OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leporinus amae

Leporinus amae és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 19,4 cm de llargària total i 77,4 g de pes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Uruguai.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
* Zaniboni Filho, E., S. Meurer, O.A. Shibatta i A.P. de Oliverira Nuñer 2004. Catálogo ilustrado de peixes do alto Rio Uruguai. Florianópolis: Editora da UFSC: Tractebel Energia. 128 p.: col. ill., col. maps; 25 cm.
# IEE

IEE té els següents significats:
* Institut d'Estudis Empordanesos, institució cultural catalana creada el 1957 a Figueres.
* Institut d'Estudis Eivissencs, institut d'estudis locals fundat el 1949.
# Guiu de Spoleto

Guiu de Spoleto és el nom dels següents personatges:
* Guiu I de Spoleto, duc de Spoleto (841-860)
* Guiu II de Spoleto, duc de Spoleto (876-882)
* Guiu III de Spoleto, duc de Spoleto (880-894) i rei d'Itàlia i emperador del Sacre Imperi (891-894)
* Guiu IV de Spoleto duc de Spoleto (895-898) i de Benevent (895-897)
# Escull Wachusett

Escull Wachusett:El capità Lambert de la nau Wachusett va informar que el 4 de juny de 1899 havia advertit un escull que semblava una formació de corall en una latitud d'uns 32°18'S, 151°08'W. L'escull semblava estar a uns 500 peus de d'ample. El fons era de color gris fosc amb blau intens a banda i banda de l'escull. La profunditat s'ha estimat en 5-6 braces; malauradament, no s'ha fet cap estudi.
L'edició 2005 de l'Atlas Geogràfic Nacional del Món encara mostra el Escull de Wachusett, amb una profunditat de 9 metres. No obstant això, la seva existència és dubtosa. Altres esculls propers semblen no existir: l'escull d'Ernest Legouvé, l'escull de Júpiter i l'illa de Tabor, escull Maria Theresa.

## Referències

* ↑ United States Hydrographic Office. Pacific Islands Pilot, v. 2. Washington, D.C.: Government Printing Office, 1916, p. 56 [Consulta: 26 setembre 2011].
* ↑ National Geographic Atlas of the World, 8th edition (2005). Washington, D.C.: National Geographic, plate 93. ISBN 0-7922-7543-8
# Felton (Califòrnia)

Felton és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2008 tenia 1.051 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Felton tenia 1.051 habitants, 393 habitatges, i 255 famílies. La densitat de població era de 436,3 habitants/km².
Dels 393 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 25,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 10,8% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.102 $ i la renda mediana per família de 55.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.833 $ mentre que les dones 26.346 $. La renda per capita de la població era de 21.488 $. Entorn del 8,3% de les famílies i el 15,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Felton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Felton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Josep Bodria i Roig

Josep Bodria i Roig (València, 1842 - Alcoi, 1912), fou un poeta i escriptor valencià. Estudià a l'Acadèmia de Belles Arts de València i després treballà al taller artístic de Josep Grollo. Des de 1863 es dedicà a la restauració de pintures i quadres religiosos i, a partir de 1872, començà a publicar poesies en valencià. Primer publicaria a La Ilustració Popular Económica, més endavant ho faria a Lo Rat Penat, Periòdich Lliterari Quincenal, Almanaque de Las Provincias, Lo Gay Saber, La Degollá, etc.
Fou un membre en actiu de la Renaixença valenciana, part del grup progressita de Constantí Llombart i participà en la fundació de Lo Rat Penat.

