OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Mirambell

Casa Mirambell és una casa gòtica de Banyoles (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edificació dels segles XV-XVI construïda amb pedra de Banyoles. La porxada inferior, ara adaptada per a botiga, sembla que forma part dels porxos oberts que constituïen la primigènia pl. de la Font. Pedra molt més treballada al registre inferior de les arcades que a la resta del mur. Tipologia de la típica casa urbana –planta baixa, pis i golfes– però en aquest cas de casa senyorívol. Finestres d'arc conopials i esculturada. A la part superior, distribució desigual de les obertures. Coberta de teules àrabs. Motllura ornamental sota la filera de teules per a la recollida de l'aigua de la pluja. Arcades d'arc rodó.
La finestra de la casa té un balcó de forma rectangular i ben emmarcat. L' interès veritable d'aquest element ens ve donat per l'acabament superior de molt bella factura i d'una clara incidència gòtica. La seva descripció tipològica seria de la manera següent: un arc conopial molt ben dibuixat i marcat per un lleuger buidat - cistellat de la pedra; en el timpà decoració de trilobulat, motius floral; a cada un dels extrems de l'arc s'hi troba esculturat un escut. Tot aquest conjunt està limitat per l'emmarcament d'una motllura que l'envolta; a la base de les motllures laterals hi troben esculturats un lleó amb actitud de guardià i com a símbol de poder i fortalesa.

## Història

Com aportació històrica sobre les vicissituds de la casa n'existeix un referent a l'obertura de les arcades, per tal raó i segons un memorial elevat a l'Ajuntament el dia 7 de desembre de 1788, l'amo de la casa en aquell temps, l'Escrivent de la vila, Francesc Surroca i Joals demana llicència per a tapiar els arcs, al·legant, amb tot detall, raons d'higiene, moral i de seguretat, a més de declarar que les voltes ja no serveixen d'utilitat per a la casa i, com segurament devien servir quan es van aixecar (s. XIV-XV). L'Ajuntament precedit per Manuel Costabella, Batlle de la Vila i Terme, resolt sense la sol·licitud i es concedeix llicència i facultat al propietari per a tapiar els arcs. Avui enderrocades les parets de tàpia i amb les degudes llicències, hi ubiquen una botiga de perfums.
La finestra-balcó, segurament aquest balcó seria originàriament una finestra. La mateixa casa, com que fa cantonada, pel carrer Major ostenta un altre bell exemple de finestra-balcó de tipologia goticitzant.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Mirambell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
# Graham Greene (actor)

Graham Greene (Six Nations, Ontario (Canadà), 22 de juny de 1952) és un actor amerindi oneida. Va graduar-se en teatre a les escoles de la reserva i ha participat en els films Running brave (1983) i Powwow Highway (1989), fets per directors amerindis.
Posteriorment ha assolit fama internacional per participar en Ballant amb llops (1990) de Kevin Costner, que li va valdre una nominació als Oscar. Després ha participat en pel·lícules més comercials com Maverick (1994), Thunderheart (1992) i The Green Mile (1996).
També ha aparegut a la popular sèrie de televisió Northern Exposure, en el paper de Leonard Quinhagak, el xaman.
El 1990 va ser candidat a l'Oscar al millor actor secundari pel seu paper a Ballant amb llops.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'actor, a Hollywood.com (anglès)
# Diagrama de cordes

Un diagrama de cordes és un mètode gràfic de presentar interrelacions entre dades en una matriu. Les dades són situades radialment al voltant d'un cercle amb les relacions entre els punts típicament dibuixades com arcs connectant les dades.
El format pot ser estèticament agradable, de manera que aquests diagrames són una opció freqüent en el món de la infografia.

## Origen del seu nom

El nom d'aquests diagrames ve de la terminologia usada en geometria. Una corda d'un cercle és un segment de línia geomètric els extrems del qual se situen en el cercle. Els diagrames de cordes són també coneguts amb el nom de diagrames radials de xarxa.

