OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mammelomys lanosus

Mammelomys lanosus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 1.000 i 3.200 msnm a Indonèsia i Papua Nova Guinea. Els seus hàbitats naturals són els boscos primaris montans i els boscos molsosos pertorbats. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, lanosus, significa 'llanós' en llatí.

## Referències

* ↑ Aplin, K. Mammelomys lanosus. UICN 2017. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2017, consultada el 18 febrer 2018.
* ↑ Entrada «Mammelomys» d'Animalia (en anglès).
# Pat Garrett

Patrick "Pat" Floyd Garrett (Cusseta (Alabama), 5 de juny de 1850 - Las Cruces (Nou Mèxic), 29 de febrer del 1908) fou un advocat, barman i agent de duanes del Far West, conegut més que res per haver matat Billy el Nen quan era xèrif del Comtat de Lincoln, a l'estat de Nou Mèxic. Pat Garrett, després de matar el bandoler el 1881, publicà un llibre que es va fer força popular: The Authentic Life of Billy The Kid, de manera que 'El Nen' havia entrat a la llegenda del Far West de la mà de l'home que havia acabat amb la seva vida.

## Referències

* ↑ New Mexico Historic Preservation Division, Dept. of Cultural Affairs. «Pat Garrett Murder Site Historical Marker». (anglès)
# Primer Ministre d'Eslovènia

El Primer Ministre de la República d'Eslovènia és el cap de govern d'aquest país. Actualment i des del 18 de setembre de 2014 es Miro Cerar.

## Llista de Primers Ministres d'Eslovènia (1990-actualitat)

| Nom | Nom | Nom | Govern | Govern | Partit |
| # | Naixement-mort | Imatge | Inici | Fi | Partit |
| Primers Ministres independéncia en 1991 ||||||
| 1 | Lojze Peterle (1948-) | | 16 de maig de 1990 | 14 de maig de 1992 | SKD (DEMOS) |
| 2 | Janez Drnovšek (1950-2008) | | 14 de maig de 1992 | 3 de maig de 2000 | LDS |
| 3 | Andrej Bajuk (1943-2011) | | 3 de maig de 2000 | 4 d'agost de 2000 | SLS (SLS+SKD) |
| (3) | Andrej Bajuk (1943-2011) | | 4 d'agost de 2000 | 17 de novembre de 2000 | NSi |
| 4 | Janez Drnovšek (1950-2008) | | 17 de novembre de 2000 | 11 de desembre de 2002 | LDS |
| 5 | Anton Rop (1960-) | | 11 de desembre de 2002 | 9 de novembre de 2004 | LDS |
| 6 | Janez Janša (1958-) | | 9 de novembre de 2004 | 21 de novembre de 2008 | SDS |
| 7 | Borut Pahor (1963-) | | 21 de novembre de 2008 | 10 de febrer de 2012 | SD |
| 8 | Janez Janša (1958-) | | 10 de febrer de 2012 | 20 de març de 2013 | SDS |
| 9 | Alenka Bratušek (1970-) | | 20 de març de 2013 | 31 de maig de 2014 | PS |
| (9) | Alenka Bratušek (1970-) | | 31 de maig de 2014 | 18 de setembre de 2014 | ZaAB |
| 10 | Miro Cerar (1963-) | | 18 de setembre de 2014 | 13 de setembre de 2018 | SMC |
| 11 | Marjan Šarec | | 13 de setembre de 2018 | 13 de març de 2020 | LMS |
| 12 | Janez Janša | | 13 de març de 2020 | en el càrrec | SDS |

## Vegeu també

* President d'Eslovènia
# SHOUTcast

SHOUTcast és una tecnologia que utilitza streaming auditiva freeware, desenvolupada per Nullsoft. SHOUTcast utilitza la codificació MP3 o AAC de contingut auditiu i http (Hyper Text Transfer Protocol) com a protocol (també es pot utilitzar multicast) per a transmetre ràdio per Internet.
A diferència de molts llocs web que només ofereixen radio per Internet, SHOUTcast fomenta la creació per part dels seus usuaris de nous servidors de ràdio per Internet gràcies al programari per a servidors que posen a la seva disposició. EL format de sortida és llegit per a múltiples programes client, inclosos els productes Nullsoft Winamp, Apple iTunes i Windows Media Player (A partir de la versió 9) i pot ser integrat en un web a través de l'Flash. Amb aquest programari, qualsevol usuari pot crear i adaptar un servidor per a les seves pròpies necessitats. Per exemple, ràdios que només s'utilitzen en xarxes locals i que consumeixen amplada de banda interna però no d'Internet, poden servir per a realitzar economies en la factura de comunicacions d'empreses i organismes diversos.
El catàleg de SHOUTcast conté aproximadament 9 000 servidors de ràdio per Internet, classificats per gènere, amplada de banda de les seves transmissions i pel nombre d'usuaris que l'estan escoltant i que poden servir al mateix temps.
# Oulad Youssef

