OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plocama

Plocama és un gènere amb 35 espècies de plantes amb flors que pertany a la família de les rubiàcies.

## Taxonomia

Plocama va ser descrita per William Aiton i publicat a Hortus Kewensis 1: 292, en l'any 1789.

### Sinonímia

* Putoria Pers. (1805).
* Bartlingia Rchb. (1824).
* Gaillonia A.Rich. ex DC. (1830).
* Jaubertia Guill. (1841).
* Crocyllis E.Mey. ex Hook.f. in G.Bentham i J.D.Hooker (1873).
* Placodium Hook.f. (1873).
* Choulettia Pomel (1874).
* Aitchisonia Hemsl. ex Aitch. (1882).
* Neogaillonia Lincz. (1973).
* Pterogaillonia Linchevskii (1973).

## Espècies seleccionades

* Plocama afghanica (Ehrend.) M.Backlund i Thulin (2007).
* Plocama asperuliformis (Lincz.) M.Backlund & Thulin (2007).
* Plocama aucheri (Guill.) M.Backlund & Thulin, Taxon 56: 323 (2007).
* Plocama botschantzevii (Lincz.) M.Backlund & Thulin, Taxon 56: 323 (2007).
* Plocama pendula

## Referències

* ↑ Royal Botanic Garden
* ↑ Plocama a PlantList/
* ↑ Plocama a Trópicos
* ↑ Sinònims a Kew
# Pat Cox

Pat Cox (Dublín, Irlanda, 1952) és un polític irlandès que fou President del Parlament Europeu entre els anys 2002 i 2004.

## Biografia

Va néixer el 28 de novembre de 1952 a la ciutat de Dublín, va viure de petit a la ciutat de Limerick. Va estudiar economia a la Universitat de Dublín, on es va diplomar l'any 1974. Posteriorment va esdevenir professor d'economia a l'Institut d'Administració Pública de la seva ciutat natal així com a la Universitat de Limerick, interessant-se sobretot per les qüestions més europeistes.
Entre 1982 i 1986 presentà el programa "Today Tonight" a la Radio Telefís Éireann (RTE) en el qual s'emetien reportatges d'investigació i amb el qual cobrí les eleccions als Estats Units d'Amèrica, el Regne Unit i França.

## Carrera política

En les eleccions europees de 1989 fou escollit eurodiputat del Parlament Europeu en representació del partit polític Progressive Democrats (PDs). El 1992 en les eleccions Generals irlandeses fou escollit membre del Dáil Éireann (Parlament irlandès) per la circumscripció de Cork. Anà escalant posicions dins el seu propi partit, arribant a disputar el seu lideratge l'any 1993, perdent però davant Mary Harney.
L'any 1994 abandonà el seu partit per desavinences sobre la seva acta de diputat europeu, que el seu partit reclamava per Desmond O'Malley. Aquell any fou reelegit diputat europeu com a membre independent, i fou nomenat vicepresident de l'Aliança dels Liberals i Demòcrates per Europa (ALDE), quart grup de la cambra de diputats. El 1998 fou escollit líder d'aquest grup i participà activament en contra de l'acció política de la Comissió Europea encapçalada per Jacques Santer, aconseguint la seva dimissió el 1999.
El juny d'aquell any aconseguí renovar la seva acta d'eurodiputat, i en virtuts del pactes de les principals forces europees realitzats al Parlament fou escollit, com a líder de l'ALDE, President del Parlament Europeu el 15 de gener del 2002, succeint Nicole Fontaine (Partit Popular Europeu). Dimití del càrrec el 20 de juliol del 2004, sent substituït per Josep Borrell (Partit Socialista Europeu).
El 20 de maig de 2004 fou guardonat amb el Premi Internacional Carlemany pels seus actes en favor de l'ampliació de la Unió Europea i la democràcia.

## Referències

* ↑ «Profil de Pat Cox» (en anglès).
* ↑ Jean-Pierre Langellier. «Pat Cox, un Irlandais « fou d'Europe », présidera le Parlement de Strasbourg jusqu'en 2004», 17-01-2002.
* ↑ «Josep Borrell élu président du Parlement européen», 23-07-2004.

## Enllaços externs

* (anglès) Premi Internacional Carlemany, edició 2004
# Miquel Soler i València

* Aquest article tracta sobre el futbolista nascut l'any 1930. Vegeu-ne altres significats a «Miquel Soler».
Miquel Soler i València (Badalona, 14 de setembre de 1930 - Calella, 8 d'agost de 2002) fou un futbolista català de la dècada de 1950.

