# Medalla d'Or Lomonóssov

La Medalla Lomonósov, anomenada així en honor del científic i polimàtic rus Mikhaïl Lomonóssov és un guardó concedit anualment des de 1959 pels avenços en les Ciències naturals i les Humanitats, primer per l'Acadèmia Soviètica de Ciències i després per l'Acadèmia Russa de les Ciències. Anualment es concedeixen dues medalles, una a un rus i l'altra a un científic estranger. Es tracta del guardó més alt de l'Acadèmia Russa.

## Receptors de la Medalla Lomonóssov
### 1959

    Piotr Leonídovitx Kapitsa, pels seus treballs en física de baixes temperatures

### 1961

    Aleksandr Nesmeiànov, química

### 1963

    Sin-Itiro Tomonaga (membre de l'Acadèmia Japonesa de Ciències, president del Consell Científic del Japó), per les seves substancials contribucions científiques en el desenvolupament de la física
    Hideki Yukawa (membre de l'Acadèmia Japonesa de Ciències, director de l'Institut d'Investigacions Bàsiques de la Universitat de Kyoto), per les seus mèrits en el desenvolupament de la física teòrica

### 1964

    Sir Howard Walter Florey (president de la Royal Society britànica), medicina

### 1965

    Nikolai Belov, cristal·lografia

### 1967

    Ígor Tamm, teoria de partícules elementals i d'altres dominis de la física teòrica
    Sir Cecil Frank Powell (membre de la Royal Society britànica), física de partícules elementals

### 1968

    Vladímir Enguelgardt, bioquímica i biologia molecular
    István Rusznyák (president de l'Acadèmia de Ciències d'Hongria), medicina

### 1969

    Nikolai Semiónov: física i química.
    Giulio Natta, química de polímers

### Dècada de 1970
#### 1970

    Ivan Vinogràdov, matemàtic
    Arnaud Denjoy (membre de l'Acadèmia Francesa), matemàtic

#### 1971

    Víktor Ambartsumian, astronomia i astrofísica
    Hannes Alfvén (membre de la Reial Acadèmia de Ciències d'Estocolm), física de plasma i astrofísica

#### 1972

    Nikoloz Muskhelixvili, matemàtica i mecànica
    Max Steenbeck (membre de l'Acadèmia de Ciències de la República Democràtica Alemanya), física de plasma i física aplicada

#### 1973

    Aleksandr Vinogràdov, geoquímica
    Vladimír Zoubek (membre de l'Acadèmia Txecoslovaca de Ciències), geologia

#### 1974

    Aleksandr Tsélikov, metal·lúrgia i tecnologia de metalls
    Ànguel Bàlevski (membre de l'Acadèmia Bulgara de Ciències), metal·lúrgia i tecnologia de metalls

#### 1975

    Mstislav Kéldix, matemàtic, mecànica i estudis espacials
    Maurice Roy (membre de l'Acadèmia Francesa), mecànica i les seves aplicacions

#### 1976

    Semió Volfkóvitx, química, tecnologia del fòsfor, desenvolupament de funcions científiques de quimicalització de l'agricultura soviètica
    Max Steenbeck (membre de l'Acadèmia de Ciències de la República Democràtica Alemanya), química, tecnologia de fibres artificials

#### 1977

    Mikhaïl Lavréntiev, matemàtica i mecànica
    Linus Carl Pauling (membre de l'Acadèmia Nacional de Ciències dels Estats Units), química i bioquímica

#### 1978

    Anatoli Petróvitx Aleksàndrov, ciència i tecnologia nuclear
    Alexander Robertus Todd (president de la Royal Society britànica), química orgànica

#### 1979

    Aleksandr Oparin, bioquímica
    Béla Szőkefalvi-Nagy (membre de l'Acadèmia de Ciències d'Hongria), matemàtica

