OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coryogalops william

Coryogalops william és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: des de la desembocadura del riu Xora (Sud-àfrica) fins a Inhaca (Moçambic).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1958. The fishes of the family Eleotridae in the western Indian Ocean. Ichthyol. Bull. J. L. B. Smith Inst. Ichthyol. Núm. 11. 137-163.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* McDowall, R.M., 1997. The evolution of diadromy in fishes (revisited) and its place in phylogenetic analysis. Rev. Fish Biol. Fish. 7(4):443-462.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.
# Ferromerrillita

La ferromerrillita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la merrillita. Va ser descrita per primera vega l'any 2006. El seu nom fa referència al fet que és l'anàleg mineral amb ferro de la merrillita, el nom de la qual fa honor al seu descobridor George P. Merrill (1854–1929).

## Característiques

La ferromerrillita és un fosfat de fórmula química Ca₉NaFe²⁺(PO₄)₇. És incolora i cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'olgita pertany a «08.AC: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb 49 minerals més, entre els quals es troben: howardevansita, al·luaudita, arseniopleïta, bario-olgita, bobfergusonita, brianita, hagendorfita, johil·lerita, johnsomervilleïta, marićita, merrillita, olgita, yazganita, qingheiïta, qingheiïta-(Fe$^{2+}$), schäferita, whitlockita i xenofil·lita.

## Formació i jaciments

La ferromerrillita occorre en alguns meteorits marcians classificats com a shergottites basàltiques. Els cristalls de ferromerrillita de dues mostres diferents (el meteorit marcià Shergotty i un meteorit trobat a Los Angeles) tenen una gran deformitat, amb una mosaïcitat angular de fins a 7 graus, deguda a l'impacte del meteorit, el qual no va ser prou fort (<23 GPa) per causar la transformació de la ferromerrillita en tuïta.
A part de la localitat tipus i del meteorit de Los Angeles, aquest mineral també ha estat observat en meteorits trobats al Voivodat de Baixa Silèsia, Polònia i a Ngaramasch, Palau.

## Referències

* 1 2 3 Britvin, Sergey N.; Krivovichev, Sergey V.; Armbruster, Thomas; Krivovichev, Sergey V.; Armbruster, Thomas «Ferromerrillite, Ca$_9$NaFe$^{2+}$(PO$_4$)$_7$, a new mineral from the Martian meteorites, and some insights into merrillite–tuite transformation in shergottites». European Journal of Mineralogy, 28, 1, 14-03-2016, pàg. 125–136. DOI: 10.1127/ejm/2015/0027-2508.
* 1 2 «Ferromerrillite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Merrillita» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 setembre 2016].
# Eremalauda

Eremalauda és un gènere d'ocells de la família dels alàudids (Alaudidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.1, 2023) aquest gènere està format per dues espècies:
* Eremalauda dunni - alosa de Dunn.
* Eremalauda eremodites - alosa d'Aràbia.

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Nicators, Bearded Reedling, larks= 11 octubre 2024» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2.
* ↑ «Eremalauda». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Clan Takeda

El Clan Takeda (武田氏, Takeda-shi) fou un famós clan de daimyō durant finals del període Heian fins al període Sengoku.
Els Takeda eren descendents de l'Emperador Seiwa (850-880) i pertanyien a una branca del clan Minamoto. Minamoto no Yoshikiyo, fill de Minamoto no Yoshimitsu, fou el primer a utilitzar el nom Takeda.

## Referències

* Sansom, George (1961). 'A History of Japan: 1334-1615'. Stanford: Stanford University Press.
* Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co.
* Turnbull, Stephen (2002). 'War in Japan 1467-1615'. Oxford: Osprey Publishing.
# Joaquín Fonseca

Joaquín Fonseca (Aramil, Siero, Astúries, 10 de desembre de 1822 - Àvila, Espanya, 18 de gener de 1890) fou un religiós pertanyent a l'Orde dels Predicadors.
Ingressà al Col·legi dels Dominics Missioners d'Àsia d'Ocaña amb divuit anys, a Toledo, on feu el noviciat, i professà el 6 de desembre del 1841. L'any següent se n'anà a les Filipines, on acabà els estudis. Fou ordenat sacerdot el desembre del 1844 i es graduà en teologia el 1847 i en filosofia el 1851. Tornà a Espanya el 1847 i fou nomenat regent d'estudis i professor de teologia al Col·legi d'Ocaña, tasca que també dugué a terme al convent de Sant Tomàs d'Àvila. Tornà a Manila de nou el 1878, on ocupà el càrrec de rector i canceller de la Universitat Sant Tomàs fins al 1880, any en què tornà definitivament a Espanya. Fou un gran defensor de les tesis de sant Tomàs d'Aquino, del qual defensà una correcta interpretació públicament, en un intens intercanvi de correspondència amb Menéndez Pelayo.

