OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Harry Flint

Harry Albert "Paddy" Flint (12 de febrer de 1888 – 24 de juliol de 1944) va ser un coronel de l'Exèrcit dels Estats Units d'Amèrica durant la Segona Guerra Mundial. Malgrat que als 56 anys era considerablement vell, comparat amb l'edat acceptada generalment per als oficials d'infanteria de primera línia de camp, és conegut per dirigir el 39è regiment d'infanteria dels EUA a Sicília, fins que va ser ferit de mort sis setmanes després del dia D.

## Referències

* ↑ Anything, Anytime, Anywhere Bar Nothing: Remembering "Paddy" Flint -- Journal of America's Military Past Spring 1997 (ppg 52-66), Summer 1997 (ppg 71-81) and Fall 1997 (ppg 61-71)

## Enllaços externs

* Monografias.com (2013) El loco coronel Paddy Flint. http://foros.monografias.com/showthread.php/25648-El-loco-coronel-Paddy-Flint. Recuperat el 13 de juny de 2013.
* Arlington National Cemetery web page for "Paddy" Flint
* "Paddy: The Colorful Story of Colonel Harry A. "Paddy" Flint" by Robert A. Anderson Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Grazer Athletik-Klub

El Grazer AK, també conegut com a GAK, és un club de futbol austríac de la ciutat de Graz.

## Història

El GAK fou fundat el 18 d'agost de 1902 com a Grazer Athletik-Sport Klub. La secció de futbol ha destacat principalment a la dècada 1995 - 2005. El club també té seccions de basquetbol, salts i tennis.

## Palmarès

* 1 Lliga austríaca de futbol: 2004
* 4 Copa austríaca de futbol: 1981, 2000, 2002, 2004
* 2 Supercopa austríaca de futbol: 2000, 2002
* 3 Campionat d'Àustria amateur: 1929, 1932, 1933

## Jugadors destacats

* Rudolf Hiden
* Saleh Selim
* Matjaž Kek (1990 - 1994)
* Aleš Čeh (1992 - 2003)
* Alexander Manninger (1996 - 1997)
* Éric Akoto
* Benedict Akwuegbu
* Emanuel Pogatetz (2003 - 2005)
* Libor Sionko (2004)
* Ross Aloisi

## Enllaços externs

* Web oficial del club
* Web no oficial
# Estació de Méricourt-Ribemont

L'estació de Méricourt-Ribemont és una estació ferroviària situada al municipi francès de Méricourt-l'Abbé, a prop de Ribemont-sur-Ancre (al departament del Somme).
És servida pels trens del TER Picardie.
| Provinença | Estació anterior | Línia | Estació següent | Destinació |
| Amiens | Heilly | TER Picardie | Buire-sur-l'Ancre | Lille-Flandres |
# José Ángel Valdés Díaz

José Ángel Valdés Díaz conegut com a José Ángel o Cote,(Gijón, 5 de setembre de 1989) és un futbolista asturià, que ocupa la posició de defensa i juga actualment al Real Sporting de Gijón.

## Trajectòria esportiva

Després de militar al Roces i a La Braña, recala a la categories de base de l'Sporting de Gijón, tot passant pels seus diversos filials. El 8 de febrer del 2009 debuta a Primera Divisió amb els asturians en un partit contra el FC Barcelona. Eixe any acaba la temporada sumant 13 partits i un gol, marcant front el Deportivo de La Corunya.
L'estiu del 2011 va fer el salt a l'AS Roma de Luis Enrique Martínez García.

## Selecció estatal

Ha estat internacional amb seleccions espanyoles inferiors; amb la sub-20 ha guanyat la medalla d'or dels Jocs del Mediterrani de 2009.
El juny de 2011 formà part de la selecció espanyola de futbol Sub-21 que va guanyar el Campionat d'Europa de futbol sub-21 de 2011, celebrat a Dinamarca.

