OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Beilicat de Sinope

El beilicat de Sinope fou un estat turcman que va viure vers el 1247 i una data indeterminada del segle xiv prop del 1335, quan fou conquerit pels amirs o beis de Kastamonu.

## Història

A la mort del Kay Khusraw II, sultà de Rum, els seus fills es van disputar el tron, i el pervâne (pervaneh) Muin al-Din Sulayman (otomà: ﭖروانه معين الدين سليمان, Pervâne Muineddin Süleyman; àrab: Mu'ïn al-Dīn Sulaymān) va donar suport a Kilidj Arslan IV i va aconseguir imposar-lo; pel mateix temps va aconseguir també apoderar-se de Sinope i rodalia, que pertanyia a l'imperi de Trebisonda, i la regió li fou concedida en feu (ikta) a la seva família; el seu enorme poder a la cort el feia una possible víctima del sultà, i per evitar la seva eliminació es va desfer de Kilidj Arslan IV el 1265 i va proclamar al seu fill menor d'edat Kay Khusraw III (1265-1283). Derrotats els seljúcides per Bàybars I el 18 de març de 1277 a Elbistan, el mameluc va entrar a Kayseri el 23 d'abril abans de retornar a Síria; Abaqa, el kan de Pèrsia, va fer responsable a Pervane de la derrota i el va fer matar el 2 d'agost de 1277.
El va succeir a Sinope i la costa el seu fill Mehmed Bey i es va reconèixer feudatari dels kans il-kànides. A la seva mort en data desconeguda el va succeir el seu fill Mesud Bey que fou capturat pels genovesos el 1298 i només alliberat contra un fort rescat. A les primeres dècades del segle xiv governava Ghazi Celebi, dedicat a la pirateria, sota la nominal autoritat d'una filla del sultà Masud II. Va passar al beilicat de Kastamonu regit per la dinastia Candar vers el 1335.
Djalal al-Din Kötürüm Bayezid, bey de Kastamonu de la casa de Candar, va perdre la seva capital el 1383 davant un dels seus propis fills, Süleyman II, que va tenir el suport del sultà otomà Murad I. Bayezid es va refugiar a Sinope i el beilicat va quedar dividit de facto. La dinastia Candar de Sinope va agafar poc després el nom d'Isfendiyar del nom del bey Isfensidiyar fill i successor de Bayezid.
El 1393 Isfendiyar de Sinope va demanar immunitat al sultà otomà a canvi d'esdevenir el seu vassall; Baiazet I li va concedir. El 1402 Isfendiyar va reconèixer la sobirania de Tamerlà, que li va ratificar el seu domini i a més li va concedir Kastamonu, Kalecik, Tosya, i Çankırı.

## Llista de beis
### Dinastia dels pervanèides

* Pervane Muin al-Din Sulayman 1247-1277
* Mehmed Bey 1277-?
* Mesud Bey ?- segle xiv
* Ghazi Celebi segle xiv

### Dinastia Candaroğhlu de Kastamonu

* A Kastamonu vers 1335-1383

### Dinastia dels Isfendiyaroğullari de Sinope

* Djalal al-Din Kötürüm Bayezid 1383-1385 (abans de Kastamonu)
* Mubariz al-Din Isfendiyar, 1385-1402 (des de 1402 a Kastamonu)

### Dinastia dels Isfendiyaroğullari de Kastamonu

* Beilicat de Kastamonu 1402-1461
* Otomans 1461

## Nota

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, pàgina 113, columna II, línia 4

## Vegeu també

* Beilicat de Candar-oğlu
* Çoban-oğlu

## Bibliografia

* Hamid Wahbi, Meshahir-i Islam
Beilicats d'Anatòlia :
# Benthoctopus

Benthoctopus és un gènere de pop que inclou unes 25 espècies conegudes. És el gènere de la subfamília dels batipolipodins que conté més espècies. Sembla que són presents a tot el món, i la majoria d'espècimens s'han trobat a fondàries d'entre 200 i 3.000 metres.

