OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kràsnaia Tim

Kràsnaia Tim (en rus: Красная Тымь) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a Rússia, el 2013 tenia 621 habitants.

## Referències

* ↑ Телефонные коды Сахалина - Dialing codes of Sakhalin Arxivat 17 December 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. (rus)
* ↑ The Conquest of Ainu Lands, Brett L. Walker, ISBN 0-520-24834-1, ISBN 978-0-520-24834-2
* ↑ Coast of Kushunkotan Arxivat 29 September 2007$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine., 1873 map.
# Dinastia Djaniki

Djaniki fou una dinastia de derebeys de Canik i la regió de Trebisonda.
El primer membre destacat fou Ali Paixà Djanikli, senyor de Canik que governà a la segona meitat del segle xviii. El seu fill Mikdad Ahmed Paixà, que el va succeir, fou executat el 1791/1792 com també el seu nebot Khayr al-Din Raghib Paixà, governador d'Afyonkara Hisar, fill de Husayn Battal Paixà, el germà de Mikdad.
Husayn Battal Paixà fou kapidjibaixi, governador d'Alep, i governador de Damasc, i el 1787/1788 governador de Trebisonda; en aquest any va dirigir les seves tropes contra Rússia però el 1790 fou derrotat i fet presoner; la ciutat de Battalpaixínskaia rebé aquest nom en honor seu (un cas rar, certament, perquè rebé el nom d'un vençut i no d'un vencedor). Després d'un període de desgràcia, va poder succeir el seu germà en 1798 o 1799 per la intercessió dels russos. Va morir el 1801. El seu fill Tayyar Mahmud Paixà es va destacar en l'oposició a les reformes de Selim III i el 1805 es va haver d'exiliar a Rússia fins al 1807; llavors va retornar i fou nomenat kaimakan del gran visir durant el breu govern de Mustafà IV. Mahmud II el va revocar i el va fer executar.
# Jean Tamini

Jean Tamini (Monthey, 9 de desembre de 1919 - 13 de març de 1993) fou un futbolista suís de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Pel que fa a clubs, va defensar els colors del Servette FC suís i dels clubs francesos FC Lyon i AS Saint-Étienne. Amb la selecció de Suïssa participà en el Mundial del Brasil 1950.

## Referències

* ↑ «Perfil a AS Saint-Étienne». AS Saint-Étienne. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Copa do Mundo da FIFA Brasil 1950». FIFA. Arxivat de l'original el 2012-04-18. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Perfil a FIFA». FIFA. Arxivat de l'original el 2015-02-20. [Consulta: 1r abril 2015].
# Fals culpable (pel·lícula de 2012)

Fals culpable (títol original en francès, Faux Coupable) és un telefilm francobelga dirigit per Didier Le Pêcheur i emès el 10 d'octubre de 2012 a France 2. S'ha doblat al català.

## Sinopsi

La Louise és assetjada per un amant d'una nit perquè està convençut que és la dona de la seva vida.

## Repartiment

* Aurélien Recoing: Daniel Varini
* Marianne Basler: Isabelle Varini
* Emma de Caunes: Lena Hemont
* Lola Naymark: Louise Varini
* Guillaume Gouix: Jordan d'Artois
* Danièle Denie: Catherine
* Jackie Berroyer: el pare d'en Jordan
* Marie-Pierre Casey

## Referències

* ↑ «Faux coupable sur France 2: un thriller efficace» (en francès), 10-10-2012. [Consulta: 6 abril 2023].
* ↑ «Fals culpable». ésAdir. [Consulta: 6 abril 2023].
# Getchel·lita

La getchel·lita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom de la mina Getchell, situada a l'estat de Nevada, als Estats Units, la seva localitat tipus.

## Característiques

La getchel·lita és un sulfur de fórmula química AsSbS₃. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1,5 i 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la getchel·lita pertany a «02.FA: Sulfurs d'arsènic, àlcalis, sulfurs amb halurs, òxids, hidròxid, H₂O, amb As, (Sb), S» juntament amb els següents minerals: duranusita, dimorfita, pararealgar, realgar, alacranita, uzonita, laphamita, orpiment i wakabayashilita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Smithsonian.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Getchell, dins el districte miner de Potosí, al comtat de Humboldt (Nevada, Estats Units). També ha estat descrita a d'altres indrets del mateix estat, al Canadà, Espanya, França, Itàlia, el Pakistan, l'Iran, Rússia, el Kirguizstan, la República Popular de la Xina i el Japó.

