OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - Parelles

La competició per parelles va ser una de les quatre proves del programa de patinatge artístic disputades durant els Jocs Olímpics de Londres de 1908. La prova es va disputar el 29 d'octubre de 1908 al Prince's Skating Club de Knightsbridge i hi van prendre part 6 patinadors de 2 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Alemanya Anna Hübler Heinrich Burger | Regne UnitPhyllis Johnson James H. Johnson | Regne UnitMadge Syers Edgar Syers |

## Resultats

| Pos. | Patinador | Nació | Posicions | Punts Ordinals | Punts Totals |
| 1 | Anna Hübler Heinrich Burger | Alemanya | 5 cops 1r | 5,0 | 56,0 |
| 2 | Phyllis Johnson James H. Johnson | Regne Unit | 3 cops 2n | 11,0 | 51,5 |
| 3 | Madge Syers Edgar Syers | Regne Unit | 3 cops 3r | 14,0 | 48,0 |

## Jutges

Àrbitre:
* Herbert G. Fowler
Jutges:
* Hermann Wendt
* Gustav Hügel
* Horatio Torromé
* Harry D. Faith
* Georg Sanders

## Referències

* Cook, Theodore Andrea. The Fourth Olympiad, Being the Official Report. Londres: British Olympic Association, 1908.
* De Wael, Herman. «Athletics 1908». Herman's Full Olympians, 2001. Arxivat de l'original el 27 de setembre 2006. [Consulta: 15 juliol 2006].
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2009. [Consulta: 15 juliol 2006].
# Toronto (Ohio)

Toronto és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 5.676 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Toronto tenia 5.676 habitants, 2.452 habitatges, i 1.593 famílies. La densitat de població era de 1.165,7 habitants per km².
Dels 2.452 habitatges en un 28,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 35% no eren unitats familiars. En el 31,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.905 $ i la renda mediana per família de 38.585 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.042 $ mentre que les dones 19.405 $. La renda per capita de la població era de 15.761 $. Aproximadament l'11,1% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Toronto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Toronto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Sappho (Menguin)

Sappho és una pintura a l'oli realitzada pel pintor francès Charles Mengin el 1877 a París i que actualment s'exposa a la Manchester Art Gallery.
Safo va ser un poetessa grega que va viure al voltant del 600 aC. Va escriure sobre l'amor, l'anhel i la reflexió, sovint dedicà els seus poemes als alumnes que van estudiar amb ella a l'illa de Lesbos. S'han escrit moltes històries sobre ella. Mengin va decidir pintar una que diu que es va llançar al mar a causa de l'amor no correspost per un jove.
La pintura té una càrrega sexual intensa amb la intenció d'atraure els espectadors masculins que varen visitar l'exposició del Saló de París de 1876. El seu erotisme era legitimat per l'acabat meticulós de les seves fines pinzellades i la referència erudita a la història clàssica.
# Neoperla moesta

Neoperla moesta és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia: Mysore.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Banks, 1939. Bull. Mus. Comp. Zool. 85(7):439-504 + 9 pls. «insects.tamu.edu».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Checklist of Indian Stoneflies (Insecta: Plecoptera) (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:274.
* Zwick, P., 1981. Orient. Ins. 15(2):115.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Surforama

Surforama és un festival de música surf i rock and roll que té lloc a la ciutat de València des de l'any 2005. Alguns dels artistes amb més prestigi internacional que hi han actuat al llarg de la seva història són els guitarristes Nokie Edwards de The Ventures, David Marks de The Beach Boys i Eddie Bertrand, o grups com Messer Chups i The Blind Shake.
El 2024, en la seva vintena edició, hi van tocar grups com ara Private Function, Los Coronas, Fifty Foot Combo i The Ghastly Ones.