## Taxonomia

Es descriuen noves espècies a una velocitat d'entre aproximadament 1 i 2 per any de mitjana.
* Benthoctopus abruptus
* Benthoctopus berry
* Benthoctopus canthylus
* Benthoctopus clyderoperi
* Benthoctopus ergasticus
* Benthoctopus eureka (= B. hyadesi; situat aquí provisionalment)
* Benthoctopus fuscus (nomen dubium)
* Benthoctopus hokkaidensis
* Benthoctopus januarii
* Benthoctopus karubar
* Benthoctopus leioderma
* Benthoctopus levis
* Benthoctopus longibrachus
* Benthoctopus lothei (nomen dubium)
* Benthoctopus macrophallus
* Benthoctopus magellanicus (nomen dubium; situat aquí de forma provisional)
* Benthoctopus oregonae
* Benthoctopus oregonensis
* Benthoctopus piscatorum
* Benthoctopus profundorum
* Benthoctopus pseudonymus (nomen dubium)
* Benthoctopus rigbyae
* Benthoctopus robustus
* Benthoctopus sibiricus
* Benthoctopus tangaroa
* Benthoctopus tegginmathae
* Benthoctopus thielei
* Benthoctopus yaquinae
* Benthoctopus sp. A "Villarroel et al. 2001"
* Benthoctopus sp. B "Villarroel et al. 2001"
* Benthoctopus cf. januarii "Nesis 1973" (podria ser B. januarii o B. longibrachus)

## Notes

* 1 2 3 4 5 6 7 8 Ibáñez et al. (2006)
* ↑ Michael Vecchione, Louise Allcock, Uwe Piatkowski, Jan Strugnell «Benthoctopus rigbyae, n. sp., a new species of cephalopod (Octopoda; Incirrata) from near the Antarctic Peninsula». Malacologia, 15, 1, 2009, pàg. 13–28. DOI: 10.4002/040.051.0102.

## Referències

* Ibáñez, Christian M.; Sepúlveda, Roger D. & Chong, Javier (2006): A new species of Benthoctopus Grimpe, 1921 (Cephalopoda: Octopodidae) from the southeastern Pacific Ocean. Proceedings of the Biological Society of Washington 119(3): 355–364. DOI: 10.2988/0006-324X(2006)119[355:ANSOBG]2.0.CO;2 HTML abstract
# Serra de Mas Gibert

La Serra de Mas Gibert és una serra situada al municipi de Creixell, a la comarca del Tarragonès.
# Sloviànske

«Sloviànske» té aquests significats:
* Sloviànske (Djankoi), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Sloviànske (Rozdólne), localitat de la República Autònoma de Crimea
# 2n Festival Internacional de Cinema de Berlín

El 2n Festival Internacional de Cinema de Berlín va tenir lloc del 15 al 25 de juny de 1952. La FIAPF va prohibir que el festival concedís premis oficials per un jurat (que només Cannes i Venècia estaven capacitats per fer-ho), en canvi, els premis van ser lliurats per votació per públic. Això va ser canviat el 1956 quan la FIAPF va concedir Berlín "A-Status" durant aquest any.
L'Os d'Or fou atorgat a la pel·lícula sueca Hon dansade en sommar per vot del públic. La pel·lícula Othello d'Orson Welles va ser prohibida al festival a causa dels seus suposats comentaris anti-alemanys. El festival va oferir una retrospectiva sobre el cinema mut.

## Pel·lícules en competició

Les següents pel·lícules entraren en competició per l'Os d'or i l'Os de Plata:
| Títol | Director(s) | País |
| Cry, the Beloved Country | Zoltán Korda | Regne Unit |
| Fanfan la Tulipe | Christian-Jaque | França |
| Hon dansade en sommar | Arne Mattsson | Suècia |
| Rashōmon | Akira Kurosawa | Japó |
| The River | Jean Renoir | França |
| Miracolo a Milano | Vittorio De Sica | Itàlia |
| Un grand patron | Yves Ciampi | França |
| Moglie per una notte | Mario Camerini | Itàlia |
| Unter den tausend Laternen | Erich Engel | RFA |

