OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rhamdia xetequepeque

Rhamdia xetequepeque és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Perú.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Pardices, A., E. Bermigham i A. Montilla & I. Doadrio 2002: Evolutionary history of the genus Rhamdia (Teleostei: Pimelodidae) in Central America. Molecular Phylogenetics and Evolution v. 25: 172-189.
* Silfvergrip, A.M.C. 1996. A systematic revision of the Neotropical catfish genus Rhamdia (Teleostei, Pimelodidae). Stockholm University and Swedish Museum of Natural History. 156 pp. + 8 pls.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rhamno-Quercion cocciferae

En fitosociologia, Rhamno-Quercion cocciferae és una aliança que inclou màquies i garrigues pròpies de llocs àrids pel clima o per la poca capacitat de retenció d'aigua del sòl tipus de sòl. Els sòls càrstics, per exemple, són molt menys capaços de retenir aigua que els de natura silícica, pel que poden donar lloc a condicions diferents amb pluviositats semblants. Aquestes màquies formen el mantell marginal sec de l'alzinar (el mantell marginal humit seria sobretot la bardissa), o sigui, la transició entre el bosc i les àrees obertes on per manca de sòl o d'altres causes no pot establir-s'hi l'alzinar. En àrees degrades per l'home, dins del domini de formacions forestals, poden fer-se independents del bosc, com una etapa de la successió. També ho són a les contrades de clima continental poc plujós i relativament fred a l'hivern, on fan la funció de clímax), com la plana de Lleida. Pertany a la classe Quercetea ilicis i presenta característiques intermèdies entre les aliances Oleo-Ceratonion (màquies litorals) i Quercion ilicis (alzinars i boscos afins). Les associacions més representatives són la màquia continental de garric i arçot (Rhamno-Quercetum cocciferae) i la garriga (Quercetum cocciferae).

## Referències

* 1 2 de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.
* ↑ Folch i Guillèn, Ramon. Vegetació dels Països Catalans. 1986a ed.. Barcelona: Ketres, 1980, p. 541 pàgines + mapa. ISBN 84-85256-62-X.
# Ricard Guanter Flaqué

Ricard Guanter i Flaqué (L'Escala, Alt Empordà, 31 de gener de 1932 - 8 de febrer de 2012) fou un empresari, escriptor i cronista català.

## Biografia

Quedà orfe de pare als quatre anys, raó per la qual de molt petit ingressa al Seminari. Més tard revalida els seus estudis pels de batxillerat. Per lliure obté el títol de mestre. Exerceix de professor al Col·legi del Collell. Guanya per oposició una plaça d'administratiu a l'Ajuntament de l'Escala on hi treballa durant uns anys. Deixa l'Ajuntament i passa al sector privat com empresari immobiliari que juntament amb Montserrat Ballesta Llinàs creen Finques Guanter, empresa que adquireix molt renom i que ha esdevingut negoci familiar. La seva desinteressada col·laboració en l'àmbit de la comunicació fa palès també la seva tenacitat. De molt jove fou corresponsal de: Diari «Los Sitios» (l'antecessor de l'actual Diari de Girona), de Ràdio Palamós, del Setmanari Empordà, de Barcelona Deportiva, El Mundo, la revista Canigó i, sobretot, durant l'etapa d'empresari, a la revista local l'Escalenc on hi escrivia periòdicament des dels inicis de la revista i que li ha ben guanyat el títol de cronista de l'Escala. Eventualment també col·laborà amb articles de memòria local al Diari de Girona, El Punt. L'any 1955, Ricard Guanter i Flaqué, per encàrrec de Xavier Dalfó, director-editor aleshores de la recordada revista figuerenca-barcelonina Canigó (més tard, fou Isabel-Clara Simó, la seva esposa, qui la dirigí), anà a entrevistar Caterina Albert i Paradís, Víctor Català. Una entrevista que, com a resultat de les seves sovintejades converses posteriors amb la seva veïna Víctor Català, n'originarien d'altres, que anys més tard Guanter fan néixer un llibre que descriu la vida personal de la il·lustre escriptora de l'Escala, escrit des de la proximitat d'algú qui va guanyar l'amistat de Víctor Català i que li va merèixer de la mateixa escriptora aquesta dedicatòria: «A Ricard Guanter, desitjant que Déu li deixi arribar a plena maduresa les excel·lents qualitats que tanca en son si». Ricard Guanter en la biografia de Víctor Català comenta: "sobretot, em va impactar que ella, ja famosa en aquells moments, es molestés a atendre un simple aficionat de periodista amb la bonhomia i el respecte amb què ho va fer"