## L'ample de les línies

L'ample de les línies pot utilitzar-se per representar el valor de la matriu en la caselles corresponents als punts enllaçats. Atès que aquests valors poden ser diferents, és possible representar amples de sortida i d'arribada diferents.
* Diagrama de cordes de «Mil fibres ens connecten - Abast global de Viquipèdia», que va participar en el repte de visualització de dades de WikiViz 2011. Les línies connecten lectors de Viquipèdia en diversos idiomes (part baixa) amb països (part alta)
* Diagrama de cordes que representa l'idioma a partir del qual es fan les traduccions entre quatre idiomes amb l'eina de traducció de Viquipèdia. Es pot observar que la majoria de les traduccions es fan a partir de l'anglès

## Història

Aquest tipus de diagrames es va popularitzar el 2007 gràcies al seu ús en les infografies presentades pel The New York Times sobre el genoma humà.

## Eines

La biblioteca informàtica D3.js ofereix suport per a generar diagrames de cordes totalment parametritzats per l'usuari.

## Referències

* 1 2 Boostock, Mike. «Chord Diagram» (en anglès), 12-11-2012.
* ↑ «Close-Ups of the Genome» (en anglès). The New York Times, 22-01-2007.

## Enllaços externs

* L'agrupació jeràrquica de vores és una tècnica per la qual les línies connecten grups de nodes per reduir el desordre visual.
# Epicrionops bicolor

Epicrionops bicolor és una espècie d'amfibis gimnofions de la família Rhinatrematidae. Va ser descrit per George Albert Boulanger el 1883.
És una espècie subterrània que viu als boscs nebulósos primaris, boscos submuntans i boscos contraforts. S'associa amb corrents. Es desconeix la seva capacitat d'adaptació a hàbitats secundaris. Se suposa que pon ous a terra, i les larves es desenvolupen als rius.

## Distribució

Viu als vessants pacífics i amazònics dels Andes a l'Equador i el Perú, així com a la Vall del Cauca a Colòmbia, de 670 a 2070 m d'altitud.
A la Llista Vermella de la UICN és catalogat en la categoria risc mínim.

## Referències

* ↑ Boulenger, George-Albert «Description of a new genus of Coeciliae». The Annals and magazine of natural history; zoology, botany, and geology, 11, 1883, pàg. 48–48. ISSN: 0374-5481.
* 1 2 SSC Amphibian Specialist Group «Two-coloured Caecilian Epicrionops bicolor» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2019.
* ↑ Frost, Darrel R. «Epicrionops bicolor Boulenger, 1883» (en anglès). Amphibian Species of the World: an Online Reference, 2022. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
# Cingle de l'Obac

El Cingle de l'Obac, és una cinglera del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Sapeira.
Està situat al sud d'Escarlà, a l'esquerra del barranc d'Escarlà, en el vessant septentrional de la carena que separa les valls del barranc esmentat, al nord, i del barranc del Mas d'Aparici, al sud.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Fukuryu

