OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Southmatic

Southmatic és el setè àlbum d'estudi del raper estatunidenc B.o.B, publicat el 21 de juliol del 2019 sota les discogràfiques No Genre i The Dispensary. B.o.B gestionà ell mateix la producció, i l'àlbum compta amb dos artistes convidats: Grandmaster Caz i Brother Panic.
El disc rebrà puntuacions mixtes: els crítics remarcaren la producció de les cançons, que incloïen una gran varietat de ritmes del hip-hop clàssic i de diversos estils de rap, però criticaren el lirisme pedestre i tòpic que tractà temes superficials com l'autoproclamada superioritat de B.o.B o els seus actes sexuals.
L'àlbum fou precedit per tres senzills: «Soul Glo», «Magic Number» i «Ol' Dirty Bastard». Les tres cançons anteriors i «The Elephant» foren acompanyades per vídeos musicals.

## Referències

* 1 2 McKrell, Aaron. «Review: B.o.B’s “Southmatic” Is Messy Yet Entertaining» (en anglès). HipHopDX, 30-06-2019. [Consulta: 5 octubre 2019].
* 1 2 3 Marie, Erika. «B.o.B Gifts Fans With Fire Album, "Southmatic"» (en anglès). HotNewHipHop, 21-06-2019. [Consulta: 5 octubre 2019].
* 1 2 Allen, Anthony. «B.o.B announces seventh studio album “Southmatic”» (en anglès). The Musical Hippie, 18-06-2019. [Consulta: 5 octubre 2019].
* 1 2 «B.o.B - The Elephant». YouTube, 21-06-2019. [Consulta: 5 octubre 2019].
# Otogoien

Otogoien/Hueto Arriba és un poble i concell pertanyent al municipi de Vitòria. És un dels consells integrats a la Zona Rural Nord-oest de Vitòria-Gasteiz. El poble és a 14 km al nord-est del centre de Vitòria, a mitja falda, al peu de la Serra d'Arato.
El nom prové de Goitio (Güeto en l'antiguitat), i significa lloc elevat Goiti-o. Goien per ser "de dalt". Té una població de 61 habitants (2007).
En el passat va rebre els noms d'Oto, Oto de Suso, Hueto de Suso, Cueto, Ueto, Güeto Arriba, fins a arribar a la seva denominació actual. Va ser terra dels senyors de Martioda, de la Casa dels Hurtado de Mendoza, i va formar amb la veïna localitat de Hueto Abajo, la germandat de Los Huetos, que en el segle xix quedaria constituïda en municipi. En 1975 el municipi de Los Huetos va quedar annexionat al de Vitòria.
El seu veí més il·lustre va ser Francisco Ruiz Aguirre, que a la fi del segle xvii i principis del XIII va arribar a ser Governador i Capità General de les províncies del Dorado, illa de la Trinitat, i La Guatena.
# Seniha Hızal

Ayşe Seniha Hızal, més coneguda com a Seniha Hızal (Adapazarı, Imperi Otomà, 1897 - Turquia, 22 de juny de 1985) fou una de les divuit dones turques elegides al parlament turc l'any 1935, un any després de l'adopció del sufragi femení a Turquia.
Va graduar-se pel departament de ciències del Darulfünun (Universitat d'Istanbul) com a professora de ciències, i en la seva carrera professional va ser directora d'un liceu per a dones (Erenköy Kız Lisesi, l'únic liceu per a dones que ha perdurat fins avui dia a Turquia), d'un altre liceu (Fevziye/Işık Lisesi) i d'una escola per a formar professores. També va ser inspectora d'escoles d'Istanbul, la primera dona en aquest càrrec. Obrí la seva pròpia escola Yeni Türkiye (Turquia Nova) a Istanbul, on també treballava com a directora i professora.
Diputada de Trebisonda, va ser integrant de la comissió d'educació del parlament. En ser elegida, digué: "El meu cor està ple de felicitat, una cosa inimaginable fa 15-20 anys ara és realitat gràcies a la nostra República".

