OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xemeneia de l'Hort de Santa Anna

La Xemeneia de l'Hort de Santa Anna és un fumeral situat al camí de Paiporta a Santa Anna al municipi de Catarroja construït el 1863. És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.16.094-006

## Referències

* ↑ «Dirección General de Patrimonio Cultural». eduwp.edu.gva.es. [Consulta: 31 desembre 2016].
# Albino Crespi

Albino Crespi (Busto Arsizio, Llombardia, 3 de gener de 1930 - Monza, 23 d'octubre de 1994) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1952 i 1958. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1953.

## Palmarès

* 1952
** 1r a la Coppa Mostra del Tessile
* 1953
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1955
** 1r a la Coppa Città di Busto Arsizio

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1953. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1954. Abandona

## Referències

* ↑ «CRESPI Albino». [Consulta: 25 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Albino CRESPI» (en italià). [Consulta: 25 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Albino Crespi a sitiodeciclismo.net
# Asymbolus submaculatus

Asymbolus submaculatus és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 41,4 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima temperat que viu entre 30-200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia: Nova Gal·les del Sud i Austràlia Occidental.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1939. Taxonomic notes on sharks and rays. Aust. Zool. v. 9 (pt 3). 227-262. Pls. 20-22.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Compagno, L. J. V., J. D. Stevens i P. R. Last, 1999: Australian spotted catsharks of the genus Asymbolus (Carcharhiniformes: Scyliorhinidae). Part 1: Descriptions of three new species from Western Australia, pp. 2-18. A: Last, P. R. (ed.) Australian catsharks of the genus Asymbolus (Carcharhiniformes: Scyliorhinidae). CSIRO Marine Laboratories Report Núm. 239: 1-35.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Gomon, M.F., C.J.M. Glover i R.H. Kuiter (eds.), 1994. The fishes of Australia's south coast. State Print, Adelaida, Austràlia. 992 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Hutchins, B. i R. Swainston, 1986. Sea fishes of southern Australia. Complete field guide for anglers and divers. Swainston Publishing. Perth. 180 p.
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Carles d'Habsburg-Lorena

Carles d'Habsburg-Lorena (1961-), arxiduc d'Àustria, per als monàrquics Carles II d'Àustria, Carles IV de Bohèmia o Carles V d'Hongria i Croàcia, és un polític austríac, des de 2006, quan el seu pare va abdicar com a cap de la Casa Imperial i Reial d'Habsburg, i Gran Mestre de l'Orde del Toisó d'Or. Nat a Starnberg, Baviera, Alemanya, fill d'Otó d'Habsburg-Lorena i de la Princesa Regina de Saxe-Meiningen, net de l'últim emperador d'Àustria, Carles I d'Àustria. Ha estat membre del Parlament Europeu pel Partit Popular d'Àustria entre 1996 i 1999.

## Referències

* ↑ Rella, Christoph. «Die vielen Pflichten des Adels» (en alemany). Wiener Zeitung, 05-07-2011. Arxivat de l'original el 5 d’agost 2011. [Consulta: 29 gener 2024].
# Boyce Avenue

Boyce Avenue és una banda dels Estats Units, originària de Sarasota (Florida) formada l'any 2004 per Diego Marco i els seus germans Daniel i Fabián Manzano. La banda du aquest nom perquè és una combinació dels noms de dos carrers en què els germans vivien quan eren petits. El 9 d'agost de 2011 van deixar Universal Republic i van crear el seu propi segell independent, 3 Peace Records. Boyce Avenue s'ha fet famós pujant vídeos de la seva música original i també covers de cançons pop a YouTube, on van col·laborar amb altres artistes reconeguts del mitjà com ara Hannah Trigwell, Kina Grannis, Tiffany Alvord, Megan Nicole, Alex Goot, Megan & Liz, David Choi, Tyler Ward, Savannah Outen, Cobus Potgieter i DeStorm Power, i també amb els finalistes del programa de televisió The X Factor Fifth Harmony, Beatrice Miller, Diamond White i Carly Rose Sonenclar.