## Premis

Els següents premis foren atorgats per votació popular:
* Os d'Or: Hon dansade en sommar d'Arne Mattsson
* Os de Plata: Fanfan la Tulipe de Christian-Jaque
* Os de Bronze: Cry, the Beloved Country de Zoltán Korda

## Referències

* 1 2 3 «2nd Berlin International Film Festival». berlinale.de. Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2012. [Consulta: 22 desembre 2009].
* ↑ «JURIES 1952». berlinale.de. Arxivat de l'original el 23 octubre 2013. [Consulta: 7 juny 2014].
* 1 2 «PRIZES & HONOURS 1952». berlinale.de. Arxivat de l'original el 15 octubre 2013. [Consulta: 7 juny 2014].
* ↑ «Berlinale beginnings». [Consulta: 7 juny 2014].
* ↑ «Retrospective». Arxivat de l'original el 4 març 2017. [Consulta: 25 juny 2014].
* ↑ «PROGRAMME 1952». berlinale.de. Arxivat de l'original el 9 novembre 2013. [Consulta: 7 juny 2014].

## Vegeu també

* 13a Mostra Internacional de Cinema de Venècia
* 5è Festival Internacional de Cinema de Canes

## Enllaços externs

* 2n Festival Internacional de Cinema de Berlín de 1952 a filmaffinity
* 1952 Berlin International Film Festival Arxivat 2012-10-01 a Wayback Machine.
* Berlin International Film Festival:1952 a Internet Movie Database
# Secció d'hoquei sobre herba del Futbol Club Barcelona

Seccions esportives del Futbol Club Barcelona :
| Futbol (masc.) | Futbol (fem.) | Atletisme | Bàsquet (masc.) | Bàsquet (fem.)* |
| Bàsquet (fem.)* | Bàsquet Cadira* | Beisbol | Ciclisme | Futbol americà* |
| Futbol indoor | Futbol platja | Futbol sala | Gimnàstica | Handbol |
| Handbol a 11 | Hoquei gel | Hoquei herba | Hoquei patins | Judo |
| Lluita | Natació | Patí artístic | Patí artístic sobre rodes | Rugbi a 13 |
| Rugbi a 15 | Tennis | Voleibol (masc.) | Voleibol (fem.)* | eSports |
(*) Equips associats :
La secció d'hoquei herba del Futbol Club Barcelona, una de les més antigues del club, es fundà oficialment el 6 de novembre de 1923 impulsada per Lluís Menéndez i Pere Cusell, però degut al poc interès que va despertar de seguida la portà a un segon nivell dins el club. El seu primer gran èxit arribà el 1931 quan aconseguí el Campionat de Catalunya d'Hoquei Herba. El juliol de 2024 la Federació Espanyola d'Hoquei proclamà ex aequo al Barça com a vencedor de la Copa d'Espanya de la temporada 1930-31. Als anys 40 continuaren els èxits amb el triomf final a tres Campionats d'Espanya (1942, 1944, 1947), però no es varen perllongar en el temps. Als anys seixanta, amb la creació de la Divisió d'Honor de l'especialitat el club fou present entre els clubs de l'elit, però sempre un esglaó per sota dels clubs de Terrassa o el Polo.
Els èxits més recents de la secció són la medalla de bronze a la Copa del Rei del 2018 i la victòria a la Supercopa Múnich l'any de la creació del torneig (2022). A més, la temporada 2020-2021, el primer equip femení de la secció va aconseguir l'ascens a la Divisió d'Honor A per primer cop en la història del club.
El 2023, la secció celebraria el seu centenari, i aconseguiria la classificació del seu infantil masculí a un campionat d'Espanya per primer cop a la història, juntament amb un nou ascens de l'equip femení a la màxima categoria estatal.