### Dècada de 1980
#### 1980

    Borís Paton, metal·lúrgia i tecnologia de metalls
    Jaroslav Kožešník (membre de l'Acadèmia Txecoslovaca de Ciències), matemàtica aplicada i mecànica

#### 1981

    Vladímir Kotélnikov, enginyeria electrònica
    Pavle Savić (membre de l'Acadèmia Sèrbia de Ciències i Arts), química i física

#### 1982

    Iuli Khariton, física
    Dorothy Crowfoot Hodgkin (membre de la Royal Society britànica), bioquímica i química de cristalls

#### 1983

    Andrei Kursànov, fisiologia i bioquímica vegetal
    Abdus Salam, física

#### 1984

    Nikolai Bogoliúbov, matemàtica i física teòrica
    Rudolf Mössbauer, física

#### 1985

    Mikhaïl Sadovski, geologia i geofísica
    Guillermo Haro, astrofísica

#### 1986

    Sviatoslav Fiódorov, oftalmologia i microcirugia ocular
    Josef Řiman (membre de l'Acadèmia Txecoslovaca de Ciències), bioquímica

#### 1987

    Aleksandr Mikhàilovitx Prókhorov, física
    John Bardeen, física

#### 1988

    Serguei Sóbolev, matemàtica (concedit a títol pòstum)
    Jean Leray, matemàtica

#### 1989

    Nikolai Bàssov, física
    Hans Bethe, física

### Dècada de 1990
#### 1993

    Dmitri Likhatxov, humanitats
    John Kenneth Galbraith, economia i ciències socials

#### 1994

    Nikolai Kotxetkov, química de carbohidrats i síntesi orgànica
    James D. Watson, biologia molecular

#### 1995

    Vitali Guínzburg, física teòrica i astrofísica
    Anatole Abragam, física de l'estat condensat i mètodes d'estudi en física nuclear

#### 1996

    Nikolai Krassovski, teoria matemàtica de control i teoria del joc
    Friedrich Hirzebruch, geometria i topologia algebraica

#### 1997

    Borís Sokolov, estudis de la biosfera de la Terra, descobriment del sistema geològic Wend, treballs clàssics en coralls fòssils
    Frank Press, física de la Terra sòlida

#### 1998

    Aleksandr Soljenitsin, literatura, filologia i història russa
    Yosikazu Nakamura, eslavista dedicat a la popularització de la literatura i la cultura russa al Japó

#### 1999

    Valentín Ianin, estudis arqueològics de la Russa medieval
    Michael Müller-Wille, estudis de les relacions exteriors de la Russa medieval primerenca

### Dècada de 2000
#### 2000

    Andrei Víktorovitx Gapónov-Grékhov, electrodinàmica, física del plasma, electrònica física
    Charles Hard Townes, electrònica quàntica, màser i làser

#### 2001

    Aleksandr Spirin, estudis sobre l'estructura d'àcids nucleics i funcions dels ribosomes
    Alexander Rich, estudis sobre l'estructura d'àcids nucleics i funcions dels ribosomes

#### 2002

    Olga Ladíjenskaia, matemàtica
    Lennart Carleson, matemàtica

#### 2003

    Ievgueni Txàzov, cardiologia
    Alexander Rich, cardiologia

#### 2004

    Guri Martxuk, creació de nous models i mètodes de solució de física nuclear de reactors, estudis atmosfèrics i física oceànica
    Edward N. Lorenz, teoria de la circulació general de l'atmosfera, teoria d'atractors caòtics de sistemes dissipats

#### 2005

    Iuri Ossipian, física de l'estat sòlid
    Sir Peter Hirsch (membre de la Royal Society britànica), física de l'estat sòlid

#### 2006

    Nikolai Laverov, geologia i geofísica
    Rodney Charles Ewing, cicle de combustible nuclear, maneig de residus nuclears

#### 2007

    Andrei Zalizniak, lingüista
    Simon Franklin, pels seus estudis sobre la història i cultura russa