## Referències

* ↑ Fernando Hermida de Blas; Pedro Ribas Ribas; José Luis Mora García «La ciencia española». Estudios. Ed. Universidad de Cantabria, 16 novembre 2011, p. 169–. ISBN 978-84-8102-565-1.
* ↑ Ramón Emilio Mandado Gutiérrez; José Luis Abellán; Fernando Hermida de Blas «La ciencia española»: Estudios. Ed. Universidad de Cantabria, 16 novembre 2011, p. 169–. ISBN 978-84-8102-616-0.
# Copa Confederacions 1992

La Copa FIFA Confederacions 1992 va ser la primera edició d'aquest torneig internacional jugat íntegrament a l'Aràbia Saudita sota el nom de "Copa Rei Fahd".
Aquesta edició del torneig la va guanyar l'Argentina que va derrotar a la final a l'Aràbia Saudita per 3-1.

## Organització
### Seus

Tots els partits es va jugar a la ciutat de Riad, a l'Estadi Rei Fahd.

### Àrbitres

La llista d'àrbitres és la següent:
* Jamal Al Sharif
* Ulisses Da Silva
* An-Yan Lim Kee Chong
* Rodrigo Badilla Sequeira

## Participants

Els quatre participants d'aquest torneig són convidats oficialment per la FIFA. Aquests corresponen, en general, als campions dels diversos tornejos internacionals.
En aquesta edició participaren:
* Aràbia Saudita, com a país organitzador.
* Argentina, com a campió de la Copa Amèrica 1991.
* Costa d'Ivori, com a campió de la Copa d'Àfrica de Nacions 1992.
* Estats Units, com a campió de la Copa d'Or de la CONCACAF 1991.

## Resultats

| Semifinals | Semifinals | | | Final | Final |
| Riad - 15 d'octubre | Riad - 15 d'octubre | Riad - 15 d'octubre | Riad - 15 d'octubre | Riad - 15 d'octubre | Riad - 15 d'octubre |
| Estats Units | 0 | |
| Aràbia Saudita | 3 | |
| | | | | Riad - 20 d'octubre | Riad - 20 d'octubre |
| | | | | Aràbia Saudita | 1 |
| | | | | Argentina | 3 |
| | | | | Tercer lloc | Tercer lloc |
| Riad - 16 d'octubre | Riad - 16 d'octubre | | | Riad - 19 d'octubre | Riad - 19 d'octubre |
| Argentina | 4 | | | Estats Units | 5 |
| Costa d'Ivori | 0 | | | | Costa d'Ivori | 2 |
* Campió: Argentina Primer títol

## Golejadors

2 gols
* Bruce Murray
* Gabriel Batistuta
1 gol
* Alberto Acosta
* Cobi Jones
* Al Tunian
* Eric Wynalda
* Leonardo Rodríguez
* Fahad Al Bishi
* Khalid Al Muwallid
* Marcelo Balboa
* Claudio Caniggia
* Saeed Owairan
* Donald Sie
* Diego Simeone
* Abdoulaye Traore
# Francesc Domingo

Francesc Domingo és el nom dels següents personatges:
* Francesc Domingo Ibáñez (València? 1934? - 1996), empresari i polític valencià
* Francesc Domingo i Lladó (Badalona, 1906-1987), fotògraf president de l'Agrupació Excursionista de Badalona
* Francesc Domingo Marqués (València, 1842 - Madrid, 1920), pintor eclèctic valencià
* Francesc Domingo i Segura (Caldes de Montbui, 1893 - São Paulo, 1974), pintor i gravador català
# Havre (Montana)

Havre és una població dels Estats Units a l'estat de Montana.

## Demografia

Segons el Cens dels Estats Units del 2000 tenia 9.621 habitants, 4.015 habitatges, i 2.449 famílies. La densitat de població era de 1.073,6 habitants per km².
Dels 4.015 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 39% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 13,6% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.944 $ i la renda mediana per família de 38.870 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.401 $ mentre que les dones 19.189 $. La renda per capita de la població era de 15.847 $. Aproximadament el 14,8% de les famílies i el 17,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Havre». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Havre». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ernesto Hervás Vercher

