OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Pere de Llobera

Sant Pere de Llobera és l'església parroquial de Llobera, a la comarca del Solsonès. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català

## Situació

Llobera, amb la seva església, es troba a l'extrem nord del municipi, al cap d'amunt del vessant esquerre de la riera de Miravé, capçalera de la riera de Sanaüja, al peu de les restes del castell que s'aixequen darrere seu.
Per anar-hi cal prendre la carretera asfaltada que surt, en direcció oest (ben senyalitzada), del km. 47 de la C-451 de Biosca a Solsona a l'encreuament de l'Hostal del Boix, d'on, en la part oposada, surt la que mena al Miracle i Su (41° 56′ 43″ N, 1° 29′ 22″ E﻿ / ﻿41.94528°N,1.48944°E﻿ / 41.94528; 1.48944). S'hi arriba en 2,2 km.

## Descripció

No es conserva l'estructura arquitectònica romànica, sinó que ha patit múltiples renovacions i ampliacions posteriors que desfiguren totalment l'edifici original. Té un robust campanar de torre, quadrat. Romanen, però, dos elements escultòrics aprofitats per tancar l'absis: una finestra i un òcul. La finestra és d'arc monolític de mig punt decorat en el mateix i en els muntants. Els motius són una creu inscrita en un cercle rebaixat; entrellaçat de lòbuls present a altres llocs de Catalunya, una estrella de vuit puntes inscrita en un quadrat. Tres cercles més presenten un motiu floral de quatre pètals, una flor de vuit pètals i una palmeta apaïsada. També hi ha línies en ziga-zaga, escacat, dents de serra. Sobresurten els tres caps simètrics a l'intradós de l'arc. L'òcul és un monòlit amb cornisa amb decoracions asimètriques on figuren dos àngels i motius geomètrico-vegetals. El conjunt es pot datar al segle xiii. En cap cas sembla anterior a mitjan segle xii.

## Notícies històriques

Va ser consagrada el 1037 amb dotació de Bonfill de Sanç, senyor de Llobera i la seva muller Amaltruda, germana del bisbe d'Urgell sant Eribau. El 1072 Em fa el seu testament amb algunes donacions a Sant Pere. El 1087 Humbert Guitard i Ermessenda donen a Santa Maria de Solsona un alou de Llobera, amb els cementiris i els drets que tenien sobre Sant Pere. El capbreu parroquial de 1565-1569 parla d'un altar de Sant Miquel dins l'església de Llobera. Es conserven diversos capbreus des del segle xiv. En el capbreu parroquial del segle xiv ens apareix la parròquia ja totalment estructurada i les seves sufragànies. Aquestes perduren fins al segle xix. El 1897 són suprimides les sufragànies i s'hi incorporà amb la categoria d'església d'ajuda la de Sant Pere de Peracamps.

## Referències

* 1 2 «Sant Pere de Llobera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 setembre 2014].
# Talcher (ciutat)

Talcher és una ciutat i municipalitat del districte d'Angul, a Orissa (Índia). Té una població segons el cens del 2011 de 40.841 habitants. Durant el Raj Britànic fou la capital del principat de Talcher.

## Referències

* ↑ Malleson, G. B.: An historical sketch of the native states of India, Londres 1875 (reimprès a Delhi el 1984).
# Valfenera

Valfenera, (Valfnera o Varfnera en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Cantarana, Cellarengo, Dusino San Michele, Ferrere, Isolabella, Montà i Villanova d'Asti.
Pertanyen al municipi les frazioni de Bricco Sossi, Bricco Visconti, San Sebastiano, Valzuolo i Villata.
# Plethodontohyla coudreaui

Plethodontohyla coudreaui és una espècie de granota que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Andreone, F. & Raxworthy, C. 2004. Plethodontohyla coudreaui. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Praderies i sabanes inundades

Praderies i sabanes inundades és un bioma, que generalment es troba en latituds tropicals i subtropicals les quals s'inunden estacionalment o durant tot l'any. Un exemple és a els Llanos de Veneçuela i el delta de l'Okavango a l'Àfrica.
Es caracteritzen per
* molta aigua
* temperatura càlida
* sòls rics en nutrients
# Praderies americanes

«Praderies americanes» té aquests significats:
* Praderia (ecozona), una zona geogràfica en les províncies occidentals del Canadà i les Great plains dels Estats Units
* The Prairies, les províncies de la praderia del Canadà
# Saskia Bartusiak