## Palmarès
### Estatal (4)

* 4 Copa d'Espanya d'hoquei herba: 1930-31, 1941-42, 1943-44, 1946-47
* 1 Medalla de bronze Copa del Rei de hockey herba: 2018

### Nacional (3)

* 2 Campionat de Catalunya d'Hoquei Herba: 1931, 2007
* 1 Supercopa Múnich de Catalunya: 2022

### Internacional (1)

* 1 Torneig Internacional d'Hoquei de Reis: 1951

## Referències

* ↑ «Lliurat el trofeu de campió d'Espanya de l'any 1931 a la secció d'hoquei herba». FCBarcelona.cat, 19-07-2024. [Consulta: 19 juliol 2024].
* ↑ «Federació Catalana de Hockey». [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ «Federació Catalana de Hockey». [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ «El Barça Hockey Herba celebra el seu centenari». [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ sadell. «EL CH MADRID LAS ROZAS (M) Y EL FC BARCELONA (F) LOGRAN SUS ASCENSOS A LA LIGA MGS Y A LA LIGA IBERDROLA» (en castellà), 17-05-2024. [Consulta: 29 maig 2024].

## Enllaços externs

* Plana Web del club
* Plana de la secció a la web oficial del Barça Arxivat 2010-08-17 a Wayback Machine.
* Plana web Futbol Club Barcelona Hockey Herba Arxivat 2018-04-03 a Wayback Machine.
* RFEH
# Berat (Alta Garona)

Berat (oficialment Bérat) és un municipi occità del Comenge, a Gascunya, situat a la regió d'Occitània i el departament de l'Alta Garona.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Black Earth

Black Earth és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 1.320 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Black Earth tenia 1.320 habitants, 514 habitatges, i 358 famílies. La densitat de població era de 772,2 habitants per km².
Dels 514 habitatges en un 35,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.548 $ i la renda mediana per família de 58.421 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.130 $ mentre que les dones 28.828 $. La renda per capita de la població era de 21.363 $. Aproximadament l'1,4% de les famílies i el 2,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Black Earth» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Black Earth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Serra de Marina

* Per a altres significats, vegeu «Serra de Marina (desambiguació)».
La Serra de Marina és un conjunt de muntanyes a la zona litoral de la Selva Marítima, amb una elevació màxima de 423 metres. El sector selvatà de la Serralada Litoral Catalana comprèn un conjunt de turons poc enlairats, però que constitueixen una autèntica barrera entre la costa i la plana interior del fons de la depressió de la Selva.
Entre la fossa tectònica de la Tordera i la riera de Lloret destaca el Montbarbat (328 m) i entre la riera de Lloret i la riera de Tossa destaquen el Puig Ventós (423 m) i el Turó de Rossell (350 m). Aquestes muntanyes es troben dins dels termes municipals de Blanes, Lloret de Mar i Tossa de Mar.
En algunes zones les muntanyes acaben al mar formant penya-segats, que en general són abruptes. Hi ha bells espadats al nord de Blanes, amb cales com la de Sant Francesc i al nord de Lloret, Cala Canyelles. En totes aquestes muntanyes dominen les roques granítiques.
Al sud la serra de Marina limita amb l'extrem septentrional del massís del Montnegre, al límit amb el Maresme i el Vallès Oriental.
Al nord la serra de Marina limita amb la serra de l'Ardenya, situada entre Tossa de Mar i Sant Feliu de Guíxols.

## Ecologia

La vegetació d'aquestes muntanyes consisteix en brolla mediterrània, amb alzines sureres i pins. Hi ha hagut repoblacions i també incendis forestals periòdics. Els vessants de moltes muntanyes d'aquesta serra es troben coberts de multitud d'urbanitzacions, especialment els que donen al mar, perdent llur aspecte original.