## Obres
### Poesia

* Roselles: poesíes valencianes (1895) - En aquest llibre de poemes trobem representades les principals vetes de la poesia de l'època: les composicions costumistes "Costums de ma terra"), historicistes ("Tàlem de flors") i religioses ("A la Verge dolorida"), però on Bodria destaca més és en els poemes d'influència romàntica, textos sentimentals i delicats, amb breus pinzellades paisatgístiques, com "Sempre et voldré!" o "Sempreviva". Al final del llibre trobem un aplec de poemes, anomenat "Pomell de semprevives", en què el poeta manifesta el dolor perllongat i constant, derivat de la mort de la seua esposa Carlota Labaila.
* Fulles seques (1900)
* Llibret de recorts (1911)

### Prosa

* Festes de carrer (1906) - Es tracta d'una obra breu, presentada com a conferència en Lo Rat Penat. Bodria hi fa un recorregut per les festes que se celebraven dins de cada carrer a la ciutat de València, generalment amb motiu de la festivitat del sant del qual el carrer en qüestió rebia el seu nom. Aquestes festes, hui pràcticament desaparegudes, consistien quasi sempre en una sèrie d'ingredients: processó, missa major, ball, porrat, mascletà… Destaca el to nostàlgic de l'obra, ja que és molt probable que en el moment d'escriure's aquest opuscle les tradicions de les festes de carrer estigueren ja pràcticament en desús, a causa de l'empremta imparable de celebracions com les falles. Adolf Beltran, en el seu llibre Els temps moderns, estableix la hipòtesi que potser el blasquisme, moviment esquerrà i anticlerical que a la ciutat de València tingué un gran seguiment, contribuí a potenciar la festa fallera, llavors de caràcter gremial i popular, enfront de les festes de caràcter religiós com les que descriu Bodria en el seu llibre.
* De don Quixot a Cervantes (1922)
* Flors de l'horta (1883)

## Enllaços externs

* Biografia (en castellà)
* Delicado Martínez, Francisco Javier, «José Bodría Roig», Diccionario biográfico español, Real Academia de Historia.

## Referències

* ↑ Josep Bodria i Roig, entrada dins la Gran Enciclopedia de la Comunidad Valenciana. València, Prensa Valenciana. 2005.
* ↑ Bodria, Josep. Roselles. Poesies valencianes.. València: Estampa de D. Manuel Manaut, 1893.
* ↑ Beltran, Adolf. Els temps moderns. Societat valenciana i cultura de masses al segle XX. València: Tàndem, 2002.
# Leporinus arcus

Leporinus arcus és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 40 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones, Veneçuela i rius costaners de les Guaianes.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Riehl, R. i H.A. Baensch 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Illa de Salm

l'illa de Salm (en rus: остров Сальм; Ostrov Sal'm) és una illa deshabitada, gairebé rodona, que es troba a la Terra de Francesc Josep, Arkhànguelsk, Rússia.
Salm està gairebé completament coberta per glaceres, excepte una petita part de la seva costa sud. Fa uns 20 km de llargada i la seva superfície és de 344 km². El punt més elevat de l'illa arriba fins als 343 msnm.
L'illa va rebre el nom per l'expedició austrohongaresa al Pol Nord en honor de la dinastia dels Salm-Hoogstraeten.

## Referències

* ↑ «Islands - UNEP». Arxivat de l'original el 2013-11-25. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ «Salm Island, Russia - Geographical Names, map, geographic coordinates». [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ «Salm Insel - Franz-Joseph-Land». Arxivat de l'original el 2018-09-26. [Consulta: 5 desembre 2020].
# Halifax (West Yorkshire)

Halifax és una ciutat del West Yorkshire, a Anglaterra.
La ciutat va créixer al voltant de la indústria de la llana, de manera que al segle XV ja era la principal comunitat llanera d'Anglaterra. El Halifax Piece Hall era el centre on originàriament es comerciava amb la llana.
La seva població era de 82.056 habitants al cens del 2004.
Està agermanada amb la ciutat alemanya d'Aquisgrà des del 1979.

## Fills il·lustres

* John Bates (organista) (1741-1799), organista i director d'orquestra.
* John Ertnest Walker (1941 -) químic, Premi Nobel de Química de l'any 1997.
* Oliver Smithies (1925 - 2017) genetista, Premi Nobel de Medicina o fisiologia de l'any 2007.

