OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1865 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1865 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 de gener de 2009. Després de recordar les resolucions 1739 (2007), 1765 (2007), 1795 (2008), 1826 (2008) i 1842 (2008) sobre la situació a Costa d'Ivori i la Resolució 1836 relativa a Libèria, el Consell va renovar el mandat de l'Operació de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (UNOCI) fins al 31 de juliol de 2009 i les forces franceses que la recolzen, alhora que redueix la força de les missions a un batalló i avala l'adaptació de la postura i la configuració de la UNOCI.

## Detalls

El Consell de Seguretat de les Nacions Unides va aprovar un informe del Secretari General de les Nacions Unides en que, si bé la UNOCI havia creat una major estabilitat a Costa d'Ivori, el procés electoral fràgil i delicat requeria que la força de l'ONU romangués al país i completés la implementació dels objectius establerts per l'Acord de Ouagadougou de març de 2007, que implica el desarmament i la identificació de la població, per permetre eleccions lliures. Així, la resolució va ampliar el mandat de la UNCOI per sis mesos fins al 31 de juliol de 2009. La força es va veure reduïda a un batalló, la disminució del nombre de mantenidors de la pau de les Nacions Unides de 8.151 a 7.450, a més de posar els mantenidors de la pau en posicions menys concentrades, el nombre de tropes podrien desplegar-se ràpidament com a destacaments de reacció ràpida aerotransportats.
Encara que acull amb beneplàcit la signatura el 22 de desembre del quart Acord complementari de l'Acord polític de Ouagadougou de 2007, el Consell va prendre nota dels retards en la implementació d'aquest acord, instant a les parts a avançar per crear una seguretat entorn per pròximes eleccions; desarmament i desmantellament de milícies; l'acantonament i el desarmament, desmobilització i el programa de reintegració; unificació i reestructuració de les forces de defensa i seguretat; i la restauració de l'autoritat estatal a tot el país.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandates of UN Côte d'Ivoire operation, French supporting forces until 31 July». United Nations, 27-01-2009.
* ↑ «Population identification, disarmament, elections will have decisive impact on Côte d'Ivoire, United Nations exit strategy, Security Council told». United Nations, 21-01-2009.
* ↑ «Identification of voters in Cote d' Ivoire surpasses 5.4 mln, UN says». Xinhua, 12-03-2009.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1801 a la 1900 (2008 - 2009)
* Primera Guerra Civil de Costa d'Ivori

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Oleh Petròvitx Txujda

Oleh Petròvitx Txujda (en ucraïnès: Олег Петрович Чужда), (Kíiv, Ucraïna, 23 de juliol de 1963) és un eciclista ucraïnès, ja retirat que fou professional del 1990 fins al 1994. És el pare del també ciclista Oleg Chuzhda. Els seus principals èxits els aconseguí mentre era amateur, com ara el Giro della Lunigiana de 1981, la Volta a Navarra de 1983 i la Milk Race de 1984.

## Palmarès

* 1980
** Campió del món júnior en contrarellotge per equips (amb Viktor Demidenko, Sergueï Voronine i Sergei Tschapk)
* 1981
** 1r al Giro della Lunigiana
* 1982
** Vencedor d'una etapa a la Milk Race
* 1983
** Campió del món dels 100 km contrarellotge per equips en ruta, amb Iuri Kaixirin, Serguei Navolokin i Aleksandr Zinóviev
** 1r a la Volta a Navarra
** Vencedor de 4 etapes a la Volta a Bulgària
* 1984
** 1r a la Milk Race i vencedor de 4 etapes
* 1985
** Vencedor d'una etapa a la Milk Race
* 1986
** 1r al Tour de Sotchi i vencedor de 2 etapes
* 1987
** 1r al Memorial Coronel Skopenko

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1992. Abandona.
* 1994. 71è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «CHUZHDA PETROVITCH Oleg». [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ «Олег Чужда (велоспорт)». [Consulta: 30 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2014-08-26 a Wayback Machine.
# Torku Şekerspor

El Torku Şekerspor (codi UCI: TRK) és un equip ciclista turc de categoria continental. Creat el 2011, amb part de l'estructura de l'equip bulgar Hemus 1896. Competeix principalment als circuits continentals de ciclisme. Té la base a la ciutat de Konya.

