OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partit Autonomista Trentino Tirolès

Partit Autonomista Trentino Tirolès (PATT) és un partit polític regionalista de la província de Trento (Trentino-Tirol del Sud), de caràcter autonomista, centrista i cristià democràtic. El seu president és Federico Masera i el secretari és Franco Panizza.

## Història

Es va fundar el 17 de gener de 1988 per tal de prendre el relleu del Partit Popular Trentino Tirolès (PPTT), fundat el 1948 i que el 1982 s'havia escindit en dues llistes, la Unió Autonomista Trentino Tirolesa (UATT) de Franco Tretter, i Autonomia Integral (AI) d'Enrico Pruner, que es presentaren a les eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 1983. Ambdues corrents celebraren un congrés el 29 de maig de 1987 i decidiren unificar-se novament el 17 de gener de 1988, i nomenaren secretari Carlo Andreotti. Es presentà unificar a les eleccions regionals de 1988 i va obtenir el 9,6% dels vots i 3 consellers.
A les eleccions regionals de 1993 va obtenir el 20,6% i 7 consellers, i per primer cop, l'autonomista Andreotti esdevé president de la Junta Provincial. A les eleccions de 1998 va caure al 12,4% i 4 escons. Va donar suport al nou president de centresquerra Lorenzo Dellai amb les llistes AI-FAR i Autonomistes Trentins-Genzians. Tanmateix, a les eleccions legislatives italianes de 2001 va pactar amb la Casa de les Llibertats, en els quals el secretari del partit Giacomo Bezzi, fou candidat a la Cambra per la val di Non i fou derrotat per Luigi Olivieri (Dd'E). Després de la derrota, al Consell regional es va alinear amb el centreesquerra i el SVP, de manera que Andreotti fou president regional de 2002 a 2004.
A les regionals de 2003 va obtenir el 9,0% i 3 consellera, i va donar suport Dellai, però Andreotti deixà el partit i fundà Trentino Autonomista, de caràcter centredretà. El nou cap del PATT, Giacomo Bezzi, fou cap del Consell Provincial de 2004 a 2006, quan fou elegit diputat a les eleccions legislatives italianes de 2006 a les llistes SVP-PATT.
El Congrés celebrat el 22 d'abril de 2007 a Levico Terme sancionà la reunificació del PATT amb AT-Genziane, però Andreotti manté amb una posició independent de confrontació. Però l'evolució del quadre polític nacional a la caiguda del segon govern de Romano Prodi el 2008 ha generat tensions internes, ja que alguns reclamen la definició en el centredreta. Això ha provocat la defecció de Giacomo Bezzi i una pèrdua de vots a les regionals de 2008 (3 escons i 8,5%).

## Càrrecs del partit

* Secretari: Carlo Andreotti (1988–1994), Giacomo Bezzi (2001–2003), Ugo Rossi (2003—)
* President: Enrico Pruner (1988–1989), Franco Tretter (1988–1997), Carlo Andreotti (1997–1999), Luigi Panizza (1999–2003), Giacomo Bezzi (2003–2007), Walter Kaswalder (2007-2016), Carlo Pedergnana (2016), Linda Tamanini (2016-2017), Federico Masera (2017-)

## Resultats electorals

| Eleccions | vots | % | escons |
| Regionals del 1988 | 29.624 | 9,6% | 3 |
| Regionals del 1993 | 62.138 | 20,2% | 7 |
| Regionals del 1998 | 35.281 | 12,4% | 4 |
| Provincials del 2003 | 24.261 | 9,0% | 3 |
| Provincials del 2008 | 23.335 | 8,5% | 3 |

## Enllaços externs

* Partit Autonomista Trentino Tirolès - Lloc web oficial
# Sanford (Maine)

Sanford és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 20.806 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sanford tenia 20.806 habitants, 8.270 habitatges, i 5.449 famílies. La densitat de població era de 168,1 habitants/km².
Dels 8.270 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 34,1% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.668 $ i la renda mediana per família de 43.021 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.115 $ mentre que les dones 24.264 $. La renda per capita de la població era de 16.951 $. Entorn de l'11,1% de les famílies i el 12,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sanford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 10 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sanford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nuangola

Nuangola és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 671 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nuangola tenia 671 habitants, 259 habitatges, i 193 famílies. La densitat de població era de 229,3 habitants/km².
Dels 259 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,5% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 25,1% no eren unitats familiars. En el 20,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 28,6% de 45 a 60 i un 12,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.964 $ i la renda mediana per família de 45.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.000 $ mentre que les dones 27.500 $. La renda per capita de la població era de 16.851 $. Entorn del 7,9% de les famílies i l'11,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nuangola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nuangola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Notropis altipinnis

Notropis altipinnis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Virgínia fins a Carolina del Sud (Estats Units).