## Referències

* ↑ La Selección golea con Cote (National team rout with Cote); El Comercio, 30 juny 2009 (en castellà)
* ↑ «José Ángel, traspasado a la Roma». Web de l'Sporting de Gijón. Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 20 juliol 2011]. (castellà)
* ↑ «La Rojita: ¡Sí, sí, sí, la Eurocopa ya está aquí!» (en castellà). Diari As, 27-06-2011. [Consulta: 19 maig 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a Bdfubol (català)
# Jaume Sallés i Figueras

Jaume Sallés i Figueras (o Figueres) (Sant Vicenç de Castellet, el Bages, 1884 - Tolosa de Llenguadoc, 1975) fou un sindicalista i polític català.
Era propietari de terres, fou un dels fundadors i directius de la Unió de Rabassaires, de la que en fou vicepresident del comitè central a la Comarca del Bages el 1924 i tresorer el 1926. El 1931 fou escollit tinent d'alcalde de Sant Vicenç de Castellet i fou un dels comissionats de la Unió de Rabassaires que va pactar amb l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre.
A les eleccions de 1932 fou elegit diputat al Parlament de Catalunya dins les llistes d'Esquerra Republicana de Catalunya, on desenvolupà una intensa activitat dins les comissions d'agricultura i de contractes de conreu a favor dels pagesos no propietaris de les terres que treballaven i formà part de la comissió de la Llei de Contractes de Conreu el 1933. En acabar la guerra civil espanyola va marxar a França, d'on ja no va tornar.

## Referències

* ↑ Mentre que a la GEC hi figura com a Sallés, a la tesi en xarxa sobre Unió de Rabassaires apareix com a Sellés
* ↑ «Jaume Sallés i Figueras». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* Joaquim Aloy, Jordi Basiana i Pere Gasol La República a Manresa en un clic (1931-1936)
* Jaume Sallés a memòriaesquerra.cat
# Icilia de Aventino monte

Icilia de Aventino monte va ser una llei romana de les anomenades lleis agràries, aprovada a proposta del tribú de la plebs Luci Icili l'any 456 aC quan eren cònsols Marc Valeri Màxim i Espuri Virgini Tricost. Aquesta llei donava dret al poble a edificar al turó Aventí, dividint gratuïtament entre la gent del lloc la part no edificada. La part edificada construïda clandestinament o sense títol just, havia de ser destruïda. Es va establir després que aquesta llei, considerada una llei sagrada, no podia ser derogada per les lleis de les dotze taules.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 66.
# Guérin

«Guérin» té aquests significats:
* Toponímia: Guérin (municipi francès), municipi francès de l'Ólt i Garona
* Biografies:
** Maria Pau Corominas i Guerin (1952), nedadora catalana
** Claudine Guérin de Tencin (1682-1749), escriptora francesa
** Guérin abreviació de l'entomòleg francès Félix Édouard Guérin-Méneville (1799-1874)
** Ferdinand Guérin
** Guerin Lebrun o Guerin de Montacute, 16è mestre de l'Hospital
** Pierre-Narcisse Guérin (1774-1833), pintor francès
** Robert Guérin (1876 - 1952), periodista francès
** Jacques Guérin (1922 - 2000), empresari i col·leccionista francès
** Veronica Guerin (1958-1996), periodista irlandesa
* Miscel·lània:
* Guerin d'Oro, premi esportiu atorgat pel setmanari italià Guerin Sportivo
* Guerin Sportivo, setmanari italià
* Guérin de Sion
# Grazer Autorenversammlung

Grazer Autorinnen Autorenversammlung (GAV) és una associació d'escriptors d'Àustria fundada el març del 1973. És una de les dues associacions d'escriptors més grans a Àustria (al costat del PEN). H. C. Artmann va ser el primer president. A més, els escriptors següents van contribuir a la fundació: Friedrich Achleitner, Wolfgang Bauer, Barbara Frischmuth, Peter Handke, Ernst Jandl, Alfred Kolleritsch, Friederike Mayröcker, Reinhard Priessnitz, Peter Rosei, Gerhard Roth, Gerhard Rühm, Michael Scharang, i Oswald Wiener.
Al principi, la GAV se situà a Graz però es traslladà a Viena encara durant la dècada del 1970. Avui, la GAV compta el nombre més gran d'autors austríacs.

## Bibliografia

* (alemany) Roland Innerhofer: Die Grazer Autorenversammlung (1973 - 1983). Zur Organisation einer "Avantgarde". Viena, Colònia, Graz 1985. ISBN 3-205-07289-8
* (alemany) Herbert Zeman (Ed.): Das 20. Jahrhundert, Geschichte der Literatur in Österreich Vol. 7, Akademische Druck- u. Verlagsanstalt, Graz 1999. ISBN 3-201-01687-X
* (alemany) Klaus Zeyringer (Ed.): Österreichische Literatur seit 1945, Haymon Verlag, Innsbruck 2001. ISBN 3-85218-379-0

