OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Landricourt (Aisne)

Landricourt és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 122 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Landricourt era de 122 persones. Hi havia 46 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 17 parelles sense fills i 21 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 61 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 57 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 46 habitatges principals, 39 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 33 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Landricourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 12 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 12 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 50 eren actives i 22 eren inactives. De les 50 persones actives 46 estaven ocupades (28 homes i 18 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 22 persones inactives 8 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 4 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
Dels 4 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 2 eren fusteries, 1 lampisteria i 1 electricista.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Landricourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Landricourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Leymen

Leymen (en alsacià Layme) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 1.055 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 870 | 931 | 937 | 896 | 915 | 1.055 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Bernard Oser | |
| 2008- | Danièle Ott | |
# Oliver Acquah

Oliver Acquah (Accra, 22 de març de 1946) fou un futbolista ghanès de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Ghana. Pel que fa a clubs, destacà a Asante Kotoko.

## Referències

* ↑ «Oliver Acquah Olympic Results». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: 16 desembre 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 31 agost 2019].
* ↑ «Perfil a fifa.com». Arxivat de l'original el 2019-04-08. [Consulta: 31 agost 2019].
# Refus Global

El Refus Global (El Rebuig Global) és un manifest polític i artístic publicat en francès el 9 d'agost de 1948 a Quebec, sota la inspiració dels automatistes Paul-Émile Borduas, Claude Gauvreau i Jean-Paul Riopelle. Aquest manifest posa en qüestió les valors tradicionals i rebutja l'immobilisme de la societat quebequesa de l'època.
Aquest document, publicat en 400 exemplars, és compost de nou texts i algunes il·lustracions firmades per Paul-Émile Borduas.
La seva publicació causà un trasbals dins les elits, particularment dins les autoritats religioses que dominaven aleshores el Quebec. Es pot llegir-hi una descripció molt dura de la societat :
       « Un petit peuple serré de près aux soutanes restées les seules dépositaires de la foi, du savoir, de la vérité et de la richesse nationale. Tenu à l'écart de l'évolution universelle de la pensée pleine de risques et de dangers, éduqué sans mauvaise volonté, mais sans contrôle, dans le faux jugement des grands faits de l'histoire quand l'ignorance complète est impraticable. »
    Traducció :
       « Un petit poble estret a prop a les sotanas romases les soles depositaríes de la fe, del saber, de la veritat i de la riquesa nacional. Tingut a part de l'evolució universal del pensament plè de riscs i de perills, criat sense mala voluntat, però sense control, dins el fals seny dels grans fets de la història quan la ignorancia completa és impracticable. »
La reacció de les elites fou terrible. Paul-Émile Borduas, per exemple, va ser obligat a exiliar-se a Nova York primer, després a París fins a la seva mort el 1960.
Aquesta època de la història quebecquesa fou denunciada pels firmants del Refus Global, qualificat per alguns historiadors contemporanis de Grande Noirceur (la Gran Negror), s'acabava en 1960 amb la presa del poder de Jean Lesage i el començament de la Revolució Tranquil·la.

## Firmants

* Paul-Émile Borduas, pintor
* Madeleine Arbour, dissenyadora
* Marcel Barbeau, pintor
* Muriel Guilbault, actriu
* Pierre Gauvreau, pintor i autor de telenovel·les
* Claude Gauvreau, poeta
* Louise Renaud, llumista
* Fernand Leduc, pintor
* Thérèse Renaud-Leduc, poeta
* Jean-Paul Riopelle, pintor
* Françoise Riopelle, ballarina i coreografista
* Jean-Paul Mousseau, pintor
* Marcelle Ferron, pintor
* Françoise Sullivan, ballarina, coreografista, pintora i escultora
* Bruno Cormier, psiquiatre
* Maurice Perron, fotògraf

## Enllaços externs

* Text del Refus Global (francès)
* Arxiu de Radio-Canada Arxivat 2007-06-27 a Wayback Machine. (francès)
# Monodonta