## Referències

* 1 2 «Notropis altipinnis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Stiphidion

Stiphidion és un gènere d'aranyes araneomorfs de la família dels estifídids (Stiphidiidae). Fou descrit per primera vegada per Eugène Simon, l'any 1902.
Les seves espècies es troben a l'est d'Austràlia, especialment a Queensland, a Tasmània i a Nova Zelanda.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog amb data de 13 de gener de 2019, Stiphidion té 4 espècies del sud d'Àsia:
* Stiphidion adornatum Davies, 1988 – Queensland
* Stiphidion diminutum Davies, 1988 – Queensland
* Stiphidion facetum Simon, 1902 (espècie tipus) – Austràlia oriental, Tasmània, Nova Zelanda
* Stiphidion raveni Davies, 1988 – Nova Gal·les del Sud

## Referències

* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Stiphidion Simon, 1902 en la família Stiphidiidae +base de dades
* ↑ Simon, E. (1902c). Descriptions de quelques arachnides nouveaux de la section de Cribellatés. Bulletin de la Société Entomologique de France 1902: 240-243.
# Rio Comprido

Rio Comprido és un barri del centre de Rio de Janeiro a Brasil. El nom de Rio Comprido prové del riu que hi passa. Actualment, aquest riu està canalitzat i completament degradat i desemboca a la badia de Guanabara. Rio Comprido significa Riu llarg.
Aquest barri és travessat per una autopista elevada que el talla en dues parts. Es troba a l'alçada (el sud del barri) de les favelas.
Al nord-est es troba el barri Estácio, a l'est i al sud el barri Santa Teresa i a l'oest el barri Tijuca.

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès).
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo.

## Bibliografia

* Coaracy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Puruándiro (municipi)

Puruándiro és un municipi de l'estat de Michoacán. Puruándiro és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud de l'estat de Michoacán de Ocampo. Limita al nord amb els municipis de Cuitzeo, al sud amb Zinapecuaro, a l'oest amb Santa Clara i a l'est amb Querendaro.

## Referències

* ↑ Arxivat 2016-10-11 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# Onaka

Onaka és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 30 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Onaka tenia 30 habitants, 18 habitatges, i 10 famílies. La densitat de població era de 42,9 habitants per km².
Dels 18 habitatges en un 5,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,4% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 38,9% no eren unitats familiars. En el 38,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 27,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 3,3% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 13,3% entre 25 i 44, un 46,7% de 45 a 60 i un 36,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 60 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 70,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.625 $ i la renda mediana per família de 40.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 18.559 $. Cap de les famílies i el 6,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Onaka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Onaka». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tocco

El Tocco foren una família napolitana que van governar Cefalònia, l'illa de Zacint i l'Epir. Els principals membres de la família foren:
* Lleonard I Tocco 1358-1381
* Carles Tocco 1381-1429
* Lleonard II Tocco (germà) associat 1414 (senyor de Zante)
* Carles II Tocco 1429-1448 (fill de Lleonard II i fill adoptiu de Carles I)
* Raimondina Ventimiglia, regent 1448-1460
* Lleonard III Tocco 1460-1479
* Francesca Marzano d'Aragona 1479-1480 (de facto)
* Ocupació turca de Cefalònia 1480-1482
* Leonardo III Tocco 1482-1500 (mort el 1503) (tributari de Turquia, absent)
* Francesca Marzano d'Aragona 1482-1500 (de facto)
* Carles III Tocco, aspirant 1503
* Lleonard IV Tocco, aspirant 1518
Vegeu: Karli-Ili
# Saint-Sauveur-de-Puynormand

Saint-Sauveur-de-Puynormand és un municipi francès, situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. És un dels municipis situats al País Gavai o Gavacheria, que tot i trobar-se geogràficament a Occitània és de parla oïl (saintongesa)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 145 | 146 | 162 | 245 | 340 | 361 | 403 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gérard Moulinier | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Restes del forn de calç de Sant Feliu de la Garriga

Les Restes del forn de calç de Sant Feliu de la Garriga és una obra de Viladamat (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al sud-oest del nucli urbà de la població de Viladamat, al costat del camí d'accés al veïnat de sant Feliu de la Garriga, prop de la Muntanyeta.
Restes d'un forn de calç en mal estat de conservació, excavat en un talús format al terreny de la zona. És de planta circular, amb la part superior de l'estructura bastida en pedra sense treballar disposada regularment i lligada amb morter de calç. Les parets interiors de l'estructura es troben termoafectades, a causa de les altes temperatures que suportava. Ha perdut la coberta i també l'accés principal. Actualment, l'estructura presenta una planta semicircular a causa de la degradació que ha patit aquests temps.

