OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació de Mundet

Mapa Metro Línia 3 :
Mapa línia Poblenou-UAB i L8 :
Mundet és una estació de la L3 del Metro de Barcelona que es troba sota el Passeig de la Vall d'Hebron al barri de Montbau del districte d'Horta-Guinardó de Barcelona. El 1985 la Línia 3 s'havia ampliat fins a l'estació de Montbau, però no va ser fins al 2001 que va arribar a Canyelles passant per Mundet.
A l'entorn de l'estació es pot trobar el Campus Mundet on hi ha el CETT (Escola Universitària d'Hoteleria i Turisme) a la sortida del costat mar i al costat muntanya hi ha la Facultat de psicologia i la Facultat de Formació del Professorat de la Universitat de Barcelona.
Al costat del Campus hi ha el Velòdrom d'Horta i el Parc del Laberint d'Horta.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Zona Universitària | Montbau | | Valldaura | Trinitat Nova |

## Accessos

* Costat mar:
** Salesians
** Can Marcet
* Costat muntanya:
** Passeig de la Vall d'Hebron

## Projectes

El Pla Director d'Infraestructures 2009-2018 de l'ATM preveu la creació de la línia Poblenou-UAB d'FGC passant per aquesta estació, ja sigui com a perllongament de la línia 8 o com a línia independent.

## Referències

* ↑ «PDI de la regió metropolitana de Barcelona 2009-2018: Programa AX (ampliació de xarxa)» (PDF). Autoritat del Transport Metropolità, 2009. Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 21 setembre 2010].
* ↑ PDI 2009-2018, pàg. 167.
* ↑ «Perllongament de la línia Llobregat-Anoia dels FGC. TRAM: Plaça Espanya-Francesc Macià-Glòries-Besòs. Estudi de demanda» (PDF). Generalitat de Catalunya, 01-03-2004. [Consulta: 24 agost 2011].
# Conrado Meseguer

Conrado Meseguer (Sueca, la Ribera Baixa, 1946 - Bétera, Camp de Túria, 12 de gener de 2017) va ser un pintor, il·lustrador i escultor suecà. Va estudiar a l'escola superior de Belles Arts de València. Va exposar a Sueca, València o a Madrid el 1983.
La seva pintura era de temàtica valenciana, sent algunes de les seves obres: Llauradors, Xaruga ab tres animals, Animal enganzat al forcat o El descans de migdia. Té obres exposades a diferents llocs, com Bètera, Madrid o València.
El 2010 va crear la fundació Salvador Tatay Meseguer a Bètera. L'ajuntament de Sueca el va nomenar fill predilecte el 12 de setembre de 2013, per la seva trajectòria professional i artística.
El 2017 es crea un conte sobre la seva vida i obra amb el títol de L'home dels pinzells de l'editorial Reclam

## Bibliografia

* Apunts lliteraris sobre pintura valenciana / Vicent Ramon Calatayud, Pura Benito, Conrado Meseguer, Alex Alemany, Francesc Mascarós ... [et al.].-- València : Associació d'Escriptors en Llengua Valenciana, 2011. ISBN 978-84-96472-47-1
* Als que sentiren la terra : IV / Conrado.-- Bétera : Fundació de la Comunitat Valenciana Salvador Tatay Meseguer, D.L. 2012 ISBN 978-84-615-7348-6

## Referències

* ↑ «Mor el pintor Conrado Meseguer, autor de la llarga sèrie ‘Als qui sentiren la terra’». RiberaBaixa.info, 13-01-2017 [Consulta: 14 gener 2017].
* ↑ Va il·lustrar el cartell de la 25ª Mostra Internacional de Mim a Sueca : 1990- 2014
* ↑ Dibuixà al llibre Cañas y barro de Vicente Blasco Ibáñez publicat a Paterna per Vicent García Editores S.A. el 1995
* ↑ «Muere el pintor Conrado Meseguer y Sueca decreta un día de duelo». La Vanguardia, 13-01-2017 [Consulta: 22 setembre 2017].
* ↑ XII Salón de Marzo (en castellà). Museo Histórico Municipal, 1971.
* ↑ Als que sentiren la terra (en castellà). Edarcon, 1985, p. 9. ISBN 84-398-3605-8.
* ↑ Aeropuertos Españoles y Navegación Aérea. Aena : colección de arte contemporáneo (en castellà). Fundación Aena, 2004. ISBN 84-95567-22-9.
* ↑ XXX años recordando a Segrelles (en el 35º aniversario de su fallecimiento) (en castellà). Galería Segrelles, 2004. Fullet localitzat al Museu de Belles Arts de València amb signatura S-1768
* ↑ «Muere el pintor de Sueca Conrado Meseguer». Levante-emv, 13-01-2017 [Consulta: 22 setembre 2017].
* ↑ «Paco Roca ilustra un cuento que difundirá la figura del pintor suecano C. Meseguer». Levante-emv, 13-11-2017 [Consulta: 16 novembre 2017].
# Estació de Cornellà-Salines

