OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Múrria i Boada

Joan Múrria i Boada (Eixample, Barcelona, 1950) és un botiguer català. Fill de l'amo d'una botiga modernista, Colmado Múrria. Quan va morir el seu pare el 1969 va deixar els estudis de comerç i es va fer càrrec de la botiga. Aviat es va adonar que el perfil del comerç havia de canviar cap a una línia més innovadora. En els anys setanta va començar a viatjar per conèixer de prop la realitat europea en el camp de l'alimentació i fer una recerca sobre les línies de futur.
El seu esperit emprenedor i optimista el va portar a conèixer i investigar, i es va convertir en un expert del tast i un gran coneixedor dels productes d'alta qualitat del país i d'arreu del món. Va decidir que la línia que desenvoluparia estaria al costat dels productes naturals, de molta qualitat i innovadors. La botiga es va transformar en un petit laboratori d'experiències gastronòmiques per als clients i els amics i, sobretot, va esdevenir un punt d'informació de la gastronomia més moderna i de qualitat.
Ha participat en les experiències de promoció del comerç de la ciutat, ha estat des del primer moment soci de l'Associació de Botiguers i Professionals de la Dreta de l'Eixample, Cor Eixample, i col·labora amb Turisme de Barcelona i Shopping line. La seva trajectòria és mostra i testimoni de l'evolució, la qualitat i la recuperació artística, cultural, patrimonial i turística de l'Eixample. Per aquest motiu el 2001 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.

## Referències

* ↑ Biografia
# Leucojum

Leucojum és un gènere de plantes herbàcies, perennes i bulboses pertanyent a la família Amaryllidaceae. El gènere comprèn 2 espècies: L. aestivum i L. vernum.

## Distribució i hàbitat

Són natives d'Europa meridional, des dels Pirineus fins a Romania i l'oest de Rússia, però s'han introduït i s'han naturalitzat en moltes altres àrees, inclosa la costa est d'Amèrica del Nord. Tenen les fulles estretes com a cintes de color verd fosc. Les flors són petites i acampanades, de color blanc amb tons verd (o de tant en tant groc) al final de cada pètal. Tenen una lleugera fragància.

## Referències

* ↑ Kew World Checklist of Selected Plant Families
* ↑ Dolores Lledo, Aaron Davis, Manuel Crespo, Mark Chase and Michael Fay. "Phylogenetic analysis of Leucojum and Galanthus (Amaryllidaceae) based on plastid matK and nuclear ribosomal spacer (ITS) DNA sequences and morphology". Plant Systematics and Evolution (July 2004).
# Mont Arafune

La muntanya Arafune (en japonès 荒船山 Arafune-yama) és un antic volcà que es troba en el límit de les prefectures japoneses de Gunma i Nagano, a 150 km al nord de Tòquio.
La seva altitud màxima és de 1.422 metres i el seu cim és tabular. Hi ha un viarany que porta al cim de la muntanya.
El setembre de 2009 en un penya-segat d'aquesta muntanya hi va trobar la mort el creador del manga Shin-Chan, Yoshito Usui, qui era afeccionat a l'alpinisme. El seu cos va ser trobat a uns 250 m del cim.

## Referències

* ↑ http://blogs.gamefilia.com/ichigoichie/17-09-2009%5BEnllaç+no+actiu%5D.
* ↑ Animeblips.dailyradar.com

## Enllaços externs

* Segell amb la imatge del Mont Arafune Arxivat 2010-03-05 a Wayback Machine.
# Les Isles-Bardel

Les Isles-Bardel és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 64 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Les Isles-Bardel era de 64 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 45 habitatges eren cases. Dels 28 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 4 en tenien dues, 4 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Les Isles-Bardel el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 40 persones, 26 eren actives i 14 eren inactives. De les 26 persones actives 25 estaven ocupades (13 homes i 12 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 14 persones inactives 9 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Les Isles-Bardel hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Les Isles-Bardel a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Les Isles-Bardel a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Joan de Prades

Joan d'Aragó i de Foix o Joan I de Prades (1335 - 1414), senescal de Catalunya i comte de Prades i baró d'Entença (1358-1414). Candidat al tron de la Corona d'Aragó durant el Compromís de Casp, després de la mort del seu germà gran Alfons IV de Ribagorça.
Fill del comte Pere I d'Empúries i Joana de Foix.

