OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gabriel I

Gabriel I (en grec Γαβριήλ Α') va ser patriarca de Constantinoble del mes de març fins a l'agost de l'any 1596.
El seu mandat va durar sis mesos, perquè el mes d'agost va morir. Havia estat metropolità de Tessalònica i era un estret col·laborador del patriarca Jeremies Tranos. Va ocupar la seu quan va dimitir Mateu II a causa de les dificultats que havia tingut en la seva elecció.

## Referències

* ↑ «Γαβριὴλ Α'» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 30 juliol 2023].
# Hakoah Maccabi Amidar Ramat Gan FC

El Hakoah Maccabi Amidar Ramat Gan FC (en hebreu: הכח מכבי עמידר רמת גן) és un club de futbol israelià del barri de Ramat Shikma, a la ciutat de Ramat Gan.

## Història

L'any 1909 va ser fundat a Viena el Hakoah Viena per un parell de sionistes austríacs, Fritz "Beda" Löhrner i Ignaz Herman Körner. El club agafà forta popularitat i ràpidament va tenir el suport de molts jueus d'arreu d'Europa als anys 20.
El 1924 i 1925, el Hakoah Viena visità les terres de Palestina on fou orgullosament rebut. Alguns dels jugadors d'aquest equip emigraren a Palestina i fundaren el Hakoah Tel Aviv l'any 1938.
L'any 1959, es produí la fusió del Hakoah Tel Aviv i el Maccabi Ramat Gan, naixent un nou club que s'anomenà Hakoah Maccabi Ramat Gan. Aquells anys el Hakoah tenia un bon equip i el Maccabi el seu propi estadi (Gali-Gal). El nou club destacà al país durant els anys 60 i mitjans 70, guanyant dues lligues i dues copes israelianes.
Als anys 80 el club va arribar a baixar fins a la tercera divisió nacional. A més, el 1994 es va veure involucrat en un escàndol de manipulació de partits. El 2000 patí una greu fallida econòmica i el 2002 estigué a punt de desaparèixer. Per fi s'estabilitzà i el 2003 retornà a la Liga Leumit. L'any 2005 es fusionà de nou amb un petit club de Ramat Gan anomenat Maccabi Ramat Amidar, adoptant la denominació actual.

## Palmarès

* Lliga israeliana de futbol 1964-65, 1972-73
* Liga Leumit (segona divisió) 2007-08
* Copa israeliana de futbol 1969, 1971

## Enllaços externs

* Web oficial (hebreu)
# Jorge Salvador Hernández Mollar

Jorge Salvador Hernández Mollar (Melilla, 3 de setembre de 1945) és un advocat i polític espanyol, senador i diputat a Corts i al Parlament europeu. Es llicencià en dret a la Universitat Complutense de Madrid. Ingressà com a funcionari del Cos Tècnic de l'Institut Nacional de la Seguretat Social, del que n'ha estat habilitat de classes passives i cap de departament de l'INSS. També és vicepresident de l'Asociación de Estudios Melillenses.
Militant d'Alianza Popular, en fou secretari i president provincials i fou escollit senador per Melilla a les eleccions generals espanyoles de 1986. De 1986 a 1989 fou secretari segon de la Comissió de Defensa del Senat d'Espanya. Després fou elegit diputat del Partit Popular per Melilla a les eleccions generals espanyoles de 1989. De 1990 a 1993 fou vocal de la Comissió de Política Social i d'Ocupació del Congrés dels Diputats.
El 1993 no fou reescollit i fou president del Partit Popular de Melilla i membre de la Junta Directiva Nacional. El 1995 esdevingué diputat del Parlament Europeu i fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Europeu de 1999. De 2002 a 2004 fou president de la Comissió de Llibertats i Drets dels Ciutadans, Justícia i Afers Interiors del Parlament Europeu, de 1997 a 2002 fou vicepresident de la Delegació per a les Relacions amb els Països del Magrib i la Unió del Magrib Àrab, i de 2002 a 2004 vicepresident de la Delegació per a les Relacions amb els Països del Màixriq i els Estats del Golf.

## Enllaços externs

* Fitxa del Senat
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Parlament Europeu
# Joaquín Urzaiz Cadaval

Joaquín de Urzáiz Cadaval (Nigrán, 15 de setembre de 1887 - Madrid, 11 d'octubre de 1957) fou un funcionari, polític i diplomàtic gallec.
Llicenciat en dret i advocat de l'Estat, era fill del polític i antic ministre Ángel Urzáiz y Cuesta. Va ser diputat del Partit Liberal al Congrés per la província de Huelva a les eleccions generals espanyoles de 1916, a les de 1918 per Canàries i del Partit Republicà Progressista a les eleccions de 1936 de nou per Huelva. Va ser Ministre d'Estat del 30 de desembre de 1935 al 19 de febrer de 1936.