Saskia Bartusiak (Frankfurt, 9 de setembre de 1982) és una defensa exinternacional amb Alemanya.
Va jugar 101 partits amb la selecció, i ha participat amb ella a dos Jocs Olímpics, tres Mundials i dues Eurocopes. Ha guanyat un Mundial, totes dues Eurocopes i un or olímpic a Rio de Janeiro 2016. Es va retirar de la selecció després de guanyar aquest últim trofeu, als 33 anys.
Ha desenvolupat tota la seva carrera a la seua ciutat natal, Frankfurt, especialment al 1.FFC Frankfurt, amb el qual ha guanyat tres Lligues de Campions. També ha guanyat dues Bundeslligues i tres Copes de la DFB, i va participar en el triplet de la temporada 2007-08.
Juntament amb les seves companyes de la selecció, al 2007 va rebre el Llorer daurat, el màxim reconeixement esportiu a Alemanya, per la seva victòria al Mundial.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G | Actualitzat |
| 00/01 - 04/05 | D1 | FSV Frankfurt | 113 | 26 |
| 05/06 - act. | D1 | 1.FFC Frankfurt | 155 | 17 | 19/11/2016 |
| | Selecció sub-18 | Selecció sub-18 | 001 | 00 |
| | Selecció sub-21 | Selecció sub-21 | 011 | 00 |
| 2007 - 2016 | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 101 | 03 | 19/08/2016 |

## Palmarès

* Competició
* Títols — Seleccions nacionals |||||||||||||||||
* 1 Jocs Olímpics
* 1 Mundial
* 2 Eurocopes
* 1 Eurocopa sub-19
* Títols — Clubs |||||||||||||||||
* 3 Lligues de Campions
* 2 Lligues
* 4 Copes
* Reconeixements — Premis |||||||||||||||||
* 1 Llorer daurat

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-08-19. [Consulta: 10 juliol 2016].
# Su mejor alumno

Su mejor alumno és una pel·lícula argentina en blanc i negre, dirigida per Lucas Demare, protagonitzada per Enrique Muiño i Ángel Magaña. Estrenada a Buenos Aires el 22 de maig de 1944. Va obtenir cinc premis, entre ells el premi com a millor pel·lícula de l'any.
Fragments d'aquest film van ser inclosos en la pel·lícula Aller simple (Tres historias del Río de la Plata) (1998).
En una enquesta de les 100 millors pel·lícules del cinema argentí duta a terme pel Museo del Cine Pablo Ducrós Hicken l'any 2000, la pel·lícula va aconseguir el lloc 39.

## SSinopsi

La pel·lícula relata la història real del fill natural d'un expresident de l'Argentina i pare de l'educació pública del país, Domingo Faustino Sarmiento (Enrique Muiño), de nom Domingo (Ángel Magaña), segons els relats autobiogràfics del primer. Dominguito es va presentar a barallar com a voluntari en la Guerra de la Triple Aliança en la qual va morir.

## Actors

* Enrique Muiño com Domingo Faustino Sarmiento
* Ángel Magaña com Dominguito
* Edgardo Morilla com Dominguito - nen
* Orestes Caviglia com Bartolomé Mitre
* Norma Castillo
* Guillermo Battaglia
* María Esther Buschiazzo
* Hugo Pimentel
* Alberto de Mendoza com Enrique Moreno
* Judith Sulián
* Domingo Márquez
* Bernardo Perrone
* René Mugica
* Pedro Fiorito
* Horacio Priani
* Mario Lozano
* César Fiaschi
* Warly Ceriani
* Américo Sanjurjo
* Alberto Terrones
* Pablo Cumo
* Carlos Lagrotta
* Arsenio Perdiguero
* Carmen Giménez
* Alberto de Mendoza
* Adolfo Linvel

## Premis

* Premis Cóndor de Plata (1945): millor pel·lícula, millor director, millor guió adaptat, millor actor (Enrique Muiño) i millor càmera.