## Història

Segons el Catàleg de Protecció de l'Ajuntament de Viladamat, la construcció del forn de calç s'ha d'adscriure als segles XVII-XVIII.

## Referències

* 1 2 3 «Restes del forn de calç de Sant Feliu de la Garriga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Quercus albicaulis

Quercus albicaulis és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus albicaulis és un arbre que pot arribar als 30 m d'alçada. Les primeres branques són blanquinoses, glabres, cilíndriques, i després són minuciosament arrugades, amb lenticel·les. Les fulles fan entre 10 a 15 cm de llarg, i entre 3 a 6 cm d'ample, oblongo-el·líptiques a ovals o lanceolades, una mica coriàcies, florida, base arrodonida o dèbilment cuneada. L'àpex acuminat amb major freqüència, marge sencer o remotament dentat. El nervi central està superficialment impressionat anteriorment, amb 6 o 8 parells de nervis laterals. Els pecíols són glabres entre 2 a 2,5 cm de llarg. Les flors són pistil·lades a l'octubre, en inflorescències de 2 a 3 cm de llarg. Les glans fan 4 cm de llarg, i entre 2 a 3 cm d'ample, oblong, glabre, pecíol llarg, amb cúpules entre 2 a 3 cm de diàmetre, amb 6 o 8 anells marrons pàl·lids pubescents concèntrics tanquen, 1/3 o 1/2 de la núcula rodona, cicatriu; estilopodi persistent. Les glans maduren al cap d'1 any (fruit al novembre i desembre de l'any després de la floració que es produeix a l'octubre).

## Distribució

Creix a la Xina (a la província de Hainan), entre els 200 als 600 m.

## Taxonomia

Quercus albicaulis va ser descrita per Chun i W.C.Ko i publicat a Acta Phytotaxonomica Sinica 7(1): 33–35, pl. 11, f. 1. 1958.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
albicaulis: epítet llatí que significa "amb les tiges blanques".

## Referències

* ↑ «Quercus albicaulis». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 18 juliol 2014].
* ↑ «Quercus albicaulis». The Plant List. [Consulta: 18 juliol 2014].
* ↑ The Plant List, Quercus albicaulis Chun & W.C.Ko
* ↑ Quercus albicaulis a Kew
* 1 2 Quercus albicaulis a efloras.org
* ↑ «Quercus albicaulis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 18 juliol 2014].
* ↑ A Epítets Botànics

## Enllaços externs

* Flora of China Illustrations vol. 4, fig. 392, 10-12
# Oppegård

Oppegård és un antic municipi situat al comtat d'Akershus, Noruega. Té 26.792 habitants (2016) i té una superfície de 37 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Kolbotn.
Oppegård es troba sobre la costa est del Bunnefjord, que és un braç del fiord d'Oslo i inclou els pobles d'Oppegård, Svartskog, i Kolbotn. El paisatge es troba dominat en gran manera pel llac Gjersjøen, el qual divideix el districte en un sector est i un altre oest. El llac Kolbotnvannet també es troba en territori d'aquest municipi. Les zones que no s'han desenvolupat en la seva gran majoria són boscos.
En general Oppegård és un suburbi residencial d'Oslo, tot i que també és un centre de negocis. Allotja les seus noruegues de diverses grans corporacions (incloses les de Kodak i IBM). Els ingressos per impostos pagats per les grans corporacions van convertir en les dècades de 1980 i 1990 a Oppegård en un dels municipis més rics de Noruega. Aquestes fonts d'ingressos i riquesa, es van perdre en la dècada del 2000 quan les corporacions van començar a pagar els seus impostos directament al govern nacional en lloc de als governs locals.

## Ciutats agermanades

Oppegård manté una relació d'agermanament les següents localitats:
* - Hvidovre, Regió de Hovedstaden, Dinamarca
* - Širvintos, Comtat de Vílnius, Lituània
* - Sollentuna, Comtat d'Estocolm, Suècia
* - Tuusula, Uusimaa, Finlàndia

## Referències

* ↑ «Vennskapskommuner» (en noruec). Oppegård kommune. [Consulta: 20 desembre 2008].