Oulad Youssef (en àrab أولاد يوسف, Ūlād Yūsuf; en amazic ⴰⵢⵜ ⵢⵓⵙⴼ) és una comuna rural de la província de Béni Mellal, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 14.596 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Martínovka (Oriol)

* Per a altres significats, vegeu «Martínovka».
Martínovka (en rus: Мартыновка) és un poble de l'óblast d'Oriol, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 14 habitants. Pertany al districte municipal de Verkhóvie.

## Referències

* ↑ «Орловская область. Общая площадь земель муниципального образования. ФСГС». Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 3 desembre 2018].
* ↑ «Закон Орловской области от 19 ноября 2004 года № 446-ОЗ «О статусе, границах и административных центрах муниципальных образований на территории Верховского района Орловской области»». Arxivat de l'original el 2018-09-12. [Consulta: 12 setembre 2018].
* ↑ «История Верховского района на сайте областной администрации». Arxivat de l'original el 2018-04-01. [Consulta: 22 maig 2011].
# Marc Claudi Marcel Eserní (cònsol)

Marc Claudi Marcel Eserní (en llatí: Marcus Claudius Marcellus Aeserninus) va ser un magistrat romà que va ser cònsol l'any 22 aC. Formava part de la gens Clàudia i era de la família dels Claudis Marcels. L'agnomen Eserní prové de la ciutat d'Esèrnia, on el seu pare, Marc Claudi Marcel, havia lluitat.
Era qüestor a Hispània l'any 48 aC sota Quint Cassi Longí. Les exaccions del legat Cassi van provocar un motí a Còrduba, i va enviar ràpidament Claudi Marcel a la ciutat a reprimir la revolta. Però Marcel es va unir als amotinats, no se sap si per convicció o obligat, i es va posar al seu front oposant-se a Cassi, però proclamant la seva lleialtat a Juli Cèsar. Encara que durant un temps els dos homes es van enfrontar, Marcel va evitar un xoc directe amb Cassi. Quan el nou procònsol Lèpid va arribar, Marcel se li va sotmetre immediatament i va posar als seus homes sota el seu comandament. Va perdre el favor de Cèsar, però l'havia recuperat abans del 44 aC. Es va casar amb Asínia, filla de Gai Asini Pol·lió, cònsol el 40 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 935.
# Línia 500T

La línia 500T o línia Tuzla Şifa mahallesi-Cevizlibağ, més coneguda com a línia Tuzla-Cevizlibağ (en turc Tuzla-Cevizlibağ Hattı) és una línia de busos de transport públic a Istanbul, notable per cobrir una distància de 98 km. La línia, que uneix el mahalle Şifa, al districte de Tuzla en la part asiàtica de la Província d'Istanbul, amb Cevizlibağ, al districte de Zeytinburnu a la part europea de la ciutat té 75 parades. Aquest viatge, segons l'İETT, l'administració municipal de transport públic de l'ajuntament d'Istanbul, dura uns 150 minuts. Segons altres fonts, el viatge dura 240 minuts. La Línia 500T va esdevenir més famosa quan el Tuzlaspor de Tuzla, un club de futbol de la PTT 2. Lig, tercera divisió de futbol a Turquia, en protesta per les condicions econòmiques dels equips d'aquesta lliga va decidir de viatjar en aquesta línia per a anar a l'Estadi Şükrü Saracoğlu de Fenerbahçe, a Kadıköy, per a disputar el partit de la Copa de Turquia contra el Fenerbahçe. Nihat Yılmaz, jugador de Tuzlaspor, aprofita el viatge en línia 500T per a trucar a la núvia i proposar-li matrimoni. La línia 500T que va ser establerta, fa 26 anys, com una línia entre Tuzla i Topkapı és coberta pels autobusos públics halk otobüsü ("busos del poble" o "busos blaus") no propis de la İETT sinó d'inversors privats. La Línia 500T es considera "llegendària" pels usuaris.