## Referències

* ↑ ÁNGEL URZÁIZ CUESTA. Ministro de Hacienda tres veces. a gentedelpuerto.com

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* El pazo de Cadaval-Urzáiz en Nigrán Arxivat 2010-03-26 a Wayback Machine. (castellà)
# Fraisse (Cuneo)

Fraisse (italià: Frassino) és un municipi italià, a la Val Varacha, dins de les Valls Occitanes (regió del Piemont). L'any 2007 tenia 289 habitants. Afronta amb els municipis de Brossasc, Melle, Sampeyre i San Damiano Macra.

## Història

Habitat a partir de l'època romana, va ser una possessió del Marquesat de Saluzzo, i després la Casa de Savoia.

## Personalitats

* Antonio Bodrero, conegut com a Barba Tòni o Tòni Bodrìe, poeta en occità i piemontès
* Francés Fontan, nacionalista occità, fundador del Moviment autonomista occità, va viure-hi del 1963 fins a la mort el 1979.

## Referències

* ↑ «Comune di Frassino» (en italià). Ghironda.com. [Consulta: 6 febrer 2016].
* ↑ «Montagna in Piemonte - Occitania». Arxivat de l'original el 2008-10-02. [Consulta: 19 febrer 2009].
# Epinephelus octofasciatus

Epinephelus octofasciatus és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 130 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Somàlia i Sud-àfrica fins al Japó, Austràlia i Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joan Cros

«Joan Cros» té aquests significats:
* Joan Cros i Burch (Manlleu, ca. 1954), preparador de motocicletes i antic pilot de motocròs català
* Joan Cros i Cortés (Manlleu, 5 de maig de 1989), pilot de motocròs català
# Franklinton (Louisiana)

Franklinton és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 3.657 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Franklinton tenia 3.657 habitants, 1.366 habitatges, i 878 famílies. La densitat de població era de 341,1 habitants/km².
Dels 1.366 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,9% hi vivien parelles casades, en un 21,2% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 33,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 19,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.955 $ i la renda mediana per família de 27.957 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.268 $ mentre que les dones 16.337 $. La renda per capita de la població era d'11.273 $. Entorn del 24% de les famílies i el 31,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Franklinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Franklinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hakon Schmedes

Hakon Schmedes (Gentofte, 31 d'octubre de 1877 - Helsingør, 18 d'agost de 1938) va ser un violinista i compositor danès. Era germà del cantant d'òpera Erik Schmedes.
Schmedes va ser estudiant del violinista Anton Svendsen, Karel Halíř i Eugène Ysaÿe. Va debutar amb aquest instrument el 1899. El 1902-04, es va incorporar al quartet de Jacques Thibaud a París i va ser membre de l'Orquestra Simfònica de Brussel·les i de Boston durant uns quants anys i va aparèixer com a violinista solista.
Entre les seves composicions hi ha el ballet Two in a Glass House. Per al teatre el 1923, l'opereta La reina de Montmartre, va actuar al teatre Casino el 1907, així com música per a l'obra popular Peder Most (1909). A més, va compondre música i cançons de violí.
Schmedes va construir una casa de camp d'estil anglès, a Hørsholm el 1915-16. La casa, que apareix senzilla en vermell i negre i està situada en un petit illot, va ser dissenyada per Povl Baumann i és un exemple ben conegut en la història arquitectònica danesa del romanç nacional d'inspiració anglesa / New Baroque. La casa és avui un restaurant. També era propietari de la retroexcavadora Manor.
L'EDUCACIÓ: Violinista (Anton Svendsen, ,).
ALTRES OCUPACIONS: Membre de l'Orquestra Simfònica de Brussel·les i Boston i del quartet Thibaud.