## Obra literària

Constant en escriure, en el camp de les lletres deixa dos llibres:
* L'Escala, el tarannà d'un poble, on relata els antics costums del poble.
* Caterina Albert i Paradís, Víctor Català, vista per un escalenc (allò que les biografies no diuen)

## Referències

* ↑ http://www.elpuntavui.cat/article/12-apunts/29-necrologiques/505451.html
# Paul Dillon

Paul Dillon (Joliet, segle XX) és un actor estatunidenc nascut a Joliet (Illinois). La seva carrera va començar l'any 1994 amb el film Blink al costat d' Aidan Quinn i Madeleine Stowe. Ha participat en moltes sèries de TV, sobretot NYPD Blue, Els Experts: Miami, The Guardian. És més conegut per al paper d'Angelo a la sèrie The Pretender.
És el fundador i director artístic del Bang Bang Spontaneous Theatre group.

## Biografia

Va començar la seva carrera en el món de l'actuació a Chicago. I com a actor cinematogràfic el 1994 fent el paper de Neal Brooker en la pel·lícula Blink.
La pel·lícula de més èxit on té un paper acreditat és Austin Powers, en el que feia de Patty O'Neal. És memorable la seva interpretació del "taxista" a Taxi de Chicago. Dillon ha sortit també en moltes sèries de televisió d'èxit com CSI: Miami i The Guardian, i a més ha fet el paper d'Àngel en la sèrie tv The Pretender .
Recentment ha aparegut en la sèrie dramàtica de la xarxa nord-americana ABC Night Stalker interpretant el rol d'Ezekiel. Actualment interpreta el paper de Gary en la comèdia Rantoul and Die.

## Filmografia

* 1994: Blink: Neal Booker
* 1994: Nascuts per matar: un presoner
* 1995: NYPD Blue (temporada 3 - Episodi 14): Clyde Fullner
* 1996-2000: The Pretender: Angelo
* 1996: L'illa dels caps tallats: Snelgrave
* 2002: The Guardian (temporada 2 - Episodi 18): Paul Tibets
* 1997: Austin Powers: Patty O'Brien
* 1998: Taxi de Chicago: el taxista
* 1998: Law & Order (temporada 9 - Episodi 22)
* 1998: El soldat (Soldier): Slade
* 1999: Fight Club: Irvin
* 2004: CSI: Miami (temporada 3 - Episodi 9): Owen Harrell
* 2004: Strong Medicine (temporada 5 - Episodi 20): Franck
* 2005: CSI: Crime Scene Investigation (temporada 6 - Episodi 2): Joe Cavanaugh
* 2005: Night Stalker (temporada 1 - Episodi 5): Ezekiel Seaver
* 2006: The Closer (temporada 2 - Episodi 1): Capità Leahy
* 2008: Vic Mackey (temporada 7 - Episodis 7 8 9 12 13): Chaffee
* 2009: The Butcher : Doyle
# Palau de Paghman

El Palau de Paghman o el Castell del turó de Paghman (paixtu: د پغمان غونډۍ ما .ۍ; dari: قصر مرمرین پغمان) és un palau de marbre situat a la ciutat de Paghman, a la província de Kabul (l'Afganistan). Es va obrir al públic en 2014 per al Nowruz. Estava previst que s'utilitzés per als principals festivals. El castell i les zones dels voltants s'utilitzen com una residència presidencial i com a lloc d'acolliment de convidats estrangers. El palau està situat a menys de 10 quilòmetres del llac Qargha.

## Història

El procés de construcció va començar al març de 2013. Van treballar per al projecte unes 700 persones. Segons els funcionaris, es va assignar un total de 6,5 milions de dòlars del pressupost del Ministeri de Finances per a la preparació del palau. L'esforç de desenvolupament va tenir un enorme impacte en l'economia de les comunitats locals. Les obres de construcció del palau i els seus voltants van suposar més de 15 milions de dòlars. Els experts van considerar que les funcions internacionals a Paghman podrien fer del lloc una destinació turística preferida a l'Afganistan.
Les celebracions del Nowruz en 2014 van ser posteriorment cancel·lades per raons de seguretat i totes les celebracions van tenir lloc en el palau Arg, Kabul. La raó oficial del govern per al trasllat fou que el treball al castell estava incomplet.