## Trajectòria

Començà a seva carrera al Cros de Badalona, passant a continuació al CE Sant Celoni. L'any 1950 s'incorporà a la disciplina del RCD Espanyol, club on romangué durant vuit temporades, fins a 1958, en les quals fou majoritàriament suplent per darrere de grans porters com Josep Trias, Marcel Domingo i posteriorment Josep Vicente Train.
Va debutar a Primera el 10 de setembre de 1950 a l'estadi Santiago Bernabéu amb una derrota per 6 a 2. La seva millor temporada fou la 1955-56, en la qual disputà 20 partits de lliga. Jugà una temporada cedit a la UE Sant Andreu. La temporada 1957-58 va patir una greu lesió que el deixà fora dels terrenys de joc força temps. Amb l'Espanyol va jugar un total de 74 partits de lliga i 9 de copa.
El 6 de juliol de 1958 fou objecte d'un homenatge per part del CF Badalona, en el qual un combinat de l'Espanyol i del FC Barcelona es va enfrontar a una selecció catalana. Finalment, se li concedí la baixa l'any 1958, i marxà a jugar una temporada al Real Jaén a Segona Divisió, i la següent retornà a casa fitxant pel CF Badalona.

## Referències

* ↑ «Intentaré demostar que el fichaje de Goicolea no le era necesario al Español». Mundo Deportivo, 11-10-1953. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 «Esta tarde en Badalona el homenaje a Soler». Mundo Deportivo, 06-07-1958. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 3 4 5 «Fitxa de M. Soler». Periquito.cat. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Miquel Soler Valencia». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Mañana un homenaje al meta españolista Soler». Mundo Deportivo, 05-07-1958. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Miguel Soler». Mundo Deportivo, 16-09-1959. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Martín Vidaurre

Martín Vidaurre Kossmann (Santiago, 18 de febrer de 2000) és un esportista xilè que competeix en ciclisme de muntanya en la disciplina Cross country, actualment milita en l'equip Lexware Mountainbike Team d'Alemanya.
Ha aconseguit la medalla de bronze en els Jocs Panamericans de 2019 en la disciplina de Cross country i va representar a Xile en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020.

## Trajectòria

Martín va començar a competir en el ciclisme als 5 anys i ha estat campió nacional en diverses categories, l'any 2016 es va convertir en el campió Panamericà en la sèrie de Cadets.
En la seva participació en els Jocs Panamericans de 2019, Martín va finalitzar la seva cursa en 1 hora, 27 minuts amb 31 segons, aconseguint la medalla de bronze en la categoria de Cross country. Al setembre d'aquest mateix any, va aconseguir el quart lloc en el Mundial sots-23 de Ciclisme Cross Country, aconseguint un contingent resultat per participar en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020.
Al juny de 2021, va aconseguir el segon lloc en el Campionat Mundial UCI MTB de Leogang per la categoria de Cross country sots-23. Al mes següent, al juliol va aconseguir el segon lloc del Copa del Món UCI MTB Sots-23 a Les Gets, arribant en un bon moment abans de competir a Tòquio 2020. Martín va obtenir el 16è lloc en els Jocs Olímpics de Tòquio. En 2021 va obtenir el títol mundial en la categoria Sots-23 a Val di Sole, i va obtenir el primer lloc en la copa del món de Lenzerheide (Suïssa), també en la categoria sots-23.

## Palmarès en ruta

* 2023
** 1r a la Vuelta del Porvenir San Luis i vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «Team - Martín Vidaurre» (en alemany). lexware-mountainbike-team.de. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Martín Vidaurre, el "súper niño" del ciclismo chileno, una de las cartas nacionales para los JJ.OO.». emol.com. [Consulta: 30 agost 2021].
* ↑ «Martín Vidaurre se tituló campeón panamericano cadete de Mountainbike». https://historiadeportiva.wordpress.com/. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Martín Vidaurre dio una gran sorpresa y obtuvo medalla de bronce en el ciclismo de montaña». Al aire libre en Cooperativa. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «El ciclista Martín Vidaurre se luce en el Mundial Sub 23 y se convierte en el octavo chileno en clasificar a Tokio 2020». emol.com. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Martín Vidaurre se colgó la plata en Copa del Mundo de mountainbike». Al aire libre en Cooperativa. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Martín Vidaurre ganó medalla de plata en la Copa del Mundo MTB en Francia». Radio Bío-Bío. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Olympedia – Martín Vidaurre». [Consulta: 9 febrer 2023].
# Mas d'en Boter

Mas d'en Boter és una obra de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Típica construcció rural de planta rectangular i coberta a un pendent. L'edifici es compon de dues plantes. Actualment està abandonat i en procés de degradació.