## Referències

* ↑ Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos II 1996-2002. Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2003, p. 6-7. ISBN 950-05-1525-3.
* ↑ «Las 100 mejores del periodo 1933-1999 del Cine Argentino». La mirada cautiva. Museo del Cine Pablo Ducrós Hicken [Buenos Aires], 3, 2000, pàg. 6–14. Arxivat de l'original el 21 de novembre de 2022 [Consulta: 21 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Su mejor alumno, Cine Nacional.
# Vasílis Anastópoulos

Vasílis Anastópoulos (en grec demòtic Βασίλης Αναστόπουλος), (Megalòpolis, 20 de desembre de 1975) és un ciclista grec, professional del 2002 al 2009. Actualment exerceix la funció de director esportiu. Va guanyar diversos cops el campionat nacional en ruta i en contrarellotge.
També va competir en pista.

## Palmarès en ruta

* 1995
** 1r a la Volta a Rodes i vencedor d'una etapa
* 1997
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Turquia
* 1998
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Grècia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Iugoslàvia
* 2000
** Campió de Grècia en ruta
* 2001
** Campió de Grècia en ruta
** Campió de Grècia en contrarellotge
* 2002
** Campió dels Balcans en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Rodes
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Grècia
* 2003
** 1r a la Volta a Grècia i vencedor d'una etapa
* 2004
** Campió de Grècia en ruta
* 2005
** Campió de Grècia en ruta

## Palmarès en pista

* 1998
** Medalla d'or al Campió dels Balcans en Puntuació
* 1999
** Medalla d'or al Campió dels Balcans en Persecució per equips
** Campió de Grècia en Puntuació

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Polysteganus coeruleopunctatus

Polysteganus coeruleopunctatus és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 60 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes del Mar Roig fins al sud de KwaZulu-Natal (Sud-àfrica) i Madagascar.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Órie

Órie (en rus: Орье) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2017 tenia 292 habitants. Pertany al districte municipal d'Aguínskoie.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии. Вып. 5: Шуйский и Ковровский уезды/сост. В. Березин. Вязниковский и Гороховецкий уезды/сост. В. Добронравов. - 1898». Arxivat de l'original el 2018-10-26. [Consulta: 20 desembre 2018].
# Roxanne Roxanne

Roxanne Roxanne és una pel·lícula dramàtica dels Estats Units del 2017 dirigida per Michael Larnell i protagonitzada per Chanté Adams, Mahershala Ali i Nia Long.

## Repartiment

* Chanté Adams com a Roxanne Shanté
* Mahershala Ali com a Cross
* Nia Long com a Peggy
* Elvis Nolasco com a Ray
* Kevin Phillips com a Marley
* Shenell Edmonds com a Ranita
* Arnstar com a MC Shan
* Nigel Un. Fullerton com a Biz Markie
* Tremaine Brown Jr. com a Nasir
* Cheryse Dyllan com a Sparky Dee
* Taliyah Whitaker com a Roxanne Shanté de jove
* Charlie Hudson III com a Mr. Magic
* Cindy Cheung com a la infermera Mitchell
* Sean Ringgold com a Keith
* Nelsan Ellis com a el professor de Shanté

## Referències

* ↑ Erbland, Kate. «Sundance 2017 Announces Competition and NEXT Lineups, Including Returning Favorites and Major Contenders», 30-11-2016. [Consulta: 21 gener 2017].
# President d'Armènia

El President d'Armènia (Հայաստանի Նախագահ, Hayastani Nakhagah) és el títol que té el cap d'estat i garant de la independència i integritat territorial d'Armènia elegit per un únic mandat de set anys per l'Assemblea Nacional Armènia. Dins del sistema parlamentari armeni, la figura del president és simplement cerimonial, amb certes tasques de representació nacional, tenint més importància efectiva al país el parlament i el Primer Ministre d'Armènia.

## Història

El càrrec de president de la república es creà el 1991 després de la independència d'Armènia de la Unió Soviètica i la fundació de l'estat modern armeni, ja que ni durant la República Democràtica d'Armènia (1918-1920) ni durant la República Socialista Soviètica d'Armènia (1920-1991) va existir aquest càrrec; al primer, la figura del Primer Ministre i del president del parlament feien les funcions de cap d'estat i cap de l'executiu, mentre que al segon les funcions de cap de l'executiu les seguia fent el Primer Ministre (alhora lider del Partit Comunista d'Armènia), però les del cap d'estat requeien en el cap d'estat de la Unió Soviètica atès a la integració d'Armènia a l'URSS el 1920/1921. Des de la creació del càrrec l'any 1991 fins al 2015, el càrrec de President era elegit per unes eleccions directes i el President de la república n'era el cap d'estat i de govern, amb un esquema d'estil presidencialista. L'any 2015 amb l'aprovació d'una nova constitució que canviava l'estructura del govern fins llavors, la figura del President va perdre poder en favor de la del Primer Ministre, ja que els successius presidents ja no tindrien el poder executiu, serien elegits només per l'Assemblea Nacional i no per eleccions directes i només podrien tindre un únic mandat de set anys mai renovable.