## Matrimoni i descendents

Es casà amb Sança Eiximenis d'Arenós. Fills:
* Pere de Prades (1352-1395), baró d'Entença
* Jaume de Prades, Jacopo, conestable de Sicília, baró de Caccami; casat en primeres núpcies amb una Montcada, baronessa d'Escalafany, i en segons núpcies amb la seva cosina, Elionor de Villena-Ribagorça-Aragó
* Lluís de Prades (?-1429), bisbe de Tortosa
* Constança de Prades, morta jove
* Elionor de Prades, morta jove
* Timbor de Prades (1370-v1425), casada el 1385 amb el vescomte Bernat IV de Cabrera
# Lambda 4S

El Lambda 4S o L-4S era un coet de combustible sòlid japonès emprat com a vehicle de llançament lleuger. Va ser dissenyat i produït per Nissan i l'Institut de l'Espai i les Ciències Astronòmiques (ISAS) i va ser llançat 5 vegades entre 1966 i 1970. Els primers quatre intents van fallar, però el cinquè intent realitzat l'11 de febrer de 1970 va aconseguir situar en òrbita l'Ohsumi-5, convenint-se així en el primer satèl·lit artificial japonès.
El Lambda 4S consistia en 4 segments i 2 coets acceleradors laterals adherits al primer segment, tots utilitzant combustible sòlid.

## Referències

* ↑ McDowell, Jonathan. «Lambda». Orbital and Suborbital Launch Database. Jonathan's Space Page. Arxivat de l'original el 2012-10-19. [Consulta: 8 maig 2009].
* ↑ Wade, Mark. «Lambda». Encyclopedia Astronautica. Arxivat de l'original el 2012-10-22. [Consulta: 8 maig 2009].
* ↑ «Comparison of Orbital Vehicles». Arxivat de l'original el October 16, 2015. [Consulta: 16 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina web sobre el coet Lambada 4s de l'ISAS
* El repte del primer satèl·lit japonès
# Joan Murrell Owens

Joan Murrell Owens (1933-2011) es va enamorar del mar en els viatges de pesca que feia amb la seva família. Volia estudiar biologia marina, però a la universitat que la va becar no s'hi oferien aquests estudis. Va treballar de professora amb nens en hospitals, mentre dissenyava un programa perquè estudiants amb dificultats educatives aprenguessin anglès.
Als 30 anys va matricular-se novament a la universitat i va crear el seu propi programa d'estudis centrat en la biologia, la zoologia i la geologia. Llavors va dur a terme recerca sobre mostres recollides d'una expedició científica al fons marí de 1880.
Entre les seves aportacions, hi ha el descobriment d'un nou gènere de corall, Rohombopsammia, així com tres noves espècies de coralls botó: Rohombopsammia squiresi, Rohombopsammia niphada i Letpsammia franki.

## Referències

* ↑ Palomino, Zinthia. Dones negres en la ciència. Barcelona: Wanafrica ediciones, 2020. ISBN 978-84-17150-86-0.
# Leucoma salicis

Leucoma salicis és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Lymantriinae

## Distribució

Es troba a Europa incloent-hi les Illes Britàniques però no en el nord. Cap a l'est arriba a través de la Zona Paleàrtica fins al Japó.També a Amèrica del Nord, on va ser introduïda en la dècada del 1920.

## Variació i descripció tècnica

L'envergadura alar és de 37-50 mm. De coloració blanca, de vegades amb tons ocres.
El mascle té el marge costal negrós i el cap, el coll i les antenes fosques. Les tíbies i tarsos tenen amplis anells de color negre.
Presenta variacions de color en les diferents formes al llarg del territori.

## Biologia

Els ous són posats en els troncs dels arbres en grups recoberts d'una substància semblant al paper. Les larves són negres amb una fila de punts brillants al dors i una línia lateral groga. Els segments 4 i 5 tenen cada un parell de tubercles carnosos punxeguts. Les larves s'alimenten d'espècies de Salix i Populus. Pupen dins un capoll entre les fulles; la pupa és negra brillant amb taques blanques i grogues i té flocs de pèls.
Els adults apareixen al juny, juliol i agost. Els mascles ja comencen a volar al vespre abans de la foscor i sovint volten com flocs de neu al voltant dels àlbers i salzes en els camins dels camps.
Es troba en llocs humits, ombrívols, com ara les vores del bosc i tanques amb les seves plantes nutrícies; també en avingudes, parcs i jardins. Generalment no són molt abundants.