## Referències

* ↑ Salas, Jorge. «7 razones para coger la ola del Surforama» (en castellà), 19-05-2016. [Consulta: 1r juliol 2024].
* ↑ Moreira, Marta. «Trece años a lomos del surf & roll» (en castellà), 02-05-2019. [Consulta: 1r juliol 2024].
* ↑ Contreras, Voro. «La mejor fiesta en València: Surforama» (en castellà). Levante, 10-05-2019. [Consulta: 1r juliol 2024].
* ↑ Rodríguez Gimeno, Rafa. «La historia del Surforama en cuatro olas» (en castellà), 15-05-2019. [Consulta: 1r juliol 2024].
* ↑ «10 nombres para festejar 20 años de Surforama» (en castellà). Beat Valencia, 06-05-2024. [Consulta: 1r juliol 2024].
# Road to Guangdong

Road to Guangdong (xinès simplificat: 广东之路, pinyin: Guǎngdōng zhī lù) és un videojoc d'aventura desenvolupat per Just Add Oil Games i publicat el 2019 per a les plataformes Steam, PlayStation 4, Xbox One i Nintendo Switch. És el primer joc de l'estudi.
El videojoc funciona com una road movie, on el protagonista, Sunny, recorre el sud de la Xina amb un cotxe vell. Part de la jugabilitat consisteix en visitar tallers i trobar recanvis per a que el cotxe puga continuar la ruta.
El disseny del joc, amb un cotxe Shanghai SH760A del 1974 com a part central de la trama, té forta influència estètica retro xinesa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Análisis Road to Guangdong, coche estropeado». Vandal, 14-09-2020. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ «Comienza el viaje en Nintendo Switch y PlayStation 4 de Road to Guangdong» (en castellà), 07-09-2020. Arxivat de l'original el 2023-05-19. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ Abalo, Óscar. «Road to Guangdong - HyperHype» (en castellà), 18-09-2020. [Consulta: 19 maig 2023].
* 1 2 «Classic chinese cars in videogames | ChinaCarHistory» (en anglès americà), 25-03-2022. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ «IGCD.net: Shanghai SH 760 A en Road to Guangdong». [Consulta: 19 maig 2023].
# Torres de Ràdio de Madona

Les Torres de Ràdio de Madona (en letó: Madonas Radio Torņi) van ser dues torres de ràdio de fusta a la ciutat de Madona (Comtat de Madonas) al país de Letònia que van ser construïdes i acabades l'any 1932. Les torres de ràdio de Madona es van utilitzar com a mitjà de comunicació a partir de 1932, l'any en què les torres es van construir, fins a 1944, quan van ser destruïdes pels invasors alemanys durant la Segona Guerra Mundial. Aquestes dues torres van ser també les estructures més altes mai construïdes amb fusta a Letònia i també les més altes torres de fusta construïdes amb secció triangular. L'antena de les torres era 116 metres sobre el nivell de la mar.

## Vegeu també

* Torre
* Torre de la Ràdio i la TV de Riga

## Referències

* ↑ «Радиофон в Латвии» (en rus). radiopagajiba.lv. [Consulta: 15 gener 2015].

## Enllaços externs

* «Origins of Radio in Latvia» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-02-21. [Consulta: 15 gener 2015].
# Saša Ilić

Saša Ilić (en serbi: Саша Илић; nascut el 30 de desembre de 1977 a Požarevac) és un futbolista serbi, que ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria

Va militar al Partizan de Belgrad durant gairebé deu anys, tret d'una cessió de sis mesos al Celta de Vigo, a la segona meitat de la temporada 03/04. L'estiu del 2005 fitxa pel Galatasaray SK, marcant dos gols el dia del seu debut. A l'equip turc se li va oferir dur el número 10 a la samarreta, cosa que el migcampista va rebutjar, per mantindre el seu número 22 del Partizan. Va marcar 12 gols amb els d'Estambul, eixa campanya. La temporada 06/07, aconsegueix marcar cinc gols en els primers quatre partits de lliga.
L'estiu del 2007 és transferit al FC Red Bull Salzburg austríac per 900.000 euros, on roman any i mig abans de ser cedit al Larissa FC grec. El gener del 2010, hi retorna al Partizan de Belgrad.