## Referències

* ↑ http://www.ensonhaber.com/500tnin-guzergahi-degisti-2015-03-10.html
* ↑ http://www.iett.gov.tr/tr/main/hatlar/500T/TUZLA%20%C5%9E%C4%B0FA%20MAHALLES%C4%B0%20-%20CEV%C4%B0ZL%C4%B0BA%C4%9E-%C4%B0ETT-Otob%C3%BCs-Sefer-Saatleri-ve-Duraklar%C4%B1
* ↑ http://www.todayszaman.com/anasayfa_500t-bus-line-crosses-13-districts-makes-75-stops_394449.html Arxivat 2016-01-17 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.iha.com.tr/haber-500t-bu-kez-tuzlasporun-mesajini-tasiyacak-529596/
* ↑ http://www.tarafsizbolge.com/spor/boylesi-gorulmedi-tuzlaspor-500t-de-h47913.html Arxivat 2016-01-22 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/tuzlaspor-fenerbahce-macina-500t-ile-gidecek-40042978
* ↑ http://www.milliyet.com.tr/tuzlaspor-kadikoy-e-500t-ile---2181711-skorerhaber/
* ↑ http://www.fanatik.com.tr/2016/01/21/500tde-evlilik-teklifi-642417
* ↑ http://www.sabah.com.tr/yasam/2015/03/10/efsane-iett-hattinin-guzergahi-degisti
* ↑ http://www.bizimtuzla.com/yasam/500t-soforunden-ornek-davranis-h5362.html Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Imatges de 500T
* Llista de parades i horaris de l'İETT
# Pareo

Un pareo (del tahitià pāreu, a través del francès paréo) és una peça de roba de colors vius tradicional polinèsia, i especialment tahitiana, usada com a vestit o faldilla cenyint-la sobre els pits o a la cintura. A imitació del vestit tahitià, també és una peça de roba que s'usa sobre el banyador i que es va fer popular a partir de la dècada del 1960.
El pareu tradicional tahitià és una tela rectangular virolada, amb dibuixos de flors, en particular hibiscus, o amb formes geomètriques. Normalment se cenyeix sota els braços cobrint des dels pits fins als genolls. També se sol lligar les puntes sobre una espatlla o al voltant del coll. Abans de la influència dels missioners europeus també es portava cenyida a la cintura arribant fins als turmells i deixant els pits nus. Els homes el podien portar com a faldilla curta o com a maro (en hawaià, malo), enrotllat a la cintura i l'entrecuix. Per fer algunes feines les dones també podien portar un maro.
La primera descripció és de Pedro Fernández de Quirós feta a Tahuata el 1595 durant el viatge d'Álvaro de Mendaña y Neira a les illes Marqueses: «De pit avall anaven vestides amb una mena de túniques teixides subtilment de menudísima palma». James Morrison ho recull per primer cop en anglès sota la forma parew. Es va fer popular en francès a partir de la novel·la Le Marriage de Loti (1879) de Pierre Loti on pren un paper sentimental com a record de la noia estimada. En català el terme va ser introduït per primer cop per Aurora Bertrana a Paradisos oceànics (1930)

## Pronunciació

La denominació pareo és un manlleu que prové del nom d'un vestit tahitià, pareo, que té aquesta mateixa forma. Com a manlleu, la pronúncia és encara fluctuant en català i no està fixada en l'ús. Així, és habitual sentir la pronúncia amb e i o tancades, probablement per influència del castellà, tot i que en certs manlleus, mots de tipus culte i neologismes hi ha una tendència natural a mantenir la pronúncia sense reduccions vocàliques en els dialectes que les fan (com es veu en les pronúncies més habituals de casos com ergo, libido, cosmos, karate, etc.). De tota manera, aquesta tendència no és homogènia, i el pas cap a una pronúncia adaptada (en el dialecte central, amb e oberta i u), que pot dependre de diversos factors difícils de caracteritzar, no es pot considerar inadequada.