## Descripció

Els funcionaris diuen que el castell té tres pisos i està fet de pedra de marbre de l'Afganistan i fusta de la província de Kunar. El seu interior està decorat amb catifes afganeses fetes a mà i inclou càmeres de seguretat i sales d'emergència. Al costat del palau, hi ha un lloc per a l'exposició de productes domèstics. Els voltants del palau també consisteixen en milers d'arbres recentment plantats, així com un camp de buzkashi, una cascada i altres atraccions.

## Referències

* ↑ «Searching for afghanistans national characteristics in contemporary architecture» (en anglès). International Journal of Innovative Science and Research Technology, 01-10-2020. [Consulta: 24 novembre 2020].
* 1 2 «Archived copy». Arxivat de l'original el 2019-07-04. [Consulta: 2 gener 2018].
* 1 2 «Afghans Criticize Government’s Handling Of International Norouz Event» (en anglès). [Consulta: 19 juliol 2020].
* 1 2 3 Zariza, Afghan. «Paghman palace: A castle on the hills», 30-05-2014. Arxivat de l'original el 9 de desembre 2018. [Consulta: 24 novembre 2020].
* 1 2 «Paghman Hill Castle Ready for Utilization» (en anglès). [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ «NOWRUZ Celebrations and Cries of the Public» (en anglès), 30-03-2014. [Consulta: 19 juliol 2020].
* ↑ «Kabul Hosts International Nowruz Festival» (en anglès), 28-03-2014. [Consulta: 19 juliol 2020].
# Parupeneus chrysonemus

Parupeneus chrysonemus és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes. Poden assolir els 19,6 cm de longitud total. Va ser descrit el 1903 per D.S. Jordan i B.W. Evermann.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Hawaii.

## Referències

* 1 2 Capuli, Estelita Emily; Ortañez, Auda Kareen. «[Parupeneus chrysonemus (Jordan & Evermann, 1903) Yellow-threaded goatfish Parupeneus chrysonemus (Jordan & Evermann, 1903) Yellow-threaded goatfish]» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Jordan, D. S.; Evermann, B. W. «Descriptions of new genera and species of fishes from the Hawaiian Islands» (en anglès). Bulletin of the U. S. Fish Commission, v. 22, 1902, pàg. 161-208.
# Rathdrum

Rathdrum és una població al comtat de Kootenai a l'estat d'Idaho. Segons el cens del 2000 tenia 4.816 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rathdrum tenia 4.816 habitants, 1.570 habitatges, i 1.273 famílies. La densitat de població era de 385 habitants/km².
Dels 1.570 habitatges en un 54,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,6% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 18,9% no eren unitats familiars. En el 14,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,05 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,7% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 33,9% entre 25 i 44, un 17,1% de 45 a 60 i un 4,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.167 $ i la renda mediana per família de 42.652 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.108 $ mentre que les dones 24.404 $. La renda per capita de la població era de 14.022 $. Aproximadament el 9% de les famílies i el 8,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rathdrum». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rathdrum». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Suna no onna

Suna no onna (en japonès 砂の女), traduïble com "La dona de la sorra" o "La dona de les dunes" (en anglès Woman in the Dunes o Woman of the Dunes, en francès i italià La femme des sables i La donna di sabbia), és una pel·lícula japonesa realitzada el 1964 per Hiroshi Teshigahara, basada en la novel·la homònima de Kōbō Abe publicada dos anys abans. Kōbō Abe també escrigué el guió per a la versió cinematogràfica.
El surrealisme i, de vegades, la naturalesa absurda de La dona de la sorra ha estat comparada amb l'existencialisme d'obres de Sartre (Sense sortida) i el Happy Days de Beckett. A més de la seva intrigant premissa, aquesta pel·lícula és notable per la vida que porta Teshigahara a les sorres sempre canviants, que gairebé es converteixen en un personatge per dret propi.

## Argument

Caminant un home pel desert, decideix fer una parada per reposar. Vilatans li proposen passar la nit al seu poble. És acollit per una dona que li ofereix l'allotjament i cobert. Durant la nit, la dona s'aixeca i recull la sorra que s'escola de les parets de la seva casa. De bon matí, l'home s'adona que ha estat fet pres.