## Vegeu també

* Hatice Özgener

## Referències

* ↑ http://www.aksam.com.tr/pazar/1876dan-gunumuze/haber-411353
* ↑ http://www.benguturk.com/-yeter-ki-turk-kadini-inansin-_d15306.html Arxivat 2016-12-01 a Wayback Machine.
* ↑ http://kazete.com.tr/haber/kadinlar-80-yilda-meclis-siralarini-dolduramadi_44985 Arxivat 2016-12-01 a Wayback Machine.
* ↑ Türk Parlamento Tarihi Araştırma Grubu. Türk parlamento tarihi: TBMM V. dönem (1935-1939). Türkiye Büyük Millet Meclisi Vakfı. ISBN 978-975-7291-26-8.
# Platges d'El Castillo, El Mantecón i La Isla

La Platja de El Castillo, la del Mantecón i la de La Friera es troben en el concejo asturià de Navia i pertany a la localitat de Santa Marina. Són tres petites cales situades una a continuació de l'altra. Les longituds mitjanes són d'uns vuit, quinze i trenta m i una amplària mitjana d'uns 3-4 m. Des d'aquestes platges s'aniran succeint cap a l'est una sèrie de platges o cales de característiques similars, paral·leles a la carretera que uneix Puerto de Vega amb Vigo.
En dies de mar agitat es poden fer des de la part superior d'aquestes platges unes fotografies molt espectaculars. La platja té com a únic servei un aparcament de terra i per les seves proximitats passa la «senda costanera» fins a Barayo i fins a gairebé Puerto de Vega. L'activitat recomanada és la pesca recreativa i, fora de les platges, la visita a el palau de Tox, casa palatina de la família Fernández-Cueto des del segle xvi al XVIII en la vila del mateix nom i, també, les «cases d'indians» així com el Museu Etnogràfic Juan Perez Villamil en Puerto de Vega.

## Referències

* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 52. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Micròlit

Un micròlit, del grec: micros i lithos, que significa 'petita pedra', és una eina petita de pedra tallada utilitzada en la prehistòria. Designa elements de les armadures, sovint de formes geomètriques, de llargada generalment inferior a 40 mm i de gruix inferior a 4 mm. Aquestes petites eines es feien a partir de trossos de sílex (ascles) i caracteritza les eines dels darrers caçadors-recol·lectors (de l'epipaleolític i mesolític).

## Història

La miniaturització de les armadures dels projectils és perceptible en el curs del paleolític superior: ja es percep en el gravettià en les microgravettes. El procés de microlitització continua i s'amplifica en el curs del magdalenià. En l'epipaleolític i mesolític, es destinen aquests petits fragments de pedra especialment a les fletxes.

## Característiques

Els micròlits es fan a partir de laminetes (ascles) de sílex, fetes a partir de petits nuclis o de nuclis de mida gran.
La tècnica utilitzada per fer les ascles pot ser la percussió indirecta o la pressió.
* Microburí, per fabricar els micròlits
* Trapezi
* Triangle
* Segment de cercle

## Referències

* ↑ Orliac, M. (1988) - « Microlithe », in: Dictionnaire de la Préhistoire, Leroi-Gourhan, A., (Éd.), PUF, pp. 721.
* ↑ Piel-Desruisseaux, Jean-Luc (1986), Outils préhistoriques. Forme. Fabrication. Utilisation, Masson, Paris. ISBN 2-225-80847-3. (pp. 147-149)
* ↑ Pelegrin, Jacques (1988), « Débitage expérimental par pression. "Du plus petit au plus grand" », Technologie préhistorique. Journée d'études technologiques en Préhistoire, (Notes et monographies techniques, nº 25). ISBN 2-222-04235-6. pp. 37-53).
# Menjamel de Hindwood

El menjamel de Hindwood (Bolemoreus hindwoodi) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva pluvial de les terres altes d'Austràlia, a l'est de Queensland central.

## Referències

* ↑ «Menjamel de Hindwood». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Pusté Sady

Pusté Sady és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1352.
# Pareiorhina rudolphi

Pareiorhina rudolphi és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (21 °C-25 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1997: Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Platges d'El Riego i La Barquera

Les platges del Reg i La Barquera estan al concejo de Cudillero, en l'occident del Principat d'Astúries (Espanya) i pertanyen al poble de Novellana. Formen part de la Costa Occidental d'Astúries i estan catalogades com a Paisatge protegit, ZEPA i LIC.