## Referències

* ↑ Gran Diccionari de la Llengua Catalana Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.. En el DIEC no està recollit.
* ↑ An Historical collection of the several voyages and discoveries in the South Pacific Ocean, Alexander Dalrymple, 1770.
* ↑ James Morrison's Account of the Island of Tahiti & the Customs of the Island, 1789.
* ↑ Le Marriage de Loti, Pierre Loti, ISBN 2-08-070583-0. El títol original és Rarahu: Idylle polynésienne, editat a París el 1879.
* ↑ Corpus Textual Informatitzat de la Llengua Catalana. Paradisos Oceànics, Aurora Bertrana, ISBN 84-85-627-54-7. La primera edició és de Proa, Badalona, 1930.
* ↑ Com s'ha de pronunciar pareo? Arxivat 2014-08-21 a Wayback Machine., TERMCAT
# Samartín

Samartín (Rey Aurelio en castellà) és una parròquia del conceyu asturià de Samartín del Rei Aurelio. Té una població de 4774 habitants (INE, 2006) en 2564 habitatges. Ocupa una extensió de 7,42 km² i està situada a 28 quilòmetres de la capital del Principat.
L'església parroquial està dedicada a Sant Martí de Tours

## Referències

* ↑ «Expedient amb els topònims oficials de Samartín del Rei Aurelio». BOPA.
# Rostre

* Aquest article tracta sobre diferents tipus d'estructures cefàliques. Si cerqueu específicament la faç humana, vegeu «Cara».
El rostre (del llatí rostrum, amb el significat de 'bec') són una sèrie d'estructures presents al cap en diferents grups d'animals. El seu ús en diferents grups animals no indica una relació filogenètica ni embrionària dels òrgans:
* En els crustacis, el rostre és l'extensió anterior de la cuirassa situada davant dels ulls.
* En els insectes de l'ordre dels hemípters, el rostre és el nom donat a l'aparell bucal. També es pot anomenar rostre el llarg musell dels corcs.
* Els mol·luscs gastròpodes tenen un rostre o probòscide.
* El bec o musell d'un vertebrat també es pot denominar rostre o cara.

## Referències

* ↑ Charles Drew. «Crustacea». Universitat de Bristol, 17-11-2003. Arxivat de l'original el 2012-07-03. [Consulta: 7 novembre 2010].
* ↑ George Gordh, Gordon Gordh i David Headrick. «Rostrum». A: A Dictionary of Entomology. CAB International, 2003, p. 792. ISBN 9780851996554.
* ↑ Douglas Grant Smith. «Mollusca (gastropods, pelecypods)». A: Pennak's freshwater invertebrates of the United States: Porifera to Crustacea. 4a edició. John Wiley and Sons, 2001, p. 327–400. ISBN 9780471358374.
* ↑ «Basic anatomy of Cetaceans - Dolphins». Robin's Island. Arxivat de l'original el 2010-11-17. [Consulta: 18 gener 2011].
Viccionari
# Oulad Zarrad

Oulad Zarrad (en àrab أولاد زراد, Ūlād Zarrād; en amazic ⵡⵍⴰⴷ ⵣⵔⵔⴰⴷ) és una comuna rural de la província d'El Kelâa des Sraghna, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.233 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Megina

Megina és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 90 | 87 | 61 | 57 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Marc Claudi Marcel (nebot d'August)

Marc Claudi Marcel (en llatí Marcus Claudius C. F. C. N. Marcellus) va ser un magistrat romà. Era fill de Gai Claudi Marcel Major i d'Octàvia (germana d'August). Hauria nascut cap a l'any 43 aC, i era un noi de talent prometedor i bones maneres. Havia estat educat amb molta cura per la seva mare, una dona de gran cultura i molt virtuosa. Formava part de la gens Clàudia i era de la branca dels Claudi Marcel.
L'any 39 aC va ser promès en matrimoni a la filla de Sext Pompeu, Pompeia, com una de les condicions de la pau signada a Misenum aquell any entre Sext Pompeu i Octavi, encara que el matrimoni mai es va celebrar, ja que Pompeu va morir el 35 aC.
El 29 aC August, al retorn d'Egipte, va repartir un congiarium als joves romans en nom de Marcel. L'any 25 aC apareix junt a Tiberi presidint uns jocs organitzats per August per celebrar la fundació de la seva colònia d'Emèrita a Hispània. Poc després, segurament el mateix any, August el va adoptar com a fill i li va donar a la seva filla Júlia en matrimoni. També el va fer admetre al senat amb rang de pretor i li va fer donar el privilegi de ser cònsol deu anys abans de l'edat legal.
L'any 24 aC va ser elegit edil curul pel 23 aC i aquest darrer any va celebrar uns magnífics jocs, on es va cobrir amb un tendal tot el Fòrum, i també els teatres, i es van penjar esplèndits tapissos als llocs públics de la ciutat. El propi August va col·laborar perquè els jocs fossin un èxit, i va contar també amb l'ajuda de la seva mare.
Però a la tardor d'aquell any, abans que s'acabessin els jocs, una infecció que el va afectar es va anar agreujant i va morir poc després a Baiae, tot i l'atenció estricte del metge Antoni Musa. Tenia només 20 anys. La seva mort es va considerar una calamitat pública, ja que era fill adoptiu i gendre d'August i per la seva joventut i capacitat, s'esperava el màxim de la seva figura. Dió Cassi, recollint un rumor de l'època, indica que aquesta mort beneficiava a Lívia Drusil·la, la tercera esposa d'August, que volia per als seus fills el càrrec de successor de l'emperador i potser hauria enverinat a Marcel. Immediatament després de la seva mort, va tornar a Roma Marc Vipsani Agripa, que havia estat destinat per August a gestionar els seus assumptes en cas de què morís, i es va casar amb la viuda, Júlia.
Les exèquies de Claudi Marcel van ser fastuoses, a càrrec d'August, que va fer l'oració fúnebre, i el va fer enterrar al mausoleu de la família Júlia, acabat de construir. L'any 14 aC August va dedicar un teatre, el Teatre de Marcel proper al Fòrum a la memòria de Claudi Marcel.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 934-935.
# Mandana de Mèdia