## Internacional

Ilić ha estat internacional amb la selecció de Sèrbia en 41 ocasions, tot marcant sis gols. Hi va participar en el Mundial del 2006.

## Referències

* 1 2 3 4 «Perfil i estadístiques del jugador» (en alemany). transfermarkt.de. [Consulta: 9 desembre 2016].
# Neoperla naviculata

Neoperla naviculata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids. En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador. Es troba a Malèsia: Borneo.

## Subespècies

* Neoperla naviculata crux (Zwick, 1986).
* Neoperla naviculata naviculata (Klapálek, 1909)

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):221.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ The Bornean species of the stonefly genus Neoperla (Plecoptera: Perlidae) (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:274.
# Okhótnitxi

Okhótnitxi (en rus: Охотничий) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 14 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
* ↑ «Решение Приморского краевого суда от 09.11.2011 N 3-127/11». Arxivat de l'original el 2014-07-28. [Consulta: 2 novembre 2019].
# Surge

Surge és una pel·lícula de thriller britànica del 2020, dirigida per Aneil Karia a partir d'un guió del mateix Karia, Rupert Jones i Rita Kalnejasis. És protagonitzada per Ben Whishaw, Ellie Haddington, Ian Gelder i Jasmine Jobson. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va exhibir per primer cop al Festival de Cinema de Sundance el 26 de gener de 2020 i es va estrenar al Regne Unit el 28 de maig de 2021, a carrec de la distribuïdora Vertigo Releasing.

## Referències

* ↑ «Surge». Goita què fan, ara!. [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ Siegel, Tatiana. «Sundance Unveils Female-Powered Lineup Featuring Taylor Swift, Gloria Steinem, Abortion Road Trip Drama». The Hollywood Reporter, December 4, 2019. [Consulta: December 4, 2019].
* ↑ Rosser, Michael. «Sundance award-winner 'Surge' scores UK-Ireland deal (exclusive)». Screen International, 20-01-2021. [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ «Surge». Film Distributors Association. [Consulta: 9 març 2021].
# Robot delta

Un robot delta és un robot industrial compost per tres manipuladors que connecten una base elevada i un terminal comuns. És un subtipus de robot paral·lel amb la característica clau que usa paral·lelograms a tots els manipuladors, permetent mantenir constant l'orientació del terminal. Generalment, aquests robots estan actuats amb tres articulacions prismàtiques o de revolució, muntats a la base de sobre de l'espai de treball.
El robot delta va ser inventat a principis de la dècada dels 80 pel grup de recerca de Reymond Clavel a l'Escola Federal Politècnica de Lausana. L'any 1987, la companyia Demaurex en compraria la llicència i en fabricaria els primers models. El principal avantatge d'aquesta configuració és l'elevada velocitat i acceleració que pot assolir el terminal, gràcies al poc pes dels manipuladors. Per contra, generalment, només poden moure petites càrregues útils en reduïts espais de treball. Típicament, pesos per sota dels 8 kg en espais de treball cilíndrics, de menys d'1 m de diàmetre i 0,2 m d'alt.
L'elevada acceleració i velocitat dels robots delta, que pot arribar als 30 g i 10 m/s, és molt adequada per a les línies d'embalatge o muntatge dels sectors alimentari, farmacèutic i electrònic. L'any 2017 també havia esdevingut una configuració popular per a impressores 3D, gràcies al venciment de la seva patent. Segons la Federació Internacional de Robòtica, l'any 2013, els robots delta representaven una quota de mercat de l'1% sobre el total de robots industrials venuts.

