OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zephyrhills West

Zephyrhills West és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 5.242 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Zephyrhills West tenia 5.242 habitants, 2.803 habitatges, i 1.749 famílies. La densitat de població era de 760,9 habitants/km².
Dels 2.803 habitatges en un 8,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 4,4% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 34% dels habitatges hi vivien persones soles el 25% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,87 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 9% tenia menys de 18 anys, un 2,2% entre 18 i 24, un 11,8% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 56,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 68 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.195 $ i la renda mediana per família de 29.451 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.663 $ mentre que les dones 21.346 $. La renda per capita de la població era de 19.921 $. Entorn del 8,4% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Zephyrhills West». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Zephyrhills West». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Anaxàgores d'Egina

Anaxàgores d'Egina (grec antic: Ἀναξαγόρας, llatí: Anaxagoras) fou un escultor grec de l'illa d'Egina de la primera meitat del segle v aC.
Va fer l'estàtua de bronze de Zeus que era a Olímpia, dedicada pels estats que s'havien unit per fer la guerra a Xerxes I de Pèrsia, invasió que van repel·lir, segons diu Pausànies. Se suposa que és el mateix escultor esmentat en un epigrama atribuït a Anacreont que es troba a l'Antologia grega, però segurament no és l'Anaxàgores mencionat per Vitruvi, de qui diu que era pintor.

## Referències

* ↑ Anaxagoras a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 163
# Agnetina gladiata

Agnetina gladiata és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Evproske druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Ceské akademie ved a umení. Trída II. (Mathematicko prírodovedecká) (Rozpr. Ceské. Akad.) 16(16):16. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-10. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wu, C.F., 1962. Acta ent. sin. suppl. 11:139-160, 7 pls.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:632.
* Sivec, Stark & Uchida, 1988. Scopolia 16:29.
* Sivec, Zhiltzova & Stark, 2005. The eastern Palearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 56:1 21.
* Stark, 1986. The Nearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Journal of the Kansas Entomological Society (J. Kans. Entomol. Soc.) 59(3):437 445.
* Zhiltzova, 2009. Supplement to the revision of the genus Agnetina Klapálek (Plecoptera, Perlidae) of the eastern Palaearctic. Entomologicheskoe Obozrenie (Entomol. Obozr.) 88(2):376 382.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:266.
* Zwick, P., 1984. Notes on the genus Agnetina (=Phasganophora) (Plecoptera: Perlidae). Aquatic Insects 6(2):71 79.
* Zwick, P., 1984. Aquatic Insects 6(2):71-79.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 19 juliol 2012].

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
# Bisbe dorsigroc

El bisbe dorsigroc o teixidor d'espatlles grogues (Euplectes macroura) és una espècie d'ocell de la família dels plocèids (Ploceidae) que habita praderies i aiguamolls de l'Àfrica subsahariana.

## Referències

* ↑ «Bisbe dorsigroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
* ↑ Fitxa del Teixidor d'espatlles grogues a la pàgina del SIOC Rev. 21/05/2013 (català)
# Zepelin

Zepelin (pronunciat /ˌt͡sɛpɛˈlin/) és un poble d'Alemanya, situat al nord del país. Pertany a l'estat federal de Mecklenburg-Pomerània Occidental, al districte de Rostock i a divisió administrativa comarcal Bützow Land. La seva economia està relacionada amb la pagesia. D'aquí és originària la família noble Zeppelin.

## Geografia

Zepelin està dins la regió rural del nord de Mecklenburg. Pel municipi passa la carretera que va de Bützow a Schwaan i Güstrow. Al sud de la població passa el riu Nebel i al nord el riu Warnow. Els municipis veïns són: Bützow i Güstrow. El canal Bützow-Güstrow és un llarga via fluvial de 14 quilòmetres que passa per Zepelin (construït 1894-1896), que corre paral·lel al riu Nebel. Ocupa una plana fèrtil, que s'aprofita per la pagesia. Relacionat amb la producció de cereals, es conserva un antic molí de vent.
Com que la població estava repartida en dos nuclis: un anomenat Oettelin (la part ocupada des d'antic, situada a 29 msnm) i l'altra Zepelin Ausbau (la part nova, situada a 5 msnm), els de Oettelin van demanar ser autònoms administrativament i se'ls va concedir l'any 2000.