## Repartiment

* Eiji Okada: Entomologista Niki Jumpei
* Kyôko Kishida: Dona
* Hiroko Ito: La dona de l'entomologista (als flashbacks)
* Koji Mitsui
* Sen Yano
* Kinzo Sekiguchi

## Premis

* Premi del Jurat al Festival Internacional de Cinema de Canes
# Sang i arena (pel·lícula de 1922)

Sang i arena o Sang i sorra (anglès: Blood and Sand) és una pel·lícula muda estatunidenca dirigida per Fred Niblo i estrenada el 1922. Els intertítols han estat traduïts al català. Produida per Paramount Pictures, i protagonitzada per Rudolph Valentino, Lila Lee, i Nita Naldi. Basada en la novel·la Sangre y arena de Vicente Blasco Ibáñez. Hi ha una adaptació anterior de la novel·la, rodada en 1916 pel mateix Blasco Ibáñez, amb l'ajuda de Max André. Aquesta versió va ser restaurada el 1998 per la Filmoteca de la Generalitat Valenciana.

## Argument

Juan és el fill d'una pobra vídua sevillana i, malgrat això, aconseguirà arribar a ser un gran torero, reconegut a tot el país. En la seva ascendent carrera coneixerà i es casarà amb Carmen, una dona honrada, bella i casta. Però tota la seva sort es truncarà amb l'aparició de la filla del Marquès de Guevara, Doña Sol, que serà capaç de fer canviar les seves conviccions i arrossegar-lo a una passió desenfrenada que posarà en perill la seva reputació.

## Repartiment

* Rudolph Valentino: Juan Gallardo
* Lila Lee: Carmen
* Nita Naldi: Doña Sol
* Rosa Rosanova: Angustias
* Leo White: Antonio
* Rosita Marstini: Encarnacion
* Charles Belcher: Don Joselito
* Fred Becker: Don José
* George Field: El Nacional
* Jack Winn: Potaje
* Harry Lamont: Puntillero
* Gilbert Clayton: Garabato
* Walter Long: Plumitas
* George Periolat: Marquès de Guevera
* Sidney De Gray: Dr. Ruiz
* Dorcas Matthews: Señora Nacional
* W.E. Lawrence: Fuentes

## Producció

Blod and Sand va tenir èxit al box-office. La pel·lícula va ser també la font de l'àlies del llegendari futbolista Johnny "Blood" McNally, que quan va començar a jugar com a professional ho va fer sota un àlies per protegir la seva carrera universitària. Ell i un amic van anar a un teatre on es representava Sang i Sorra . De cop i volta, McNally li va dir al seu amic, "Ja ho tinc: tu ets Sorra. Jo seré Sang", fent la seva carrera amb el nom de "Johnny Blood". La pel·lícula va ser parodiada per Stan Laurel a Mud and Sand (1922) i per Will Rogers en el curtmetratge Big Moments From Little Pictures (1924) de Hal Roach.

## Referències

* ↑ «Sang i arena». Goita què fan, ara!. [Consulta: 31 desembre 2022].
* ↑ «Blood and Sand». Filmoteca de Catalunya. [Consulta: 30 setembre 2023].
* ↑ ProFootballHof. Johnny Blood (en anglès). ProFootballHof.
# Parupeneus barberinoides

Parupeneus barberinoides és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: des de les Moluques i les Filipines fins a Samoa Occidental, les Illes Ryukyu, Nova Caledònia, Tonga, Palau, les Carolines i les Illes Marshall.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Parupeneus ciliatus

Parupeneus ciliatus és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 38 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'oest de l'Índic fins a les Illes Marqueses, les Tuamotu, el sud del Japó, Austràlia i l'Illa de Pasqua.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Oxychloris

Oxychloris és un gènere monotípic de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies. La seva única espècie: Oxychloris scariosa és originària d'Austràlia.
El gènere fou descrit per Michael Lazarides i publicat a Nuytsia 5(2): 283. 1985.

## Sinonímia

* Chloris scariosa F. Muell.

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. [Consulta: 3 febrer 2010].
* 1 2 3 «Oxychloris». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 9 desembre 2014].

## Enllaços externs

* Grassbase - The World Online Grass Flora
# Pargnan

Pargnan és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 60 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Pargnan era de 60 persones. Hi havia 19 famílies de les quals 11 eren parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 24 eren l'habitatge principal de la família, 23 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 50 habitatges eren cases. Dels 24 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 8 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Pargnan el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 29 eren actives i 16 eren inactives. Les 29 persones actives estaven ocupades(14 homes i 15 dones).. De les 16 persones inactives 8 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Pargnan a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Pargnan a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Paxtonville

Paxtonville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 221 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paxtonville tenia 221 habitants, 92 habitatges, i 64 famílies. La densitat de població era de 90,8 habitants/km².
Dels 92 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,6% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.917 $ i la renda mediana per família de 43.594 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 21.932 $. La renda per capita de la població era de 14.376 $. Entorn del 4,6% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paxtonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Paxtonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.