## Descripció

Tenen forma irregular la primera i lineal la segona. El seu llit és de palet amb escasses sorres gruixudes de color fosc en ambdues platges.
Per accedir a ambdues platges cal prendre un llarg camí que descendeix des de Novellana. Una altra forma d'accedir és anar fins a la platja del Silenci i travessar el petit rierol pels prats prenent les precaucions necessàries. Les platges estan situades entre la «punta Gayuelos» per l'est i la «illa de Sama» per l'oest. La platja té desembocadura fluvial i aspectes interessants des del punt de vista geològic, paisatgístic i ornitològic pel que convé portar màquina de fotografiar. Altres activitats possibles són la pesca submarina i l'esportiva a canya

## Referències

* ↑ «http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.». Arxivat de l'original el 2015-04-03. [Consulta: 25 març 2015].
* ↑ «http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 25 març 2015].
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 105. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Mimoblennius rusi

Mimoblennius rusi és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical que viu fins als 2 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a KwaZulu-Natal (Sud-àfrica), Maurici i les Comores.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1999. Fishes of the Mascarene Islands (Réunion, Mauritius, Rodriguez): an annotated checklist, with descriptions of new species. Koeltz Scientific Books, Koenigstein, Theses Zoologicae, Vol. 31: 759 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mel Ramos

Melvin John Ramos, més conegut com a Mel Ramos, (Sacramento, 24 de juliol de 1935 - Oakland, 14 d'octubre de 2018) fou un pintor estatunidenc, integrant de l'Art pop nord-americà de la dècada de 1960.
Davant del grup de Nova York format per Andy Warhol, Roy Lichtenstein i altres, Ramos treballà a Califòrnia, el que va a influir en el seu treball: mostra una sensibilitat diferent a la dels autors de la costa est. Influït en els seus inicis per Willem de Kooning es va allunyar més tard de l'expressionisme abstracte.
Cap a 1962 comença una sèrie de superherois trets de les vinyetes del món del còmic. Recrea heroïnes com Wonder Woman, Phantom Lady o Sheena, de les historietes que llegia en la seva joventut. La seva primera exposició individual, a la Galeria Bianchini de Nova York, data de 1964. A Barcelona, va exposar a la Galeria Cadaqués el 1979.
Des de mitjans dels 60 desenvolupa un tipus d'iconografia que combina nus femenins idealitzats (pin-ups) amb anuncis de marques de productes de gran consum, amb tot el cromatisme del Pop art. Ramos és un dels primers artistes del segle xx que incorporen l'art comercial en el seu vocabulari formal i un dels darrers representants del Pop Art nord-americà.
Va viure a Horta de Sant Joan, a la Terra Alta, on també passà dues temporades el gran pintor espanyol Pablo Picasso, que té un museu a la localitat.

## Referències

* ↑ Tharrats, Joan Josep. Cent Anys de Pintura a Cadaqués. Barcelona: Parsifal Edicions, 2007, p. 221. ISBN 84-95554-27-5.
# Qualitat de convincent

Un argument és convincent si i només si la veritat de les premisses fa probable la veritat de la conclusió (v.gr., l'argument és fort ) i les premisses de l'argument són, de fet, veritables. La "qualitat de convincent" pot ser considerada l'anàloga dins l'entorn de la lògica inductiva a la "solidesa" entorn de la lògica deductiva. A tall d'exemple, considerem el següent:
    Sense mirar, Lauren extreu 100 boles d'una bossa. 95 són vermelles. Per tant, la següent bola que tregui serà vermella.
La veritat de les premisses, certament, faria probable la veritat de la conclusió. Per tant, aquest argument és fort. Si les premisses són veritables, l'argument és convincent.