## Enllaços externs

* Grazer Autorenversammlung - Lloc web oficial
# Elèctrode de treball

Un elèctrode de treball és un elèctrode en un sistema electroquímic en el qual està passant la reacció d'interès. L'elèctrode de treball es fa servir sovint en combinació amb un elèctrode auxiliar i un elèctrode de referència en un sistema de tres elèctrodes. Segons si la reacció en l'elèctrode és una reducció o una oxidació, l'elèctrode de treball pot ser considerat com a catòdic o anòdic. La majoria dels elèctrodes de treball consisteixen en metalls inerts, tals com or, argent o platí, carbó inert com carbó vitri o carbó pirolític, elèctrodes de gota de mercuri i elèctrodes de pel·lícula.

## Tipus especials d'elèctrodes de treball

* Ultramicroelèctrode (UME)
* Elèctrode de disc rotatori (RDE)
* Elèctrode d'anell-disc rotatori (RRDE)
* Elèctrode de gota suspesa de mercuri (HMDE)
* Elèctrode de gota de mercuri (DME)

## Referències

* ↑ Kissinger, Peter; William R. Heineman. CRC. Laboratory Techniques in Electroanalytical Chemistry, Second Edition, Revised and Expanded. 2, 1996.01.23. ISBN 0824794451.
* ↑ Bard, Allen J.; Larry R. Faulkner. Wiley. Electrochemical Methods: Fundamentals and Applications. 2, 2000.12.18. ISBN 0471043729.
* ↑ Zoski, Cynthia G. Elsevier Science. Handbook of Electrochemistry, 2007.02.07. ISBN 0444519580.

## Vegeu també

* Elèctrode de referència
* Elèctrode auxiliar
* Cel·la electroquímica
* Electroquímica
* Potencial d'elèctrode

## Enllaços externs

* http://www.drhuang.com/science/chemistry/electrochemistry/polar.doc.htm
* http://www.gamry.com/App_Notes/Potentiostat_Primer.htm
# Estat multinacional

El concepte d'estat multinacional fa referència a una idea política segons la qual un estat pot estar compost per diferents grups ètnics, culturals o nacionals que tenen drets i obligacions dins l'estat i que es reconeixen com a parts iguals del mateix. Això pot incloure diferents llengües oficials, sistemes educatius o lleis que són adaptades a les necessitats de cada grup ètnic o nacional dins l'estat. L'objectiu de l'estat multinacional és promoure la coexistència pacífica i el respecte entre diferents grups dins d'un mateix estat, i evitar conflictes basats en la identitat ètnica o nacional.
La majoria d'aquests estats solen concloure les disputes amb una opció dins d'un xicotet conjunt:
* una federació que delega a cada nació algunes competències dins de l'estat, com el cas del Canadà, Suïssa, Rússia, Índia, Nigèria com a Estats Autònoms; Bolívia, Equador, Bèlgica, Espanya, Xina, Nicaragua com a Regions Autònomes; Guyana, Finlàndia, Macedònia del Nord com a Municipis Autònoms; Colòmbia, Veneçuela, Mèxic com a Localitats Autònomes. Aquest tipus d'Estat és conegut sovint com a Federació Multicultural.
* secessió d'una nació dins del estat, com la partició amistosa de Txecoslovàquia en Eslovàquia i la República Txeca.
* guerra civil que condueix a una secessió, federació o un nou equilibri de poder que situa a una de les nacionalitats subordinada a una altra, cas de la guerra entre hutus i tutsis a mitjan dècada dels 90 en Ruanda.
La llengua és una qüestió important en quasi totes les divergències culturals i polítiques. La colonització ha derivat en molts estats multiculturals, incloent els Estats Units, Canadà, Mèxic i quasi tots els de Sud-amèrica. Haití i la República Dominicana comparteixen l'illa de L'Espanyola i parlen idiomes diferents, sent una illa binacional --una illa amb dos estats, com Xipre, encara que un dels estats allí presents no està reconegut per cap altre país que Turquia.
Un estat multinacional requereix un gran esforç per a mantenir-se unit. L'èxit o el fracàs dependran de la creació d'una societat multiètnica. Hi ha no obstant això pressions militars i econòmiques externes que poden originar la distinció d'un grup social dins d'un estat. Així doncs, un estat multinacional no sempre implica una societat multiètnica. Hi ha diversos pobles o nacions units per una altra cosa que per l'ètnia, com per exemple la religió. Hi ha també nacions que no tenen cap estat, o que estan dividides en diversos estats, com els kurds, poc integrats en diverses societats feblement multiètniques, alguns dels quals, com l'Iraq o Turquia, poden denominar-se estats multinacionals.