Monodonta és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Monodonta passalis, que es troba a Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; Robinson, G.; Pitkin, B.; Hine, A.; Lyal, C., eds. (2003). "Monodonta passalis". The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum
# Lars Bay Larsen

Lars Bay Larsen (Gladsaxe, Regió de Copenhaguen, 8 de juny de 1953) és un advocat, jutge i professor universitari danès, membre del Tribunal de Justícia de la UE.
Lars Bay Larsen va estudiar ciències polítiques i dret a la Universitat de Copenhaguen. Entre 1983 i 1985 fou funcionari del Ministeri de Justícia. També exercí com a professor associat de Dret de família a la Universitat de Copenhaguen entre els anys 1991 i 1996. Posteriorment, fou cap de secció a l'Advokatsamfund (1985-1986), cap de servei al Ministeri de Justícia (1986-1991), cap de divisió (1991-1995), cap del Departament de la policia (1995-1999) cap del Departament jurídic al Ministeri de Justícia (2000-2003), representant de Dinamarca al Comitè K-4 (1995-2000), al Grup central de Schenguen (1996-1998) i a l'Europol Management Board (1998‑2000). El gener de 2000 va començar a treballar com a cap del servei jurídic del Ministeri de Justícia i va esdevenir jutge a Højesteret el 2003.
Des de l'11 de gener del 2006 Lars Bay Larsen ės jutge del Tribunal de Justícia de la Unió Europea, encapçalant la tercera cambra. El 8 d'octubre de 2021 fou elegit sotspresident del Tribunal de Justicia de la UE.
Com a membre del Tribunal de Justícia de la UE, ha estat l'artífex de sentències tan transcendentals com la imposició d’una multa a Polònia d’un milió d’euros diaris a pagar a la Comissió per la manca d’independència del poder judicial en aquest país.
El maig del 2022 a través d'una interlocutòria de Lars Bay Larsen, es va retornar de manera provisional la immunitat als eurodiputats Carles Puigdemont, Toni Comín i Clara Ponsatí en suspendre l'execució dels suplicatoris aprovats pel Parlament Europeu.

## Referències

* 1 2 «Lars Bay Larsen». Tribunal de Justícia de la Unió Europea.
* ↑ «El Sr. D. Lars Bay Larsen ha sido elegido Vicepresidente del Tribunal de Justicia de la Unión Europea». Comunicat de Premsa del Tribunal de Justícia de la Unió Europea [Luxemburgo], Nûm. 183/21, 08-10-2021 [Consulta: 30 gener 2023].
* ↑ Casulleras Nualart, Josep «Compte enrere al TJUE: així pensa el jutge danès que té a les mans el futur dels exiliats Lars Bay Larsen, vice-president del tribunal, ja té a punt la sentència que marcarà el futur dels exiliats i de la repressió espanyola». VilaWeb, 29-01-2023 [Consulta: 30 gener 2023].
* ↑ Nacho, Alarcón «El TJUE devuelve de forma provisional la inmunidad a Comín, Ponsatí y Puigdemont El vicepresidente del TJUE devuelve de forma cautelar la inmunidad a los tres eurodiputados independentistas y comparte la sospecha de parcialidad de los protagonistas del proceso en Parlamento Europeo». El Confidencial, 24-05-2022 [Consulta: 30 gener 2023].
# Resolució 412 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 412 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 7 de juliol de 1977 després d'examinar l'aplicació de Djibuti per esdevenir membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Djibuti fos admès.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-05-25 a Wayback Machine.
# Lèucada (ciutat)

Lèucada (grec: Λευκάδα, Lefkáda) és la capital de l'illa de Lèucada, una de les Illes Jòniques. L'any 2011, la seua població arribava a 8.673 habitants. És a la costa nord-est de l'illa, enfront del canal que la separa del continent i que es creua per una carretera que discorre per un pont llevadís.
A partir de domini venecià el segle xiv, que durà fins a final del segle xviii, la vila també fou coneguda pel nom de Santa Maura (grec: Άγια Μαύρα, Aia Mavra) per mor de la fortalesa veneciana situada a la part alta de la vila i anomenada Santa Maura.