## Gires

La primera gira de Boyce Avenue va ser l'any 2009. Fins al mes de maig de 2012, Boyce Avenue havia fet 12 gires a Europa, 4 gires a Mèxic, 3 gires al Canadà, 1 gira a Austràlia i, a més, han fet diversos concerts al sud-est d'Àsia. L'agost de 2010 Boyce Avenue va tocar amb Goo Goo Dolls i Switchfoot. Al novembre de 2011, la banda va exhaurir les entrades a quasi tots els concerts que va fer a la gira europea.
Louis Tomlinson. membre del grup One Direction, és un gran admirador de Boyce Avenue i el mes de gener de 2012 Boyce Avenue van fer de teloners de One Direction durant la seva gira Up All Night Tour al Regne Unit i Irlanda.
Boyce Avenue també ha col·laborat amb alguns artistes nascuts a Youtube com Megan Nicole, coneguda com la princesa dels covers, i a la cançó Skyscaper de Demi Lovato.
L'any 2014 Boyce Avenue també fa una gira per Europa que va incloure concerts a llocs com el Hammersmith Apollo a Londres, el Waterfront a Belfast, el Turbinenhalle Oberhausen, l'Stadtpark a Hamburg, diverses sales del Regne Unita les ciutats de Leeds, Manchester i Newcasttle, entre d'altres, i dos concerts al Teatre Olympia a Dublín. Al mes de juny, la banda va tocar al festival Isle of Wight Festival al Regne Unit, al Parkpop Festival a Holanda i al Rock am Ring and Rock im Park festival a Alemanya. També van visitar per primer cop Barcelona el 16 de març de 2014.

## Membres

Alejandro Manzano: cantant, guitarra rítmica i piano. (4 octubre 1986) Fabian Manzano: guitarra líder i cors. (1 juliol 1984) Daniel Manzano: percussió, baix i cors. (4 octubre 1980)

## Col·laboracions

Boyce Avenue ha fet diverses col·laboracions amb cantants solistes i amb grups, però darrerament les seves col·laboracions han estat amb els grups i cantants que sorgeixen en el programa The X Factor, els quals han estat: Fifth Harmony, Jennel Garcia, Bea Miller, entre d'altres.

## Enllaços externs

* «Biografia de Boyce Avenue a MTV» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-02-17. [Consulta: 17 febrer 2015].
* «Biografia al lloc web oficial de Boyce Avenue» (en anglès). Arxivat de l'original el 2015-02-11. [Consulta: 17 febrer 2015].
* «Canal Youtube». [Consulta: 17 febrer 2015].
# Borodinó (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Borodinó».
Borodinó (en (ucraïnès): Бородіно) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 568 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi. Fins al 1948 la vila es deia Mikhàilovka.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Cichlasoma aguadae

Cichlasoma aguadae és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ Swainson, W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Spottiswoode & Co., Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2: i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Cichlasoma aguadae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Witold Woyda

Witold Woyda (Poznań, 10 de maig de 1939 - Nova York, 5 de maig de 2008) fou un tirador d'esgrima polonès, especialista en floret, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on disputà dues proves del programa d'esgrima. En la prova del floret individual fou quart, mentre en la del floret per equips quedà eliminat en quarts de final.Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, tornà a disputar dues proves del programa d'esgrima. En la prova del floret per equips guanyà la medalla de plata, mentre en la del floret individual quedà eliminat en vuitens de final. El 1968, als Jocs de Ciutat de Mèxic, va guanyar la medalla de bronze en la prova del floret per equips i, novament, quedà eliminat en vuitens de final en el floret individual. El 1972, als Jocs de Múnic, aconseguí els seus èxits més importants en guanyar dues medalles d'or, en floret individual i floret per equips. Aquest èxit li va valer ser escollit esportista polonès de l'any.
En el seu palmarès també destaquen deu medalles al Campionat del Món d'esgrima, cinc de plata i cinc de bronze, entre les edicions de 1962 i 1973, així com una medalla de bronze a les Universíades de 1963. A nivell nacional guanyà tres campionats de Polònia de floret, el 1964, 1965 i 1972.
Una vegada retirat emigrà als Estats Units, on va morir el 2008 d'un càncer de pulmó.

## Referències

* ↑ Martin, Douglas «Witold Woyda, Fencer Who Won Gold for Poland, Is Dead at 68» (en anglès). The New York Times, 12-05-2008. ISSN: 0362-4331.
* 1 2 3 4 «Olympedia – Egon Franke». [Consulta: 2 agost 2023].
* ↑ «Nowiny Rzeszowskie : organ KW Polskiej Zjednoczonej Partii Robotniczej. 1972, nr 242-268, 270-271 (wrzesień)». Wydaw. Prasowe RSW „Prasa”, 1972. [Consulta: 2 agost 2023].
* ↑ «Witold Woyda (1939-2008) – Polski Komitet Olimpijski» (en polonès). [Consulta: 2 agost 2023].
# Albino Magaia

Albino Magaia (Maputo, 27 de febrer de 1947 - Maputo, 27 de març de 2010) fou un periodista, poeta i escriptor moçambiquès.