Els fukuryu (trasncripció romanitzada del japonès 伏龙, 'drac que s'arrapa') eren uns bussejadors suïcides de la Marina Imperial Japonesa que van fer les seves accions a les acaballes de la Guerra del Pacífic. Aquestes «mines humanes» van ser dissenyades per a la defensa de les illes japoneses."
El procediment era el següent: el soldat caminava pel fons marí a l'aguait d'un vaixell enemic i, un cop localitzat, li aferrava una mina al buc i la feia explotar; com a resultat, el soldat moria i causava estralls a la nau. Per dur a terme la seva comesa, el bussejador portava aire comprimit i 9 quilos de plom per poder caminar sota l'aigua durant 6 hores amb una mina a sobre. Aquesta tàctica no es va fer servir mai en combat, ja que la guerra progressava amb rapidesa cap a la seva fi i, per això, no hi va haver temps de posar-la en pràctica, però si s'hagués dut a terme hauria resultat una solució poc efectiva, ja que el bussejador no podia diferenciar un vaixell enemic d'un d'amic: hi havia una gran possibilitat que la mina explotés en un vaixell japonès, i si de cas localitzava un vaixell enemic no era gaire probable que l'enfonsés, perquè en aquella època els Aliats ja tenien molt perfeccionades les tàctiques de detecció enemiga.
En japonès, per referir-se als soldats suïcides es fa servir el terme genèric Shinpū Tokubetsu Kōgeki Tai (神 风 特别 攻 撃 队, 'Unitat Especial d'Atac Shinpū'), o la seva abreviatura tokkōtai (特 攻 队), i no es fa servir la paraula kamikaze. L'ús d'aquest mot, però, s'ha estès fora del Japó i és aplicat actualment a diversos tipus d'atacs suïcides sense importar el mètode emprat (ús d'explosius, cotxes bomba, etc.). Aquesta unitat especial va ser dissolta amb la rendició incondicional del Japó a l'acabament de la Segona Guerra Mundial. Avui dia hi ha nombrosos registres i testimoniatges sobre aquest tema.

## Vegeu també

* Yokosuka MXY-7
* Kaiten
* Kamikaze
* Shin'yō (llanxa suïcida)

## Referències

* ↑ Zaloga, Steven. Kamikaze: Japanese Special Attack Weapons 1944–45. Osprey Publishing, 2011, p. 43. ISBN 978-1849083539.
* ↑ Barton, Charles A. «Underwater Guerrillas». Proceedings. United States Naval Institute, vol. 109, 8, 1983, pàg. 46&47.

## Enllaços externs

* Armes suïcides japoneses Arxivat 2002-06-15 a Wayback Machine.
# Chasey Lain

Chasey Lain (Newport, Carolina del Nord, 7 de desembre de 1971) és una actriu porno estatunidenca.
Tot i que neix a Carolina del Nord, Chasey Lain va créixer a Cocoa Beach, Florida. Va treballar amb èxit exercint com a stripper, això la va animar a mudar-se a Califòrnia (principal centre de producció de cinema X als Estats Units). L'any 1991 debuta en la seva primera pel·lícula porno: Wild at Heart. Tant Wicked com VCA li van oferir alguns dels seus primers papers.
El 1994 és fitxada per Vivid. Els vuit anys d'exclusivitat entre l'actriu i la productora fan que Chasey Lain es converteixi en una icona per a l'empresa i en una de les actrius porno més conegudes dels anys 90. Els seus títols més destacables són Chasey Loves Rocco (1996), Chasey Saves the World (1996) o la saga lèsbica Chasin' Pink. L'any 2002, amb Chasin' Pink 6 posa fi a la seva etapa com a part de les Vivid Girls i decideix prendre's un descans en la seva carrera.
Després d'un parèntesi de dos anys, l'actriu torna visiblement envellida i decidida a canviar el seu registre habitual . D'aquesta forma deixa enrere el porno argumental tan propi de Vivid per rodar un tipus de cinema pornogràfic més gonzo. Chasey's Back marca l'inici d'aquesta nova etapa. L'any 2005, en el film Black in White 2, realitza la seva primera escena interracial. L'any 2007 Chasey crea Forbidden Cinema, la seva pròpia productora.
El grup Bloodhound Gang li va dedicar una cançó titulada "The Ballad of Chasey Lain". Forma part del AVN Hall of Fame.

## Referències

* ↑ "Chasey Lain"
* ↑ "Chasey Lain a la vejez ciruelas"
* ↑ "Chasey’s Back and In Demand"
* ↑ «"Chasey Lain Launches Forbidden Cinemae"». Arxivat de l'original el 2007-02-06. [Consulta: 6 febrer 2007].