## Principals victòries

* Tour d'Isparta: Mustafa Sayar (2011)
* Tour de Tràcia: Iuri Metluxenko (2012)
* Tour de l'Azerbaidjan: Serhiy Grechyn (2013)
* Volta al llac Taihu: Iuri Metluxenko (2013)
* Tour de Çanakkale: Ahmet Akdilek (2015)
* Volta al Marroc: Tomasz Marczyński (2015)
* Tour del Mar Negre: Tomasz Marczyński (2015)
* Tour d'Ankara: Nazim Bakırcı (2015)
* Tour de Mevlana: Ahmet Örken (2015)
* Tour of Aegean: Ahmet Örken (2015)
* Tour de Mersin: Nazım Bakırcı (2016)
* Challenge de la Marxa Verda-Gran Premi Oued Eddahab: Ivan Balikin (2017)
* Challenge de la Marxa Verda-Gran Premi Al Massira: Ahmet Örken (2017)

### Grans Voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

A partir del 2011 l'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2011 | 12è | Miraç Kal (76è) |
| 2012 | 10è | Volodímir Bileka (58è) |
| 2013 | 6è | Mustafa Sayar (14è) |
| 2015 | 6è | Tomasz Marczyński (23è) |
| 2017 | 3r | Ahmet Örken (20è) |
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2017 | 44è | Ivan Balikin (195è) |
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2012 | 50è | Volodímir Bileka (168è) |
| 2013 | 12è | Andrei Mizúrov (17è) |
| 2014 | 30è | Ahmet Örken (32è) |
| 2015 | 36è | Ahmet Örken (53è) |
| 2017 | 43è | Luca Chirico (136è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2011 | 33è | Vladimir Koev (90è) |
| 2012 | 57è | Iuri Metluxenko (165è) |
| 2013 | 54è | Serhiy Grechyn (108è) |
| 2014 | 72è | Feritcan Şamlı (331è) |
| 2015 | 20è | Ahmet Örken (51è) |
| 2016 | 59è | Ahmet Örken (441è) |
| 2017 | 59è | Ahmet Örken (376è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2016-03-13 a Wayback Machine.
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Ponzone

Ponzone, (Punson o Ponson en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Cartosio, Cassinelle, Cavatore, Grognardo, Malvicino, Molare, Morbello, Pareto, Sassello, Tiglieto i Urbe.
Pertanyen al municipi les frazioni de Losio, Ciglione, Caldasio, Moretti di Caldasio, Carmine, Galli, Bistolfi, Manfrinetti, Ognibene, Pille, Chiappino primo, Chiappino secondo, Pianlago, Foi, Molara, Cimaferle, Toleto, Abasse, Verzella, Zerba, Piancastagna, Mongorello, Rizzi, Sed Luvien, Bric Berton i Moretti di Piancastagna.
# Siroua

Siroua (àrab سروا) és una comuna rural de la província de Ouarzazate de la regió de Drâa-Tafilalet. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.678 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# President d'Angola

El President d'Angola és alhora cap d'Estat i cap de govern a Angola. Segons la constitució d'Angola aprovada el 2010, el càrrec de primer ministre se suprimeix; l'autoritat executiva pertany al president, qui també té un grau de facultats legislatives, ja que pot governar per decret.
La posició del president data de la independència d'Angola de Portugal el 1975. Agostinho Neto ocupà el càrrec quan el Moviment Popular per a l'Alliberament d'Angola (MPLA) va obtenir el control del país. Quan Neto va morir el 1979, José Eduardo dos Santos el va succeir.
Sota la direcció de Dos Santos, Angola es va convertir en un estat multipartidista, encara que controlat per Dos Santos. A les últimes eleccions presidencials, celebrades el 1992, Dos Santos fou reelegit amb el 49% dels vots. L'oponent de Dos Santos, Jonas Savimbi de la Unió Nacional per a la Independència Total d'Angola (UNITA) partit, va afirmar que les eleccions van ser fraudulentes.
Se suposa que el càrrec de president ha de ser limitat a dos mandats de cinc anys, però només Dos Santos ha ocupat el càrrec.
El gener de 2010 l'Assemblea Nacional va aprovar una nova Constitució, segons la qual el líder del partit amb més escons a l'Assemblea es convertiria en president, en comptes de ser elegit mitjançant unes eleccions lliures. La nova constitució també limita el mandat presidencial a dos termes, tot i que no compten els termes servits fins a la data, se suprimeix el càrrec de primer ministre i s'introdueix en comptes el càrrec de vicepresident.