## Galeria

* Ous de Leucoma salicis
* Larva de Leucoma salicis
* Leucoma salicis mascle
* Leucoma salicis
* Leucoma salicis

## Referències

* ↑ Seitz, A. Ed. Die Großschmetterlinge der Erde, Verlag Alfred Kernen, Stuttgart Band 2: Abt. 1, Die Großschmetterlinge des palaearktischen Faunengebietes, Die palaearktischen Spinner und Schwärmer, 1912- 1913

## Enllaços externs

* Lepiforumː Leucoma salicis (en)]
* UkMothsː Leucoma salicis (en)
* Funetː Leucoma salicis Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (en)
* Biodiversidad Virtualː Leucoma salicis (castellà).
# Guéridon

Un guéridon és una taula de centre petita, sovint circular recolzada en una o més columnes o escultura humana o figures mitològiques. Aquesta classe de mobles va originar a França cap a mitjan segle xvii. El gueridón més primerenc estava recolzat sovint en una figura humana africana, grega antiga o egípcia antiga.

## Descripció

Estenent-se des de l'estil humil, utilitzat per sostenir un Canelobre o un florer, el gueridón també podia ser un moble decoratiu d'alt estil de mobles de cort. A la mort de Lluís XIV hi havia diversos centenars d'ells en Versalles i al cap d'una generació o dues havien adoptat una infinitat de formes: columnes, trípodes i figures mitològiques. Algunes de les formes més simples i més artístiques eren de fusta tallada amb motius decoratius familiars i daurats. La plata, l'esmalt i de fet gairebé qualsevol material del que els mobles puguin ser fets, s'han utilitzat per a la seva construcció. Actualment, el terme s'utilitza per designar un tipus de mobles auxiliars que s'utilitzen en el servei de taules denominat servei a la russa o servei guéridon.

## Referències

* ↑ gueridon a Optimot
* ↑ Servicio a la rusa o gueridón
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.

## Bibliografia

* Abbott, James A. A Frenchman in Camelot: The Decoration of the Kennedy White House by Stéphane Boudin. Boscobel Restoration Inc.: 1995. ISBN 0-9646659-0-5.
* Kenny, Peter M., Frances F. Bretter and Ulrich Leben. Honoré Lannuier Cabinetmaker from Paris: The Life and Work of French Ébiniste in Federal New York. The Metropolitan Museum of Art, New York and Harry Abrams: 1998. ISBN 0-87099-836-6.
* Monkman, Betty C. The White House: The Historic Furnishing & First Families. Abbeville Press: 2000. ISBN 0-7892-0624-2.
# Leucojum-Viticetum

En fitosociologia Leucojum-Viticetum és una associació de Vitex agnus-castus (aloc) i Leucojum aestivum (assa), que pertany a l'aliança Rubo-Nerion oleandri.
És la vegetació permanent dels indrets humits i fons de valls, una mica retirada de la mar.
Presenta com a altres tàxons destacats:
* Tamarix africana
* Tamarix canariensis
* Allium triquetrum
* Rumex crispus
A les zones més salabroses i properes a maresmes s'hi troba l'associació Tamaricetum canariensis vicietosum.

## Referències

* ↑ «Arbre del mes». [Consulta: 12 octubre 2022].
# Koen Van Rooy

Koenrad "Koen" Van Rooy (Turnhout, 16 de febrer de 1963) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1986 i 1991.

## Palmarès

* 1991
** 1r a la Nokere Koerse

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Joan Làzaro i Costa

Joan Làzaro i Costa (Manresa, 1 de setembre de 1944 - Manresa, 15 de juliol de 2024) va ser un compositor de sardanes, capdanser del grup sardanista Dintre el bosc i va tenir una presència molt dinàmica en el món sardanista de la Catalunya Central.
Va fer estudis de piano i violí al Conservatori Municipal de Música de Manresa. Més tard amplia els estudis d'harmonia, contrapunt i fuga amb el mestre Josep Puig.
Amb quinze anys, va entrar a formar part com a dansaire de la colla sardanista Flors de Maig i més tard a la colla Dintre el Bosc, de la qual va ser capdanser durant dotze temporades. L'any 1983 estrenà la seva primera sardana, amb el nom de Moixament, i n'ha compost unes quatre per temporada fins a arribar a més de cent vuitanta. El 1996 compongué Perfils, suite per a cobla i percussió.