## Referències

* ↑ Borys, Szymon; Kaczmarek, Wojciech; Laskowski, Dariusz «Selection and Optimization of the Parameters of the Robotized Packaging Process of One Type of Product». Sensors, 2020, p. 7 [Consulta: 25 juliol 2021].
* ↑ Surroca, Lluís; López, Javier; Rodríguez, Juan; Martínez, David «Estudi de l'ecosistema de la robòtica a Catalunya». Secretaria de Telecomunicacions, Ciberseguretat i Societat Digital, 2018, p. 12 [Consulta: 9 abril 2020].
* ↑ Siciliano i Khatib, 2016, p. 444.
* 1 2 Taghirad, 2013, p. 17.
* ↑ Wilson, 2015, p. 27.
* ↑ Taghirad, 2013, p. 18.
* ↑ Chia Chen, Liang; Duc-Hieu, Duong «Investigation of Delta Robot 3D Printer for a Good Quality of Printing». Applied Mechanics and Materials (Volume 870), 2017, p. 164-169 [Consulta: 10 abril 2020].
* ↑ Wilson, 2015, p. 28.

## Bibliografia

* Siciliano, Bruno; Khatib, Oussama. Springer Handbook of Robotics 2nd Edition. Berlin Heidelberg: Springer, 2016, p. 2259. ISBN 978-3-319-32550-7 [Consulta: 10 abril 2020].
* Taghirad, Hamid D. Parallel Robots. Mechanics and Control. Boca Raton: CRC press, 2013, p. 509. ISBN 978-1-4665-5577-8 [Consulta: 10 abril 2020].
* Wilson, Mike. Implementation of robot systems. An introduction to robotics, automation, and successful systems integration in manufacturing. Elsevier, 2015, p. 229. ISBN 978-0-124-04733-4 [Consulta: 10 abril 2020].

## Enllaços externs

* Enllaç a Github: Mini Kossel portable delta robot 3D printer (anglès)
# Rafael Marsans i Rocamora

Rafael Marsans i Rocamora (Barcelona, c. 1935 (<1936) - Sant Andreu de Llavaneres, 12 d'agost de 2019), conegut com a Rafa Marsans, fou un pilot de motociclisme català que participà en competicions estatals a finals de la dècada de 1950 i començaments de la de 1960. Després d'haver començat competint en curses de velocitat i en ral·lis, fou un dels pioners del motocròs i l'enduro (conegut aleshores com a Regularitat) a la península Ibèrica, a l'època en què aquestes disciplines s'hi anaven introduint.
Advocat de formació i dedicat durant anys a l'administració de finques, Marsans fou un dels cinc aventurers catalans que el 1962 participaren en l'Operació Impala, recorrent 20.000 km per Àfrica en 100 dies a bord de tres motocicletes Montesa de 175 cc. Durant els preparatius de l'expedició, juntament amb Juan Elizalde es responsabilitzà de la supervisió mecànica de les tres motos que hi havien de participar.
Marsans havia entrat a Montesa el 1959 a proposta de Leopoldo Milà, qui el contractà per a organitzar el departament esportiu de l'empresa després que Francesc Xavier Bultó l'hagués abandonat juntament amb una colla de directius per a fundar Bultaco. Una de les primeres coses que va fer Marsans en aquest nou càrrec fou fitxar Pere Pi com a pilot oficial de la marca per a competir en motocròs.

## Referències

* ↑ «Feliz terminación de la travesía del continente africano en motocicleta» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. La Vanguardia, 15-04-1962. [Consulta: 20 febrer 2012].
* ↑ «Rafael Marsans Rocamora» (en castellà). enmemoria.lavanguardia.com. La Vanguardia, 13-08-2019. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ Herreros 1998: «Motocross» p. 274-276
* ↑ Herreros 1998: «Regularidad» p. 258
* ↑ Claret, Salvador. «Operació Impala». A: Museu de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya. Viva Montesa, col·lecció Pere Permanyer: Guia de l'exposició de motocicletes. Barcelona: Cevagraf, SCCL, 2003, p. 28-33. ISBN 84-393-5977-2.
* ↑ «Rafael Marsans Rocamora». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ Pi, Pere. «L'opinió de Rafa Marsans». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 24. ISBN 9788461590353.

## Bibliografia

* Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998. ISBN 84-920886-5-6.
# Paratropis

Paratropis és un gènere d'aranyes migalomorfes de la família dels paratropídids (Paratropididae). Fou descrita per primer cop per Eugène Simon el 1889.