Ernesto Hervás Vercher (Carlet, 1873 - València, 8 d'agost de 1949) fou un baríton valencià.
Es formà en el Conservatori de València, i debutà el 1906, a Cadis, amb l'òpera Marina d'Emilio Arrieta. Durant els anys següents freqüentà les temporades d'òpera i de sarsuela de València, Madrid, Santander, Saragossa, Bilbao, etc., formant part de la companyia d'Enrique Lacasa, i també feu diverses gires per escenaris d'Europa i Sud-amèrica. A València estrenà Los cadetes de la reina, de Pablo Luna, i Si yo fuera rey d'Adolphe Adam. Participà en nombroses gravacions per a la firma discogràfica Odeon, incloent-hi passatges de Josep Serrano, de Luis Foglietti, de Vicent Peydró i d'altres compositors del moment. Després del 1918 es dedicà principalment a l'ensenyament del cant.
Durant els anys vint actuà, sota la direcció de Mario Roncoroni, en les primeres adaptacions cinematogràfiques de sarsueles de costums: Les barraques o Una tragedia de la huerta, amb llibret d'Eduard Escalante i música de Vicent Peydró, estrenada en el Teatro Lírico de València el 19 d'octubre de 1925, i La virgen del mar, estrenada en el mateix teatre el 17 de març de 1927.
Les seues despulles jauen al Cementeri General de València junt amb les de la seua muller, Luisa Cantos Sánchez, divuit anys més jove, que li sobrevisqué durant quaranta-cinc anys.

## Referències

* ↑ Pérez García, Carlos C. «Hervás Vercher, Ernesto». A: Gran Enciclopedia de la Región Valenciana. València: GERV, 1973, tom V, p. 201. ISBN 8430060502.
* ↑ Medrano Coll, Francisco Javier. El cine argumental español durante la dictadura de Primo de Rivera (1923-1930) (pdf). Barcelona: Universitat de Barcelona, 2015, p. 243 [Consulta: 29 juny 2019].
* ↑ Medrano Coll, op. cit., p. 266.
* ↑ Memorial d'Ernesto Hervás en Find a Grave.

## Enllaços externs

* Gravacions d'Ernesto Hervás en la Biblioteca Digital Hispánica.
* Vals de l'acte 3r de La viuda alegre, interpretat per Ernesto Hervás i la tiple Sofía Palacios.
# El tallador de gespa 2: Més enllà del ciberespai

El tallador de gespa 2: Més enllà del ciberespai (títol original: Lawnmower Man 2: Beyond Cyberspace) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Farhad Mann, estrenada l'any 1996. Ha estat doblada al català.

## Argument

Únic supervivent de l'explosió d'un misteriós laboratori, Jobe, d'esperit senzill que s'ha convertit en meitat-déu cibernètic, és entre la vida i la mort. La Dra. Cori Platt intenta reconstruir l'ànima de Jobe utilitzant la informàtica i la realitat virtual. Durant aquest temps, el científic Benjamin Trace lluita per conservar l'explotació del seu invent: un programa de realitat virtual anomenat "CHIRON". John Walker, un home de negocis cobdiciós, s'apodera de "CHIRON" per aconseguir el seu projecte demoníac: controlar l'accés a totes les informacions del món. Pel seu projecte, Walker pensa llavors en Jobe. Només el científic Trace pot enfrontar-se a Jobe convertit en una monstruositat sintètica i dotada d'una potència incommensurable.

## Repartiment

* Patrick Bergin: el doctor Benjamin Trace
* Matt Frewer: Jobe Smith
* Austin O'Brien: Peter Parkette
* Ely Pouget: la doctora Cori Platt
* Camille Cooper: Jennifer
* Patrick LaBrecque: Shawn
* Crystal Celeste Grant: Jade
* Sean Parhm: Travis
* Kevin Conway: Jonathan Walker
* Trever O'Brien: Peter, de nen
* Richard Fancy: el senador Greenspan
* Ellis Williams: el cap de seguretat
* Castulo Guerra: Guillermo
* Molly Shannon: la dona sense abric
* Mathew Valencia: el nen sense abric

## Al voltant de la pel·lícula

* El film és continuació de The Lawnmower Man, dirigida per Brett Leonard el 1992.
* Del repartiment del primer film, només Austin O'Brien va tornar a fer el paper de Peter.
* Va ser nominada al premi al millor film, en el festival Fantasporto l'any 1996.