## Història

Segons Estrabó, Lèucada la fundaren els corintis enviats per Cípsel i Gorgos (segle vii aC) a excavar el canal que convertí Lèucada en una illa. Llavors traslladaren la ciutat de Nèricos al lloc que es denominaria Lèucada, un nom que, tal com ja observà Estrabó, deriva del color blanc del Cap Lèucates.
Lèucada participà amb tres naus en la batalla de Salamina. En la batalla de Platea, els leucadis i els anactoris formaven una força conjunta de 800 hoplites. Durant la Guerra del Peloponnés la ciutat en formà part de la Lliga, l'aliança comandada pels espartans.
L'any 368 aC, s'uní a la Segona Lliga atenesa. També formà part de l'aliança hel·lènica contra Filip II de Macedònia i contra Antípatre. S'uní a la Confederació Acarnània cap als anys 280-265 aC.
Titus Livi relata el setge i la conquesta de la ciutat pels romans l'any 197 aC.

## Referències

* ↑ «Detall del cens de 2011 (en grec).». Arxivat de l'original el 2015-10-16. [Consulta: 10 agost 2019].
* ↑ Estrabó, Geografia, X 2.8.
* ↑ Heròdot, VIII 45.
* ↑ Heròdot, IX, 28.
* ↑ Tucídides, II, 9.
* ↑ Mogens Herman Hansen & Thomas Heine Nielsen. «Acarnània i àrees adjacents». A: An inventory of archaic and classical poleis (en anglés). Nova York: Oxford University Press, 2004, p. 364-366. ISBN 0-19-814099-1.
* ↑ Titus Livi, XXXIII, 17.

## Enllaços externs

* Pàgina del Ministeri de Cultura de Grècia: jaciment arqueològic de Lèucada (en grec).
# May Sabai Phyu

May Sabai Phyu és una activista de l'estat de Kachin, a Birmània. Ha lluitat en defensa dels drets humans, la llibertat d'expressió, la pau, la justícia en les minories birmanes, contra les violències al Kachin però també les violències de gènere i la promoció de l'igualtat de gènere. Va rebre, l'any 2015, el Premi Internacional Dona Coratge.

## Referències

* ↑ «Biographies of 2015 Award Winners» (en anglès). [Consulta: 4 novembre 2016].
# Remesa

Les remeses són les transferències de diners d'un treballador estranger migrant al seu país d'origen. Els diners enviats al país d'origen dels migrants constitueixen el segon flux financer més gran dels països en vies de desenvolupament, superant, fins i tot, l'ajut internacional. El 2009 les remeses als països desenvolupats es van estimar en 209.000 milions de dòlars nord-americans, xifra inferior als 305.000 milions del 2008.

## Referències

* 1 2 News & Broadcasts. Migration and Remittances. El Banc Mundial. [Consulta: 18 de gener de 2010]
# Lepidonotothen

Lepidonotothen és un gènere de peixos pertanyent a la família dels nototènids.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic.

## Taxonomia

* Lepidonotothen larseni (Lönnberg, 1905)
* Lepidonotothen mizops (Günther, 1880)
* Lepidonotothen nudifrons (Lönnberg, 1905)
* Lepidonotothen squamifrons (Günther, 1880)

## Referències

* ↑ Balushkin A. V., 1976. A short revision of notothenids (Notothenia Richardson and related species) from the family Nototheniidae. Pp. 118-134. A: Skarlato, O. A. (ed.). Zoogeography and systematics of fish. Akad. Nauk USSR, Zool. Inst., Leningrad. Revision Notothenids . 1-195.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Günther, A., 1880. Report on the shore fishes procured during the voyage of H. M. S. Challenger in the years 1873-1876. A: Report on the scientific results of the voyage of H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Zoology. V. 1 (pt 6): 1-82, Pls. 1-32.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Les Fues

