OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pioneer 8

Pioneer 8, també denominada Pioneer C, va ser una sonda espacial de la NASA llançada el 13 de desembre de 1967 mitjançant un coet Delta des de Cap Canaveral. Pioneer 8 va ser la tercera sonda d'una sèrie de sondes (formada per Pioneer 6, Pioneer 7, Pioneer 9 i Pioneer E, amb les quals va treballar conjuntament) amb la missió de realitzar el primer estudi detallat del vent solar, el camp magnètic interplanetari i els raigs còsmics, proporcionant dades pràctiques sobre les tempestes solars.
La sonda estava estabilitzada per rotació, amb un gir de 60 rpm i amb l'eix de gir perpendicular al plànol de l'eclíptica. Tenia forma de cilindre recobert de cèl·lules solars del qui sobresurten antenes i mastelers. Disposava d'una antena direccional d'alt guany, podent transmetre a 512, 256, 64, 16 o 8 bps. El format de l'enviament de dades era seleccionable entre quatre possibles modalitats, amb tres d'aquestes quatre aptes per a l'enviament de dades científiques (32 paraules de 7 bits per trama). L'altra modalitat era utilitzada per enviar telemetria sobre l'estat de la sonda. Al seu torn, es disposava de quatre maneres d'operació:
* Temps real: les dades eren obtingudes i transmeses directament, sense ser emmagatzemades, segons la velocitat d'enviament i la modalitat seleccionada.
* Emmagatzematge de telemetria: les dades eren guardades i enviades simultàniament, segons la velocitat d'enviament i la modalitat seleccionada.
* Emmagatzematge del cicle de treball: es recollia i guardava una única trama de dades científiques a la major velocitat possible, 512 bps; l'interval entre la recollida i emmagatzematge de successives trames era seleccionable a entre 2 i 17 minuts, amb una capacitat total per emmagatzemar dades durant 19 hores.
* Lectura de memòria: s'enviaven les dades llegint-les de la memòria de la sonda, enviant-les a la velocitat adequada segons la distància de la nau a la Terra.
L'últim contacte amb Pioneer 8 va tenir lloc el 22 d'agost de 1996, ordenant-se-li passar al transmissor de respatller. Un dels instruments científics encara funcionava.

## Vegeu també

* Programa Pioneer
* Pioneer 6
* Pioneer 7
* Pioneer 9
* Pioneer E

## Referències

* «Pioneer 6-7-8-9-E». [Consulta: 20 abril 2009].
* «Pioneer 8». [Consulta: 20 abril 2009].
* «Pioneer 6, 7, 8, 9, E». Arxivat de l'original el 2010-07-21. [Consulta: 20 abril 2009].

## Enllaços externs

* Pioneer 8 en n2yo.com
* The Pioneer Missions Arxivat 2011-08-15 a Wayback Machine.
# La deessa de la mar

La deessa de la mar és una escultura ceràmica que Joan Miró i Josep Llorens i Artigas elaboraren l'any 1966 i que el 28 de juliol de 1968, en commemoració del 75è aniversari de l'artista, fou dipositada en una gruta al fons del mar, davant de la localitat francesa de Juan-les-Pins. Es tracta d'una escultura de dos metres d'alçada, que representa un cos femení coronat amb l'evocació d'un bosc d'algues marines, una mena de peça votiva a la bellesa que hi ha al fons del mar.
La peça, es va dipositar entre 18 i 20 metres de profunditat segons les fonts, a l'entrada d'una gruta anomenada "La Catedral" o "La Cathédrale de la Fourmigue". L'operació d'instal·lació de l'obra va ser dirigida pel príncep Sdruddin Khan, oncle de l'Aga Khan IV, i va tenir lloc després de dos dies de celebracions en homenatge a l'artista a San Juan les Pins. En un principi, aquesta escultura havia de ser la primera obra d'un museu submarí endegat pel club marítim de la localitat francesa, però anys després fou traslladada al Museu Picasso d'Antíbol, on es conserva actualment.