## Llista de Presidents
### Partits polítics

* Moviment Popular per a l'Alliberament d'Angola (MPLA)

### Símbols

* $^†$ Mort en el càrrec
| № | Nom (Birth–Death) | Termini | Termini | Partit polític |
| República Popular d'Angola ||||||
| 1 | Agostinho Neto (1922–1979) | 11 de novembre de 1975 | 10 de setembre de 1979 | MPLA |
| − | Lúcio Lara (1929–2016) | 11 de setembre de 1979 | 20 de setembre de 1979 | MPLA |
| 2 | José Eduardo dos Santos (1942–2022) | 21 de setembre de 1979 | 27 d'agost de 1992 | MPLA |
| República d'Angola ||||||
| (2) | José Eduardo dos Santos (1942–2022) | 27 d'agost de 1992 | 26 de setembre de 2017 | MPLA |
| 3 | João Lourenço (1954–) | 26 de setembre 2017 | Elegit | MPLA |

## Referències

* ↑ Angola abolishes presidential polls in new constitution BBC News, 21 January 2010
* ↑ Patrício Batsîkama. Revista de História da África e de Estudos da Diáspora Africana: O testamento que validou José Eduardo dos Santos na presidência de Angola em 1979. FCS/Universidade Agostinho Neto, 2014.

## Fonts

* Presidents d'Angola a rulers.org
* Presidents d'Angola a worldstatesmen.org
* African States and Rulers, John Stewart, McFarland
* Guinness Book of Kings, Rulers & Statesmen, Clive Carpenter, Guinness Superlatives Ltd
* Heads of State and Government, 2nd Edition, John V da Graca, MacMillan Press 2000
# Nanopartícula lipídica sòlida

Les nanopartícules lipídiques sòlides són un nou sistema de distribució farmacèutica o formulació farmacèutica.
S'han desenvolupat enfocaments convencionals, com ara l'ús de potenciadors de permeació, modificació superficial, síntesi de profàrmacs, formació de complexos i estratègies basades en portadors de lípids col·loïdals per al lliurament de fàrmacs als limfàtics intestinals. A més, s'han explotat nanopartícules polimèriques, sistemes de lliurament autoemulsionants, liposomes, microemulsions, solucions micel·lars i recentment nanopartícules lipídiques sòlides (via oral) com a possibles portadores pel lliurament limfàtic intestinal.
Les nanopartícules lipídiques sòlides solen ser esfèriques amb un diàmetre mitjà entre 10 i 1000 nanòmetres. Les nanopartícules lipídiques sòlides posseeixen una matriu de nucli de lípids sòlida que pot solubilitzar molècules lipòfiles. El nucli lipídic està estabilitzat per agents tensioactius (emulsionants). L'emulsionant utilitzat depèn de les vies d'administració i és més limitat per a les administracions parenterals. El terme lípid s'utilitza aquí en un sentit més ampli i inclou triglicèrids (p. ex. tristearina), diglicèrids (p. ex. glicerol bahenat), monoglicèrids (p. ex. glicerol monoestearat), àcids grassos (p. ex. àcid esteàric), esteroides (p. ex. colesterol) i ceres (p. ex. palmitat de cetil). Per estabilitzar la dispersió lipídica s'han utilitzat totes les classes d'emulsionants (respecte a la càrrega i el pes molecular). S'ha trobat que la combinació d'emulsionants podria evitar l'aglomeració de partícules de manera més eficient.
El desenvolupament de nanopartícules lipídiques sòlides és un dels camps emergents de la nanotecnologia lipídica amb diverses aplicacions potencials en el lliurament de medicaments, la medicina clínica i la investigació, així com en altres disciplines. A causa de les seves propietats úniques que depenen de la mida, les nanopartícules de lípids ofereixen la possibilitat de desenvolupar nous productes terapèutics. La capacitat d'incorporar fàrmacs a nanotransportadors ofereix un nou prototip en el lliurament de fàrmacs que podria tenir una gran promesa per aconseguir la millora de la biodisponibilitat juntament amb un subministrament controlat i específic de fàrmacs. També es consideren ben tolerades en general, a causa de la seva composició a partir de lípids fisiològicament similars.