Mapa Metro Línia 8 :
Mapa FGC Línia Llobregat-Anoia :
Mapa Línia metro del Baix Llobregat :
Cornellà-Salines serà una estació de ferrocarril de la Línia Llobregat-Anoia dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya. S'ubicarà al barri de Salines de Cornellà de Llobregat, entre les estacions de Cornellà-Riera i Sant Boi. La nova estació donarà servei a una zona d'expansió urbanística de la ciutat llobregatenca, incloent l'Àrea Residencial Estratègica Ribera Salines de Cornellà de Llobregat, que preveu la construcció de 2.497 habitatges.
Línia Llobregat-Anoia de FGC :
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Barcelona - Pl. Espanya | Cornellà-Riera | Sant Boi | Molí Nou | Ciutat Cooperativa |
| Barcelona - Pl. Espanya | Cornellà-Riera | Sant Boi | Can Ros |
| Barcelona - Pl. Espanya | Cornellà-Riera | Sant Boi | Olesa de Montserrat |
| Barcelona - Pl. Espanya | Cornellà-Riera | Sant Boi | Martorell-Enllaç |
| Barcelona - Pl. Espanya | Cornellà-Riera | Sant Boi | Quatre Camins |
| Barcelona - Pl. Espanya | Cornellà-Riera | Sant Boi | Manresa-Baixador |
| Barcelona - Pl. Espanya | Cornellà-Riera | Sant Boi | Igualada |
| Barcelona - Pl. Espanya | Cornellà-Riera | Sant Boi | Manresa-Baixador |
| Barcelona - Pl. Espanya | Cornellà-Riera | Sant Boi | Igualada |

## Vegeu també

* Línia 8 del metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya

## Referències

* ↑ «El DPTOP sotmet a informació pública l'estudi per construir una nova estació d'FGC al barri de Salines de Cornellà». Sala de premsa del web oficial de la Generalitat de Catalunya, 27-06-2010. Arxivat de l'original el 2019-09-12. [Consulta: 27 juny 2010].
# Juan Grau Villalta

Juan Grau Villalta (? 1884 - Alacant, 1955) fou un empresari i polític alacantí. Militant del Partit Conservador amb el que fou regidor de l'ajuntament d'Alacant. El 1918 es va unir a l'escissió del partit dirigida per Antoni Maura i Montaner, i va participar en l'intent de crear un Partit Regionalista Alacantí. Fou secretari, vicepresident i president de la Cambra de Comerç d'Alacant de 1920 a 1924. En produir-se la dictadura de Primo de Rivera fou nomenat president de la Diputació d'Alacant en gener de 1924, però va dimitir per motius personals en novembre del mateix any. Fou novament president de la Cambra de Comerç de 1931 a 1933.

## Referències

* ↑ El escritor, el reo y el industrial Arxivat 2018-11-12 a Wayback Machine. a hojadellunes.com
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.268. ISBN 9788495484802.
Càrrecs públics :
| Precedit per: Jaime Llorca Lloret | President de la Diputació d'Alacant (gener-novembre) 1924 | Succeït per: Pascual Mas i Mas |
# Fremantle Football Club

El Fremantle Football Club és un club professional de futbol australià australià de la ciutat de Fremantle, als afores de Perth, que disputa l'Australian Football League.