## Referències

* ↑ «Getchellite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 maig 2021].
# Coromitrene

Coromitrene (llatí: Choromithrene) és el nom que dona Ptolemeu a una província del nord de la Mèdia. En aquesta província esmenta el districte d'Elimaida, a la seva part septentrional.

## Referències

* ↑ «Deylamites» (en anglès). Encyclopaedia Iranica. [Consulta: 22 octubre 2023].
# Karélskaia Slobodka

Karélskaia Slobodka (en rus: Карельская Слободка) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 9 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# DS-39

La DS-39 (rus: Дегтярёва Станковый образца 1939 года) era una metralladora mitjana de l'URSS, dissenyada per Vasily Degtyaryov, i utilitzada durant la Segona Guerra Mundial. El disseny de l'arma va començar en 1930, i va ser acceptada per l'exèrcit roig el setembre de 1939. Es van construir unes 10.000 metralladores entre 1939 i 1941, però hi havia armes millors, i la seva producció va ser discontinuada després de la invasió de l'URSS per part dels alemanys, el juny de 1941, i la majoria de les fàbriques van tornar a produir les antigues però efectives metralladores M1910 Maxim. Va ser reemplaçada ràpidament del servei per la SG-43.

## Referències

* ↑ http://www.jaegerplatoon.net/MG2.htm DS-39 in Finnish service

## Links

* Una altra pàgina d'informació Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (rus)
# Drenatge

* Per a altres significats, vegeu «Drenatge (hidrologia)».
El drenatge és un procés fisiològic per eliminar els fluids del cos, líquids o gasosos, ja sigui fisiològica o patològica. El 1892 el cirurgià austríac Winiwater publicà un llibre sobre el teixit connectiu i l'edema d'origen limfàtic, mentre que a França, el 1898, el Dr Fege (Hospital Necker de París) va publicar un article mèdic sobre un nou mètode de massatge "le massage précoce post-traumatique". Uns anys més tard, el 1936, amb els nous coneixements anatòmics i nous elements de coneixement de la fisiologia, Emile Vodder presentar el seu mètode de drenatge limfàtic manual (DLM), tal com es practica avui dia. Hi ha diverses formes de drenatge, per diferenciar-se de drenatge quirúrgic:
* El drenatge postural és un mètode de teràpia física que utilitza la gravetat de la Terra mitjançant la col·locació de la part inclinada del cos d'un pacient amb la finalitat de facilitar el flux
** Elevar les cames: malaltia veno-limfàtica de drenatge
** Al pit inclinat cap endavant: el drenatge bronquial.
* La cinesioteràpia respiratòria, que és ajudar el subjecte a tossir (buidar els pulmons) amb copets al pit o, especialment en nens petits (amb bronquiolitis o fibrosi quística, amb força de compressió de la caixa toràcica durant l'expiració
* Drenatge limfàtic manual o massatge de drenatge limfàtic amb una pressió suau i rítmic al llarg d'un membre progressiu (limfedema de membre superior a la mama després de la cirurgia de càncer de mama (seguit de la dissecció axillaire4 exemple), les extremitats inferiors quan venosa o edema limfàtic (amb determinades indicacions mèdiques)
* Drenatge venolimfàtic de mitjançant el mètode de la teràpia de pressió (en la teràpia de pressió Anglès). Aquesta tècnica utilitza dispositius de gradient de pressió fisiològica amb botes inflables (o braçalets) activats per un compressor d'aire (pressió augmenta gradualment de 40 a 80 mil·libars)
* Drenatge venolimfàtic per mitges o embenats. L'activitat dels músculs de les cames, juntament amb les mitjanes de pressió, promou la mobilització de la sang venosa i la limfa, actuant com una bomba en les estructures vasculaires.

## Notes

* ↑ «Heft 5 1998 (147-180) - Schattauer GmbH - Verlag für Medizin und Naturwissenschaften». Arxivat de l'original el 2008-05-11. [Consulta: 18 febrer 2012].
* ↑ «Afpdlm.org :: Historique». Arxivat de l'original el 2012-03-02. [Consulta: 18 febrer 2012].
* ↑ «curage axillaire». Arxivat de l'original el 2007-10-30. [Consulta: 18 febrer 2012].
* ↑ Identification and treatment of different types of lymphedema. Adv Skin Wound Care. 2006 Mar;19(2):103-8; quiz 108-10 PMID: 16557058
# Fals documental paròdic

