Time Inc. UK, 28-02-2017 [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «Còpia arxivada». Strade Bianche. RCS MediaGroup, 18-01-2017 [Consulta: 3 març 2017]. Arxivat 1 de març 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-03-01. [Consulta: 3 març 2017].
* ↑ Strade Bianche 2017 a ProCyclingStats

## Enllaços externs

* (italià) Web oficial de la cursa
# Advanced Synthesis and Catalysis

Advanced Synthesis and Catalysis (abreviatura Adv. Synth. Catal.), és una important revista científica dedicada a la química orgànica, química organometàl·lica i a la química aplicada; publicada des del 1834 per l'editorial alemana Wiley-VCH (Wiley-VCH Verlag GmbH & Co. KGaA). Des del 2012 es publica oberta per internet. El seu factor d'impacte és 5,542 el 2013. Ocupa la 7$^{ena}$ posició de qualitat de revistes dedicades a la química orgànica en el rànquing SCImago, i la 9$^{ena}$ en la categoria de catàlisi.
La Advanced Synthesis and Catalysis deu el seu alt impacte a l'enfocament únic de la revista, que publica nous i importants resultats de laboratoris acadèmics i industrials en la síntesi orgànica eficient, pràctica i amigable amb el medi ambient.
Es començà a publicar el 1834, en alemany, sota el nom de Journal für Praktische Chimie, fins a l'any 1991. Entre el 1992 i el 1998 s'anomenà Journal für Praktische Chimie/Chemiker-Zeitung; el 1999 i el 2000 es publicà amb el nom original Journal für Praktische Chimie; i a partir del 2001 adoptà el nom actual i passà a publicar-se en anglès. En tots aquests anys l'abreviatura és J. Prakt. Chem..

## Referències

* ↑ «Journal Rankings». SCImago, Journal & Country Rank, 2015. [Consulta: 22 maig 2015].
* ↑ «Advanced Synthesis and Catalysis». John Wiley & Sons, Inc.. [Consulta: 22 maig 2015].

## Enllaços externs

* Web Advanced Synthesis and Catalysis