## Taxonomia

* Paratropis papilligera F. O. P.-Cambridge, 1896 (Brasil)
* Paratropis tuxtlensis Valdez-Mondragón, Mendoza i Francke, 2014 (Mèxic)
* Paratropis sanguinea Mello-Leitão, 1923 (Brasil)
* Paratropis scruposa Simon, 1889 (Perú) (espècie tipus)
* Paratropis seminermis Caporiacco, 1955 (Veneçuela)

## Referències

* ↑ «Paratropis Simon, 1889». [Consulta: 27 juny 2014].
* ↑ Simon, 1889: Arachnides. Voyage de M. E. Simon au Venezuela (décembre 1887-avril 1888). 4e Mémoire. Annales de la Société Entomologique de France, ser.6, vol.9, p.169-220 (text íntegre).
* ↑ «"A new spider species with a dirt armour has been discovered"». Arxivat de l'original el 2014-09-23. [Consulta: 1r desembre 2018].
* ↑ Valdez-Mondragón, Alejandro; Mendoza, Jorge I.; Francke, Oscar F. «First record of the mygalomorph spider family Paratropididae (Arachnida, Araneae) in North America with the description of a new species of Paratropis Simon from Mexico, and with new ultramorphological data for the family». ZooKeys. Pensoft Publishers, 416, 16-06-2014, pàg. 1–21. DOI: 10.3897/zookeys.416.7253 [Consulta: 30 juny 2014].

## Enllaços externs

* (anglès) World Spider Catalog: Paratropis Simon, 1889 en la família Paratropididae +base de dades
# Trasplante de un cerebro

Trasplante de un cerebro (comercialitzada a Itàlia com a Crystalbrain, l'uomo dal cervello di cristallo i als Estats Units com a Transplant of a Brain) és una pel·lícula de ciència-ficció i terror de coproducció hispano-italiana dirigida per Juan Logar protagonitzada per Eduardo Fajardo i Simón Andreu. Fou estrenada a Itàlia el 23 de desembre de 1970 i a Espanya el 14 de febrer de 1972.

## Sinopsi

Clifford és un jutge de Londres a qui li queda molt poc temps de vida. Per això accepta sotmetre's a un experiment consistent en un trasplantament de cervell donat pel jove Ginetto, un immigrant italià que va morir atropellat per un cotxe quan anava a reconciliar-se amb la seva xicota Mariela. L'operació és un èxit des del punt de vista quirúrgic, pero un cop superada la intervenció el jutge no es reconeix, tampoc reconeix la seva família, els seus amics ni la seva professió. Es troba com si fos una altra persona, ja que el noi de qui era el cervell es troba viu a la seva ment.

## Repartiment

* Eduardo Fajardo... Clifton Reynolds
* Simón Andreu... Ginetto Lamberti
* Silvia Dionisio ... Mariela
* José Guardiola ... Vittorio Lamberti
* Andrés Mejuto ... Police Inspector
* Malisa Longo ... Giovanna
* Sergio Mendizábal ... Dr. Henkel
* Calisto Calisti ... Comissari Giuliani
* Luis Induni ... Advocat Maggi

## Premis

Pel seu paper Simón Andreu va rebre el premi al millor actor principal als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1970.

## Referències

* ↑ Crystalbrain, l'uomo dal cervello di cristallo a mymovies.it
* ↑ "Crystalbrain": a Cetara il film introvabile con la bellissima Silvia Dionisio, amalfinews.it
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 245-248

## Enllaços externs

* (italià) Trasplante de un cerebro a YouTube
# Sbata

Sbata (en àrab سباتة, Sbāta; en amazic ⵙⴱⴰⵜⴰ) és un districte (arrondissement) de la ciutat de Casablanca, dins la prefectura de Casablanca, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 116.255 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Ngöbe-Buglé