## Referències

* ↑ Kelemen, R. Daniel. (2007). «Built to Last? The Durability of EU Federalism?». Arxivat de l'original el 2013-01-20. [Consulta: 8 febrer 2017]. In Making History: State of the European Union, Vol. 8, edited by Sophie Meunier and Kate McNamara, Oxford University Press, p. 52.
* ↑ A Union of Diversity: Language, Identity and Polity-Building in Europe
# Jurats de Girona

Els Jurats de Girona fou el màxim òrgan de govern local de la ciutat de Girona de 1284 a 1716.
El 25 de març de 1284, la monarquia catalanoaragonesa establí els grans eixos de la independència política de la ciutat a partir de l'anomenat Privilegi d'en Prohensal, un privilegi pel qual es fundava el govern urbà, les finances locals i els usatges de la ciutat. Per a la seva configuració se seguí el model de la ciutat de Barcelona, que ja gaudia d'aquesta autonomia.

## Formació i composició

El dit privilegi regulava l'existència de sis prohoms com a cos fonamental del govern urbà. S'escollien per mitjà de la insaculació i reproduïen la representació per mans o estaments; és a dir, dos prohoms procedien de la mà major, dos de la mà mitjana i dos de la mà menor. Al llarg del temps aquest executiu local evolucionà i s'establí pròpiament el govern de Jurats, on s'actuava com en un veritable consolat. Fou Alfons II el 1310 qui ho feu possible. La configuració d'aquest sistema no estigué exempta de problemes, la qual cosa explica les mantes reformes successives durant els segles següents. En el fons, seguia la tendència d'altres autonomies, com la barcelonina.

## Competències

Els oficis que depenien dels Jurats gironins seguien molt marcadament el cas barceloní. Així, al segle xiv aparegué el clavari, una espècie de comptable dels jurats que tenia cura de les finances públiques. Igualment, es creà la figura dels oïdors de comptes, que vetllaven per l'ús correcte dels cabals públics. S'inspiraven en el mestre racional, figura de la hisenda comtal. Hi havia nou oïdors –tres per a cada mà– i fiscalitzaven regularment els comptes de la ciutat que gestionava el clavari i els Jurats. Una altra figura governamental fou la del mostassaf, creat el 1351 per actuar com una policia dels mercats. Vetllava per la legalitat dels pesos i mesures, la qualitat dels productes i l'aplicació de les ordinacions dels Jurats. Tenia la facultat de jutjar les infraccions i penyorar els infractors. Finalment, l'assistència social i la caritat també depenien dels Jurats d'ençà el 1319. S'assumí, doncs, la gestió de l'hospital nou de la ciutat.

## Bibliografia

* GUILLERÉ, Christian, Girona medieval. L'etapa d'apogeu. 1285-1360. Girona: Ajuntament de Girona, Diputació de Girona, 1991. ISBN 84-86812-25-9
# Icnites de Coll de Jou

El jaciment paleontològic d'Icnites del Coll de Jou es localitza dins el terme municipal de Saldes (Berguedà, Barcelona). Es troba en una única àrea, orientada al sud de la muntanya del Pollegó inferior (2.400 m d'altitud), al Massís del Pedraforca. Aquesta àrea s'estén alguns metres a l'oest del Torrent de Cal Ninot (Saldes) i queda limitada, a l'est, per l'inici de la Solana de Capdevila. Va ser declarat Bé Cultural d'Interès Nacional per la Generalitat de Catalunya.
El jaciment de Coll de Jou té una extensió aproximada entre 50 i 70 m2 i fou descobert l'agost de l'any 2002 per Bernat Vila, de l'Institut de Paleontologia M. Crusafont de Sabadell. Es tracta d'una paret vertical, al final d'una explotació minera de lignit, on es poden veure una vintena d'icnites de dinosaure. Al jaciment se li atribueix una edat geològica del Campanià-Maastrichtià, en el Cretaci superior.
La qualitat i abundància d'aquestes restes fòssils, així com el seu estat de conservació, han merescut ser incloses en l'expedient de "Yacimientos de icnitas de Dinosauro de la Península Ibérica", candidat a ser declarat per la UNESCO Patrimoni Mundial.
Es tracta d'un dels jaciments més importants amb restes de dinosaures, que reuneix els valors següents:
Excepcionalitat i rellevància de les restes conservades, que permet l'aproximació del que degué constituir la vida en el Cretaci.
Intel·ligibilitat i capacitat de museïtzació, ja que per les característiques de les restes abans esmentades i la mateixa naturalesa del jaciment pot oferir un important potencial didàctic en un entorn paisatgístic d'alts valors naturals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Acord GOV/101/2006. Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya Núm. 4719 – 15.9.2006 pag.38545
# Guéréda