## Referències

* Enciclopèdia Espasa, vol. 54, pàg. 1057. (ISBN-84-239-4554-5)
# Epinephelus posteli

Epinephelus posteli és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 100 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Madagascar, KwaZulu-Natal (Sud-àfrica) i el sud de Moçambic.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Francesc Taulina i Garriga

Francesc Taulina i Garriga (Barcelona, 22 de desembre de 1841 - Barcelona, 24 d'octubre de 1895) fou un empresari i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Fill del comerciant i navilier Jaume Taulina i Vilallonga, fou un destacat banquer i empresari navilier i ferroviari. El 28 de juny del 1878 fou vocal de la junta de govern de la Companyia de Ferrocarril de Valls a Vilanova i Barcelona, presidida per Francesc Gumà i Ferran. El 15 de gener del [1880 va constituir la societat Ferrocarriles Económicos de La Selva y Ampurdán (FELSA) amb l'enginyer Teodoro Merly de Iturralde, que tenia la finalitat de construir dues línies de tren, una que enllaçaria Blanes, Lloret, Tossa, Sant Feliu de Guíxols, Castell d'Aro, Llagostera, Cassà de la Selva i Girona; i la segona, que havia de connectar Castell d'Aro, Palamós, Palafrugell, Torroella de Montgrí, l'Escala, Castelló d'Empúries i Figueres. Per aquest motiu Josep Guitart i Narcís Frigola i Fajula li compongueren La sardana d'en Taulina.
Després fou elegit diputat del Partit Liberal pel districte de Mataró a les eleccions generals espanyoles de 1881. Uns mesos després, però, va dimitir i fou substituït per Josep Garcia i Oliver.

## Referències

* ↑ «Francisco Taulina Garriga». geneanet. Rafael Hernández.
* ↑ «Jaume Joseph Roma Taulina i Villalonga». geneanet. Rafael Hernández.
* ↑ Biografia de Francesc Gumà i Farran, p. 7
* ↑ Arbó, Carlos «Lloret agraït». Diari de Girona, 26-01-2010.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Isabel Tenaille

Isabel Tenaille (Madrid, 2 de desembre de 1951) és una presentadora de televisió espanyola.

## Biografia

Va començar la seva activitat professional a principis dels anys 70 com a presentadora de continuïtat en Televisió Espanyola, des d'on donaria el salt a la presentació del programa Revistero al costat de Tico Medina l'any 1975.
Després d'un breu pas pel programa de descobriment de joves talents Gente joven, també el 1975, la gran popularitat li va arribar quan Maruja Callaved la va fitxar per a la presentació de Gente hoy, un magazín diari que va aconseguir enorme èxit a Espanya. Va estar al capdavant del programa entre els anys 1976 i 1977, moment en el qual va ser substituïda per Mari Cruz Soriano. La seva labor en la presentació de Gente hoy li va valer dos Premis TP d'Or corresponents als anys 1976 i 1977, així com un guardó dels Premis Ondas el 1976.
Més tard, el 1977, va presentar un programa dedicat al món del cinema, 24 imágenes por segundo, i el 1978 va compartir plató amb Mercedes Milà al programa d'entrevistes Dos por dos.
Després d'aquesta etapa, Isabel Tenaille es va centrar en la presentació d'informatius i culturals: Redacción noche (1979), Siete días (1979-1980), La Bolsa y la vida (1981) o Letra pequeña (1984-1986). No obstant això, va arribar fins i tot a provar els seus dots d'actriu, protagonitzant per a l'espai Estudio 1 la versió televisiva de l'obra de teatre El paseo del mono, que TVE va emetre el 15 de gener de 1982. Durant aquesta etapa també va fer una incursió al món dels concursos, presentant des del plató A la caza del tesoro, al costat de Miguel de la Quadra-Salcedo. Més tard, entre gener i setembre de 1987 va presentar el Telediario de cap de setmana amb Secundino González.
Cal destacar que en els anys 70, Isabel Tenaille va aconseguir enorme popularitat, per la seva frescor i naturalitat, i es va convertir en una de les muses de l'escriptor Francisco Umbral, que l'esmentava en els seus articles com a "niña Isabel".
Després d'algun temps apartada de la pantalla, el 1996 va copresentar amb Matías Prats i Ana Obregón la Gala commemorativa del quarantè aniversari de TVE, Brindemos por los cuarenta, produïda per Valeriu Lazarov.
Els seus últims anys d'activitat professional els va desenvolupar a TVE Internacional fins a la seva jubilació el 2007 amb motiu d'un expedient de regulació d'ocupació.
El 2013 el seu nom es relaciona amb l'anomenat cas Bárcenas, com a possible beneficiària de la quantitat de 175.000 lliurada per Miguel Ángel Rodríguez el 1992 per haver presentat un acte del Partit Popular, diners que, presumptament, no haurien estat declarats a Hisenda.
L'octubre de 1978 va contreure matrimoni amb Adolfo Butterini, del que va enviduar l'any 2000. El maig de 1980 va néixer la seva filla Patricia Jara i el 1982, Elena María.