## Llocs d'interès

* Ermita de la Mare de Déu del Vilar
* Sant Pere del Bosc
* Ermita de la Mare de Déu de les Alegries
* Poblat ibèric de Montbarbat

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Per la serra de l'Ardenya, bressol de la Costa Brava

## Enllaços externs

* Geologia de la Selva - Unitats de relleu
* Poblat ibèric de Montbarbat Arxivat 2010-03-30 a Wayback Machine.
# Slovinky

Slovinky és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1368.
# Vestit pressuritzat

Un vestit pressuritzat és un vestit protector usat pels pilots d'altitud que poden volar a altituds on la pressió atmosfèrica és massa baixa perquè una persona desprotegida pugui sobreviure, fins i tot respirant oxigen pur a pressió positiva. Aquests vestits poden ser a pressió completa (p. ex. un vestit espacial) o de pressió parcial (com el pot utilitzar un tripulant aeri). Els vestits de pressió parcial funcionen proporcionant una contrapressió mecànica per ajudar a respirar en altitud.

## Referències

* ↑ Kozloski, Lillian D. U.S. Space Gear: Outfitting The Astronaut. Smithsonian Institution Press, 1994. ISBN 0-87474-459-8.

## Enllaços externs

* A phD thesis illustrating the history of the pressure suit
* Pilot's Protective Gear on NPP Zvezda website
* Pilot Life Support in the U-2 / TR-1 aircraft.
# 235 aC

El 235 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà, era conegut com a any del consolat de Torquat i Bulb (o també any 519 ab urbe condita). L'ús del nom «235 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Antiga Grècia

* Cleòmenes III és rei agíada d'Esparta, a la mort del seu pare Leònides II, inicia un projecte de reforma que el porta a la guerra amb la Lliga Aquea. El cap d'aquesta Lliga, Lidíades, antic tirà de Megalòpolis, proposa un atac preventiu però per consell d'Arat de Sició la proposta es rebutja.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Tit Manli Torquat i Gai Atili Bulb.
* Manli Torquat derrota els sards i obté els honors del triomf. En aquest any es tanca la porta del temple de Janus (cosa que es feia quan no hi havia guerra) perquè s'ha establert la pau en tot el territori romà. Això no s'havia produït des de temps del rei Numa Pompili.
* El poeta i dramaturg Gneu Nevi representa a Roma la seva primera obra, segons Aulus Gel·li.

## Naixements

* Publi Corneli Escipió Africà, general i polític de l'antiga Roma famós pel seu paper en la Segona Guerra Púnica.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Polibi. Història, II, 5
* ↑ Fasti Capitolini
* ↑ Eutropi. Breviarium ab Urbe condita, II, 3
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Numa, III, 20
* ↑ Aulus Gel·li. Les nits àtiques, IV, 3
* ↑ Valeri Màxim. De Factis Dictisque Memorabilibus, III, 7, 1
# Savalou

Savalou és una comuna beninesa que pertany al departament de Collines.
L'any 2013 la comuna tenia 144.549 habitants.
Se situa en l'encreuament de les carreteres RNIE3 i RNIE5. El seu territori és fronterer amb la regió dels Altiplans de Togo.

## Subdivisions

Comprèn els següents arrondissements:
* Djaloukou
* Doumè
* Gobada
* Kpataba
* Lahotan
* Lèmal
* Logozohoué
* Monkpa
* Ottola
* Ouèssè
* Savalou-Aga
* Savalou-Agbado
* Savalou-Attakè
* Tchetti

## Referències

* ↑ Yénakpondji J. Capo-Chichi, Monographie de la commune de Savalou, Afrique Conseil, avril 2006, 82 p. lire en ligne Arxivat 2020-01-10 a Wayback Machine.
* 1 2 INSAE, Effectifs de la population des villages et quartiers de ville du Bénin, (RGPH-4, 2013), février 2016, p. 2
* ↑ Mapa de Savalou en Google Maps

## Enllaços externs

* Savalou a OpenStreetMap
# Slovianka (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Slavianka».
Slovianka (en (ucraïnès): Слов'янка, en rus: Славянка, Slavianka) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 110 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi. Fins al 1948 la vila es deia Djambuldú-Vakuf.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Vladimír Mečiar

Vladimír Mečiar (26 de juliol de 1942) és un polític nacionalista eslovac. Va ser vencedor de les eleccions de 1992, dirigint les negociacions per independitzar-se de Txecoslovàquia. Va ser així el primer cap de govern de l'Eslovàquia independent.
Va haver de dimitir al març de 1994, però després de les eleccions d'octubre va tornar a presidir el país, en un govern de coalició. Va ser president intern de la república en 1998, i després de la derrota del seu partit en les eleccions legislatives de 1998, va passar a l'oposició.