## Enllaços externs

* MySpace de Chasey Lain
* Chasey Lain a PornstarGlobal
# Casa Missió de Banyoles

La Casa Missió de Banyoles és una entitat diocesana fundada el 1851 per Joan Planas, dedicada al servei de la predicació i atesa per la comunitat de clergues «Col·legi de Missioners del Bisbat de Girona». Des del 1863 resideix a l'antic monestir de Sant Esteve de Banyoles.
Disposa de una biblioteca amb un fons d'uns 4.000 volums d'entre els segles xvi i XX. El més antic és un incunable del 1496 amb un recull de resolucions del Tribunal de la Rota Romana. Al voltant de 1.200 llibres són anteriors al segle xix.

## Referències

* ↑ «Casa Missió de Banyoles». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Estéban, R. «Catàleg de la Casa Missió». El Punt Avui [Banyoles], 03-02-2012.
# Gobio battalgilae

Gobio battalgilae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Turquia.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Mendel, J., Lusk, S., Vasil'eva, E.D., Vasil'ev, V.P., Lusková, V., Ekmekci, F.G., Erk'akan, F., Ruchin, A., Košco, J., Vetešník, L., Halacka, K., Šanda, R., Pashkov, A.N. & Reshetnikov, S.I. 2008. Molecular phylogeny of the genus Gobio Cuvier, 1816 (Teleostei: Cyprinidae) and its contribution to taxonomy. Molecular Phylogenetics and Evolution, 47: 1061–1075.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Naseka, A.M., F. Erk'akan i F. Küçük 2006 A description of two new species of the genus Gobio from Central Anatolia (Turkey) (Teleostei: Cyprinidae). Zoosystematica Rossica 15:185-194.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Disposició perversa polimorfa

En psicoanàlisi, la sexualitat infantil es pot descriure com una disposició perversa polimorfa en la mesura en què es troba sotmesa al joc de pulsions parcials, íntimament lligada a la diversitat de zones erògenes i mentre es desenvolupa abans d'establir-se les funcions genitals pròpiament dites. Segons diu Freud en Tres assaigs sobre teoria sexual:
És instructiu que sota la influència de la seducció, l'infant es puga convertir en un pervers polimorf, i siga desencaminat a practicar totes les transgressions possibles. Açò demostra que té en la seua disposició l'aptitud per fer-ho; aquestes transgressions xoquen amb poques resistències perquè, segons siga l'edat de l'infant, no s'han erigit encara o s'estan construint els dics anímics contra els excessos sexuals: la vergonya, el fàstic i la moral. (...) és impossible no reconéixer alguna cosa comuna en tots els éssers humans, que s'origina en la uniforme disposició a totes les perversions.

## Referències

* ↑ Laplanche, Jean & Pontalis, Jean-Bertrand. Diccionario de Psicoanálisis. Traducción Fernando Gimeno Cervantes. Barcelona: Editorial Paidós, 1996, p. 273. ISBN 9788449302565.
* ↑ Freud, Sigmund. «Tres ensayos sobre teoría sexual». A: Obras completas. Traducció: José Luis Etcheverry. VII - Tres ensayos de teoría sexual, y otras obras (1901-1905), «Fragmento de análisis de un caso de histeria» (Caso «Dora»). Buenos Aires: Amorrortu Editores, 2012, p. 173-174. ISBN 978-950-518-583-2.
# Estació de Malargüe

L'estació de Malargüe és una estació d'antena de ràdio ESTRACK de 35 metres per a les comunicacions amb naus espacials en construcció a l'Argentina. Està sent construït per l'Agència Espacial Europea (ESA). Està situada a 40 km al sud de la ciutat de Malargüe, Argentina. L'antena de Malargüe té dos estacions germanes, l'Estació de Cebreros, a prop de Madrid, Espanya, i l'Estació de Nova Norcia a prop de Nova Norcia, Austràlia. La finalització d'aquesta estació permetrà que les missions en espai profund tinguin un seguiment de manera contínua.
En el 7 de desembre de 2011, el plat de l'antena de l'estació de 35 metres de diàmetre es va hissar en el seu lloc. L'operació va prendre diverses hores i es va haver d'esperar un dia tranquil sense vent. L'estació és (en novembre de 2012) en proves inicials i l'ESA espera que l'estació estigui plenament operacional en el 2013.