## Referències

* ↑ «Es depositada en el mar, la estatua de Juan Miró». Diario de Barcelona, 31-07-1968.
* 1 2 «Joan Miró: 75 años». Diario de Barcelona, 13-07-1968.
* 1 2 «Una Venus Miró para el sexto continente». ABC, 03-08-1968.
* ↑ «Joan Miró en Saint Paul de Vence». Destino, 03-08-1968.
* 1 2 Miró, Joan. De Miró a Bcn : Miró documents, 2014, p. 131. ISBN 978-84-942535-1-5.
* ↑ «Joan Miró y su diosa del mar». El correo catalán, 31-07-1968 [Consulta: 17 desembre 2013].
# Jan van Boxtel

Jan van Boxtel (Mill, Brabant del Nord, 5 de juliol de 1936 - Nimega, 26 de novembre de 2015) va ser un futbolista neerlandès que jugava en la demarcació de migcampista.
Va debutar com a futbolista de la mà de l'entrenador Rein ter Horst amb el NEC Nijmegen. El seu primer partit amb el club es va produir el 22 de setembre de 1957 en un partit contra el Go Ahead Eagles. El seu primer gol amb el NEC el va marcar en el seu tercer partit amb l'equip: fou de la Copa dels Països Baixos contra el DIO '30. El seu primer gol en lliga va ser en el següent partit tres dies després contra l'Heracles Almelo. Després de sis temporades en el club, en 1963, va fitxar per l'SC Helmondia i finalment pel Juliana Mill, equip en el qual es va retirar en 1970. Va morir el 26 de novembre de 2015 a Nimega als 79 anys.

## Notes

* 1 2 «Voormalig NEC-speler Jan van Boxtel (79) verongelukt» (en neerlandès). Nimega: Omroep Gelderland, 27-11-2015. [Consulta: 28 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a l'arxiu de la web del NEC
# José María Acebo

José María Acebo (Madrid, 12 d'octubre de 1830- ídem, 1892/1894) va ser un dramaturg espanyol. Les seva obra és de caràcter fulletonesc, és a dir, sobre temàtiques pròpies de novel·les per entregues, emocionants, melodramàtiques i poc versemblants, i que tenen un toc d'intriga. Algunes de les seves obres van ser sarsueles. A més, va pertànyer a l'Associació d'Escriptors i Artistes Espanyols, societat creada el 1871, i a la Creu Roja.

## Obres

Les seves obres són les següents:
* El amor y la amistad
* La venganza de una muerta
* Misterios sociales
* Dicen que no hay mal que por bien no venga
* Adela
* La avellanera de Triana
* A la misa del gallo
* El último desengaño
* El monje de Yuste
* El corazón de una madra
* Píldoras de amor
* Los lazos del corazón
* El corazón de un padre
* Por una carta
* El ángel del hogar
* La soirèe de las calaveras
* Liquidación de novios
* El cuarto de Rosalía

## Referències

* 1 2 Ballesteros Robles, 1912, p. 1.
* ↑ Gómez García, 2007, p. 12.
* ↑ «Fulletó». Diccionari de l'Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Folletín». Diccionario de la Real Academia Española.

## Bibliografia

* Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912.
* Gómez García, Manuel. Diccionario Akal de Teatro (en castellà). 2a ed.. Madrid: Ediciones Akal, 2007. ISBN 978-84-460-0827-9.

## Enllaços externs

* «Llistat d'obres disponibles al web de la BNE». Biblioteca Nacional d'Espanya.
# Lars Andersson

Lars Andersson (Göteborg, 18 de febrer de 1988) és un ciclista suec, professional des del 2008 al 2014.

## Palmarès

* 2012
** Vencedor d'una etapa del Tour d'Algèria

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats
# Pioneer E

Pioneer E va ser una sonda espacial de la NASA llançada el 27 d'agost de 1969 mitjançant un coet Delta des de Cap Canaveral i que va resultar destruïda durant el llançament, després de l'explosió deliberada del llançador per motius de seguretat.
Pioneer E hauria estat la cinquena sonda d'una sèrie de sondes (formada per Pioneer 6, Pioneer 7, Pioneer 8 i Pioneer 9) amb la missió de realitzar el primer estudi detallat del vent solar, el camp magnètic interplanetari i els raigs còsmics, proporcionant dades pràctiques sobre les tempestes solars.
Durant el llançament el sistema hidràulic de control del coet llançador va fallar, produint el desviament de la seva trajectòria. Per motius de seguretat es va enviar el senyal de destrucció del coet des del control de terra.