## Estadis

* Subiaco Oval (1995 - present)
* WACA Ground (1995 - 2000)
* Fremantle Oval (Entrenament)

## Palmarès

* Sense títols destacats

## Enllaços externs

* Web oficial
# István Örkény

István Örkény (Budapest, el 5 d'abril de 1912 – el 24 de juny de 1979) fou un escriptor i dramaturg hongarès.
Provinent d'una família de la burgesia jueva benestant fa estudis d'enginyeria química i l'any 1932 s'especialitza en farmacologia. El 1937 entra en contacte amb el cercle literari Szép Szó («bonica paraula»). Örkény és un excel·lent representant del drama absurd hongarès. De 1951 a 1953 treballa com dramaturg per al Teatre de l'Armada del Poble hongarès. La seva peça titulada Tóték (Totem) esdevé un èxit increïble.

## Referències

* ↑ Szállási, Árpád «István Örkény the writer as “pharmacist”». Orvosi Hetilap, 149, 16, 01-04-2008, pàg. 761–763. DOI: 10.1556/oh.2008.h-2175. ISSN: 0030-6002.
* ↑ Mész, Lászlóné; Péterfy, Lászlóné. Mai magyar drámák : Illyés Gyula, Hubay Miklós, Sütő András Örkény István (en magyar). Budapest: Tankönyvkiadó, 1987. ISBN 978-963-17-9811-1.
# Erna Honigberger

Erna Honigberger (Brandholz, 28 d'octubre de 1894 - Wehr, 14 de febrer de 1974) de soltera Erna Kroder (Brandholz, va ser una violinista i professora alemanya.

## Biografia

Va rebre les seves primeres lliçons de violí del seu pare Karl Kroder a Bayreuth fins als 14 anys. Després va estudiar a la "Musikhochschule" de Múnic. Als 16 anys va aprovar l'examen de professora de música amb menció de violí i piano, i als 18 va completar-hi l'absolutori, el diploma de solista amb distinció de violí i també de piano. Com a participant més jove, va rebre el màxim premi de l'Acadèmia de Música de Múnic, el Premi Felix Mottl. Després va completar els seus estudis a Berlín amb el llegendari professor de violí Carl Flesch.
Als 24 anys va ser designada per impartir la classe magistral de violí al Conservatori Klindworth-Scharwenka de Berlín. Des dels 15 anys va actuar com a solista amb molt d'èxit en concerts orquestrals a casa i a l'estranger. També va tenir un gran èxit amb l'Honigberger String Quartet i amb el Berlin Women's Trio.
La pèrdua del seu apartament a Berlín i els vincles familiars la van portar a traslladar-se a la Wehr de Baden-Württemberg el 1943. Aquí, juntament amb el seu marit, el pintor Ernst Honigberger (1885–1974), va fundar l'escola d'art i música Honigberger, que més tard va continuar la seva filla Erda Selma Vorwerk-Honigberger (1917–2009).

## Pedagoga

En els 30 anys anteriors a la seva mort va formar nombrosos violinistes. Entre els seus alumnes hi havia Ulrike-Anima Mathé, Anne-Sophie Mutter i Werner Krotzinger.

## Referències

* ↑ Michael Gottstein:/https://web.archive.org/web/20160305212035/http://www.badische-zeitung.de/wehr/trauer-um-eine-begnadete-pianistin--18721106.html/(Memento vom 5. März 2016 im Internet Archive) In: Badische Zeitung, 26. August 2009

## Bibliografia

* Karl Teutsch: https://www.siebenbuerger.de/zeitung/artikel/kultur/2612-zum-50-todestag-von-emil-honigberger.html/
# Conraua

Conraua és un gènere de granotes de la família dels rànids.

## Taxonomia

* Conraua alleni (Barbour i Loveridge, 1927).
* Conraua beccarii (Boulenger, 1911).
* Conraua crassipes (Buchholz i Peters a Peters, 1875).
* Conraua derooi (Hulselmans, 1972).
* Conraua goliath (Boulenger, 1906).
* Conraua robusta (Nieden, 1908).