Mandana (en grec antic Μανδάνη) era una princesa de Mèdia filla del rei Astíages, segons diuen Heròdot i Xenofont. El seu nom en iranià *Mandanā- significa "encantadora, alegre".
Segons Heròdot, una de les explicacions sobre els orígens de Cir el Gran, deia que Astíages havia tingut un somni on va ser advertit que un fill de la seva filla seria un perill per a ell. Per això la va donar en matrimoni a Cambises I d'Anxan, al que considerava d'un rang inferior i era el seu vassall. Mandana li va donar un fill, al que li van posar Cir, al que el seu avi volia matar, i més encara quan va tenir un segon somni on veia que una vinya creixia del ventre de la seva filla i ocupava tot el món. Aterrit, va enviar a Hàrpag, un oficial de la seva confiança, perquè matés Cir. Però Hàrpag no volia vessar sang reial i va amagar el nen amb un pastor anomenat Mitridates. Anys més tard, Cir va desafiar el seu avi Astíages, i va provocar una guerra entre els dos. Cir estava perdent la batalla, però la defecció d'Hàrpag al seu favor, va girar el resultat i va poder vèncer Astíages a la batalla de Pasàrgada, cosa que va comportar l'enderrocament del rei Astíages, tal com el somni havia predit.

## Referències

* ↑ Schmitt, Rüdiger. «Mandane». Encyclopaedia Iranica. [Consulta: 3 juny 2021].
# Olga Cubells Bartolomé

Olga Cubells Bartolomé (la Palma d'Ebre, Ribera d'Ebre) és doctora en Filologia Catalana per la Universitat Rovira i Virgili. Ha estudiat a fons el subdialecte tortosí, en concret, de la Ribera d'Ebre, amb atenció especial als aspectes sintàctics.

## Tesi doctoral

* Els parlars de la Ribera d'Ebre. Estudi geolingüístic. Tesi doctoral dirigida per Pere Navarro. Universitat Rovira i Virgili, 2005.

## Llibres

* El parlar de la Palma d'Ebre (Ribera d'Ebre). La Palma d'Ebre: Associació Cultural l'Espona, 2001. ISBN 84-607-2048-9.
* Els parlars de la Ribera d'Ebre. 1. Estudi geolingüístic. 2. Atles lingüístic de la Ribera d'Ebre (ALRE). Diputació de Tarragona, Calaceit, 2009. 2 v. ISBN 9788495835833.

## Referències

* ↑ Ramos, Maria J. Entrevista: «Olga Cubells: "Hauríem d'aplicar-nos més en la sintaxi"». El Punt/Avui. Camp de Tarragona i Terres de l'Ebre, 17/05/2010, p. 40.
* ↑ Ginebra i Serrabou, Jordi. Ressenya de El parlar de la Palma d'Ebre (Ribera d'Ebre). Estudis Romànics, 24, 2002, p. 419.
* ↑ Gimeno Betí, Lluís. Ressenya de Els parlars de la Ribera d'Ebre. Estudis Romànics, 34, 2012, p. 535-539.
# Règim d'ascens

En aeronàutica, el règim d'ascens o taxa d'ascens (concepte també conegut per les sigles en anglès ROC, de rate of climb) és la velocitat que una aeronau incrementa la seva altitud. El règim d'ascens se sol mesurar mitjançant el varioaltímetre, normalment en metres per segon (m/s) en el Sistema Internacional d'Unitats o peus per minut (ft/min) en el sistema anglosaxó.