## Vegeu també

* Programa Pioneer
* Pioneer 6
* Pioneer 7
* Pioneer 8
* Pioneer 9

## Referències

* Wade, Mark. «Pioneer 6-7-8-9-E» (en anglès). Arxivat de l'original el 22 d'abril de 2006. [Consulta: 20 abril 2009].
* NASA. «Pioneer 9» (en anglàs). [Consulta: 20 abril 2009].
* Mission and Spacecraft Library. «Pioneer 6, 7, 8, 9, E» (en anglès). Arxivat de l'original el 2010-07-21. [Consulta: 21 juliol 2010].
# Panama Lady

Panama Lady és una pel·lícula de 1939 dirigida per Jack Hively i protagonitzada per Lucille Ball i Allan Lane. La pel·lícula és una versió del film de 1932 Panama Flo .

## Argument

Una ballarina, cansada d'estar en un saló de ball a Panamà, coneix un perforador de petroli que la porta al seu jaciment a la selva per mostrar-li com és la vida "real".

## Repartiment

* Lucille Ball com Lucy
* Allan Lane com McTeague
* Steffi Duna com Cheema
* Donald Briggs com Roy Harmon
* Evelyn Brent com Lenore
* Bernadene Hayes com Pearl
* Martí Garralaga com policia (sense acreditar)

## Referències

* ↑ «Panama Lady: Detail View». American Film Institute. [Consulta: April 12, 2014].
# La defensa de Cadis

La defensa de Cadis contra els anglesos, també conegut simplement com La defensa de Cadis, és un quadre de Francisco de Zurbarán que es troba en exposició al Museu del Prado a Madrid. Es tracta d'un oli sobre llenç de 302 cm d'alçada i 323 cm d'amplada. L'obra s'havia atribuït inicialment a Eugenio Cajés.
L'escena representa la defensa que les forces espanyoles van fer de la ciutat de Cadis l'any 1625 davant l'atac de la flota conjunta angloholandesa sota el comandament d'Edward Cecil. En primer terme apareix el governador de Cadis, Fernando Girón (assegut, ja que estava malalt), donant ordres als seus subordinats (davant seu, el tinent de maestre de camp Diego Ruiz), mentre que al fons s'hi observa el desembarcament de les tropes atacants a la fortalesa del Puntal, a la badia de Cadis.
El quadre formava part d'un encàrrec decoratiu per al Saló de Regnes del palau del Buen Retiro. També s'havia encarregat a Zurbarán una sèrie de deu quadres sobre els dotze treballs d'Hèracles, que actualment són al Prado.

## Referències

* ↑ Luis Eusebi: Noticia de los cuadros que se hallan colocados en la galería del Museo del Prado, pp. 25-26.
* ↑ Museo del Prado: Galería on-line.
# Jaume Capdevila i Colomer

Jaume Capdevila i Colomer (Amposta, Montsià, 1852 — Barcelona, 1911) fou un actor còmic i dramaturg català.