## Enllaços externs

* Oppegård - Lloc web oficial
# Santa Maria de Brians

Santa Maria de Brians és una marededeu en forma d'escultura d'uns 50 centímetres realitzada per Josep Fajardo al taller de treballs manuals del Centre Penitenciari Brians 2, amb paper, cartó, tela, un collaret de rosari del papa Francesc, una reixa i uns grillons oberts.

## Referències

* ↑ «Santa Maria de Brians, una marededeu feta pels presos i reconeguda per l'Església». 324cat, 12-07-2023. [Consulta: 13 agost 2023].
* ↑ https://www.catalunyacristiana.cat/imatge-i-pregaria-creades-en-honor-a-santa-maria-de-brians/
# Neoperla melanocephala

Neoperla melanocephala és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navàs, 1931. Brotér.Sér.Zool. 27:136-144.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:488.
* Zwick, P., 1988. Entomol. Scand. 18(4):400.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Sígrid l'Altiva

Sígrid l'Altiva també coneguda com a Sígrid Storrada (nòrdic antic: Sigríð stórráða Tóstadóttir), va ser una reina escandinava l'autenticitat històrica de la qual es discuteix. Ella és mencionada com una figura apòcrifa.
Va néixer l'any 970, sent la menor dels dos fills de Miecislau I de Polònia, duc de Polònia, i de Dobrawa de Bohèmia, la seva primera esposa. Ella ha estat identificada com a Swietoslawa, Saum-Aesa, Gunhilda, germana de Boleslau I de Polònia, rei de Polònia. Se la confon freqüentment amb Gunhilda de Wendia, si és que realment van ser dues persones diferents, quelcom que actualment està en debat.

## Sagues nòrdiques

És un personatge que es troba present en moltes sagues i cròniques i podria ser la barreja de diversos personatges semblants de la protohistòria escandinava, donat que les sagues van ser escrites centenars d'anys després que els esdeveniments descrits en elles succeïssin.
L'any 980, quan ella tenia 10 anys, es va casar amb Èric el Victoriós, rei de Suècia, amb qui va tenir un fill, Olaf Skötkonung. Cinc anys més tard (985) Èric es divorcia d'ella i li regala, en compensació, la terra de Götaland.
L'any 988 es va casar en segones núpcies amb Svend I de Dinamarca, rei de Dinamarca i Noruega, emprant el seu nom escandinau Sigrid Storrada, i prenen el nom de Gunhilda després del casament. D'aquest matrimoni van néixer cinc filles, germanastres de Harald II de Dinamarca i de Canut II de Dinamarca.
Va morir l'any 1014, amb 44 anys, poc després de la mort del seu marit a Anglaterra, després d'haver conquerit aquest país cinc setmanes abans, l'any 1013.

## Heimskringla

Segons Snorri Sturluson, a Heimskringla, Sigrid era filla del cabdill Skagul Toste, un viking que va participar amb èxit a les incursions a Anglaterra i va percebre el danegeld.

## Referències

* ↑ Fritz, B. Sigrid Storrada (en svenska). Svensk Biografiskt Lexikon, 2004.
* ↑ Sturulson, S. Heimskringla: History of the Kings of Norway (en anglès). Austin: University of Texas Press, 1992. «Trad. per Hollander LM»
# Restes prehistòriques de Son Cardell

Les restes prehistòriques de Son Cardell és un jaciment arqueològic situat al lloc anomenat Sa Talaieta, a la possessió de Son Cardell, al municipi de Llucmajor, Mallorca.
El jaciment situat a la part elevada del terreny és un claper constituït per pedra petita d'enderroc al qual se li ha adossat una tanca. Aquest claper té una altura aproximada a 1,8 metres, i en destaquen algunes filades al cim i una altra a nivell de terra, constituïda per quatre peces que afloren uns 10 cm a la superfície. Els voltants d'aquest claper són plens de ceràmica, que també és present arran de les edificacions modernes, on la densitat de ceràmica romana i islàmica és molt alta.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 62. ISBN 84-500-5970-4.
* ↑ de Luna, J; i col «Jaciments arqueològics Tom I» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 8 [Consulta: 13 novembre 2012].
# Prisches

Prisches és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 977 habitants. Es troba a 93 km de Lilla, a 119 km de Reims, a 122 km de Brussel·les, a 43 km de Valenciennes, a 59 km de Mons, a 68 km de Charleroi, a 33 km de Maubeuge, a 26 km de Fourmies, a 13 km d'Avesnes-sur-Helpe, a 8 km de Maroilles i a 6 km de Cartignies.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.047 | 1.115 | 982 | 929 | 956 | 959 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Claude Fovez | |