## Llista de Presidents

| No. | Nom | Termini | Termini | Partit |
| República d'Armènia (1991-present) ||||||
| 1 | Levon Ter-Petrossian (1945-) | 11 de novembre de 1991 | 3 de febrer de 1998 | MNPA |
| MNPA ||
| 2 | Robert Kocharian (1954-) | 4 de febrer de 1998 | 9 d'abril de 2008 | Independent |
| Independent ||
| 3 | Serj Sargsian (1954-) | 9 d'abril de 2008 | 9 d'abril de 2018 | PRA |
| PRA ||
| 4 | Armèn Sarkissian (1952-) | 9 d'abril de 2018 | 9 d'abril de 2025 | Independent |
| Independent ||

## Referències

* ↑ http://www.president.am/en/constitution-2015/
# Sant Sixt de Miralplà

Sant Sixt de Miralplà és una capella situada al nord-oest de la ciutat de Vic, Osona. Està protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Edifici

Es tracta d'una petita capella de planta rectangular amb contraforts laterals, coberta amb volta de canó, així com un absis semicircular. Aquest absis va ser sobrealçat més tard, i és decorat amb un fris. La portalada d'accés és d'arc de mig punt. Per sobre d'aquesta s'hi troba una obertura en forma de creu llatina. L'aparell constructiu és de pedra i té teulada de teula àrab a doble vessant.
Posteriorment es va construir la torre campanar de planta quadrada, adossada al mur sud. Amb la seua construcció es va aprofitar la planta inferior per a situar la sagristia. A la part superior té obertures d'arc de mig punt i està rematat amb merlets esglaonats.

## Història

Està documentada l'any 1100, a la demarcació de Fontcoberta. Més tard va estar sota la protecció de Sant Tomàs de Riudeperes i de la família Fontcoberta. Inicialment d'estil romànic, posteriorment s'ha reformat en diverses ocasions.

## Referències

* 1 2 «San Sixt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].

## Enllaços externs

* «Sant Sixt de Miralplà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Talleres islados

Els Talleres islados van néixer el setembre del 2010 a Menorca. Són estades culturals de quatre dies en companyia d'una autora o autor que assumeix el paper de mestre. Es fan en una casa de camp de l'illa, i a partir del 2018 també en altres llocs com el Montseny o Mallorca.
Des del 2010, han impartit tallers Héctor Abad Faciolince, Jesús Aguado, José Maria Álvarez, Xavier Antich, Juan Arnau, Rafael Argullol, Bernardo Atxaga, Félix de Azúa, Albert Boadella, Victoria Camps, Jorge Carrión, Victoria Cirlot, Rafael Chirbes, Fernando Colina, Rafa Doctor, Paco Elvira, Víctor Erice, Josep Maria Esquirol, Joan Fontcuberta, Laura Freixas, Miguel Gallardo, Marina Garcés, Javier Gomá, Pierre Gonnord, Belén Gopegui, Román Gubern, Menchu Gutiérrez, Manuel Gutiérrez Aragón, Luís Landero, Andrés Lima, Elvira Lindo, Julio Llamazares, Chantal Maillard, Gustavo Martín Garzo, Eduardo Mendoza, Juan José Millás, Rosa Montero, Antonio Muñoz Molina, Andrés Neuman, Pedro Olalla, José Ovejero, Sergi Pàmies, Lluis Pasqual, Javier Pérez Andújar, Juan Vicente Piqueras, Soledad Puértolas, Rosario Raro, Javier Reverte, Xavier Ribas, Manuel Rivas, Albert Sánchez Piñol, Marta Sanz, Bernardo Souvirón, Andrés Trapiello, Manuel Vicent i Jorge Wagensberg.

## Referències

* ↑ «Talleres Islados | Estancias culturales» (en castellà). [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ «Joan Fontcuberta, Soledad Puértolas y Carme Riera, en los Talleres islados de Menorca de este año». [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ «IB3 | Elvira Lindo, un reclam a Talleres Islados». [Consulta: 12 setembre 2019].
* ↑ Camarzana, Saioa. «El valor de la palabra de los Talleres Islados | El Cultural» (en castellà). [Consulta: 12 setembre 2019].
# Villanueva de Alcardete

Villanueva de Alcardete és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Quintanar de la Orden, a la província de Toledo, i Villamayor de Santiago, a la província de Conca.