Un fals documental paròdic o mockumentary (creuament dels termes anglesos mock -paròdia- i documentary -documental-), de vegades referit com a documental paròdic, és un tipus de pseudodocumental que parodia i/o fa sàtira de fets famosos.
Alguns exemples de fals documental paròdic serien:
* Opération Lune, que ens fa creure que l'ésser humà mai no va posar un peu a la Lluna.
* Konspiration 58, que diu que la Copa del Món 1958 no es va dur a terme, sinó que fou fingida i existeix únicament com a cobertura televisiva i radial falsa en una conspiració entre la televisió estatunidenca i la sueca, la CIA i la FIFA com a part de la Guerra Freda per a provar la efectivitat de la publicitat televisiva.
* The Great Martian War 1913–1917: en lloc de la Primera Guerra Mundial com la coneixem, els Aliats van lluitar contra els invasors marcians, des de 1913 fins al 1917.

## Ràdio

La sèrie de la BBC People Like Us es va produir per primer cop per a la ràdio al 1995, abans que es fes una versió per a la televisió al 1999. L'Audio Diaries de Kay Stonham fou un fals documental de ràdio de curta durada que es va estrenar a BBC Radio 4 un any després que acabés People Like Us.

## Notes

* ↑ Segons la proposta del TERMCAT, ja que en català no tenim fixada cap forma per a l'anglès mockumentary.

## Referències

* ↑ «Definition of mockumentary | Dictionary.com» (en anglès). [Consulta: 17 desembre 2020].
* ↑ Castellví, Albert «Polítics reals i imitacions revelen avui els secrets del ‘Polònia’». Ara, 07-04-2016 [Consulta: 25 febrer 2023].
* ↑ abril 2014, 01. «Football's greatest-ever hoax: Was the 1958 World Cup faked by the CIA?» (en anglès). [Consulta: 17 desembre 2020].
* ↑ «BBC Two - People Like Us» (en anglès). BBC, 05-08-2001. Arxivat de l'original el 2 abril 2008. [Consulta: 2 febrer 2013].
* ↑ Lavalie, John. Audio Diaries. EpGuides. 21 Jul 2005 (anglès)

## Vegeu també

* Fals documental
# Gethosyne

Gethosyne és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Gethosyne aequivocalis, que es troba a Meghalaya, al nord-est de l'Índia.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 10 gener 2019].
* ↑ W, Warren «New species of Pyralidæ &c. from the Khasia hills» (en anglès). Annals and Magazine of Natural History, 18.105, 1896, pàg. 221–222. DOI: 10.1080/00222939608680444.
# Coromines (Sora)

Coromines és una masia de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular construïda amb pedres irregulars i morter. La teulada és a doble vessant i està formada per teules. A la part esquerra de la façana hi ha adossat un porxo.
L'estructura de la casa és similar a altres construccions de tipus popular edificades o reformades al segle xviii.

## Història

El Mas Coromines, amb la seva masoveria de Serarols, ja apareix documentada el 1338. El document és de la venda del delme de Sora que feu en Marc de Sant Agustí a en Pere de Sala. Aquest document és el primer que dona una visió global de la parròquia de Sora.

## Referències

* 1 2 3 «Coromines». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Feddes Repertorium

Feddes Repertorium (abreujat, Feddes Repert.) és una obra de referència alemanya de taxonomia botànica i geobotànica. Creada el 1905 pel botànic Friedrich Karl Georg Fedde (1873-1942), a Berlín, va tenir diferents títols (Repertorium novarum specierum regni vegetabilis, Repertorium specierum novarum regni vegetabilis, Feddes repertorium specierum novarum regni vegetabilis, Feddes Repertorium. Zeitschrift für Botanische Taxonomie und Geobotanik) i subtítols (Zeitschrift für systematische Botanik; Monatschrift für taxonomische und chorologische Botanik; Zeitschrift für taxonomische und chorologische Botanik; Festschrift für Theodor Herzog) al llarg del temps. El nombre de volums editats també va variar considerablement cada any. Entre 1945 i 1950, la publicació va ser suspesa.
Feddes Repertorium se segueix publicant. des de 2002. també s'ofereix en una versió electrònica per l'editor Wiley-VCH. Actualment, bona part del contingut està en llengua anglesa.