## Referències

* ↑ Saupe, Anne; Rades, Thomas. «Solid Lipid Nanoparticles». A: Nanocarrier Technologies, 2006, p. 41. DOI 10.1007/978-1-4020-5041-1_3. ISBN 978-1-4020-5040-4.
* ↑ Jenning, V; Thünemann, AF; Gohla, SH «Characterisation of a novel solid lipid nanoparticle carrier system based on binary mixtures of liquid and solid lipids». International Journal of Pharmaceutics, 199, 2, 2000, pàg. 167–77. DOI: 10.1016/S0378-5173(00)00378-1. PMID: 10802410.
* ↑ Studies on binary lipid matrix based solid lipid nanoparticles of repaglinide: in vitro and in vivo evaluation. Rawat MK, Jain A and Singh S, Journal of Pharmaceutical Sciences, 2011, volume 100, issue 6, pages 2366-2378
* ↑ Mehnert et al., 2001
* ↑ Mehnert et al., 2001
* ↑ Small, 1986
# Nominalisme

El nominalisme és una postura filosòfica, crítica davant el platonisme, que es va desenvolupar a l'edat mitjana. Els universals (home, nació, planta, bondat) eren considerats només noms sense substància pels nominalistes. Aquest corrent de pensament afirmava que no són éssers ni entitats concrets, sinó meres abstraccions, sons de la veu ("Flatus Vocis"), paraules que anomenen a diversos individus indistintament i, per tant, n'hi ha únicament en el camp intel·lectual, no en la realitat. Els universals tenien, segons els nominalistes, una realitat lògica, no ontològica, com pretenien els universalistes, que eren anomenats realistes, ja que atorgaven als universals existència real. Els universals, segons els realistes, són anteriors i estan fora de les coses.
Amb això, els realistes seguien Plató i la seva doctrina de les idees arquetípiques. Per als nominalistes, el fet de suposar l'existència d'aquests universals significava limitar el pensament i el poder de Déu. Segons la seva doctrina, només tenien existència real els individus o les entitats particulars. Això plantejava un dilema teològic seriós, perquè, per al dogma cristià, Pare, Fill i Esperit Sant constitueixen una unitat indivisible. D'acord amb els nominalistes -argumentaven els seus opositors- caldria concebre el Pare, el Fill i l'Esperit Sant com a tres divinitats diferents. L'ortodòxia es va oposar vivament al nominalisme. D'altra banda, l'argumentació realista comentava que, si els universals no tenien existència real, tampoc no era possible imposar lleis generals als homes, i sobretot, la llei divina.
Filòsofs nominalistes van ser Roscelin de Compiègne (s. XI) i Guillem d'Occam (segle xiv). Joan Duns Escot (s. XIII), Guillem Champeaux (s. XI-XII) i Bernard de Chartres (s. XII), que van defensar l'antecedent del realisme. En termes molt generals, es pot dir que el pragmatisme i el positivisme lògic de la modernitat deriven del nominalisme medieval.
Hem d'afegir una postura intermèdia que és l'anomenat realisme moderat, en el qual es troba Tomàs d'Aquino: diferencia essència d'existència, i troba la primera en relació de potència amb la segona, de manera que els universals existeixen en l'intel·lecte per mitjà de l'abstracció, però adquireixen entitat real amb l'existència, per mitjà d'una causa agent. Un universal és més que un Flatus Vocis, verbalitza la veritat que ha captat l'enteniment per un hàbit natural incoat.

## Vegeu també

* Problema dels universals
# ThinkPad

ThinkPad és una marca d'ordinadors portàtils originalment dissenyada, manufacturada i venuda per IBM. Des de l'any 2005, la Thinkpad ha estat manufacturada i promocionada per Lenovo, que va comprar la divisió d'ordinadors personals d'IBM. IBM va introduir la línia Thinkpad el 1992. El nom "Thinkpad" té els seus orígens en la història i cultura corporativa d'IBM. Thomas J. Watson 1 introduir la paraula "THINK !" com un eslògan d'IBM l'any 1920. Durant dècades, IBM va distribuir petits blocs de notes amb la paraula "THINK" estampada en una tapa color cafè de pell entre els empleats i clients. La llegenda diu que el nom Thinkpad va ser suggerit per a ordinadors mòbils per un investigador que tenia un bloc de notes "THINK" a la seva butxaca.