## Obra dramàtica

* Carme! de Jaume Capdevila, és un drama en tres actes i en prosa, estrenat i publicat a Barcelona l'any 19001886. A mig camí. Comèdia en un acte i en vers. Estrenada al teatre Catalunya de Barcelona, el 23 d'octubre.
* 1886. A sants i a minyons. Peça en un acte i en vers. Estrenada al teatre Catalunya de Barcelona.
* 18??. Casualitats. Peça en un acte.
* 1897. El senyor Nadal. Comèdia en tres actes i en prosa. Estrenada al teatre Principal de Barcelona, el 10 d'octubre.
* 1898. Per massa bo. Juguet còmic en un acte, original i en prosa. Estrenat al teatre Principal de Barcelona, el 28 de març.
* 1???. Lo gavan nou. Peça en un acte.
* 1900. Carme!. Drama en tres actes i en prosa. Estrenat al teatre Romea de Barcelona, el 9 d'octubre.
* 1904, 14 d'octubre. En el paper de Quirze a l'obra L'endemà de bodes de Josep Pous i Pagès. Estrenada al teatre Romea de Barcelona.
* 1904, 16 de desembre. Tots boigs. Juguet còmic en un acte, inspirat en una obra de Molière, original de Julián B. Fernández i adaptat a l'escena catalana per Jaume Capdevila. Estrenat al teatre Romea de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Jaume Capdevila i Colomer». enciclopèdia.cat. [Consulta: 30 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Jaume Capdevila i Colomer, a Enciclopèdia.cat
# Juan Carlos Blanco Estradé

Juan Carlos Blanco Estradé (Montevideo, 19 de juny de 1934 - Montevideo, 22 d'agost de 2021) fou un advocat i polític uruguaià pertanyent al Partit Colorado.

## Família

Va néixer a Montevideo el 19 de juny de 1934, fill de Daniel Blanco Acevedo i de María Estradé, provinent d'una família amb llarga trajectòria política; el seu pare, oncles (Juan Carlos, Eduardo i Pablo) i avi, van ocupar importants càrrecs en governs del Partit Colorado des de finals del segle xix.

## Carrera

Graduat en Dret, va ser funcionari de l'OEA a Montevideo entre 1962 i 1971. En aquest any va assumir com a vicecanceller de la República. Es va transformar en canceller del govern de Juan María Bordaberry des de novembre de 1972 i, a continuació, de la dictadura cívico-militar, des del 27 de juny de 1973 fins al desembre de 1976. Nomenat ambaixador davant l'ONU pel règim de facto el 1982, va romandre en el càrrec fins a l'adveniment de la democràcia el 1985.
Senador per la Unión Colorada y Batllista, sector del Partit Colorado liderat per Jorge Pacheco Areco, entre 1990 i 1995.
Va ser també membre del Tribunal Arbitral ad hoc del Mercosur, el qual va presidir.

## Processament

El 18 d'octubre de 2002 va ser sotmès a procés pel jutge Eduardo Cavalli per la desaparició de la mestra Elena Quinteros. Va ser enviat a presó en forma preventiva, però va obtenir la llibertat provisional el 9 de maig del 2003.
El 16 de novembre de 2006 el jutge Roberto Timbal el va sotmetre a procés i a presó preventiva al costat de l'exdictador Juan María Bordaberry Arocena pels assassinats dels legisladors Zelmar Michelini i Héctor Gutiérrez Ruiz i del matrimoni de refugiats polítics, exmilitants del Moviment d'Alliberament Nacional-Tupamaros, Rosario Barredo i William Whitelaw, assassinats el maig de 1976 a Buenos Aires.
L'1 de juny de 2007 un Tribunal d'Apel·lacions va confirmar el començament d'un procés en la seva contra per aquesta última causa.

## Referències

* ↑ Solució de controvèrsies al Mercosur Arxivat 2007-06-09 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Procesamiento de Bordaberry y Blanco (castellà)

## Vegeu també

* Susana Soca Blanco
# Laverovita

La laverovita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la kupletskita. Rep el nom en honor del soviètic Nikolai Pavlovich Laverov (12 de gener de 1930 - 27 de novembre de 2016), geòleg, geoquímic, acadèmic i vicepresident de l'Acadèmia de Ciències de l'URSS (1988-1991) i RAS (1991-2013).