## Referències

* ↑ (anglès) 2004 Ward Digest Arxivat 2009-03-27 a Wayback Machine.
* ↑ (anglès) Halifax/Calderdale-Großbritannien
# Maccabi Tel Aviv BC

* Aquest article tracta sobre la secció de bàsquet del Maccabi Tel Aviv. Vegeu-ne altres significats a «Maccabi Tel Aviv».
El Maccabi Tel Aviv BC és la secció de bàsquet del club poliesportiu Maccabi Tel Aviv, de la ciutat de Tel-Aviv, Israel. Va ser fundat l'any 1932 i actualment juga a la lliga israeliana de bàsquet i a l'Eurolliga de bàsquet.

## Història

La secció de bàsquet del Maccabi Tel Aviv es va fundar l'any 1932. Fins al 1954 no va participar en cap lliga organitzada i disputava partits contra altres equips israelians i equips d'Armènia. El 1939 va disputar alguns partits a Egipte, el 1944 al Líban i el 1947 va fer el primer viatge a Europa per disputar partits a Eslovàquia, els Països Baixos, Bèlgica i França.
La primera lliga israeliana de bàsquet es va disputar el 1954 i hi participaren 8 equips. El Maccabi es va proclamar campió. El 1956 també va guanyar la primera edició de la copa israeliana de bàsquet. El 1958 va participar per primer cop a la Copa d'Europa de bàsquet.

## Pavelló

El Maccabi Tel Aviv disputa els seus partits com a local al Menora Mivtachim Arena a Tel-Aviv, que té capacitat per uns 11.000 espectadors.

## Palmarès

* Eurolligues de bàsquet
** Campions (6): 1976-77, 1980-81, 2000-01, 2003-04, 2004-05, 2013-14.
** Finalistes (9): 1979-80, 1981-82, 1986-87, 1987-88, 1988-89, 1999-00, 2005-06, 2007-08, 2010-11.
* Mundial de Clubs de bàsquet
** Campions (1): 1980
** Finalistes (1): 2014
* Lliga Adriàtica de bàsquet
** Campions (1): 2011-12
** Finalistes (1): 2002–03
* Lliga israeliana de bàsquet
** Campions (54): 1954, 1955, 1957 a 1959, 1962 a 1964, 1967, 1968, 1970 a 1992, 1994 a 2007, 2009, 2011, 2012 ,2014, 2017, 2018, 2019, 2020.
** Finalistes (7): 1960–1961, 1966, 1969, 2007–08, 2009–10, 2012–13
* Copa israeliana de bàsquet
** Campions (44): 1956, 1958, 1959, 1961, 1963 a 1966, 1969 a 1973, 1975, 1977 a 1983, 1985 a 1987, 1989 a 1991, 1994, 1998 a 2005, 2006, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017.
** Finalistes (6): 1962, 1969, 1996–97, 2007–08, 2017–18
* Copa de la Lliga israeliana de bàsquet
** Campions (7): 2007, 2010, 2011, 2012, 2013, 2015, 2017
** Finalistes (4): 2009, 2014, 2016, 2019

## Jugadors destacats

| Ralph Klein Abraham Shneior Tanhum Cohen-Mints Tal Brody Miki Berkovich Jim Boatwright Moti Aroesti Lou Silver | Aulcie Perry Earl Williams Kevin Magee Doron Jamchi Nadav Henefeld Oded Katash Doron Sheffer Derrick Sharp | Ariel McDonald Nate Huffman Anthony Parker Tal Burstein Nikola Vujčić Sarunas Jasikevicius Tyrese Rice Theódoros Papalukàs |

## Referències

* ↑ «Història del Maccabi Tel Aviv BC al web oficial». Arxivat de l'original el 2011-07-27. [Consulta: 2 maig 2013].
* ↑ Palmarès del Maccabi Tel Aviv al web de l'Eurolliga

## Enllaços externs

* Maccabi Tel Aviv BC - Lloc web oficial
* Maccabi Tel Aviv BC al web de l'eurolliga (anglès)
# FC Jazz Pori

El FC Jazz Pori és un club de futbol finlandès de la ciutat de Pori.