## Referències

* ↑ «El tallador de gespa 2: Més enllà del ciberespai». Esadir.cat. [Consulta: 27 juny 2022].
* ↑ «Lawnmower Man 2: Beyond Cyberspace». Allociné.
# Club Patí Congrés

El Club Patí Congrés és l'entitat exclusivament dedicada a l'hoquei patins i al patinatge artístic sobre rodes més antiga de la ciutat de Barcelona.
Com que els anys anaven passant i la instal·lació no arribava, el club va fer gestions davant del Districte de Sant Andreu i l'Institut Barcelona Esports (IBE) per a trobar una solució i aquesta va ser el compromís de construir una coberta lleugeraprovisional en una de les dues pistes, que després d'engegar a finals de 2013 la campanya ‘Salvem el CP Congrés' va ser una realitat el 13 de setembre de 2014, quan va ser inaugurada.

## Referències

* ↑ «Federació Catalana de Patinatge», 21-05-2016. [Consulta: 21 maig 2016].
* ↑ «Empat entre el Congrés i Catalunya.», 17-09-2009. [Consulta: 21 maig 2016].
* ↑ «Empat entre el Congrés i Catalunya.», 17-09-2009. [Consulta: 21 maig 2016].
* ↑ «El Club d'Hoquei Patins de Congrés té por de desaparèixer en un futur proper». Els matins, 08-01-2014. [Consulta: 21 maig 2016].

## Enllaços externs

* Club Patí Congrés - Lloc web oficial
# Jorge Sánchez-Cabezudo

Jorge Sánchez-Cabezudo (Madrid, 1 de març de 1972) és un director de cinema i de televisió espanyol, guanyador d'alguns premis. El 1996 va debutar al cinema com a director i guionista del curtmetratge La gotera amb Grojo, pel quel fou nominat al Goya al millor curtmetratge de ficció. Amb aquest curtmetratge també va participar al Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges i guanyà el premi especial del jurat al Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Brussel·les.
El 2006 fou director i guionista de La noche de los girasoles, amb el que va guanyar el premi revelació a les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2006 i el Premi Sant Jordi de Cinematografia a l'òpera prima, i amb la que fou nominat al Goya al millor director novell i al Goya al millor guió original. Després s'ha dedicat a dirigir sèries per a televisió. El 2000 va escriure el guió d'alguns episodis d'Al salir de clase i el 2007 un episodi d'Hospital Central. Després ha dirigit les sèries Desaparecida (2008) i Crematorio (2011), i alguns episodis d' Hispania, la leyenda, Gran Hotel (2011), Víctor Ros (2014). Velvet (2015) i Bajo sospecha (2016). Des de 2017 dirigeix amb el seu germà Alberto La zona, sèrie de Moviestar +

## Filmografia (director)

* La gotera (1996)
* La noche de los girasoles (2006)
* Desaparecida (2008)
* Crematorio (2011)
* Hispania, la leyenda (2010)
* Gran Hotel (2011)
* Víctor Ros (2014)
* Velvet (2015)
* Bajo sospecha (2015)
* La zona (2017)

## Referències

* ↑ La gotera al web dels premis Goya
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 2006». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-02-26. [Consulta: 6 setembre 2019].
* ↑ La noche de los girasoles al web dels Goya
* ↑ Jorge y Alberto Sánchez-Cabezudo: “‘La zona’ es una metáfora de la crisis”, fueradeseries.com, 26 d'octubre de 2017

## Enllaços externs

* Jorge Sánchez-Cabezudo a filmaffinity
* Jorge Sánchez-Cabezudo a El País
* Jorge Sánchez-Cabezudo a decine21.com
# Cromàtide

La cromàtide és cadascuna de les dues cadenes idèntiques de l'ADN que, unides pel centròmer, constitueixen un cromosoma. Parlar de cromàtide presenta especial rellevància en el procés de la divisió nuclear (mitosi o meiosi). Aquest terme és emprat mentre els centròmers romanen en contacte. Quan se separen (durant l'anafase de la mitosi i durant l'anafase 2 de la meiosi), les cadenes passen a anomenar-se cromosomes fills. Els extrems de les cromàtides s'anomenen telòmers impedint la unió d'aquests extrems amb altres cromosomes i impedint l'escurçament dels cromosomes que tindria lloc després de cada replicació cel·lular i que causaria finalment la mort cel·lular. Per tant, els telòmers podrien determinar l'esperança de vida de la cèl·lula.
En altres paraules, per cromàtide entenem la meitat d'un cromosoma replicat. El terme cromàtide va ser proposat per Clarence Erwin McClung (1900) i deriva del grec chroma (color).