## Discografia

* Sardanes per a vosaltres. Joan Làzaro. Cobla Principal de la Bisbal
* Il·lusions. Sardanes de Joan Làzaro. Cobla Principal de la Bisbal
* Sardanes de Joan Làzaro. Caliu d'amistat (2002) Cobla Jovenívola de Sabadell
* Reflexes. Les sardanes de Joan Làzaro (2013). Cobla Jovenívola de Sabadell
* Camins de somnis. Sardanes de Joan Lázaro (2017). Cobla La Principal de la Bisbal
* Transversal (2022). Cobla La Principal de la Bisbal.

## Referències

* 1 2 Mata i Riu, Toni. «Mor el compositor de sardanes Joan Lázaro, als 79 anys d'edat». Regió7. [Consulta: 15 juliol 2024].
* ↑ Fontanals, Pere. «Mor als 79 anys el compositor manresà de sardanes Joan Làzaro». Nació Digital. [Consulta: 15 juliol 2024].
* ↑ «Mor Joan Làzaro, prolífic compositor manresà». Som Sardana, 15-07-2024. [Consulta: 18 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Leucominis

Els leucominis (Leucomini) són una tribu de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Lymantriinae.

## Descripció

Les papallones d'aquesta tribu tenen típicament un color vermell a la part inferior del cap, al tòrax i a les potes i tenen genitàlia asimètrica.

## Gèneres

La tribu inclou els següents gèneres. Aquesta llista pot ser incompleta.
* Dendrophleps
* Leucoma
* Perina

## Galeria

* Ous de Leucoma salicis
* Larva de Leucoma salicis
* Leucoma salicis mascle
* Leucoma salicis femella
* Leucoma salicis

## Referències

* ↑ «TRIBE LEUCOMINI n.». [Consulta: 26 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Imatges de Leucomini
* Biodiversidad Virtualː Leucomini. (castellà).
# Hafir

Un hafir és una reserva d'aigua. Aquest nom és freqüent al Sudan, on en 50 km a cada costat del Nil es poden veure les restes d'alguns hafirs, i n'és el més gran el d'Alem (d'uns 300 m de diàmetre). Avui dia només en queden les restes i l'aigua hi ha desaparegut, però encara existien molts hafirs a l'època meroítica (fins al segle III).

## Referències

* ↑ Rice, J. Employment generation in water supply works programmes for people of arid rural areas in Sudan: Hafir. International Labour Organisation, 1992, p. 33. ISBN 92-2-108660-7.
# Mulloidichthys martinicus

Mulloidichthys martinicus és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 39,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Bermuda i Florida (Estats Units) fins al Brasil, incloent-hi el Golf de Mèxic i el Carib. També a Cap Verd i a São Tomé.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Juan de Saavedra

Juan de Saavedra (Valparaíso de Arriba (Campos del Paraíso), Conca − Chuquinga, Perú, 21 de maig de 1554) va participar en la conquesta del Perú i Xile i se'l considera el descobridor de Valparaíso.
Va militar a les ordres de Diego de Almagro. A la primera expedició cap a Xile el 1535, Almagro va enviar a Juan de Saavedra a reconèixer les costes a l'embarcació que li havia portat reforços des del Perú. Saavedra va arribar fins a la zona de Alimapu, que va anomenar Valparaíso, com el seu poble natal.
En tornar d'aquella expedició, Hernando Pizarro va pretendre atreure al seu bàndol a Saavedra amb els seus homes, però aquest era enemic de lluites fratricides, no va voler acceptar el tracte i es va apartar dels dos caps, quan va saber que Cristóbal Vaca de Castro havia arribat al Perú com a governador amb poders de Rei, es va allistar sota la bandera d'aquest, i es va distingir a la batalla de Chupa el 1542, en què va ser vençut Diego de Almagro el Jove.
Va tornar a Espanya i està enterrat a l'església de Sant Miquel Arcàngel de Valparaíso de Arriba.

## Referències

* ↑ (castellà) Short biography of the conquistador Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine.
* ↑ Prescott, W.H., 2011, The History of the Conquest of Peru, Digireads.com Publishing, ISBN 9781420941142
# Joan Narach

Joan Narach (Perpinyà, 1865 — Perpinyà, 1948) fou poeta rossellonès.
Fou col·laborador de diverses revistes rosselloneses. Reuní la seva obra en el recull poètic Flors d'hivern (1934), amb pròleg de Joan Amade i traduït al francès.
El 1932 va participar en els Jocs Florals de Barcelona amb els poemes Vertigen, Fullaraca i Maduixa de tardor. I el 1935, als Jocs Florals de Tolosa on va guanyar el premi de la Prímula (Primevère) a la millor faula o apòleg pel poema El Roure.
La seva poesia, d'un llenguatge molt pur, centrada en la família, la llar i el record, ha estat redescoberta pels cantants de la nova cançó rossellonesa.