## Referències

* ↑ «Malargüe - DSA 3». ESA. [Consulta: 2 juny 2011].
* ↑ «Lifting of giant deep space antenna complete». ESA. [Consulta: 8 gener 2012].
* ↑ Jenny Winder. «Huge new ESA tracking station is ready for duty». Phys.org, 05-11-2012.

## Enllaços externs

* Lloc web de l'ESA a ESTRACK, incloent enllaços a totes les estacions
* Càmera web de l'ESA seguint la construcció de l'Estació de Malargüe
Agència Espacial Europea :
# Cingle de la Coma

El Cingle de la Coma, és una cinglera del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Vilamitjana.
Està situat a llevant de la ciutat de Tremp, en el vessant nord-occidental de la Serra dels Nerets, a l'esquerra de la Noguera Pallaresa.
# Fukuchiyama

Fukuchiyama (en japonès: 福知山市, Fukuchiyama-shi) és una ciutat japonesa, la tercera més poblada i la segona més antiga de la prefectura de Kyoto. Fukuchiyama va obtenir la condició de ciutat l'1 d'abril de 1937, quan tan sols tenia 32.600 habitants. En 2010 l'aglomeració va créixer fins a arribar 79.817 habitants, tot i que als darrers anys ha patit una tendència al descens demogràfic.

## Persones il·lustres

* Hitoshi Ashida (1887-1959), polític i antic Primer ministre del Japó.
* Osamu Shimomura (1928-), químic i professor universitari guanyador del Premi Nobel.
* Sadakazu Tanigaki (1945-), polític i antic president del PLD.
# Caucher Birkar

Caucher Birkar (kurd: Koçer Bîrkar) (Marīvān, juliol 1978), també conegut com a Fereydoun Derakhshani, és un matemàtic iranià nacionalitzat britànic. El 2018 va ser guardonat amb la Medalla Fields, la qual li van robar pocs minuts d'haver-li entregat.

## Referències

* ↑ Reuters «Denunciado el robo de una medalla del ‘Nobel’ de matemáticas minutos después de entregarla» (en castellà). El País [Madrid], 02-08-2018. ISSN: 1134-6582.
# Hörður Torfason

    En aquest nom islandès, el darrer nom és un patronímic, no pas un cognom. La manera de referir-se a aquesta persona és pel nom de pila.
Hörður Torfason (4 de setembre de 1945) és un important cantautor i activista islandès. Ha escrit cançons i poemes, ha actuat sovint al teatre i en algunes pel·lícules, ha dirigit unes 50 produccions teatrals, i ha dissenyat i construït els decorats de moltes d'elles.

## Biografia

Hörður és fill de Torfi Benediktsson i d'Anna Kristinsdóttir (a Islàndia no s'empren cognoms, sinó patronímics que, a més, ens indiquen el gènere del seu portador), i és el segon dels sis fills de la parella.
Havent-se format com a actor a l'escola de teatre del Teatre Nacional d'Islàndia (Þjóðleikhúsið) durant la primavera de 1970, també va treballar de director des de 1971. Amb el seu primer àlbum de cançons, gravat l'estiu de 1970 (Hörður Torfason syngur eigin lög, 'Hörður Torfason canta les seves cançons'), va tenir un enorme impacte en el món musical islandès, i molts cantants el van prendre de model. Hörður ha estat anomenat 'Þjóðleikhús landsbyggðarinnar' ('Teatre Nacional del país') pel fet que durant dècades ha recorregut l'illa almenys un cop l'any fent els seus concerts. Ha treballat de manera independent des de 1973, perquè diu que la seva música i la resta de la seva obra no han de servir per enriquir encara més els rics, ni les empreses. Hörður ha publicat ja 23 àlbums.
Essent com és una figura d'abast nacional, fou el primer islandès a sortir de l'armari públicament, cosa que en va fer un activista pro drets humans. Fou la inspiració dels fundadors del col·lectiu gai-lèsbic Samtökin '78. Més tard fou ell mateix fundador, ideòleg, desenvolupador i portaveu de l'organització Raddir fólksins ('veus del poble') el 2008, arran de la crisi financera islandesa. Fins i tot va encapçalar influents manifestacions davant el Ministeri d'Educació durant l'estiu de 2008 per defensar el cas de Poul Ramses. Com a ideòleg de la Revolució de les Cassoles i com a defensor dels drets humans, també ha viatjat arreu del món oferint conferències sobre els seus mètodes de lluita.
La seva biografia Tabú, escrita per Ævar Örn Jósepsson, fou publicada la tardor de 2008.