Les Fues és un indret del terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà.
Estan situades al nord-oest del poble de Sarroca de Bellera, a ponent de Vilella. Les Comelles són la

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Resolució 410 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 410 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou aprovada el 15 de juny de 1977, va assenyalar un informe del Secretari General de les Nacions Unides que, a causa de les circumstàncies actuals, la presència de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre continuaria sent essencial per a un acord pacífic. El Consell va expressar la seva preocupació pel que fa a les accions que podrien augmentar les tensions i va demanar al Secretari General que tornés a informar abans del 30 de novembre de 1977 per seguir l'aplicació de la resolució.
El Consell va reafirmar les seves resolucions anteriors, inclosa la Resolució 365 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides (1974), va expressar la seva preocupació per la situació, va instar les parts implicades a treballar junts per la pau i una vegada més va estendre l'estacionament de la Força a Xipre, establert a la resolució 186 (1964) fins al 15 de desembre de 1977.
La resolució 410 va ser aprovada per 14 vots a cap; la República Popular de la Xina no va participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Lèxic culte

El lèxic culte és un tipus de registre que engloba mots definits com a cultes per raons evolutives o tècniques. Els mots cultes poden provenir d'una llengua clàssica com el llatí o el grec, sense sofrir un canvi evolutiu important. També es poden considerar paraules cultes els tecnicismes, que són paraules que només es fan servir en branques concretes del coneixement i són molt específiques. Cal incloure dins dels mots cultes els llatinismes, que són expressions llatines que encara es conserven actualment com ara a priori.

## Ús

S'utilitza un vocabulari culte, ric en mots no usuals, en situacions i convencions d'un cert grau d'importància, de tipus polític, literari, i en àmbits científics i acadèmics… El vocabulari extremadament culte s'acostuma a utilitzar només amb paraules individuals, com les expressions arcaiques. L'ús de mots tècnics es pot emprar en certes tasques on l'ambient ho requereix per referència a certs elements que no posseeixen denominació col·loquial. Els cultismes i els llatinismes es poden emprar en converses formals.

## Origen

Segons l'origen podem classificar el vocabulari culte en:
* Cultismes, d'herència directa del llatí o el grec: mots adaptats de la llengua mare.
* Mots tècnics en especialització laboral, sovint neologismes: mots creats per una especialitat laboral, educativa…
* Llatinismes, expressions o paraules d'origen llatí que s'utilitzen mantenint el seu estat original.

## Exemples
### Mots arcaics

* De dèficit a deficiència (falta de…)
* Quelcom (alguna cosa)
* Hom (home o 1 És usat com a subjecte quan es vol significar que l'acció expressada pel verb és realitzada per una o més persones sense dir quines o 2. Sovint precedit d'un, Un o una, una persona qualsevol, de vegades la mateixa que parla.
* Car (ja que)
* Puix (conj Atès que, com que. Puix ell ho ha manat, caldrà fer-ho)
* Nogensmenys (no obstant)
* Ensems (juntament, alhora)
* Adduir (presentar, oferir)
(Es consideren paraules pertanyents al lèxic culte i en alguns casos són usades en l'actualitat)

### Tecnicismes

* Queloide: cicatriu hipertròfica provocada per l'excés de proliferació texitiva.
* Cefalàlgia: mal de cap.