Guéréda (en àrab غيريدا, Ḡīrīdā) és una ciutat de la regió de Wadi Fira, al Txad. Es troba 165 km al nord-est d'Abéché. Està situat al voltant d'aquestes coordenades; 14° 30′ 30″ N, 22° 5′ 13″ E﻿ / ﻿14.50833°N,22.08694°E﻿ / 14.50833; 22.08694. La ciutat es comunica amb l'exterior per l'aeroport de Guéréda.
Guéréda va ser escenari dels combats entre l'exèrcit del Txad i l'Agrupació de Forces Democràtiques (RAFD) a principis de desembre de 2006. El dia 1 de desembre, una ofensiva rebel es va saldar amb la mort d'onze persones i 82 van resultar ferides en els combats. Els combats es duen a terme en una ciutat on hi ha tres camps de refugiats; una a la ciutat i les altres a Mile i Kounoungou, administrats per l'ACNUR, on es troben 30.000 refugiats sudanesos pel conflicte de Darfur. Aquests combats han obligat als voluntaris. Si bé al llarg d'aquests combats, l'ACNUR ja ha anat evacuant el seu personal de la ciutat, després de diversos atacs contra ells i altres organitzacions humanitàries a principis del gener de 2008, han obligat a evacuar tot el personal no essencial

## Referències

* ↑ «UNHCR withdraws some staff in eastern Chad after attacks - Chad» (en anglès). [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ «Chad: UN evacuations continue as fighting hits Guereda - Chad» (en anglès). [Consulta: 20 juliol 2020].
# Guinea (regió)

La Guinea és una regió costanera imprecisa d'Àfrica que probablement corresponia a la zona situada als actuals estats de Benín, Costa d'Ivori, Guinea Equatorial, Ghana, Guinea, Guinea Bissau, Libèria, Sierra Leone, Togo, Nigèria meridional i Camerun occidental.

## Evolució del topònim

Es desconeix l'origen del nom Guinea, que podria tenir relació bé amb el Regne de Ghana o bé amb un terme amazic per designar a les persones negres. A Europa ja existia al segle xiv un breu coneixement d'una regió a la costa africana de l'Atlàntic anomenada Guinea, situada al sud del gran desert africà, poblada per negres i rica en or. El mapa d'Angelino Dulcert de 1339 mostra el topònim GANVYA i diu que és la "terra dels negres". També l'Atles Medici de 1351 o 1370 mostra una província Ganuya i l'Atles Català de 1375 un topònim Ginuia .
Al segle xvii el topònim Guinea abastava tota la costa occidental d'Àfrica des del Senegal, al nord, fins a Angola al sud. Es distingia una Alta Guinea, al nord del riu Congo, i una Baixa Guinea, al sud.

## Història

El golf de Guinea és una àrea de ràpida invenció autònoma de l'agricultura (mill, sorgo i arròs) i de la ramaderia aviària fa prop de 6000 anys. Així mateix és una de les regions més poblades d'Àfrica, sent el bressol de grans regnes i imperis africans i uns dels llocs d'on van ser extretes un major nombre d'esclaus entre els segles XV i xix.
La rica història de la Guinea comprèn la dels imperis de Mali, Aixanti, Dahomey, Oyo i el regne de la ciutat estat de Benín entre d'altres. Regió tradicionalment productora d'or i nou de kola, així com deficitària en sal, va sostenir un important comerç amb el Sahel africà. Amb l'arribada dels europeus i gràcies al tràfic d'esclaus els regnes esclavistes es consoliden al mateix temps que s'afebleixen les estructures polítiques no esclavistes. L'àrea cau en la decadència més absoluta a partir del segle xix i amb la subsegüent invasió europea se segella la desaparició de la sobirania dels regnes tradicionals.