#### 2008

    Ievgueni Primakov, ciències socials
    Hélène Carrère d'Encausse, (membre de l'Acadèmia Francesa), pels seus estudis sobre els processos polítics i socials durant els períodes soviètic i post-soviètic de Rússia

#### 2009

    Vadim Ivanov, desenvolupament de la química bioorgànica
    Ryōji Noyori, desenvolupament de la química bioorgànica i la síntesi asimètrica catalíctica

### Dècada de 2010
#### 2010

    Spartak Beliàiev, física
    Gerardus 't Hooft, física

#### 2011

    Vladímir Tartakovski, per la seva destacada contribució al desenvolupament de la química tècnica, química orgànica i industrial
    Roald Hoffmann per la seva destacada contribució al desenvolupament de la "química teòrica aplicada" i la creació de models d'estructura generalitzada i reactivitat de molècules.

#### 2012

    Gleb Dobrovolski - per la seva destacada contribució en el camp de la ciència del sòl.
    Richard W. Arnold - per la seva destacada contribució al desenvolupament de la ciència teòrica i aplicada del sòl i la creació de models de comportament dels sòls en els diferents paisatges del món.

#### 2013

    Ludvig Faddéiev - per les seves excel·lents contribucions a la teoria quàntica de camps i la teoria de les partícules elementals
    Peter Lax - per la seva destacada contribució la teoria hidrodinàmica de solitons.

#### 2014

    Anatoli Derevianko - per la seva destacada contribució al desenvolupament d'un nou concepte científic fonamental de la formació del tipus físic modern de l'home i la seva cultura.
    Svante Pääbo - pels seus èxits destacats en el camp de l'arqueologia i la paleogenètica.

#### 2015

    Leonid Kéldix - per les seves excel·lents contribucions a la física dels fenòmens de túnels, inclòs l'efecte túnel en semiconductors i la seva relació amb els espectres electrònics i de vibració del cristall, l'obertura de la modificació túnel dels espectres d'absorció òptica, ionització de túnel d'àtoms, molècules i matèria condensada per camps òptics làser de gran abast
    Paul Corkum - per la seva contribució a la física ultraràpida, inclòs l'interval d'attosegons, i els processos d'interferometria de les funcions d'ona d'electrons en els àtoms i molècules amb resolució espacial i temporal sense precedents.

#### 2016

    Dmitrii Knorre - per la seva destacada contribució en el camp de la química dels àcids nucleics, la modificació de l'afinitat dels biopolímers, convertint-se en les àrees més importants de farmacologia-àcids nucleics terapèutics i en el desenvolupament de tècniques de teràpia gènica.
    Sidney Altman - per la seva destacada contribució en el camp de la bioquímica dels àcids nucleics, el descobriment de l'activitat catalítica dels àcids nucleics i la creació de noves substàncies biològicament actives.

#### 2017

    Iuri Oganessian - per la investigació fonamental en el camp de la interacció de nuclis complexos i la confirmació experimental de la hipòtesi de l'existència d'"illes d'estabilitat" d'elements superpesants.
    Björn Jonson - pels treballs de caràcter fonamental, que són d'importància fonamental per a l'estudi de l'estructura nuclear i l'estabilitat nuclear dels nuclis més lleugers exòtics als límits de l'estabilitat del nucleó.

#### 2018

    Joseph Isaevitx Gitelzon - per a la justificació i el desenvolupament de la direcció ecològica de la biofísica, que ha aconseguit uns resultats fonamentals i pràctics destacats, especialment en estudis de bioluminiscència marina i de laboratori.
    Martin Chalfie: per desenvolupar nous mètodes d'anàlisi bioluminiscent mitjançant la proteïna luminescent GFP.

## Referències

* ↑ 412.208 Gran Medalla d'or M.V. Lomonóssov (rus)
* ↑ Sessió del Presidium de l'Acadèmia Russa de Ciència, 26 de gener de 2016 (rus)