## Cromàtides germanes

Les cromàtides poden ser o no germanes. Una cromàtide germana és una de les dues cromàtiques d'un mateix cromosoma unides per un mateix centròmer. Un cop les cromàtides germanes s'han separat (durant l'anafase de la mitosi o l'anafase tardana de la meiosi de la reproducció sexual), se les anomena de nou cromosomes. Tot i tenir la mateixa massa genètica que les cromàtides individuals que van formar el seu pare, les "molècules" filles s'anomenen cromosomes d'una manera similar a la qual un fill d'un parell de bessons no es coneix com un bessó individual. La seqüència d'ADN de dues cromàtides germanes és completament idèntica (a part dels molt poc freqüents errors de còpia d'ADN).
L'intercanvi de cromàtides germanes (SCE) és l'intercanvi d'informació genètica entre dues cromàtides germanes. Aquest intercanvi pot ocórrer durant la mitosi o la meiosi. Aquests intercanvis semblen reflectir principalment els processos de reparació de l'ADN que responen al dany de l'ADN.
Per contra, les cromàtides no germanes, es refereixen a qualsevol de les dues cromàtides de cromosomes homòlegs emparellats, és a dir, l'aparellament d'un cromosoma patern i un cromosoma matern. En els encreuaments cromosòmics, les cromàtides homòlogues formen quiasmes per intercanviar material genètic durant la profase I de la meiosi.

## Referències

* ↑ «Cromàtide». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Chromatid» (en anglès). Arxivat de l'original el 2010-12-03. [Consulta: 5 juliol 2007].
# Cèl·lules PtK2

Les cèl·lules PtK2 són una línia cel·lular derivada de cèl·lules epitelials de ronyó d'un exemplar mascle de cangur rata de musell llarg (Potorous tridactylus), un petit marsupial australià. Aquesta línia cel·lular té un ampli ventall d'aplicacions en recerca biomèdica, però es particularment popular com a model de mitosi.

## Origen

La línia PtK2 va ser establerta per Kirsten Walen i Spencer Brown el 1962. Es van seleccionar cèl·lules de cangur rata per a obtenir una nova línia cel·lular, donat que aquesta té un nombre de cromosomes reduït molt fàcil de visualitzar sota un microscopi. La mitosi per exemple, esdevé un procés molt fàcil d'observar amb aquestes cèl·lules, i permet examinar de prop aspectes estructurals de la divisió cel·lular que són difícils de veure en cèl·lules provinents d'altres espècies.

## Característiques

Les PtK2 són cèl·lules relativament grans cells que cultivades en monocapa es mantenen planes al llarg de tot el seu cicle cel·lular, a diferència de moltes cèl·lules que s'arrodoneixen i adquireixen una forma més esfèrica durant la mitosi. Una altra característica és que contenen filaments intermedis compostos de queratina i filaments intermedis de vimentina. Mentre que la majoria de cèl·lules contenen un sol tipus de sistema de filaments intermedis, tot i que compostos de diferents subunitats protèïques, algunes cèl·lules epitelials com les PtK2 expressen dos tipus de xarxes de filaments intermedis, de vimentina i keratina. Les PtK2 són resistents a adenovirus 5, coxsackievirus B5, i poliovirus 2, i són sensibles a coxsackievirus A9, herpes simplex, vaccinia i Virus de l'estomatitis vesicular (soca Ogden).

## Referències

* ↑ «PtK2 (NBL-5) (ATCC® CCL-56™)». ATCC.
* ↑ Barbara A. Hamkalo, Sarah C.R. «"Functional organization of the nucleus. A laboratory guide."». San Diego: Academic Press, 1991, pàg. 143.
* ↑ Walen, KH; Brown, SW «"Chromosomes in a marsupial (Potorous tridactylis) tissue culture"». Nature, 194, 1962, pàg. 406.
* ↑ Brescia, Jr, Peter J.; Banks, Peter «"High Resolution Fluorescence Microscopy of PtK2 Cells Undergoing Mitosis in Microplates"». BioTek Instruments, Inc, 2014, pàg. 1-5.
* ↑ Michael W. Davidson and The Florida State University «"Fluorescence Digital Image Gallery. Male Rat Kangaroo Kidney Epithelial Cells (PtK2)"». Wiley, 2015. [hhttps://micro.magnet.fsu.edu/primer/techniques/fluorescence/gallery/cells/ptk2/ptk2cells.html]
* ↑ M. W. Klymkowsky «"Vimentin and keratin intermediate filament systems in cultured PtK2 epithelial cells are interrelated"». Nat Rev Mol Cell Biol, 15, 10, 2014, pàg. 647-664.
* ↑ Steubing, Rosemarie; Lindl, Toni «"Atlas of Living Cell Cultures"». EMBO J., 1(2), 1982, pàg. 161–165.

## Enllaços externs

* Cellosaurus – Entrada per PtK2 (anglès)