Ngöbe-Buglé és una comarca indígena de Panamà. Va ser creada en 1997 a partir de terres de la Província de Bocas del Toro, Província de Chiriquí i la Província de Veraguas. La seva capital és Quebarda Guabo. La comarca està habitada per l'ètnia ngöbe-buglé i s'estima que habiten 128.978 persones (2004); l'àrea de la comarca comprèn 6.968 km². La comarca es divideix en set districtes i 58 corregimientos:
| Districte | Capital | Àrea (km²) | Població (2004) | Corregimientos |
| Besikó | Soloy | 752.4 | 19575 | 8 |
| Kankintú | Bisira | 2411 | 24091 | 9 |
| Kusapín | Kusapín | 1919.2 | 17141 | 7 |
| Mironó | Hato Pilón | 332.3 | 11972 | 8 |
| Müna | Chichica | 811.9 | 32673 | 12 |
| Nole Duima | Cerro Iglesias | 166 | 11017 | 5 |
| Ñürüm | Buenos Aires | 575 | 12509 | 9 |
# Olga de Rússia (reina de Württemberg)

Olga de Rússia, reina de Wúrttemberg (Sant Petersburg 1822 - Friederichshafen 1890). Gran duquessa de Rússia amb el tractament d'altesa imperial que a través del seu matrimoni amb el rei Carles I de Württemberg esdevingué reina d'aquest estat meridional d'Alemanya.
Nada l'11 de setembre de 1822 a la ciutat de Sant Petersburg, capital de Rússia, essent filla del tsar Nicolau I de Rússia i de la princesa Carlota de Prússia. Olga era neta per via paterna del tsar Pau I de Rússia i de la duquessa Sofia de Württemberg i per via paterna del rei Frederic Guillem III de Prússia i de la duquessa Lluïsa de Mecklenburg-Strelitz.
Atractiva, culta i intel·ligent, Olga va créixer en un ambient familiar junt amb els seus germans i germanes. El tsar Nicolau I de Rússia desitjava que Olga realitzés un matrimoni dinàstic, ja que alguns dels seus germans s'havien casat amb membres de la reialesa poc significants.
Diverses havien estat les unions entre la casa de Württemberg i la casa imperial de Rússia, el tsar Pau I de Rússia s'havia casat amb la duquessa Sofia de Württemberg, o el rei Guillem I de Württemberg ho havia fet amb la gran duquessa Caterina de Rússia.
El 13 de juliol de 1846, la gran duquessa Olga contragué matrimoni a Peterhoff amb el príncep hereu i després rei Carles I de Württemberg, fill del rei Guillem I de Württemberg i de la duquessa Paulina de Württemberg. La parella s'havia vist per primera vegada a Palerm mesos abans i després de poques trobades es fixà la data del matrimoni.
La parella no tingué fills, molt probablement per l'homosexualitat de Carles. Notoris foren els escàndols en què el príncep i llavors rei es veié involucrat, el més notori ocorregué el 1888 quan elevà a la categoria de baró Savage a un camarlenc de la Cort d'origen estatunidenc anomenat Charles Woodcock.
L'any 1870, Olga i Carles adoptaren a la gran duquessa Vera de Rússia, filla del gran duc Constantí de Rússia i de la princesa Alexandra de Saxònia-Altenburg.
L'any 1864 morí el rei Guillem I de Württemberg i accedí al tron Carles amb el títol de rei de Württemberg. Olga es convertí d'aquesta forma en reina consort.
Sense fills propis, Olga es dedicà la seva vida a qüestions socials. Especialment interessada en l'educació de les nenes i en el futur dels veterans de l'exèrcit württemburguès. Finançà la construcció d'un hostptial. Per totes aquestes qüestions esdevingué considerablement popular entre la població de Württemberg.
En els últims anys de la seva vida escrigué una llibre de memòries destinat a explicar la seva infantesa a la Cort de Sant Petersburg; la pèrdua d'un ésser molt estimat, la seva germana Alexandra de Rússia; la seva vida adulta i el seu matrimoni a la Cort de Württemberg. El llibre fou dedicat a les seves nebodes, les grans Vera de Rússia i Olga de Rússia.
Olga morí el 30 d'octubre de 1892 a la localitat meridional de Friederichshafen i fou enterrada a la Cripta Reial de la Palau de Stuttgart.