## Referències

* IUCN (anglès)
# Estació de Cuenca - Fernando Zóbel

LAV Madrid - Castella - País Valencià - Múrcia :
Cuenca - Fernando Zóbel és una estació de ferrocarril propietat d'Adif, situada a la ciutat castellana de Conca. L'estació va ser inaugurada l'any 2010 quan es va obrir la línia d'alta velocitat a Albacete i València. La posada en servei de l'alta velocitat va provocar el tancament de la línia de mitja distància entre València i Madrid, i la transformació en dues vies verdes: una per al tram Tarancón-Conca, i un altre per Conca-Utiel.

## Referències

* ↑ Domingo, Isabel. «El Gobierno comunica el cierre definitivo del tren entre Utiel y Cuenca» (en castellà). Las Provincias, 29-04-2022. [Consulta: 31 juliol 2022].
# Juan Pablo Buscarini

Juan Pablo Buscarini (1962, Rosario) és un director i productor de cinema argentí. És conegut principalment per les seves pel·lícules animades i per la coproducció internacional L'inventor de jocs/The Games Maker.

## Biografia

Juan Pablo Buscarini va obtenir un diploma en Arts, Síntesis d'imatges i Animació en la universitat de Middlesex a Londres. Va treballar un any a França i a Espanya. Després de tornar a l'Argentina es va associar amb l'empresa de producció Sorín Cinema.
Va guanyar un Còndor de Plata amb la seva primera pel·lícula Còndor Crux (1999). La seva pel·lícula d'animació En Pérez, el ratolí dels teus somnis (2006) va guanyar un Premi Goya a la millor pel·lícula d'animació.

## Filmografia
### Direcció

* Eclipse:Una Luna sobre Rueda (2020)
* La gran aventura dels Lunnis i el llibre màgic (2019)
* Pequeños Héroes (2017)
* Tini: El gran cambio de Violetta (2016)
* Inventor de Jocs (2014)
* El Arca (2007), presupuesto:2.080.000 euros recaudación:10.583.534 dólares
* En Pérez, el ratolí dels teus somnis (2006) pressupost:1.865.718,52 euros
* Cóndor Crux (1999)

### Producció

* Nieve Negra (2017)
* Kóblic (2016)
* Peter Capusotto y sus 3 dimensiones (2012)
* Un cuento chino (2011)
* Cóndor Crux (1999)

### Producció executiva

* Peligrosa obsesión (2004)
* Patoruzito (2004)
* Un hijo genial (2003)
* Vivir intentando (2003)
* Dibu 3 (2002)

### Efectes visuals

* La puta y la ballena (2003)

## Referències

* ↑ Empieza el juego, lavoz.com.ar, 26 de juny de 2014
* ↑ Juan Pablo Buscarini a www.filmin.es.
* ↑ Juan Pablo Buscarini Arxivat 2018-09-16 a Wayback Machine. a pampafilms.com.ar].
* ↑ Noé llega en vacaciones de invierno Arxivat 2008-03-16 a Wayback Machine., Clarín, 29 de desembre de 2006
* ↑ http://boxofficemojo.com/movies/intl/?id=_fELARCA01&country=ES&wk=2007W51&id=_fELARCA01&p=.htm
* ↑ http://boxofficemojo.com/movies/intl/?id=_fELRATNPREZ01&country=AR&wk=2006W27&id=_fELRATNPREZ01&p=.htm

## Enllaços externs

* Fitxa de Juan Pablo Buscarini Cine Nacional
# Daura Mangara

Daura Mangara (Banyoles, 19 de desembre de 1993) és un activista afrocatalà i cantant de rap i poeta. Fill de pares gambians, ha crescut a cavall entre la cultura i vida africanes a casa i els costums catalans al carrer.