## Biografia

En la seva joventut fou membre del Núcleo dos Estudantes Secundários Africanos de Moçambique (NESAM). Com a periodista, va ser director del setmanari Tempo, propietari del diari Notícias i dels setmanaris Domingo i Desafío, també secretari general de l'Associació d'Escriptors de Moçambic (AEMO). Va ser diputat a l'Assemblea Nacional.

## Obres publicades

* Assim no tempo derrubado. Maputo, Instituto Nacional do Livro e do Disco, 1982.
* Yô Mabalane!. Maputo, Cadernos Tempo, 1983. (novel·la)
** Prefácio de Gilberto Matusse.
* Malungate. Maputo, Associação dos Escritores Moçambicanos, 1987. Colecção Karingana. (novel·la)

## Referències

* ↑ (anglès) Colin Darch, « Núcleo dos Estudantes Secundários Africanos de Moçambique », in Historical Dictionary of Mozambique, Rowman & Littlefield, 2018, p. 295-296 ISBN 9781538111352
* 1 2 Claúdio Jone, « Les “gauchistes orphelins”. Presse et pouvoir dans le Mozambique post-colonial (1975-1990) » in Lusotopie, Médias, pouvoir et identités, Karthala, 2005, p. 282 ISBN 9782845865945
* ↑ Recensão crítica de Pires Laranjeira na Revista Colóquio/Letras, n.º 77, de Janeiro de 1984.

## Enllaços externs

* Albino Magaia a portaldaliteratura.com
* Intervenció al IV Congrés del Partit Frelimo
* Albino Magaia homenageado com lançamento de livro Arxivat 2017-02-03 a Wayback Machine., 14 d'octubre de 2010
* Albino Magaia - Um homem aliado à liberdade
# Arthur Oldham

Arthur William Oldham OBE (6 de setembre de 1926 - 4 de maig de 2003) va ser un compositor i director de cor anglès. Va fundar el Cor del Festival d'Edimburg el 1965, el Cor de l'Orquestra de París el 1975 i el Cor de la Concertgebouw Orchestra a Amsterdam el 1979. També va treballar amb el cor de l'Scottish Opera1966–74 i va dirigir el London Symphony Chorus 1969. –76. Pel seu treball amb el cor LSO, va guanyar tres premis Grammy. Fou també compositor, principalment d'obres religioses, però també ballet i òpera.

## Referències

* ↑ «Arthur Oldham». The Independent. [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ «Obituary: Arthur Oldham». the Guardian. [Consulta: 30 juliol 2015].
# Casa Miró (Reus)

La Casa Miró, o Cal Miró és un edifici modernista que l'arquitecte Pere Caselles va construir per a la família Miró al carrer de Sant Llorenç de Reus, considerada com un monument protegit com a bé cultural d'interès local

## Descripció

L'edifici té una part destinada a habitatges, de planta baixa i tres pisos, que ocupa la cantonada entre el carrer de Sant Llorenç i el carrer dels Recs. Una altra part destinada a magatzems ocupa la resta de la finca, amb una façana que dona al carrer de Pere Òdena, a més de donar als dos ja mencionats. Són interessants els balcons correguts de la primera i segona planta, que donen el tomb a la cantonada i uneixen les façanes dels dos carrers. Com la resta de balcons de l'edifici són baranes de forja de secció bombada. Sobre el magatzem tres arcs rebaixats fan de façana al terrat del pis principal. Les façanes, damunt d'un sòcol de pedres d'un metre d'alçada estan recobertes d'estucat que imita carreus de pedra. L'edifici està coronat per una cornisa esglaonada que imita una estructura emmerletada.
La decoració de la façana té més importància a la part superior de les portes dels balcons, en els marcs semicirculars, amb representacions vegetals. La façana del magatzem del carrer de Pere Òdena presenta una successió d'obertures emmarcades per un esquema fonamental a base de dovelles d'estuc simulades.
El vestíbul de la casa és decorat amb pintures murals representant nimfes amb copes de vi, en al·legoria a l'activitat comercial del propietari. L'interior del pis principal conserva part de la seva decoració i mobiliari original.