## Referències

* ↑ A Tropicos
* ↑ Feddes repertorium
* ↑ Biodiversity Heritage Library
* 1 2 Feddes Repertorium.
* ↑ Feddes repertorium specierum novarum regni vegetabilis
* ↑ G. Natho (Editor) FEDDES REPERTORIUM. Zeitschrift für botanische Taxonomie und Geobotanik

## Enllaços externs

* Descripció - IPNI
# Karışık kızartma

Karışık kızartma (lit. fregides mixtes) és un plat de la cuina turca que consisteix en verdures fregides barrejades, que generalment es fa d'albergínies, carabassó, i de pebrots verds i vermells. Alguns hi afegeixen també patates i pastanagues. Totes aquestes verdures es fregeixen amb oli de cuinar, de vegades d'oliva i després s'eixuguen amb paper de cuina, per treure'n l'excés d'oli. Se salen i se serveixen amb una salsa de tomàquet feta, a l'estiu, amb tomàquets naturals i, a l'hivern, amb salça. Com molts plats de la cuina turca, aquest menjar també es pot acompanyar amb salsa de iogurt amb all.

## Vegeu també

* Patates fregides

## Referències

* ↑ http://wtop.com/food/2015/09/get-ready-for-turkish-restaurant-week-and-lots-of-eggplant/slide/1/
* ↑ Müjgân Üçer; H. Suna Eretkin Akkaya Arapgir. Esform Ofset, 2008. ISBN 978-975-95385-4-5.
* ↑ http://www.tenceretv.com/sebze-yemekleri/karisik-kizartma-tarifi-21253
# Cérilly (Costa d'Or)

Cérilly és un municipi francès situat al departament de la Costa d'Or, a la regió de Borgonya - Franc Comtat.
# Drets de Magdeburg

Els Drets de Magdeburg (en alemany: Magdeburger Recht) va ser un dels més coneguts sistemes de dret urbà. Va ser format al segle xiii a la ciutat alemanya de Magdeburg com a dret urbà feudal, en virtut del qual l'activitat econòmica, els drets de propietat, la vida sociopolítica i l'estat estamental dels ciutadans es regulaven per un sistema jurídic propi, el que es corresponia amb el paper de les ciutats com a centres de producció i intercanvi monetari i mercantil.
Les fonts del Dret de Magdeburg, el Sassenspiegel (El mirall saxó, una compilació de la llei feudal alemanya) i l'estatut de la ciutat de Magdeburg, normalment definien l'organització de la producció artesanal, el comerç, l'ordre d'elecció i activitat del govern autònom urbà, dels gremis d'artesans i comerciants. Estava trobava vigent entre els segles XIII i XVIII a Polònia, Belarús, Lituània i Ucraïna.
Al Gran Ducat de Lituània (sobretot en el territori de la moderna Belarús, Lituània i Ucraïna) el Dret de Magdeburg es va instaurar a: Vílnius (1387), Brest (1390), Hrodna (1391), Lutsk (1432), Slutsk (1441), Kíev (1494 - 1497), Polotsk (1498), Minsk (1499), Maguilov (1561), Vítsiebsk (1597), Druya (1620), Kazimir (1643), Stanislav (1662), i altres ciutats.
Els residents de les ciutats que obtenien el Dret de Magdeburg estaven exempts d'obligacions feudals. Sobre la base del Dret de Magdeburg a la ciutat es creava un òrgan d'autogovern electe, el magistrat. Amb la introducció del Dret de Magdeburg es revocava el dret local, encara que l'aplicació dels costums locals estava permesa en el cas que les normes, necessàries per a la solució del cas, no estiguessin previstes pel Dret de Magdeburg.
El Dret de Magdeburg no s'aplicava a la població jueva, que no es considerava part de la població original de les ciutats de l'Europa oriental. L'excepció va ser només a la ciutat lituana de Trakai, on els jueus el 1444 van obtenir el dret de Magdeburg com un grup independent de ciutadans.
Sobre la base del Dret de Magdeburg a 1785 a Rússia va ser establert el Diploma sobre els drets i avantatges a les ciutats de l'Imperi Rus (en rus Грамота на права и выгоды городам Российской империи, també conegut com a "Жалованная грамота городам").

## Referències

* ↑ «Mirall saxó», Data incorrecta. [Consulta: 15 agost 2013].