## Biografia

Després d'una joventut difícil, agreujada per la mort del pare, una sèrie de delictes el portaren, quan tenia vint anys, a ingressar en fins a tres ocasions al Centre Penitenciari Puig de les Basses, lloc on va començar a destil·lar les seves reflexions en versos que es convertiren en el seu primer disc, Poesia per bandits.
El 2021, Mangara va ser el protagonista del curtmetratge documental Negre de merda, dirigit per Manel Serrat, en què es recullen les seves experiències de racisme institucional i de violència com a banyolí fill de migrants. El treball va guanyar el Premi del jurat i del públic a la categoria d'estudiants a l'In-edit Festival i el Premi del públic a millor curtmetratge documental dels Premis VOC, convocats per Òmnium Cultural.
Mangara ha treballat amb diverses entitats utilitzant el rap i la música com a eina pedagògica i també escriu en soninke, l'idioma que es parla en països com ara Mali, Mauritània, Gàmbia o el Senegal.
| « | Sóc el negre de merda que en els judicis surt culpable i he acumulat tanta ràbia que ni em voldria com a fill, no sé si faig rap per escapar de tanta marginació o si per ser la veu cantant de tanta discriminació. | » |
El 2023, TV3 va estrenar el programa divulgatiu El negre de Banyoles, que combina la poesia amb música, entrevistes, humor i ritme, del qual Daura Mangara n'és el presentador. El programa està plantejat com una road movie per les vides d'alguns dels grans noms de la poesia catalana dels darrers cinquanta anys, a través de les cases, els cafès, els carrers i els paisatges que van inspirar Mercè Rodoreda, Miquel Martí i Pol, Vicent Andrés Estellés, Josep Maria Espinàs, Clementina Arderiu i Montserrat Abelló.

## Discografia

* Poesia per bandits (autoeditat, 2021)

## Referències

* ↑ Azzouzi, Alaaddine. «Puc dir-li 'pava' a Rodoreda perquè no la tinc en un pedestal». Vilaweb, 01-02-2023. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ Tisora, Anna. «Les paraules que Daura Mangara voldria no haver dit». Enderrock.cat, 18-02-2021. [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ «Daura Mangara». CCCB. [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ «‘Ferides' i ‘Savis de l'horta', premis VOC». El Punt Avui, 03-03-2020. [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ Castillón, Xavier. «Daura Mangara presenta ‘El negre de Banyoles'». El Punt Avui, 24-01-2023. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ Martín, Helena. «Les minories silenciades no hem de permetre que la societat parli per nosaltres», 01-02-2021. [Consulta: 4 abril 2021].

## Enllaços externs

* Negre de merda (Manel Serrat, 2018)
* El negre de Banyoles a TV3 a la carta
# Istóbnoie

Istóbnoie - Степное (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 1.478 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# Eresonye

Eresonye va ser un Oba (Rei) de Benín que governà cap a 1735-1750. El seu pare era l'Oba Akenzua I que regnà a partir de 1713.
Els regnats d'Akenzua I i d'Eresonye van experimentar canvis importants respecte als seus predecessors els quals eren guerrers i hi havia hagut 50 anys de guerra civil. Akenzua I i Eresonye van donar més importància a les seves funcions rituals i de guardians de la prosperitat i seguretat de Benin. En l'art són importants els escultures de bronze d'aquest període que es troben en molts museus importants com, per exemple, el Metropolitan Museum of Art.
Són característics els brozes d'aquest període amb la forma de discs, cercles i creixents.

## Referències

* SUSAN MULLIN VOGEL Art and Politics: A Staff from the Court of Benin, West Africa
# Copa del Rei de futbol 1912

La Copa del Rei de futbol 1912 va ser la desena edició de la Copa del Rei. Es va jugar al Camp del carrer Indústria de Barcelona, entre el 31 de març i el 7 d'abril de 1912. El FC Barcelona va guanyar el campionat, el segon títol del seu palmarès.

## Detalls

Es van inscriure a la competició un total de sis equips: Futbol Club Barcelona, Futbol Club Espanya de Barcelona, Irún Sporting Club, Athletic Club, Sociedad Gimnástica Española de Madrid i l'Acadèmia d'Infanteria de Toledo.
Poc abans de començar la competició, Athletic i Acadèmia d'Infanteria anunciaren la seva renúncia.

## Fase Final

| Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| 31 de març – Indústria, Barcelona | 31 de març – Indústria, Barcelona |
| FC Barcelona | 3 |
| FC Barcelona | 3 | 7 d'abril – Indústria, Barcelona | 7 d'abril – Indústria, Barcelona |
| Futbol Club Espanya | 0 | 7 d'abril – Indústria, Barcelona | 7 d'abril – Indústria, Barcelona |
| Futbol Club Espanya | 0 | FC Barcelona | 2 |
| 1 d'abril – Indústria, Barcelona | 1 d'abril – Indústria, Barcelona | | FC Barcelona | 2 |
| 1 d'abril – Indústria, Barcelona | 1 d'abril – Indústria, Barcelona | Sociedad Gimnástica | 0 |
| Sociedad Gimnástica | 2 | Sociedad Gimnástica | 0 |
| Irun SC | 1 | | |