## Referències

* ↑ .osnews.com/story/22274/The_History_of_the_ThinkPad_Name The History of the Thinkpad nom.
# Portada/efemèride juny 4

María Simón
« 3 de juny · 4 de juny · 5 de juny »
# Spackenkill

Spackenkill és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 4.756 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spackenkill tenia 4.756 habitants, 1.687 habitatges, i 1.396 famílies. La densitat de població era de 631 habitants per km².
Dels 1.687 habitatges en un 37,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74,5% hi vivien parelles casades, en un 6,2% dones solteres, i en un 17,2% no eren unitats familiars. En el 14,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 28,8% de 45 a 60 i un 16,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 77.689 $ i la renda mediana per família de 83.596 $. Els homes tenien una renda mediana de 61.454 $ mentre que les dones 41.349 $. La renda per capita de la població era de 35.774 $. Entorn del 0,4% de les famílies i l'1,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spackenkill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spackenkill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Premi Strega Europeu

El Premi Strega Europeu (italià: Premio Strega Europeo) és un premi literari anual que es dona a una novel·la en traducció italiana d'un autor europeu que ha rebut el reconeixement nacional al seu país d'origen. Establert el 2014, s'administra, com el prestigiós Premi Strega per a la literatura italiana, per la Fundació Maria i Goffredo Bellonci.

## Guanyadors

* 2014 – Marcos Giralt Torrente, Il tempo della vita (Tiempo de vida), traduït del castellà per Pierpaolo Marchetti
* 2015 – Katja Petrowskaja, Forse Esther (Vielleicht Esther), traduït de l'alemany Ada Vigliani
* 2016 – Annie Ernaux, Gli anni (Les années), traduït del francès per Lorenzo Flabbi
* 2017 – Jenny Erpenbeck, Voci del verbo andare (Gehen, ging, gegangen), traduït de l'alemany per Ada Vigliani
* 2018 - Fernando Aramburu, Patria, traduïda del castellà per Bruno Arpaia

## Referències

* ↑ «Official website, Premio Strega Europeo». [Consulta: 8 juliol 2017].
* ↑ https://premiostrega.it/PSE/
# Nicànor l'Elefant

Nicànor l'Elefant (en grec Νικάνωρ) va ser un general macedoni.
Va servir sota Filip V de Macedònia i va dirigir l'exèrcit macedoni que va envair Àtica poc després de l'esclat de la guerra entre el Regne de Macedònia i els romans (200 aC). després de saquejar el territori, però davant les amenaces dels ambaixadors romans que llavors eren a Atenes, es va haver de retirar.
Torna a ser mencionat més tard com a comandant de la rereguarda de l'exèrcit de Filip en la batalla de Cinoscèfales (197 aC).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1176.
# Roaldita

La roaldita és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el seu nom de Roald Norbach Nielsen (1928), especialista en microsonda d'electrons danès.

## Característiques

La roaldita és un nitrur de ferro i níquel, de fórmula química (Fe,Ni)₄N. Cristal·litza en el sistema cúbic, en forma de làmines planes, de fins a 2 micres de gruix, però de molts mil·límetres de llarg, incrustades en kamacita. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la roaldita pertany a «01.BC - Nitrurs» juntament amb els següents minerals: siderazot, carlsbergita, osbornita i nitrur de gal·li.

## Formació i jaciments

És un mineral accessori poc comú en els meteorits de ferro-níquel, probablement format per difusió del nitrogen. Sol trobar-se associada a kamacita, cohenita, schreibersita, carlsbergita o daubreelita. Va ser descoberta l'any 1981 en un meteorit de ferro de 3,8 tones que va ser trobat l'any 1884 a Youndegin, Quairading Shire (Austràlia Occidental, Austràlia). També se n'ha trobat en altres dos meteorits: un que va caure al Canyon Diablo (Arizona, Estats Units) i un altre a Jerslev (Dinamarca).

## Referències

* ↑ «Roaldite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 gener 2016].
* 1 2 «Roaldite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 15 gener 2016].
* ↑ «Youndegin meteorite, Quairading Shire, Western Australia, Australia» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 gener 2016].