## Vegeu també

* Ascens (aeronàutica)
* Angle d'ascens
* Velocitats característiques
* Variòmetre

## Referències

* ↑ Jorge García de la Cuesta Terminología aeronáutica
# Megistó

Megistó (en llatí Megistonus o Megistonous, en grec antic Μεγιστόνους) fou un notable espartà que es va casar amb Cratesiclea, la mare de Cleòmenes III, de la que en va ser el segon marit. Sembla que Cratesiclea s'hi va casar per garantir la seva fidelitat al partit del seu fill, i efectivament Megistó era completament partidari de les reformes proposades per Cleòmenes.
L'any 226 aC va ser fet presoner per Àrat de Sició en una batalla prop d'Orcomen a Arcàdia, però aviat va ser alliberat perquè al cap de poc tornava a ser a Esparta al costat de Cleòmenes i va donar exemple de les reformes que el rei proposava després de l'assassinat dels èfors, amb l'entrega voluntària de la seva propietat.
El 223 aC quan Cleòmenes va conquerir Argos, Megistó va recomanar no prendre cap mesura contra els ciutadans sospitosos d'afavorir a la Lliga Aquea, excepte l'exigència de 20 ostatges. El mateix any, quan Cleòmenes va ocupar Corint, Megistó, junt amb Triplos o Tritimal va ser enviat a Àrat que era a Sició, amb una oferta de pau que Àrat no va acceptar.
Una mica després el partit aqueu a Argos va instigar una revolta contra la dominació espartana. Cleòmenes va enviar a Megistó amb 2000 homes per sufocar la insurrecció, però poc després d'entrar a Argos va morir en un combat, segons diu Plutarc.

## Referències

* ↑ Megistonus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1010
# Maria Teresa de Löwenstein-Wertheim-Rosenberg

Maria Teresa de Löwenstein-Wertheim-Rosenberg, duquessa de Bragança (Roma 1870 - Viena 1935). Princesa de Löwenstein-Wertheim-Rosenberg amb el tractament d'altesa sereníssima. Ostentà, per matrimoni, el títol de duquessa de Bragança i el d'infanta de Portugal amb els tractaments d'altesa reial.
Nascuda a Roma el dia 4 de gener de l'any 1870 essent filla del príncep Carles de Löwestein-Wertheim-Rosenberg i de la princesa Sofia de Liechtenstein. Maria Teresa era neta del príncep Constantí de Löwenstein-Wertheim-Rosenberg i de la princesa Agnès de Hohenlohe-Lagenburg per via paterna mentre que per línia materna ho era del príncep Alois II de Liechtenstein i de la duquessa Francesca Kinsky von Wchinitz.
El 8 de novembre de 1893 es casà a Kleinheubach amb l'infant Miquel de Bragança, fill del rei Miquel I de Portugal i de la princesa Adelaida de Löwenstein-Wertheim-Rosenberg. La parella tingué vuit fills:
Maria Teresa morí el 17 de gener de 1935 a Viena, set anys després que el seu espòs.
# Sant Joan i Sant Felip d'Arres

Sant Joan i Sant Felip d'Arres és una església barroca d'Arres (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de construcció moderna (s.XVIII) d'estil barroc, constituïda per una sola nau amb volta de canó; la zona del presbiteri és en volta de creueria. A l'extrem NW de l'església hi ha adossat el campanar. Totes les seves cares estan conformades per contraforts, sobre tot les de N i S, regruixats en forma de faixes verticals. La portalada, ubicada al mur de migdia, és allindada amb pedra treballada i llinda superior de marbre. A la cara de llevant hi ha restes d'una antiga construcció adossada (possiblement una sagristia o rectoria), actualment derruïda. El cor és de dos pisos i conserva la pintura blava original.

## Història

Les nombroses esquerdes que apareixen tan a l'interior com l'exterior de l'església s'atribueixen, segons tradició popular, a un sotragada de terres que hi hagué a començaments de segle, més que a patologies estructurals pròpies de l'església.

## Referències

* 1 2 «Sant Joan i Sant Felip d'Arres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 29 març 2019].