## "Probable"

No hi ha un estàndard fixat sobre quina ha de ser la probabilitat d'un argument per a qualificar-lo de "probable". De la mateixa manera que es pot parlar de diversos graus de probabilitat, es poden considerar diferents graus de "qualitat de convincent". El grau de "qualitat de convincent", per tant, s'estableix en funció del grau de probabilitat. En l'exemple anterior, el fet que Lauren extragués una bola -la 96 - i aquesta resultés ser vermella faria més probable la conclusió, i en conseqüència més fort l'argument. Cal indicar que aquesta característica de la "qualitat de convincent" no és anàloga a la de validesa, pròpia de la lògica deductiva, ja que en aquesta només s'accepta que un argument sigui vàlid, o bé invàlid, sense intermedis.

## Un bon argument

Perquè un argument pugui considerar-se un bon argument, cal que aquest sigui sòlid o convincent. Però aquestes no són qualitats suficients per a ser-ho. Per exemple, un argument circular pot ser sòlid, però certament no és un bon argument. De manera similar, un argument convincent pot tanmateix cometre una petició de principi. Perquè un argument sigui bo les seves premisses han de satisfer condicions addicionals, com que siguin rellevants tant per al context de l'argumentació com per a la conclusió de l'argument.
# Mount Jewett

Mount Jewett és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.070 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Jewett tenia 1.070 habitants, 444 habitatges, i 305 famílies. La densitat de població era de 173,6 habitants/km².
Dels 444 habitatges en un 34,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 27,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.583 $ i la renda mediana per família de 40.147 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.189 $ mentre que les dones 22.833 $. La renda per capita de la població era de 17.056 $. Entorn del 12,8% de les famílies i el 14,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Jewett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Jewett». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Spadaïta

* No s'ha de confondre amb espadaïta.
La spadaïta és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom per Lavino Spada de Medici (1801-1863), polític italià i estudiant dels minerals.

## Característiques

La spadaïta és un silicat de fórmula química MgSiO₂(OH)₂·H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, tot i que el seu estatus actual és el de mineral qüestionable. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, txernikhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, efesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les pedreres de Capo di Bove, a la ciutat metropolitana de Roma Capital (Laci, Itàlia). També ha estat descrita a Emmendingen, al municipi de Freiburg (Baden-Württemberg, Alemanya), a la pedrera Livingston, dins el Comtat de Los Angeles (Califòrnia, Estats Units), i a les mines Cane Springs, Midas i Rube Gold, totes tres al comtat de Tooele (Utah, Estats Units).

## Referències

* ↑ «Spadaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r febrer 2020].
# Oskar Vales Varela

Oskar Vales Varela (Bilbao, 13 de setembre de 1974) és un exfutbolista professional basc que jugava com a defensa.

## Trajectòria

Va sorgir del planter de l'Athletic Club. Després de passar per l'equip B, debut amb els lleons el 6 d'abril de 1994 davant el Reial Oviedo, un dels quatre partits que va disputar eixe any. A la temporada següent, la 94/95, tot i que va començar al filial, es va acabar consolidant en el primer equip, jugant uns altres 20 partits, per a ser titular a la 95/96, amb 37 partits, i marcant el seu únic gol.
Després d'una campanya 96/97 un pèl irregular, a l'estiu del 1997 marxa al Celta de Vigo, on romandria dues temporades. La primera ostentaria la titularitat, però a la Segona Baixaria a 24 partits. De nou a l'Athletic des de la campanya 99/00, en aquesta segona etapa no va quallar tant com a l'anterior. Només a la 00/01 va estar a l'onze inicial quasi sempre. A partir d'ací, la seua contribució baixaria a poc a poc fins amb prou feines comptar: 2 partits a la 03/04 i cap a la 04/05. De nou a l'Athletic des de la campanya 99/00, en aquesta segona etapa no va quallar tant com a l'anterior. Només a la 00/01 va estar a l'onze inicial quasi sempre. A partir d'ací, la seua contribució baixaria a poc a poc fins amb prou feines comptar: 2 partits a la 03/04 i cap a la 04/05.
Després de deixar el futbol i provar sort al món del pàdel, Oskar Vales va retornar als camps al novembre de 2008 al fitxar pel Gatika, un club de la Divisió d'Honor biscaïna, entrenat pel seu company a l'Athletic Aitor Larrazabal. També juga amb l'Athletic a la lliga indoor.

## Enllaços externs

* Oskar Vales es passa al pàdel Arxivat 2009-01-07 a Wayback Machine.