## Referències

* ↑ Lo que el ERE se llevó, Diario ABC, 30 de novembre de 2006
* ↑ Los nuevos papeles de Bárcenas, Diario El Mundo, 16 de juliol de 2013
# Joan de Pròixida

Joan de Pròixida o Giovanni da Procida (Salern, 1210 – Roma, 1299) fou una de les figures principals de la conspiració que portà a les Vespres Sicilianes (1282) i ajudà a la preparació militar de l'empresa aragonesa. Era fill d'Andrea da Procida i de Beatrice de Chiaramonte. Fou metge de l'emperador Frederic II i senyor de l'illa de Procida. També va servir a Manfred I de Sicília, com a metge i canceller. A la mort d'aquest monarca conspirà contra Carles I de Nàpols (1266-1268) qui confiscà els seus estats. Refugiat a la República de Venècia, intentà convèncer el landgravi Frederic de Turíngia de ser rei de Sicília (1270). Fallit l'intent, es presentà el 1275 a la cort de Jaume el Conqueridor. L'infant Pere, gendre de Manfred I, premià els seus serveis amb els feus d'Alís i Pomar, al Regne de València, i més tard li donà les baronies de Benissanó, Llutxent, Quatretonda, Palma i Ador (1277–1278). Fet canceller de Pere II, afavorí les relacions del rei amb la cort pontifícia i l'imperi de Constantinoble contra els Anjou.

## Referències

* ↑ Cingolani, Stefano Maria. Historiografia, propaganda i comunicació al segle xiii : Bernat Desclot i les dues redaccions de la seva crònica. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2006, p.345. ISBN 84-7283-841-2.
* ↑ Julia Bolton Holloway. Twice-told Tales: Brunetto Latino and Dante Alighieri. Julia Bolton Holloway, 1993, p. 116–. ISBN 978-0-8204-1954-1.
* ↑ Michele Amari. La Guera del Vespro Siciliano o un periodo delle istorie siciliane ... Seconda edizione, accresciuta e corretta dall'autore e corredata di nuovi documenti, 1843, p. 257–.
* ↑ Pasquale Castorina. Le vespro siciliano. Cronaca siciliana anonima intitolata Lu rebellamentu di Sichilia, codice esistente nell' Archivio municipale di Catania. Pubbl., tr. ed annotata dal can. P. Castorina, 1882.
* ↑ de Renzi, Salvatore. Il secolo decimoterzo e Giovanni da Procida (en italià), 1860, p.395.
* ↑ Soldevila i Zubiburu, Ferran. Història de Catalunya, Volum 3. Editorial Alpha, 1962, p.339.
* ↑ Soldevila, Ferran. Pere el Gran. Primera part: L'infant. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1995, p.277. ISBN 84-7283-303-8.

## Vegeu també

* Gilabert de Pròixida i de Centelles
# Franklin Virgüez

Franklin José Virgüez Dun (Barquisimeto, 1 d'octubre de 1953) és un actor veneçolà. Els seus papers còmics són molt populars.

## Filmografia

* omingo de resurrección (1982)
* Cangrejo (1982)
* Homicidio culposo (1983)
* La casa de agua (1983)
* Retén de Catia (1984)
* Assassino nocturno (1986)
* Pirañas de puerto (1986)
* Cuerpos clandestinos (1991)
* En territorio extranjero (1992)

### Televisió

* La zulianita (1977)
* Rafaela (1977)
* María del Mar (1978)
* Buenos días Isabel (1980)
* Emilia (1980)
* La Goajirita (1980)
* Marisela (1983)
* Días de infamia (1983)
* Leonela (1984)
* Rebeca (1984)
* Adriana (1985)
* La intrusa (1987)
* Selva María (1987)
* Pobre Negro (1989)
* Eva Marina (1992)
* Por estas calles (1992)
* Amores de fin de siglo (1995)
* Los amores de Anita Peña (1996)
* María de los Ángeles (1997)
* Aunque me cueste la vida (1998)
* Hay amores que matan (2000)
* Carissima (2001)
* Cosita rica (2003)
* Ángel rebelde (2004)
* Se solicita príncipe azul (2005)
* Mi vida eres tu (2006)
* Voltea pa' que te enamores (2006)
* Amor comprado (2007)
* Alma Indomable (2008)
* Salvador de Mujeres (2010)
* Eva Luna (2010-2011)
* Natalia del mar (2011)
# HuffPost