### Llatinismes

* A priori: argument sense experiència prèvia
* Àlies: mot amb què es coneix una persona
* Etcètera: i altres coses

## Bibliografia

* Romaní i Turullols, Albert «L'Adquisició del lèxic culte en un context interdisciplinari i multilingüe». La terminologia en les ciències de la vida, en la química i en el món educatiu, 4, 2013, pàg. 133–144. DOI: 10.2436/15.2503.02.35.
# Parc Nacional de Sjunkhatten

El Parc Nacional de Sjunkhatten (en noruec: Sjunkhatten nasjonalpark) és un parc nacional de Noruega, establert el 2010. El parc consta de 417,5 quilòmetres quadrats d'àrea protegida de forma contínua, incloent 39.8 quilòmetres quadrats de zona marítima. Està situat al comtat de Nordland, i cobreix parts dels municipis de Bodø, Fauske i Sørfold. El parc inclou glaceres, coves, fiords, el gran llac Heggmovatnet, espècies animals rares i un gran patrimoni cultural.

## Referències

* ↑ Askheim, Svein. «Sjunkhatten». A: Store norske leksikon (en noruec). Oslo: Kunnskapsforlaget [Consulta: 22 agost 2011].
* ↑ «Forskrift om Sjunkhatten nasjonalpark/ Dávga suoddjimparkka, Bodø, Sørfold og Fauske kommuner i Nordland fylke» (en noruec). Oslo: Government of Norway, 2010. [Consulta: 22 agost 2011].
# Metamidafós

El metamidafós o metamidafos, en anglès: Methamidophos amb nom IUPAC: O,S-Dimethyl phosphoramidothioate, nom comercial "Monitor," és un insecticida organofosfat.
Els conreus on es fa servir el metamidafós inclouen les patateres i en alguns casos l'arròs a Amèrica del Sud o la Xina Al Brasil està prohibit.

## Toxicitat

La LD50 oscil·la entref 21 i 16 mg/kg per a rates mascle i femelles respectivament. 10–30 mg/kg en conills, i LD50 dèrmica de 50 mg/kg en rates. S'absorbeix ràpidament en l'estòmac, la pell i els pulmons en els humans i s'elimina principalment per l'orina És un inhibidor de la colinesterasa.
La degradació en el sòls és de 6,1 dies en la sorra, 309 dies en l'aigua a pH 5,0, 27 dies a pH 7,0, i 3 dies at pH 9,0. SL'agafen les arrels i fulles de les plantes.
La seva classe de toxicitat (Toxicity Class), és WHO Classe 1b, Molt perillós ("Class 1b, Highly Hazardous"),i el seu parent químic, acefat, és classe III, Lleugerament perillós ("class III, Slightly Hazardous").

## Ús

El metamidafós es fa servir en grans quantitats als arrossars de la Xina.

## Referències

* ↑ http://www.alanwood.net/pesticides/class_insecticides.html
* ↑ http://pmep.cce.cornell.edu/profiles/insect-mite/fenitrothion-methylpara/methamidophos/insect-prof-methamidophos.html
* ↑ Did Your Shopping List Kill A Songbird? Bridget Stutchbury, New York Times March 30, 2008
* 1 2 «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2005-02-19. [Consulta: 21 agost 2014].
* ↑ «International Development Research Center». Arxivat de l'original el 2009-03-14. [Consulta: 21 agost 2014].

## Enllaços externs

* Pesticide Properties Database (PPDB) record for Methamidophos
# Minaci Magi Asculanense

Minaci Magi Asculanense (llatí: Minatius Magius Asculanensis) va ser un militar de Càpua aliat de la República Romana. Era net del notable capuà Deci Magi, i avantpassat de l'historiador Vel·lei Patèrcul.
Es va distingir a la guerra social l'any 90 aC per la seva fidelitat als romans. Va aixecar una legió entre els hirpins amb la que va ajudar a Tit Didi a conquerir Herculà i amb Luci Corneli Sul·la va assetjar Pompeia i va ocupar Compsa. Va rebre com a agraïment pels serveis prestats, la ciutadania romana i dos dels seus fills van ser escollits pretors.

## Referències

* ↑ Vel·lei Patèrcul. Història Romana II,6,2