## Enllaços externs

* Marzena Rokaszewicz. «LOKACJA NA PRAWIE NIEMIECKIM (Localización del Derecho Alemán)» (en polaco). Państwowa Wyższa Szkoła Zawodowa w Lesznie. Studia podyplomowe Historia i wiedza o społeczeństwie (Academia Nacional de Arte de Leszno. Estudios de Postgrado y Dimplomatura). [Consulta: 28 juliol 2008].
* Тетяна Гошко (Tetyana Goshko). «Маґдебурзьке право Львова (Dereecho de Magdeburgo de Lvov» (en ucraïnès), 2003. [Consulta: 28 juliol 2008].
* Herman Rosenthal y Peter Wiernik. «MAGDEBURG LAW (MAGDEBURG RIGHTS): (Derecho de Magdeburgo)» (en anglès). JewishEncyclopedia.com. [Consulta: 28 juliol 2008].
# Invasió d'Alfons VII de Castella (1134)

La Invasió d'Alfons VII de Castella és la campanya militar iniciada poc després de la mort del rei Alfons I d'Aragó el 7 de setembre del 1134, i que culminà amb l'entrada de les tropes castellanolleoneses a Saragossa el desembre del 1134.

## Context

La invasió s'emmarca en la problemàtica sorgida arran del Testament d'Alfons I d'Aragó (1131) per la seva successió.

## La invasió

El rei castellà inicià la seva ofensiva ocupant Nájera i gran part de la Rioja. Finalment, el desembre del 1134, entrà a Saragossa. A Nàjera hi col·locà a Lope Díaz I de Haro (que s'hi mantindria fins al 1167).

## Conseqüències

A partir d'aleshores i malgrat l'èxit militar, Alfons VII de Castella enfocà la seva estratègia cap a la divisió dels regnes de Pamplona i Aragó. D'aquesta manera aconseguí que el 1135 Garcia Ramires li retés homenatge i que es deixés com a frontera l'Ebre, excepció feta del districte de Tudela i Logronyo. Davant l'aliança castellano-navarresa, Ramir II d'Aragó plantejà una aliança amb el navarrès que es materialitzaria amb l'Afillatura de San Andrián de Vadoluengo (1135)

## Notes

* ↑ (Fortún: "La quiebra...": 445)
* ↑ (Elizari: 162)
# Ferdinand Chalandon

Ferdinand Chalandon (nascut el 10 de febrer del 1875 a Lió i mort el 31 d'octubre del 1921 a Lausana) fou un historiador francès.

## Biografia

Chalandon, bizantinista, antic alumne de l'École des Chartes i membre de l'Escola Francesa de Roma (1899–1901), és conegut sobretot pels seus estudis sobre els normands del sud d'Itàlia.
Una de les seves principals obres es titula Histoire de la domination normande en Italie et en Sicile ('Història del domini normand a Itàlia i Sicília'). Tot i que fou escrita a principis del segle XX, aquesta obra sobre el període normand del sud d'Itàlia (1016–1194) es manté com una referència important per als historiadors i les persones interessades en aquest període. El 1909, aquest treball li valgué el Gran Premi Gobert de l'Acadèmia Francesa.

## Obres destacades

* Essai sur le règne d'Alexis I$^{er}$ Comnène (1081-1118). París: A. Picard. 1900 (lire disponible al web Gallica de la BnF).
* La diplomatique des Normands de Sicile et de l'Italie méridionale. Mélanges d'archéologie et d'histoire de l'École française de Rome, 1900.
* Numismatique des Normands en Sicile, 1903.
* Histoire de la domination normande en Italie et en Sicile. París: A. Picard. 1907. Volum I i Volum II — (traducció italiana: Storia della dominazione normanna in Italia ed in Sicilia, 3 vol., Alife, 1999-2001).
* Jean II Comnène, 1118-1143, et Manuel I Comnène, 1143-1180. París: Alphonse Picard et Fils. 1912.
* Histoire de la Première Croisade jusqu'à l'élection de Godefroi de Bouillon, París, Picard, 1925, 380 pàg.

## Referències

* ↑ Maurice Pernot, « Ferdinand Chalandon. Nécrologie », Mélanges d'archéologie et d'histoire, volum 39, 1921, pàg. 333–337.
# Cova de Pan

La Cova de Pan és un santuari grec dedicat a Pan i les nimfes al vessant nord-oest de l'Acròpolis d'Atenes.
El santuari consta en realitat de tres petites coves, totes dedicades al culte de Pan i les nimfes. El culte a Pan arribà a Atenes després de la batalla de Marató del 490 abans de la nostra era, ja que es creia que Pan havia ajudat els atenesos en la batalla causant pànic entre els aquemènides amb els seus crits. Les coves devien preservar una estàtua de Pan i s'empraven per a portar ofrenes a Pan i a les nimfes. Es van excavar petits buits a la roca per a les escultures.
Apareix en la comèdia Lisístrata d'Aristòfanes.
Durant el període cristià, la cova esdevingué una capella dedicada a Atanasi d'Alexandria; va ser abandonada, però, durant l'Imperi otomà. En el segle xix, el lloc es reobrí i es va dedicar a sant Alaniaris. La cova va romandre en ús eclesiàstic fins a la dècada dels 1930, quan es va convertir en jaciment arqueològic.