## Referències

* ↑ «Mas d'en Boter». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 24 agost 2021].
# Prato-di-Giovellina

Prato-di-Giovellina (en cors U Pratu di Ghjuvellina) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 40 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 41 | 57 | 54 | 47 | 39 | 40 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1995-2000 | Éric Sanchez |
| 2000- | Jean-Pierre Graziani |
| 2008- | José Simoni |

## Personatges il·lustres

* Jean Nasica, metge i resistent.
# Pat Flaherty

* Per a altres significats, vegeu «Pat Flaherty (actor)».
Pat Flaherty (6 de gener del 1926, Glendale (Califòrnia) - 9 d'abril del 2002, Oxnard, Califòrnia) fou un pilot de curses automobilístiques estatunidenc. Flaherty va córrer a la Champ Car a les temporades 1950, 1953-1956, 1958 i 1963 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis dels anys 1950, 1953-1956 i 1959.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1950 | 59 | 11 | 129.608 | 30 | 10 | 135 | 0 | Va acabar |
| 1953 | 77 | 24 | 135.668 | 27 | 22 | 115 | 0 | Accident |
| 1954 | 38 | - | - | - | Cotxe compartit | 110 | ? | Accident |
| 1955 | 89 | 12 | 140.149 | 8 | 10 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1956 | 8 | 1 | 145.596 | 1 | 1 | 200 | 127 | Va GUANYAR |
| 1959 | 64 | 18 | 142.399 | 21 | 19 | 162 | 11 | Accident |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 812 | 138 | |
| Curses | 5 |
| Poles | 1 |
| Voltes líder | 138 |
| Victòries | 1 |
| Top 5 | 1 |
| Top 10 | 3 |
| Retirades | 2 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitats pel campionat de la F1.
Pat Flaherty va participar en 6 curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1950.
* Participacions: 6
* Poles: 1
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 1
* Pòdiums: 1
* Punts vàlids per la F1: 8
# Prisces

Prisces és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 114 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Prisces era de 114 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 20 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 56 habitatges, 49 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 55 eren cases i 1 era un apartament. Dels 49 habitatges principals, 45 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 8 tenien tres cambres, 20 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 28 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 31 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Prisces el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 12 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 16 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 67 persones, 51 eren actives i 16 eren inactives. De les 51 persones actives 43 estaven ocupades (24 homes i 19 dones) i 8 estaven aturades (2 homes i 6 dones). De les 16 persones inactives 7 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Prisces hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Prisces a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Prisces a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Medalla i Premi Nevill Mott

La Medalla i Premi Nevill Mott és un premi atorgat per l'Institut de Física del Regne Unit. Fou establert el 1997 gràcies a una donació de la família Nevill Mott. Nevill Francis Mott va ser un important físic teòric britànic expert en matèria condensada guanyador del premi Nobel de Física el 1977. El premi s'atorga per recerca assenyalada en física de la matèria condensada o en física de materials, i consisteix en una medalla de plata i un premi de 1000£.

## Guanyadors

Els següents investigadors han estat receptors de la medalla:
* 2019 Stephen Hayden
* 2018 Laura Herz
* 2017 Michael Finnis
* 2015 John Saunders
* 2013 Andrew Shields
* 2011 Andrew P. Mackenzie
* 2009 Gillian Gehring
* 2008 Gabriel Aeppli
* 2007 Andre Geim
* 2006 Peter Weightman
* 2005 Athene Donald
* 2004 Ted Forgan
* 2003 D. Phillip Woodruff
* 2002 Maurice Sidney Skolnick
* 2001 Manuel Cardona
* 2000 Michael Pepper