## Referències

* ↑ «Osobný profil Vladimír Mečiar». [Consulta: 15 novembre 2017].
* ↑ Milivojevic, Marko; Cook, Bernard A. (ed.). «Mečiar, Vladimír (1942-)». A: Europe Since 1945: An Encyclopedia. Taylor & Francis, 2001, p. 845–846. ISBN 978-0-8153-4058-4 [Consulta: 15 novembre 2017].
# Trogon de les Filipines

El trogon de les Filipines (Harpactes ardens) és una espècie d'ocell de la família dels trogònids (Trogonidae) que habita Luzon, illes Polillo, Catanduanes, Marinduque, Samar, Leyte, Bohol, Dinagat, Mindanao i Basilan, a les illes Filipines.

## Referències

* ↑ «Trogon de les Filipines». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 27/08/2013 (català)
# Santi Massaguer i Malleu

Santi Massaguer i Malleu (Palafrugell, Baix Empordà 18 d'octubre de 1950 - ibíd., 26 d'abril de 2013) fou un periodista català. Director d'una oficina de La Caixa durant molts anys, va compaginar aquesta tasca professional amb el periodisme. El 1968 va entrar com a aprenent a la Revista de Palafrugell, sota la direcció de Josep Guilló. Durant la dècada del 1960 i 1970 va ser corresponsal a Palafrugell per diverses publicacions, com Los Sitios, El Correo Catalán, Tele-Exprés, Avui i El Periódico. Els anys 1970 va contribuir en la constitució de la Biblioteca Josep Pla, juntament amb l'historiador Josep Badia Homs, l'activista cultural Francesc Alsius i el mateix escriptor.
El 1979 va participar en la fundació del diari El Punt, on va ser el primer corresponsal a Palafrugell, junt amb Josep Bofill Blanch. Al mateix diari va ser membre dels consell editorial, columnista i defensor del lector de 2001 a 2005. També va publicar articles periodístics en altres publicacions, com la Revista de Girona, el suplement Presència o la Revista de Palafrugell.
Va ser un dels autors de l'anuari Crònica d'un any des del seu naixement, i va publicar el llibre Vint anys de democràcia a Can Bech, en què feia un repàs dels primers vint anys d'ajuntaments democràtics a Palafrugell. També va impulsar del llibre Revista de Palafrugell 1962-2012, editat amb motiu del cinquantè aniversari de la publicació. Molt vinculat a la vida cultural i social de la seva vila, va ser un dels fundadors de la societat Edicions Baix Empordà, juntament amb els promotors culturals Joaquim Turró, Marià Júdez i Paco Dalmau. El 2007 va substituir Paulí Martí en la direcció de la Revista de Palafrugell. Amb l'entrada del nou equip directiu, va començar un redisseny de la publicació, canviant-ne alguns criteris, tant estilístics com informatius i de continguts. Va morir el 26 d'abril de 2013 als 62 anys després d'una llarga malaltia.
El desembre de 2013 se li va atorgar el Premi Peix Fregit a títol pòstum. El 2015 Edicions Baix Empordà i la Revista de Palafrugell van crear el Premi d'Articles Periodístics Santi Massaguer en el seu honor.

## Referències

* 1 2 3 4 Puntí, Joan «Mor el periodista Santi Massaguer als 62 anys». El Punt Avui, 27-04-2013.
* 1 2 3 4 Abarca, Puri «Santi Massaguer, pal de paller del periodisme». Revista de Girona, 282.
* 1 2 3 4 Agulló, E. «Els premis Peix Fregit de Palafrugell, per a Eulàlia Hortal i Santi Massaguer». El Punt Avui, 11-12-2013.
* ↑ «Premi Santi Massaguer». Revista de Girona, 292, 2015, p. 7.