## Història

Raimunda Sans, viuda de Miró, propietària d'un important negoci de comercialització i exportació de vins, en nom de la família Miró, va encarregar a Pere Caselles un gran edifici vora de la Plaça de Prim per acollir la seva residència familiar i les instal·lacions que necessitava per la seva activitat comercial. A l'acabar l'activitat els magatzems van acollir activitats diverses. La part de l'habitatge continua amb les seves funcions

## Referències

* ↑ March Barberà, Jordi. "Catàleg de l'arquitectura modernista de Reus". A: Arquitectura modernista a Reus. Reus: Pragma, 2003. Pàg. 98. ISBN 8493315125

## Enllaços externs

* Catàleg de Patrimoni Generalitat de Catalunya
# Bryon Widner

Bryon Widner (nascut el 1977) és un antic skinhead supremacista blanc nord-americà.

## Implicació amb el moviment skinhead

Widner es va convertir en skinhead als 14 anys i va passar 16 anys implicat en organitzacions racistes de supremacia blanca al centre-oest dels Estats Units. Descrit com un "pit bull", Widner va cofundar el Vinlanders Social Club, un grup supremacista blanc a Indiana que aviat va guanyar la reputació pel seu excés de violència. Aquesta organització es va convertir en una de les organitzacions racistes de skinheads amb més puixança als Estats Units.
El 2005, Widner es va casar amb Julie Larsen, que ja tenia tres fills d'un matrimoni anterior. El 2006, la parella va tenir un fill. Les responsabilitats de la paternitat van donar a Widner el desig de reformar-se i deixar el moviment racista, un desig compartit per Larsen. Widner va abandonar la seva organització i va suportar anys d'amenaces de mort i assetjament mentre intentava fer un gir a la seva vida.

## Eliminació de tatuatges

Els esforços de Widner per unir-se a la societat es van veure significativament afectats pels seus extensos tatuatges facials, molts dels quals amb motius violents o racistes. Larsen temia que Widner actués dràsticament per eliminar els tatuatges, com ara submergir la seva cara en àcid. Així que Larsen finalment va contactar amb l'activista antiracista Daryle Lamont Jenkins, de One People's Project, que el va posar en contacte amb el Southern Poverty Law Center (SPLC).
Després de diverses setmanes de "conversa" representants d'SPLC van accedir a ajudar Widner en el seu intent d'eliminar els seus tatuatges facials. Van trobar un cirurgià plàstic que estava disposat a realitzar el procediment i un donant anònim va proporcionar 35.000 dòlars per als procediments. L'eliminació completa dels tatuatges facials de Widner va trigar una mica més d'un any i mig i més d'una dotzena de procediments individuals, tots ells dolorosos.

## Aparicions

Widner és el motiu argumental tant del documental de televisió nord-americana Erasing Hate del 2011 com del llargmetratge biogràfic del 2018 Skin.

## Referències

* 1 2 3 Holthouse, David; Wood, Laurie. «Burnout: Vinlanders Social Club on the decline». Southern Poverty Law Center, 30-11-2008. [Consulta: 1r novembre 2011].
* 1 2 3 4 O'Neill, Helen. «Reformed skinhead endures agony to remove tattoos». Yahoo! News. Arxivat de l'original el 2011-11-01. [Consulta: 1r novembre 2011].
* ↑ «Vinlanders profiles». Southern Poverty Law Center. [Consulta: 1r novembre 2011].
# Adenanthos sericeus

Adenanthos sericeus és una espècie d'angiosperma de la família de les proteàcies (Proteaceae) endèmica d'Austràlia Occidental. Creix en turons de sorra costers i afloraments rocosos.

## Característiques

És un arbust de fins a 5 m d'alçada. Floreix entre l'inici de la primavera i a mitjans de la tardor (de juny a abril a Austràlia). Les flors són de color vermell brillant, però petites i fosques, molt suaus i peludes, i profundament dividides. L'estil mesura 40 mm de llarg, i és glabre; ovari també glabre.

## Cultiu

Es cultiva preferentment pel seu fullatge suau més que no pas per les flors, ja que aquestes són massa petites. En cultiu usualment creix entre 2 i 3 m d'alçada amb una similar amplada amb el fullatge, i requereix un manteniment mínim perquè estigui en bona forma.
A causa de la seva tolerància a la sal i el vent, es converteix en una excel·lent planta costanera, però no és molt convenient per a sòls més pesants i compactes. Té un ritme de creixement de mitjà a ràpid.