## Semifinals

| FC Barcelona | 3–0 | Futbol Club Espanya |
| A. Massana José Rodríguez Estévez | Informe | |
| Sociedad Gimnástica | 2–1 | Irun Sporting Club |

## Final

| FC Barcelona | 2 – 0 | Sociedad Gimnástica |
| A. Massana José Rodríguez | Informe | |

## Campió

* Campions de la Copa del Rei de 1912
* Futbol Club Barcelona 2n títol

## Referències

* ↑ RSSSF.com
* ↑ LinguaSport.com
* ↑ «Confrontación Federación-Athletic» p. 4. Diario Heraldo de Madrid. [Consulta: 12 abril 2016].
* ↑ «La Madeja del campeonato» p. 3. Diario El Día. [Consulta: 12 abril 2016].
# Estadi Municipal de Poznań

L'Estadi Municipal de Poznań (en polonès: Stadion Miejski w Poznaniu) és l'estadi de futbol municipal principal de Poznań, Polònia. Principalment acull partits de futbol, atès que és la seu del KKS Lech Poznań. Fou construït el 1980 amb una capacitat de 17.000 espectadors.
El 2002 començà un procés de renovació que va consistir en la reconstrucció gairebé total de l'estadi, i va ampliar-ne la capacitat, passant de 17.000 seients a 45.830, tots coberts. La renovació es deu que Poznań és una de les ciutats seus del Campionat d'Europa de futbol 2012.

## Característiques

L'estadi es troba al centre de la ciutat de Poznań, prop de les dues avingudes principals de la ciutat. Després de la renovació és un dels estadis més grans del país eslau, i rep la catalogació d'estadi d'elit per part de la UEFA.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'estadi al web del Ministeri d'Esport i Turisme. Arxivat 2010-02-10 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Poznan». uefa.com. [Consulta: 28 juliol 2011].
# Cova de Melidoni

La cova de Melidoni (en grec, Σπήλαιο Mελιδoνίoυ) o Gerontospilios (en grec, Γεροντόσπηλιος) és una gruta situada al vessant meridional de la muntanya Kulukonas, a 2 km de distància del poble de Melidoni, en la Unitat perifèrica de Réthimno de l'illa de Creta (Grècia).
Consta de dues sales principals amb abundants estalactites i estalagmites.
La tradició indica que aquest era el lloc on vivia el mític Talos, un gegant de bronze que vigilava l'illa de Creta.
En la cova s'han realitzat troballes com restes òssies i eines que indiquen que fou un lloc de residència del neolític. A més, s'hi han trobat destrals de bronze, estatuetes i llums que mostren que fou un lloc de culte durant tots els períodes de la civilització minoica i posteriorment als s. III, IV i VII ae. També s'hi han trobat inscripcions del període romà que associen el lloc amb el culte a Hermes.
Entre 1823 i 1824, durant la Guerra d'independència de Grècia, fou escenari d'una tragèdia quan es refugiaren a la cova uns 370 habitants del lloc amb 20 o 30 soldats grecs. L'exèrcit de l'Imperi otomà, dirigit per Hussein Pashà, tractà que els refugiats abandonaren la cova pacíficament i es rendiren, però aquests s'hi negaren. Després de mesos de setge, els otomans llançaren a la cova materials inflamables i els refugiats hi moriren asfixiats. En homenatge als morts, es construí una tomba monumental dins la cova i una església al costat de l'entrada.
La cova fou excavada inicialment per l'Escola Arqueològica Italiana al 1923; posteriorment l'arqueòleg francés Paul Faure feu algunes troballes a la cova el 1954 i a partir del 1987 el Servei Arqueològic grec hi feu noves excavacions sota la direcció d'Irene Gavrilaki.

## Referències

* Ministeri de Cultura de Grècia: cova de Melidoni (en grec).
* Article de l'1/02/2016 en rethemnosnews.gr (en grec).

## Enllaços externs

* Fulvio Gasparo, Ricerche biospeleologiche a Creta 2008-2010 (en italiano)