## Referències

* ↑ DAVENPORT, Frances Gardiner. European Treaties Bearing on the History of the United States and Its Dependencies. Washington: Carnegie Institution, 1917.
* ↑ «Purchas his Pilgrimes, p.1558». Arxivat de l'original el 2011-10-16. [Consulta: 19 febrer 2012].
Viccionari
# Espècie fonamental

En ecologia, les espècies fonamentals són espècies que tenen un paper important en l'estructuració d'una comunitat. Una espècie fonamental pot ocupar qualsevol nivell tròfic d'una xarxa tròfica (és a dir, poden ser productors primaris, herbívors o depredadors). El terme va ser encunyat per Paul K. Dayton el 1972, qui l'aplicava a determinats membres de les comunitats marines d'invertebrats i algues. A partir d'estudis realitzats a diversos llocs, va quedar clar que hi havia un petit grapat d'espècies les activitats de les quals tenien un efecte desproporcionat sobre la resta de la comunitat marina i, per tant, eren clau per a la resiliència de la comunitat. L'opinió de Dayton era que centrar-se en les espècies fonamentals permetria un enfocament simplificat per entendre més ràpidament com reaccionaria una comunitat en conjunt davant les pertorbacions, com ara la contaminació, en lloc d'intentar la tasca extremadament difícil de seguir les respostes de tots els membres de la comunitat simultàniament. Des d'aleshores, el terme s'ha aplicat a una sèrie d'organismes en ecosistemes d'arreu del món, tant en ambients aquàtics com terrestres. Aaron Ellison et al. va introduir el terme a l'ecologia terrestre aplicant el terme espècies fonamentals a espècies d'arbres que defineixen i estructuren certs ecosistemes forestals mitjançant les seves influències en els organismes associats i la modulació dels processos dels ecosistemes.

## Referències

* ↑ Dayton, P. K. 1972. Toward an understanding of community resilience and the potential effects of enrichments to the benthos at McMurdo Sound, Antarctica. pp. 81–96 in Proceedings of the Colloquium on Conservation Problems Allen Press, Lawrence, Kansas.
* ↑ Ellison, Aaron M.; Bank, Michael S.; Clinton, Barton D.; Colburn, Elizabeth A.; Elliott, Katherine; Ford, Chelcy R.; Foster, David R.; Kloeppel, Brian D.; Knoepp, Jennifer D. «Loss of foundation species: Consequences for the structure and dynamics of forested ecosystems». Frontiers in Ecology and the Environment, vol. 3, 9, 2005, pàg. 479. DOI: 10.1890/1540-9295(2005)003[0479:LOFSCF]2.0.CO;2.

## Vegeu també

* Espècie clau
# Espai localment anellat

Un espai localment anellat és un espai topològic X, juntament amb un feix F d'anells commutatius sobre X.
El feix F és també rep el nom de feix estructural de l'espai localment anellat X, i de vegades s'escriu: O$_X$.
# Joust

Joust és un videojoc d'acció desenvolupat per Williams Electronics i llançat a arcades l'any 1982. Tot i que no era el primer videojoc cooperatiu per a dos jugadors, l'èxit i la polida implementació de Joust van popularitzar el concepte. Els jugadors assumeixen el paper de cavallers armats amb llances i muntats sobre ocells grans (un estruç per al Jugador 1, una cigonya per al Jugador 2), que han de volar per la pantalla i derrotar els cavallers enemics que cavalquen sobre broncos.
John Newcomer va dirigir l'equip de desenvolupament: Bill Pfutzenreuter, Janice Woldenberg-Miller (de soltera Hendricks), Python Anghelo, Tim Murphy i John Kotlarik. El nouvingut pretenia crear un joc de vol, amb un joc cooperatiu per a dos jugadors, evitant alhora el tema espacial exagerat.
El joc va ser ben rebut per jugadors i crítics, i la mecànica va influir en altres jocs. Joust va ser portat a nombrosos sistemes domèstics i va ser seguit per una seqüela arcade més complexa i menys popular el 1986: Joust 2: Survival of the Fittest.

## Referències

* ↑ «Joust (Registration Number PA0000154503)». [Consulta: 15 juny 2021].
* ↑ Heineman, Bill (July 1983). «Coin-Op Classroom: Some Knights to Remember». Electronic Games 1 (17) (Reese Communications): 114–115.
* ↑ Sellers, John. Arcade Fever: The Fan's Guide to The Golden Age of Video Games. Running Press, agost 2001, p. 94–95. ISBN 0-7624-0937-1.

## Enllaços externs

* Joust es pot jugar de forma gratuita al navegador Internet Archive