## Referències

* ↑ «Adenanthos sericeus» a EOL. Data consulta: 09 de gener de 2014.
* ↑ «Adenanthos sericeus» a The Plant List. Data consulta: 09 de gener de 2014.
* ↑ «Adenanthos sericeus Arxivat 2012-10-26 a Wayback Machine.» a Flora of Australia Online. Data consulta: 09 de gener de 2014.
* Adenanthos sericeus Labill. Australian Plant Name Index (APNI), IBIS database. Centro para "Plant Biodiversity Research, Australian Government".
* Adenanthos sericeus. FloraBase. Departamento Environment and Conservation, Government of Western Australia.
# Borodinó (Krasnoiarsk)

Borodinó (en rus Бородино) és una ciutat del krai de Krasnoiarsk, a Rússia. Es troba a 186 km al nord-est de Krasnoiarsk.

## Referències

* ↑ Distàncies a vol d'ocell o distàncies ortodròmiques
# Cichladusa

Cichladusa és un gènere d'ocells de la família dels muscicàpids (Muscicapidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.1, 2022) aquest gènere està format per tres espècies:
* Cichladusa arquata - Palmerer de collar.
* Cichladusa ruficauda - Palmerer cua-roig.
* Cichladusa guttata - Palmerer tacat.

## Referències

* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2022. [Consulta: 16 gener 2022].
# Yaverlandia bitholus

Yaverlandia bitholus és una espècie de dinosaure teròpode. Es coneix a partir d'un crani fòssil parcial trobat als estrats del Cretaci inferior de l'illa de Wight, va ser descrit com el membre més primitiu conegut de la família dels paquicefalosàurids, però una investigació recent de Darren Naish mostra que en realitat era un teròpode, probablement un maniraptor.

## Referències

* ↑ Naish, Darren; and Martill, David M. «Dinosaurs of Great Britain and the role of the Geological Society of London in their discovery: Ornithischia». Journal of the Geological Society, London, vol. 165, 2008, pàg. 613–623. DOI: 10.1144/0016-76492007-154.
* Sullivan, R.M. 2006. A taxonomic review of the Pachycephalosauridae (Dinosauria: Ornithischia). New Mexico Museum of Natural History and Science Bulletin 35:347-365.
* BBC: Dinosaurs of The Isle of Wight - Ornithischians
# Achramorpha nivalis

Achramorpha nivalis és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Achramorpha i a la família Achramorphidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1908 per Charles Frewen Jenkin.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Achramorpha nivalis Jenkin, 1908. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164191 on 2021-03-09
# Baccio Pontelli

Baccio Pontelli (Florència, ~1450 — Urbino, 1492) va ser un arquitecte italià del Renaixement.

## Biografia

Es va formar amb Giuliano i Benedetto da Maiano a Florència, i després va rebre la influència de Francesco di Giorgio Martini durant la seua estada a Urbino (1480 - 1482).
Va conrear la taracea (intarsia) a Florència i després a Urbino. Va treballar a l'Studiolo del duc Frederic III de Montefeltro al Palau Ducal d'Urbino, fent les boiseries en trompe-l'oeil segons dissenys (probables) de Francesco di Giorgio i de Botticelli, així com les de l'Studiolo de Guidobald I de Montefeltro a Gubbio.
A Roma i com a arquitecte, va participar (segons Vasari) al programa papal de construcció i de renovació urbana. Entre els seus projectes cal destacar:
* Santa Aurea
* Pont Sisto
* L'hospital Santo Spirito
* L'església de Sant'Agostino
* Renovació de la façana de Santa Maria del Popolo
* San Pietro in Vincoli
Al final de la seua vida va treballar a les fortaleses militars de Jesi, Òstia, Osimo i Senigallia.

## Notes i referències

* ↑ Aquestes es conserven des de l'any 1939 al Metropolitan Museum of Art de Nova York «Studiolo from the Ducal Palace in Gubbio».

## Enllaços externs

* Studiolo de Gubbio
# Casa Miró i Pascual

La Casa Miró i Pascual és un edifici de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge entre mitgeres amb façanes a dos carrers. L'edifici és de planta sensiblement rectangular compost de planta baixa i dos pisos sota coberta.
La façana és de composició simètrica segons cinc eixos verticals. Les obertures de la planta baixa d'arc rebaixat. El primer pis té un balcó central d'obertura i dos correguts de dos obertures amb llinda amb trencaaigües i reforços amb arcs lobulats ogivals. El segon pis té cinc balcons d'una obertura i trencaaigües. El coronament consta d'una cornisa i pilastres simulades que arrenquen de la planta primera.

## Referències

* 1 2 «Casa Miró i Pascual». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].