The Huffington Post (sovint anomenat HuffPo) és un diari en línia i blog agregador de notícies, fundat per Arianna Huffington, Kenneth Lerer i Jonah Peretti, que presenta diverses fonts de notícies i columnistes.
El lloc ofereix cobertura sobre política, mitjans, negocis, entreteniment, moda, el moviment verd, notícies internacionals i humor. És una principal destinació per a notícies, blogs i contingut original, ocupant el lloc 402 en Alexa. The Huffington Post va ser llançat el 9 de maig de 2005, com un col·lector de comentaris i una alternativa liberal i progressista al conservadorisme dels agregadors de notícies com ara Drudge Report.
El 2008, el lloc va llançar la seva primera versió local, HuffPost Chicago; HuffPost Nova York va ser llançada el juny de 2009; HuffPo Denver va fer el mateix el 15 de setembre de 2009 i HuffPo Los Angeles va iniciar operacions el 2 desembre 2009. The Huffington Post té una comunitat activa amb més d'un milió de comentaris per mes. Abans de The Huffington Post, Huffington mantenia una pàgina web anomenada Ariannaonline.com. La seva primera incursió en Internet va ser una pàgina web anomenada Resignation.com, que demanava la renúncia del president dels Estats Units Bill Clinton i va ser un lloc de trobada per als conservadors oposats a Clinton.

## Estadístiques

Segons Nielsen NetRatings, The Huffington Post va tenir 8,9 milions de visitants únics al febrer de 2009, mentre que el Drudge Report va tenir 3,4 milions de visitants únics al mateix període.
Segons Google Analytics, The Huffington Post té 22 milions d'usuaris únics cada mes. Technorati classifica a The Huffington Post com el blog més enllaçat a Internet.

## Enllaços externs

* The Huffington Post
* First-week index Arxivat 2011-01-04 a Wayback Machine.
* The Guardian: Uber-blog raises a celebrity voice The Guardian
# Jorge Romo

Jorge Romo Fuentes (20 d'abril de 1924 - 17 de juny de 2014) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1954. Fou jugador del Club Deportivo Marte i Deportivo Toluca.

## Referències

* ↑ Jorge Romo Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
* ↑ 1954 FIFA World Cup Switzerland Arxivat 2011-09-18 a Wayback Machine.
* ↑ «Fallece Jorge Romo, ex mundialista mexicano». , 17-06-2014 [Consulta: 17 juny 2014]. Arxivat 20 de juny 2014 a Wayback Machine.
* ↑ «Perfil». worldfootball. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Epinephelus niphobles

Epinephelus niphobles és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 48 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlin. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Heemstra, P.C. i Randall, J.E., 1993, Groupers of the World (Family Serranidae, Subfamily Epinephelinae). An annotated and illustrated catalogue of the grouper, rockcod, hind, coral grouper and lyretail species known to date. FAO Species Catalogue Vol. 16., FAO Fish. Synop. Núm. 125, 125:I-viii, 1-382.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Francisco Balaguer Mariel

Francisco Balaguer Mariel (Vilallonga, la Safor, 1896 - Argentina, 1965) va ser un compositor de sarsueles valencià.
Feu els estudis de composició i harmonia en el Conservatori de València amb els mestres Ramón Martínez i Pere Sosa. Després actuà com a mestre director en diverses companyies de sarsuela i va col·laborar en obres teatrals amb els mestres Serrano i Luna.
El 1917 estrenà a València la seva primera obra per al teatre. El 1918 l'Orquestra de València donà a conèixer El poble està de festa (poema simfònic), que l'any següent estrenà a Madrid l'Orquestra Filharmònica.
Entre altres sarsueles estrenades a València cal citar:
* 1920. El amor és el amo.
* 1921. Arròs en fesols i naps.
* 1922. En Túnez estan mis ojos.
* 1925. Los grandes autores. Estrenada al Teatro Álcazar de Madrid.
* 1925. Sangre de reyes, en col·laboració amb Pablo Luna.
* 1925. Carmeleta.
* 1927. La prisionera, en col·laboració amb Josep Serrano i Simeón
* 1929. Al dorarse las espigas.
* 1929. Rosamor, estrenada a Bilbao, amb tan gran èxit que s'hagueren de repetir tots els números de la partitura.
* 1937. Una mujer argentina, estrenada a Buenos Aires.
* 1938. Los salmones.
* 1943. Carmen, la sevillana
* 1961. El caballero del milagro

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Vol. 61, pàg. 1123. ISBN 8423945618