## Fonts

* Hörður Torfa; af Tónlist.is
* Forvitnari en fjandinn; an article in Morgunblaðið 1988
* Hörður Torfason: „ólaunað og sjálfsprottið“ starf, from Mbl.is 10.03.2009
* Hörður Torfason mótmælir við Dómsmálaráðuneytið; from Dv.is 14.08.2008 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Carrer Mestre Manresa (Vimbodí)

El Carrer Mestre Manresa és una obra de Vimbodí i Poblet (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Carrer que conté nombroses cases datades en el segle xviii, com bé s'especifica a les portalades d'algunes d'elles. Les construccions segueixen els esquemes populars de la zona, en pedra i, bàsicament de dos pisos d'alçada. El carrer no es gaire ample, té un fort desnivell salvat per trams d'escales i està empedrat.

## Referències

* ↑ «Carrer Mestre Manresa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Districte de Niefang

El districte de Niefang és un districte de Guinea Equatorial, a la part meridional de la província Centre Sud, a la regió continental del país. La capital del districte és Niefang. El cens de 1994 hi mostrava 27.357 habitants.

## Referències

* ↑ Law, Gwillim. «Districts of Equatorial Guinea» (en anglès), 22-03-2016. [Consulta: 25 setembre 2017].
* ↑ «Anuario estadístico de Guinea Ecuatorial 2018». Arxivat de l'original el 2022-01-23. [Consulta: 24 maig 2023].

## Enllaços externs

* Dades de la població de Guinea Equatorial, 1994
# Estadi Icònic de Lusail

L'Estadi Icònic de Lusail o Estadi Internacional de Lusail (àrab: ملعب لوسيل الدولي, Malʿab Lūsayl ad-Duwalī) és un estadi esportiu de la ciutat de Lusail, al Qatar.
L'estadi va ser la seu de la final de la Copa del Món de futbol de 2022.
La seva capacitat és de 80.000 espectadors.

## Referències

* ↑ «Lusail Iconic Stadium - FIFA World Cup Qatar» (en anglès britànic), 07-03-2019.
* ↑ «Lusail Iconic Stadium World Cup 2022: Qatar World Cup Stadium». fifaworldcupnews.com, 23-09-2021. [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ «Qatar 2022: Lusail Stadium contractor selected». StadiumDB, 30-11-2011.
* ↑ «FIFA World Cup™ match schedule confirmed: hosts Qatar to kick off 2022 tournament at Al Bayt Stadium» (en anglès).
* ↑ «2022 FIFA World Cup Bid Evaluation Report:Qatar». fifa.com. Arxivat de l'original el 7 febrer 2016. [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ «Chinese company and HBK JV to build Lusail stadium». constructionweekonline.com, 29-11-2016. [Consulta: 19 juliol 2021].
# Domitia (cràter)

Domitia és un cràter amb coordenades planetocèntriques de 41.32 ° de latitud nord i 342.64 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 32.99 de diàmetre. El nom fa referència a una verge vestal romana, i va ser adoptat com a oficial per la UAI el 30 de setembre de 2011.

## Referències

* ↑ "Domitia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Wildfang,Robin Lorsch. Routledge. Rome’s Vestal Virgins: A study of Rome’s Vestal priestesses in the late Republic and early Empire, 2006.