## Referències

* ↑ «Το σπήλαιο του Πανός στην Ακρόπολη» (en anglés). Archaeology & Arts. Arxivat de l'original el 2015-10-13. [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ «The Peripatos Walk of the Acropolis» (en anglés). The Athens Key. Arxivat de l'original el 2016-08-11. [Consulta: 16 juny 2024].
* ↑ Aristòfanes, Lisístrata, 911.
# Faimes

Faimes és un municipi de Bèlgica, a la província de Lieja, que forma part de la regió valona que té uns 3.654 habitants. Situat a la regió d'Haspengouw, amb les seves terres de conreu molt riques, la seva activitat econòmica històrica sempre va ser l'agricultura.

## Història
### Celles

Superfície : 1064 hectàrees, 1243 habitants (2005).
El nucli es troba a costa de la via romana. El nom prové del mot llatí silva que va transformar-se en Selva i més tard in Celles. L'església amb el campanar romànic és dedicada a Santa Madelberta, abadessa de Maubeuge. Hubert de Lieja en va transferir les relíquies a Lieja. Arnold de Valenciennes va donar el feu a Balderic II, príncep-bisbe del Principat de Lieja, que el 1016 va llegar-lo a l'abadia de Sant Jaume de la mateixa ciutat.

### Les Waleffes

Superfície : 711 hectàrees, 633 habitants(2005).
Hom a trobat traces d'ocupació humana des del neolític. A l'edat mitjana, el poble pertanyia al comtat de Moha, que va donar-lo a l'abadia de Val-Notre-Dame d'Antheit. Més tard va escaure al principat de Lieja, tot i que durant més d'un segle, el duc de Brabant va contestar aquest propietat.
El 1619, Herman de Lierneux va comprar el feu a l'abadia de Stavelot-Malmedy, que la detenia des del segle XIII.
El 1706, el baró de Potesta de Waleffa va construir un castell damunt una construcció més antiga que pertanyia a Blasi-Enric Decorte, un descendent de Curtius.

### Viemme

Superfície : 406 hectàrees, 745 habitants (2005). Viemme pertanyia al comtat de Moha, que va cedir-lo al príncep-bisbe Hug de Pierrepont el 1225.

### Borlez

Superfície : 345 hectàrees, 498 habitants (2005).`
Fins a la revolució francesa, Borlez va ser una propietat de l'Abadia de Sant Llorenç). El 1467, l'exèrcit de Carles I de Borgonya va destruir el poble. Al segle xvii va sofrir de moltes guerres i batalles: el 1651 (la campanya d'expansió d'Enric II. El 1692, l'exèrcit dels aliats contra França van establir-hi un camp i destruir totes les collites. L'any després, l'exèrcit francès va fer-lo mateix.

### Aineffe

Superfície : 321 hectàrees, 286 habitants (2005)
La senyoria d'Aineffe hauria sigut una propietat del principat de Stavelot-Malmedy. L'església petita d'Aineffe s'hauria construït al lloc d'una capella, creada per a Remacle, gran aficionat de Sant Sulpici.

## Economia

La primera activitat dels nuclis de Faimes va sempre ser l'agricultura. Encara avui, les terres de conreu ocupen gairebé 90% de la superfície del municipi.

## Llocs d'interès

* El Castell i la masia castral des [www.belgiancastle.com|Waleffes], construït per la família Curtius
* La masia Laruelle
* La capella de Saives
* El Castell Pecsteen
* La masia Lambrechts
* L'oratori de Sant Sulpici

## Nuclis

Faimes
* Aineffe
* Borlez
* Celles
* Les Waleffes
* Viemme

## Fills predilectes

* Hubert Krains, escriptor (°Les Waleffes 1862 - 1934)
* ↑ «Registre de la població de Bèlgica de juliol 2009». Arxivat de l'original el 2009-10-07. [Consulta: 12 novembre 2009].
* ↑ «Un brin d'histoire» (en francès). Arxivat de l'original el 2009-03-07. [Consulta: 12 novembre 2009].