## Història

El club es fundà l'any 1934 amb el nom de Porin Pallotoverit (PPT). L'any 1991 adoptà el nom de FC Jazz. El 31 de gener de 2005 es va dissoldre per problemes econòmics, tot i que encara existeix el FC Jazz Juniorit, en categoria júnior.

## Palmarès

* Lliga finlandesa de futbol (2):
** 1993, 1996

## Futbolistes destacats

* Antti Sumiala
* Peter Kopteff
* Luiz Antônio
* Rodrigo Martins Vaz
* Victor Hugo Merino Dubon
* Jarmo Alatensiö
* Miika Juntunen
* Juha Riippa
* Piracaia Goncalves
* Vesa Rantanen
* Lasse Karjalainen
* Rami Nieminen
* Risto Koskikangas
* Tommi Koivistoinen
* Hector Takayama
* Toni Kallio

## Enllaços externs

* Web de seguidors Arxivat 2007-08-23 a Wayback Machine.
# Festa del Roser de Vallbona d'Anoia

La Festa del Roser de Vallbona d'Anoia se celebra al voltant del dilluns de Pasqua Granada. La celebració comença el divendres i continua el cap de setmana amb fires i mostres d'entitats fins al dilluns amb correfocs, cercaviles, ballades de sardanes, actuació dels falcons i tabalers de Vallbona, entre altres activitats. El Ball de la Garlanda té un paper especial en les festes. No es coneix l'origen de la festa, tot i que algunes fonts el relacionen amb la dedicació d'una capella, el 1580, a la Mare de Déu del Roser. Aquesta festa forma part del Catàleg del Patrimoni Festiu de Catalunya.

## Descripció

El dilluns, després de fer la cerimònia de traspàs d'administradores de les festes, es duu a terme la processó pels carrers del poble amb la imatge de la Mare De Déu del Roser que porten les Roseres. A la tarda es va una col·lecta per les cases de tot el poble. Després, vestits de gala, es dirigeixen a la Plaça de l'Església on se celebra el Ball de la Garlanda o Treure Ball, que ballen quatre parelles (les dues Roseres entrants i les sortints amb els Pabordes, que són els nois joves solters escollits per les Roseres). La versió del Ball, actualment en ús, és fruit de les reestructuracions fetes, tant a nivell musical com coreogràfic, als anys cinquanta pel músic Miquel Armengol i a finals del setanta per Miquel Armengol i Josep M. Castells. Al vespre la festa continua amb música.

## Referències

* ↑ «Festes del Roser Vallbona d'Anoia: Fira i trobada de puntaires». Infoanoia, 21-05-2013 [Consulta: 14 juny 2014]. Arxivat 9 de juliol 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-07-09. [Consulta: 14 juny 2014].
* 1 2 «Ball del Roser de Fontbona d'Anoia». Festa Catalunya, 25-05-2014 [Consulta: 14 juny 2014].
* 1 2 «La Festa del Roser de Vallbona, inclosa en el Catàleg del Patrimoni Festiu de Catalunya». Ajuntament de Vallbona d'Anoia. Arxivat de l'original el 20 d’abril 2014. [Consulta: 14 juny 2014].
* ↑ «Ball de la Garlanda». vallbonadanoia.cat, 2013 [Consulta: 14 juny 2014]. Arxivat 20 April 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-04-20. [Consulta: 14 juny 2014].
# Kenji Miyazawa

Kenji Miyazawa (宮沢 賢治, Miyazawa Kenji, 27 d'agost de 1896 - 21 de setembre de 1933) va ser un poeta i autor de literatura infantil japonès als inicis del període Shōwa del Japó. També va ser conegut com a devot budista, vegetarià, esperantista i activista social. Algun dels seus llibres han sigut traduïts al català per l'Editorial Lapislàtzuli.