## Característiques

La laverovita és un silicat de fórmula química K₂NaMn₇Zr₂(Si₄O₁₂)₂O₂(OH)₄F. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba depositat a les col·leccions mineralògiques del Museu Reial d'Ontario, a Ontario (Canadà), amb el número de catàleg: m57542.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Poudrette, situada al mont Saint-Hilaire, dins el municipi regional de comtat de La Vallée-du-Richelieu, a Montérégie (Quebec, Canadà), on es troba en forma de cristalls transparents de color marró clar a marró fosc, de forma allargada. Aquesta pedrera és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Laverovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 18 juliol 2021].
# Pol Moya Betriu

Pol Moya Betriu (Andorra, 9 de desembre de 1996) és un atleta i corredor de mig fons andorrà, que ha competit als Jocs Olímpics de Rio 2016. Moya Betriu és fill dels també atletes Joan Ramon Moya Garcia i Maria Betriu Català, nascut a Andorra, on els seus pares s'instal·laren el 1992. En un primer moment, començà a jugar a hoquei sobre patins amb el Club Hoquei Cadí. Posteriorment, es va traslladar a Barcelona per estudiar enginyeria informàtica a la Universitat Politècnica de Barcelona, i començà a entrenar amb el grup de José Antonio Prieto a les pistes atlètiques d'el Prat de Llobregat. També entrena sovint a la Carretera de les Aigües de Barcelona, i quan puja a Andorra els caps de setmana el seu pare també li fa d'entrenador. També ha entrenat amb el Club d'Atletisme Valls Andorra. El 2016 va participar en els Jocs Olímpics de Rio a la prova de 800 metres. Ha competit en proves a l'aire lliure de 400, 800, 1.500 i 400 metres per equips, i també en proves de pista coberta de 400, 800, 1.500 i 200 metres per equips.

## Fites esportives

| Data | Competició | Lloc | Distància | Temps |
| 2014 | Campionats del món júnior | Eugene, Estats Units | 800 metres | 1:58.44 |
| 2015 | Campionats europeus juvenils | Eskilstuna, Suècia | 800 metres | 1:56.04 |
| 2016 | Campionat del Món d'atletisme en pista coberta de 2016 | Portland, Estats Units | 800 metres | 1:54.19 |
| 2016 | Campionat d'Europa d'atletisme de 2016 | Amsterdam, Països Baixos | 800 metres | 1:50.03 |
| 2016 | Jocs Olímpics d'Estiu de 2016 | Rio de Janeiro, Brasil | 800 metres | 1:48.88 |
| 2017 | Campionat del Món d'atletisme en pista coberta de 2017 | Belgrad, Sèrbia | 800 metres | 1:50.88 |
| 2017 | Jocs d'Atletisme 2017 dels petits Estats d'Europa | Serravalle, San Marino | 800 metres 1.500 metres | 1:50.72 4:01.06 |
| 2017 | Campionats europeus d'atletisme U23 2017 | Bydgoszcz, Polònia | 800 metres | 1:49.48 |
| 2017 | Campionat del Món d'atletisme de 2017 | Londres, Regne Unit | 800 metres | 1:49.06 |
| 2019 | Campionat d'Europa d'atletisme en pista coberta de 2019 | Glasgow, Regne Unit | 800 metres | 1:53.21 |

### Millors marques personals

Outdoor
* 800 metres – 1:48.75 (Barcelona 2016)
* 1000 metres – 2:27.20 (Barcelona 2015)
Indoor
* 800 metres – 1:49.84 (Madrid 2016)
* 1500 metres – 3:56.04 (Sabadell 2016)

## Referències

* 1 2 López-Egea, Sergi «Una bala para Andorra». El Periódico, 16-03-2016 [Consulta: 4 abril 2019].
* 1 2 Varona, Alfredo «La fortuna de nacer en Andorra». Sport, 01-08-2017 [Consulta: 4 abril 2019].
* 1 2 «Rio 2016: Pol Moya Betriu debuta en uns Jocs Olímpics». RàdioSeu, 10-08-2016 [Consulta: 4 abril 2019].
* ↑ «Pol Moya Betriu». Reial Federació Espanyola d'Atletisme. [Consulta: 4 abril 2019].
* ↑ «Pol Moya». Associació Internacional de Federacions d'Atletisme (IAAF). [Consulta: 5 abril 2019].
# Martin (Eslovàquia)

* Per a altres significats, vegeu «Martín».
Martin és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Žilina, a la vora del riu Turiec, molt a prop de la ciutat de Žilina, la capital de la regió. És la segona ciutat més gran del territori, després de Žilina (81.000 hab.).