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Polysteganus undulosus

Polysteganus undulosus és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 120 cm de llargària total i 16 kg de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes del sud de Moçambic fins a Durban (Sud-àfrica).

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# President d'Algèria

Segons la constitució d'Algèria, el president és el Cap d'Estat de la nació i és triat per a un mandat de 5 anys.
Aquesta és la llista dels presidents de la república d'Algèria, des de la independència el 1962.

## Presidents

| Nom | Inici - Fi del mandat |
| Abdur Rahman Farès president del govern provisional | 3 de juliol – 4 d'agost de 1962 |
| Ferhat Abbas | 20 de setembre de 1962 – 15 de setembre de 1963 |
| Ahmed Ben Bella | 15 de setembre de 1963 – 19 de juny de 1965 |
| Houari Boumédiène | 19 de juny de 1965 – 10 de desembre de 1976 |
| Houari Boumédiène | 10 de desembre de 1976 – 27 de desembre de 1978 |
| Rabah Bitat | 27 de desembre de 1978 – 9 de febrer de 1979 |
| Chadli Bendjedid | 9 de febrer de 1979 – 11 de gener de 1992 |
| Abdelmalek Benhabylès Cap del Consell Suprem de l'Estat | 11 de gener de 1992 – 14 de gener de 1992 |
| Mohamed Boudiaf | 14 de gener – 29 de juny de 1992 |
| Ali Kafi Cap del Consell Suprem de l'Estat | 29 de juny de 1992 – 31 de gener de 1994 |
| Liamine Zéroual | 31 de gener de 1994 – 27 d'abril de 1999 |
| Abdelaziz Bouteflika | 27 d'abril de 1999 – 2 d'abril de 2019 |
| Abdelkader Bensalah | 2 d'abril de 2019 – 2019 |
| Abdelmadjid Tebboune | 2 d'abril de 2019 – |

## Vegeu també

* Primer Ministre d'Algèria
# Órlia

Órlia (en rus: Орля) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 19 habitants, pertany al districte de Jizdra.

## Referències

* ↑ Населенные места Российской империи в 500 и более жителей с указанием всего наличного в них населения и числа жителей преобладающих вероисповеданий, по данным первой всеобщей переписи населения 1897 г..
# Saint-Chéron (Marne)

Saint-Chéron és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 81 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Chéron era de 81 persones. Hi havia 29 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 13 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 36 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família i 4 estaven desocupats. Tots els 34 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 25 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 2 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Chéron el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 51 persones, 28 eren actives i 23 eren inactives. De les 28 persones actives 25 estaven ocupades (18 homes i 7 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 23 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 15 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Saint-Chéron hi havia 11 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 959 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Chéron a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Chéron a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sant Somplesi

Sant Somplesi (en francès Saint-Sulpice) és un municipi francès, situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Toponimia

Lo nom de Sent Somplesi es lo d'un avesque de Borges, o dos segon los autors, als sègles VI e VII. En toponimia, se rencontra la fòrma sabenta de son nom (Sulpici) o de fòrmas d'evolucion populara (Soplesi, Soplèsi, Somplesi, Sepise, etc), o tanben de fòrmas d'evolucion populara influenciadas per la fòrma sabenta, generalament utilizada oficialament en francés.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2004 | 2006 | 2007 |
| nc | nc | nc | nc | 4.805 | 6.402 | 7.378 | 7.612 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1944-1965 | André Milhes |
| 1965-1981 | Georges Spénale |
| 1981-1989 | Denis Poulet |
| 1989- | Bernard Soulet |
155/5000

### Llocs i monuments notables

* Ajuntament
* El pont penjant sobre l'Agout.
* Monument a la guerra.
* Penyal de 1810
* Església Notre-Dame
* Vista de la nau

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
* ↑ Albert Dauzat, Charles Rostaing, Dictionnaire étymologique des Noms de Lieux en France, Librairie Guénégaud, reedicion 1984, p. 629
* ↑ Bénédicte Boyrie-Fénié, Jean-Jacques Fénié, Toponymie des Pays Occitans, edicions Sud-Ouest, 2007,p. 387 o 235