## Bibliografia

* Verdaguer, Pere. Poesia rossellonesa del segle XX. Barcelona: Edicions 62, 1976. ISBN 8429702024.
* Prat, Enric; Vila, Pep. Mil Anys de llengua i literatura catalanes al Rosselló. Trabucaire, 2002, pàgina 596. «Poema "Fullaraca"»

## Referències

* ↑ "Flors d'hivern: poèmes en catalan avec traduction française" al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
* ↑ Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Fons 6B-Jocs Florals, Sèrie III-Pliques
* ↑ Les Jeux Floraux de 1935. Poema "El Roure" PDF
* ↑ «Joan Narach». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Law of the Pampas

Law of the Pampas és una pel·lícula western estatunidenca de 1939 dirigida per Nate Watt i escrita per Harrison Jacobs. La pel·lícula és protagonitzada per William Boyd, Russell Hayden i Sidney Toler. La pel·lícula va ser estrenada el 3 de novembre de 1939 per Paramount Pictures. Steffi Duna, d'origen hongarès, interpreta una senyoreta argentina.

## Argument

Hoppy i el seu amic Lucky es dirigeixen a Sud-amèrica per cuidar un ramat de bestiar venut pel cap de Cassidy a un ramader argentí. Ralph Merritt vol apoderar-se d'aquest bestiar, i contracta tot de personatges de mala vida.

## Repartiment

* William Boyd com Hopalong Cassidy
* Russell Hayden com Lucky Jenkins
* Sidney Toler com Don Fernando 'Ferdy' Maria Lopez Ramirez
* Steffi Duna com Chiquita
* Sidney Blackmer com Ralph Merritt
* Pedro de Cordoba com Señor Jose Valdez
* William Duncancom Buck Peters
* Anna Demetrio com Dolores Ramirez
* Eddie Dean com Curly
* Glenn Strange com Slim
* Martí Garralaga com Bolo-Carrier (sense acreditar)

## Referències

* ↑ «Law of the Pampas (1939) - Overview». TCM.com. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ Hal Erickson. «Law-of-the-Pampas - Trailer - Cast - Showtimes». The New York Times, 2015. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Law of the Pampas (1939) - Nate Watt | Synopsis, Characteristics, Moods, Themes and Related | AllMovie».
# Jordi Ribera i Romans

Jordi Ribera i Romans (Sarrià de Ter, Girona, 5 de març de 1963) és un entrenador d'handbol català.
Començà la seva carrera a la UE Sarrià, club en què havia jugat, i el GEiEG. Debutà a la lliga ASOBAL amb el JD Arrate (1989-92). Entre 1992 i 2003 fou el tècnic del BM Gáldar. Fitxà pel CD Bidasoa basc la temporada 2003-04, tot i que fou cessat al febrer del 2004.
Fou el seleccionador de l'Argentina (2004-05), i després dirigí l'Ademar de Lleó (2007-11), amb el qual aconseguí una Copa Asobal (2009). Compaginà aquest càrrec amb el de seleccionador del Brasil (2005-08 i entre el 2012 i el 2016), equip amb el qual disputà els Jocs Olímpics de Pequín (2008) i el Campionat del Món (2013).
La temporada 2016-17 fou designat entrenador de la selecció espanyola d'handbol.

## Trajectòria
### Clubs

* Unió Esportiva Sarrià (1984-1988)
* JD Arrate (1989-1992)
* BM Gáldar (1992-2003)
* Club Deportivo Bidasoa (2003-2004)
* Club Balonmano Ademar León (2007-2011)

### Seleccions

* Selecció d'handbol de l'Argentina (2004-2005)
* Selecció d'handbol de Brasil (2005-2008) (2012-2016)
* Selecció d'handbol d'Espanya (2016-)

## Palmarès

* Copa ASOBAL (2008-2009)
* Campionat d'Europa (2017-2018)

## Referències

* ↑ «Jordi Ribera i Romans». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Jordi Ribera, nuevo seleccionador de balonmano» (en castellà). EL PAÍS, 16-09-2016 [Consulta: 21 gener 2017].