## Història

Hi ha vestigis arqueològiques de la regió que daten de la cultura de Hallstatt. Les primeres mencions d'aquesta vila són del 1264 amb el nom de Zenthmarton. El 1340 aconseguí l'estatus de ciutat. Des d'aleshores, i fins al 1918, formà part del Regne d'Hongria.

## Galeria d'imatges

* Edifici Millenia al centre de la vila
* Centre històric

## Ciutats agermanades

* Bački Petrovac, Sèrbia
* Gotha, Alemanya
* Hoogeveen, Països Baixos
* Jičín, República Txeca
* Karviná, República Txeca
* Kalisz, Polònia
# Panama (Nebraska)

Panama és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 253 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Panama tenia 253 habitants, 97 habitatges, i 77 famílies. La densitat de població era de 361,8 habitants per km².
Dels 97 habitatges en un 42,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,1% hi vivien parelles casades, en un 5,2% dones solteres, i en un 20,6% no eren unitats familiars. En el 16,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.841 $ i la renda mediana per família de 50.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.563 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 17.596 $. Cap de les famílies i l'1,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Panama». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Panama». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lamine Ben Aziza

Lamine Ben Aziza (Tunísia, 10 de novembre de 1952) és un exfutbolista tunisià de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de Tunisia amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1978.
Pel que fa a clubs, destacà a Étoile Sportive du Sahel.

## Referències

* ↑ 1978 FIFA World Cup Argentina Arxivat 2011-10-20 a Wayback Machine.
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2014-04-11. [Consulta: 27 juliol 2019].
* ↑ Lamine Ben Aziza a National-Football-Teams.com (anglès)
# Jean-Pierre Denis

Jean-Pierre Denis (Sent Lèon d'Eila, 29 de març de 1946) és un guionista i director de cinema francès.

## Biografia

De formació autodidacta, va treballar al Servei de Duanes francès per al departament audiovisual i de relacions amb la premsa, treball del que demanava mesos d'excedència per a fer cinema.
Es va autoproduir el primer llargmetratge, Istòria d'Adrian, primer film rodat totalment en occità, amb el que va guanyar la Càmera d'Or al Festival de Cannes de 1980, i que llençarà la seva carrera com a director, paral·lela al seu treball a la Duana. Tornarà a ser seleccionat al Festival de Cannes el 1987 amb el seu film Champ d'honneur, aquest cop en la secció oficial de la Palma d'Or. El seu film més conegut pel públic és, sens dubte, Les Blessures assassines, de 2000, que li valdrà les primeres nominacions als Premis César de 2001, entre ells els dos més importants, a la millor pel·lícula i millor director, i va guanyar el Premi a l'actriu prometedora per a Sylvie Testud (una categoria en la qual també va ser nomenat l'actor principal, Julie-Marie Parmentier).
També és present a les Trobades de Cinema de Lo Boisson de Cadonh (Dordonya), on hi va aportar el seu testimoni sobre la necessitat de seguir encoratjant la producció de films d'art i assaig, que es veuen amenaçats per la desafecció de l'Estat.

## Filmografia

* Istòria d'Adrian (1980)
* La Palombière (1983)
* Champ d'honneur (1987)
* Les Yeux de Cécile (1993)
* Les Blessures assassines (2000)
* La Petite Chartreuse (2005)
* Ici-bas (2011)

## Premis i nominacions
### Premis

* Càmera d'Or al Festival de Cannes 1980 per Istòria d'Adrian
* Grand Premi al Festival de Paris-Île-de-France 1987 per Champ d'honneur
* Millor director al festival de Mar del Plata 2001 per Les blessures assassines

### Nominacions

* Selecció oficial al festival de Cannes 1987 per Champ d'honneur
* Millor film i millor director als Premis César 2001 per Les blessures assassines
# Les Borregues

Les Borregues és una muntanya de 2.693 metres que es troba entre els municipis de Queralbs, Setcases i Vilallonga de Ter al Ripollès.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].