## Referències

* ↑ «Nevill Mott Medal and Prize». Institute of Physics. Arxivat de l'original el 2019-10-22. [Consulta: 12 desembre 2020].
* ↑ «Mott Medal and Prize». International Centre for Scientific Research. Arxivat de l'original el 2020-02-05. [Consulta: 12 desembre 2020].
* ↑ «Nevill Mott medal recipients». Institute of Physics.
* ↑ «Prestigious Institute of Physics award for Bristol scientist». University of Bristol, 05-07-2019. Arxivat de l'original el 5 de febrer 2020. [Consulta: 12 desembre 2020].
* ↑ «Congratulations to ISIS user Stephen Hayden on being awarded the IoP’s prestigious Nevill Mott Medal and Prize!». Science and Technology Facilities Council, 29-11-2019.
* ↑ «Professor Michael Finnis wins the 2017 Nevill Mott Medal and Prize». The Thomas Young Centre, 25-07-2017. Arxivat de l'original el 5 de febrer 2020. [Consulta: 12 desembre 2020].
* ↑ Dunning, Hayley. «Three Imperial scientists scoop Institute of Physics prizes». Imperial College London, 30-06-2017.
* ↑ «IOP Mott Medal and Prize for Prof Andy Mackenzie». University of St. Andrews, 04-07-2011.
* ↑ «Mott medal and prize – Prof. Gillian Gehring». European Platform of Women Scientists, 09-07-2009.
* ↑ «Sheffield physicists receive top honours». The Polymer Centre, 02-07-2009.
* ↑ «Graphene scientist scoops Mott Medal and Prize from the Institute of Physics». Scientifc Computing World. Europa Science, 02-11-2006.
* ↑ «Professor scoops top prize for remarkable scientific discovery». EurekAlert!, 19-10-2006.
* ↑ «IoP rewards top British physicists». The Guardian, 01-09-2004.
* ↑ «IOP Bestows Awards». Physics Today, vol. 57, 1, January 12, 2007, pàg. 64. DOI: 10.1063/1.1650077.
* ↑ «Mott Prize». University of Birmingham.
* ↑ «AWARDS AND PRIZES». Times Higher Education (THE), 23-11-2001.

## Enllaços externs

* Medalla i Premi Nevill Mott - Lloc web oficial
# Mas Subirats (la Quar)

El Mas Subirats (o Can Pou, o Masoveria del Pou) és una masia ubicada al municipi de la Quar, al Berguedà. Està catalogada com patrimoni immoble al mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya amb el número IPAC 3536. En l'actualitat és utilitzada com a segona residència.

## Descripció i característiques

El mas Subirats és una masia clàssica coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana de migdia. De planta gairebé quadrada, té tres crugies ben diferenciades des de la porta central i les finestres, amb emmarcaments d'obra de petites dimensions situades simètricament respecte a l'eix central. La masia fou construïda al segle xviii i funcionà molts anys com a masoveria de Cal Pou, la casa veïna. En els últims anys se n'ha restaurat la teulada i s'ha adaptat com a segona residència.

## Història

Estava situada dins el terme de l'antic castell de la Portella i fou una de les propietats del monestir de Sant Pere de la Portella. La masia està documentada en el Fogatge de l'any 1553, però fou reconstruïda al segle xviii, quan passà a ser masoveria de la veïna masia del Pou. Abandonada després de la Guerra Civil, actualment s'ha arranjat com a segona residència.

## Referències

* 1 2 «Mas el Pou». patmapa.gencat.cat. [Consulta: 28 setembre 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments del Berguedà
# Saint-Cosme

Saint-Cosme (en alemany Sankt Kosman) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2004 tenia 84 habitants. Limita amb Bellemagny al nord, Guevenatten a l'est, Bréchaumont al sud i Vauthiermont a l'oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 43 | 38 | 36 | 41 | 45 | 66 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Joël Wies | |
# Prato Carnico

Prato Carnico (friülà Prât) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. És situat dins la Val Pesarina, a la Cjargne. L'any 2007 tenia 980 habitants. Limita amb els municipis de Comeglians, Forni Avoltri, Ovaro, Rigolato, Sappada (BL), Sauris i Vigo di Cadore (BL).

## Fraccions

* Croce (Crôs) 49 habitantse
* Sostasio (Sostâs) (690 m) 83 habitants
* Avausa (Davàusse, Davoussa) (652 m) 120 habitants
* Prico (Pri) (747 m) 23 habitants
* Pradumbli (678 m) 56 habitants.
* Pieria (Pièrie, Pièria) (674 m) 147 habitants.
* Osais (Dasàie, Dasaia) (710 m) 110 habitants.
* Truia (Trùie, Trùia) 32 habitants.
* Pesariis (Pesaria) (750 m) 178 habitants.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Gino Rinaldi | Llista cívica |
# Quebratxo

«Quebratxo» té aquests significats:
* Quebratxo blanc (Aspidosperma quebracho-blanco)
* Quebratxo vermell (Schinopsis balansaei o Schinopsis lorentzii)
Viccionari
# Medalla dels Treballadors Veterans