## Referències

* ↑ World Vegetarian Congress - Edinburgh, Scotland, estiu del 2002 - Souvenirs
* ↑ Curley, Melissa Anne-Marie. «Hope and the Longing for Utopia: Futures and Illusions in Theology and Narrative». A: "Fruit, Fossils, Footprints: Cathecting Utopia in the Work of Miyazawa Kenji", in Daniel Boscaljon (ed.). James Clarke & Co.;Lutterworth Press, 2015, p. 96–118.
# Estació de Mataró Nord

L'estació de Mataró Nord és un projecte d'estació de rodalies de Catalunya de la futura R9, la Línia Orbital Ferroviària. Actualment està en estudi, i estarà equipada amb ascensors i escales mecàniques.
La línia orbital també és coneguda com a quart cinturó ferroviari i connectarà Vilanova i la Geltrú amb Mataró mitjançant una paràbola de 119 quilòmetres que passarà per Granollers, Sabadell, Terrassa, Martorell i Vilafranca del Penedès. En alguns trams aprofitarà vies ja existents, que en l'actualitat opera la companyia Renfe i s'hauran de construir 68 km de vies, dels quals 46 km seran en túnel, i 25 noves estacions, dins de la qual s'inclou la de Mataró Nord. Aquí la línia amb destinació a Mataró es bifurcarà en dos ramals quan s'introdueixi a la ciutat.

## Referències

* ↑ Mercadé, Paula «La línia orbital ferroviària, en mans de l'Estat». El Punt (Barcelona), 15-04-2010, pàg. 2.
* 1 2 La Vanguardia. Grans obres de progrés per a Catalunya, 26 octubre 2008, p. 148 (Especials la Vanguardia).

## Vegeu també

Mapa sinòptic de la línia orbital ferroviària (en projecte) :
* Llista d'estacions d'Adif a Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Leporinus bistriatus

Leporinus bistriatus és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tocantins al Brasil.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Gorbatenko, K.M. i N.T. Dolganova 1989. Feeding of sexually mature walleye pollock, Theragra chalogramma, and utilization of the food resources in the Okhotsk Sea during autumn. J. Ichthyol. 29(3):138-145.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Illa de Saba

Saba és una illa que formà part de les Antilles Neerlandeses i que des del 2010 és una municipalitat especial dels Països Baixos (Illes BES). El 2013 tenia 1991 habitants. És volcànica i la capital és The Bottom.

## Vegeu també

* Illes BES
# Josep Marinel·lo i Guardiola

Josep Marinel·lo i Guardiola (Terrassa, 1772- Terrassa, 1832), fou un organista, fagotista, cantor i mestre de capella de la col·legiata del Sant Esperit de Terrassa.
Es formà a l'Escolania de Montserrat, on estudià fagot, orgue, flauta i violí amb el mestre Narcís Casanoves. Més tard es convertiria en organista de la parròquia de Sant Fèlix de Sabadell entre els anys 1790 i 1803. No obstant, se'l nomenà prevere i esdevingué mestre de capella de la col·legiata del Sant Esperit de Terrassa on “destacà com a fagotista i per la seva bona veu de baix”. Va ser la figura que efectuà una millora en la qualitat del cant pla de la comunitat de Terrassa, fent guanyar popularitat a la capella de música durant els seus anys de magisteri. També hi ha constància d’una casa de construcció de pianos al seu nom.

## Referències

* ↑ Gregori, Gregori; Coronel, Sandra; Rifé, Jordi «L'Arxiu de manuscrits musicals de la Basílica del Sant Esperit de Terrassa». Revista Catalana de Musicologia, 2001, pàg. 158-164.
* ↑ «Josep Marinel·lo i Guardiola | enciclopèdia.cat». [Consulta: 30 desembre 2020].