La Medalla dels Treballadors Veterans (rus:медаль «Ветеран труда») és una medalla soviètica, creada per Leonid Bréjnev el 18 de gener de 1974 i atorgada per la llarga tasca realitzada en els camps de l'economia nacional, en la recerca, la ciència, la cultura, la sanitat i l'educació pública en institucions de l'Estat i Organitzacions Públiques durant un llarg període. La reben els obrers, els camperols i treballadores pels seus mèrits laborals en aconseguir la pensió pel llarg servei o la vellesa.
Instituïda pel Decret de la Presidència del Soviet Suprem de l'URSS del 18 de gener de 1974 (publicat al Butlletí del Soviet Suprem de l'URSS nº4 de 1974). La descripció de la medalla es va modificar lleugerament pel decret de 29 d'abril de 1974.
La seva concessió és feta en nom de la Presidència del Consell Superior de l'URSS, a través de les presidències dels Soviets locals i les repúbliques autònomes, els comitès executius territorials i regionals, així com els consells de les ciutats de Moscou, Leningrad i Kíev. Les peticions per a la seva concessió es realitzaven a través de l'administració, les organitzacions del Partit i sindicals de les empreses, els establiments i les organitzacions, els orgues regionals o de la ciutat. Es concedia en el lloc de feina del condecorat.
Penja a l'esquerra del pit i se situa després de la Medalla per la Tasca Meritòria durant la Gran Guerra Patriòtica de 1941-1945.
L'autor de la medalla va ser el pintor S.A. Pomanskij.
D'acord amb el Decret del Soviet Suprem de 25 de setembre de 1974, s'atorgava el dret de concedir la medalla al Ministre de Defensa de l'URSS (i subordinats) als obrers i treballadores de les empreses, organitzacions, establiments, unitats militats, del Ministeri de l'Interior de l'URSS i del KGB.
Pel decret del 8 de juliol de 1977, es concedia la medalla als soldats i als membres de les estructures de comandament que hagin servit conscienciosament, per arribar a l'antiguitat necessària per a l'assignació de la pensió pel llarg servei o la vellesa.
Va ser atorgada sobre unes 39.197.000 vegades.
Juntament amb la medalla s'atorgava un certificat acreditatiu.

## Disseny

És una medalla de 34 mm platejada. A l'anvers apareixen uns raigs al fons, sobre els quals apareixen les lletres "CCCP", amb la imatge en relleu al damunt de la falç i el martell i una branca de llorer. A la part inferior hi ha una cinta amb la inscripció "ВЕТЕРАН ТРУДА" (Veterà del Treball). El fons de la medalla és en plata rovellada. El revers és en mate clar, i apareix la inscripció "ЗА ДОЛГОЛЕТНИЙ ДОБРОСОВЕСТНЫЙ ТРУД" (Pel llarg i honest treball).
Es suspèn d'un galó pentagonal de 24mm d'ample. amb una franja gris clar al mig de 8mm d'ample. A la punta esquerra hi ha una franja gris fosc de 7 mm i a la punta dreta hi ha 3 franges vermelles de 3 mm separades per una petita franja blanca.

## Vegeu també

* Medalla dels Treballadors Distingits
* Medalla de la Distinció Laboral
* Medalla per la Tasca Meritòria durant la Gran Guerra Patriòtica de 1941-1945
# Mas de Sant Dionís

El Mas de Sant Dionís és un mas a mig camí dels nuclis de Bordils i Sant Joan de Mollet (Gironès). L'edificació actual és el resultat de diverses ampliacions i reformes efectuades al llarg del temps. La part més antiga del mas correspon a la banda posterior, cara al nord, i a la part esquerra de l'edifici actual. La casa es desenvolupa a l'entorn d'un pati interior, actualment tapat amb una coberta, on hi ha una escala de pedra que comunica amb la planta principal. Les parets són morterades i les façanes presenten restes d'arrebossats.
Les estances de la planta baixa són destinades al bestiar i estan cobertes amb voltes de rajola. També hi ha diferents arcs rebaixats, alguns d'ells de pedra i altres de rajol col·locat a plec de llibre. A la part posterior ens troben alguns arcs de mig punt de pedra més antics i la porta que hi comunica és amb brancals de pedra i llinda de fusta, bastant primitiva. L'accés al pati interior es produeix a través d'una porta dovellada i una volta de canó amb arc de mig punt de pedra. El pis és cobert amb cairats.
Segons els actuals propietaris del mas, ells conserven un document d'una escriptura que acredita l'existència del mas al segle xii, tenia el nom de Castell de Camprodon i els propietaris d'aleshores eren els Camprodon. El segle passat va passat als Peres, que són els actuals propietaris. El Mas Moner i la torre havien estat del mateix propietari que el mas Sant Dionís.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mas Sant Dionís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 novembre 2016].