## Història

Aquest poble va ser fundat al segle xii per colons germànics que es van establir al voltant d'una plana verda, després que l'àrea ocupada pels obotrites fos conquerida pel duc de Saxònia Enric el Lleó. És esmentada per primera vegada en unes escriptures de propietat datades l'1 de maig del 1246, on està amb la forma antiga Cepelin. A partir del 1334 el nom es va escriure com actualment, amb zeta. Al segle xiv s'hi va construir una església d'entramat de fusta, que va quedar malmesa durant la guerra dels trenta anys però que es va reconstruir després.
En un altre document del 17 de setembre del 1286 apareix un tal Heynricus de Cepelin. A finals del segle xv hi havia una família noble Zepelin, que el 1792 va rebre el títol de comte (Reichsgraf), i van traslladar la seva residència a dues poblacions veïnes Thürkow i Appelhagen. L'any 1910 es va erigir al poble un memorial en honor del comte Ferdinand von Zeppelin (1838–1917).

## Referències

* ↑ Mühlen in Mecklenburg-Vorpommern
* ↑ Reinhard Krause, Windmühlen in Mecklenburg-Vorpommern
# Anaxàndrides de Camiros

Anaxàndrides (grec antic: Ἀναξανδρίδης, llatí: Anaxandrides), fill d'Anaxandre, fou un poeta còmic atenès natural de Camiros, a l'Illa de Rodes. Es considera dels autors inclosos en la comèdia mitjana.
Va debutar com a escriptor de comèdies l'any 376 aC. Vint-i-nou anys després va fer una exhibició als jocs olímpics organitzats per Filip II de Macedònia a la ciutat de Díon. Aristòtil el tenia en alta consideració. Es diu que va ser el primer que feia de les intrigues amoroses una part principal de la comèdia. Va guanyar deu premis i va escriure 65 comèdies, però se sap que en va destruir algunes amb ràbia per la poca acceptació que havien tingut. Es coneixen els títols de 33. També va ser un poeta ditiràmbic, però no queden restes de la seva obra.

## Referències

* ↑ Anaxandrides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 163
# Terraplè

En arqueologia el terraplè són els treballs de moviment de terres realitzats per l'home per crear desnivells del terreny amb diferents finalitats. En enginyeria civil el terraplè és la terra amb què s'omple un terreny per aixecar-ne el nivell i formar un pla de suport adequat per fer una construcció, per al conreu, per formar un dic, etc. Les parts d'un terraplè de carretera són les següents:
* Coronació: capa superior del terraplè, sobre la qual es recolza el ferm, amb un gruix mínim de 2 capes i sempre major de 50 cm. En aquesta part es disposa dels millors sòls del terraplè, és a dir, aquells que no siguin plàstics o tendeixin a esquerdar o assentar-se. A Espanya la normativa imposa les característiques en funció del nombre de vehicles que hi circulin segons la Normativa 6.1-IC.
* Nucli: part del farcit compresa entre el fonament i la coronació.
* Espatller: part lateral del farcit tipus terraplè que, ocasionalment, forma part dels seus talussos. No es consideren part de l'espigó els revestiments sense funció estructural en el farciment entre els que es consideren plantacions, cobertes de terra vegetal, proteccions antierosió, etc. La seva funció és contenir el nucli.
* Fonament: part inferior del terraplè en contacte amb la superfície de suport. El seu gruix és com a mínim d'1 metre.

## Construcció

Les tasques necessàries per a l'execució de terraplens, amb maquinària d'elevat rendiment, són les següents:
* Preparació de la superfície d'assentament: comprèn la retirada del terreny vegetal i de vegades l'execució d'una capa que separi el terraplè artificial amb el terreny natural (capes de drenatge, geotèxtils).
* Extensió, dessecació o humectació de cada tongada.
* Compactació de cada tongada.
* Refinat dels talussos i coronació.
A Espanya, per al control de qualitat d'un terraplè s'ha de complir la normativa del plec de prescripcions tècniques generals.

## Vegeu també

* Desmunt
* Dic
* Berma

## Notes

* ↑ Normativa 6.1-IC Arxivat 2014-09-03 a Wayback Machine., Carreteres del Ministeri de Foment d'Espanya (castellà)
* ↑ Article 330 Arxivat 2011-08-25 a Wayback Machine., carreteros.org
# Tomelloso Club de Fútbol

El Tomelloso Club de Fútbol fou un club de futbol de Castella-La Manxa, de la ciutat de Tomelloso.
El futbol comença a practicar-se a Tomelloso el 1921 de la ma del club Atlética Castellana i tres anys més tard pel la creació del Tomelloso Foot-ball Club. El 1944 canvià el nom a Tomelloso Club de Fútbol. El 1979 es fundà un nou club a la ciutat, el Club Atlético Tomelloso, que vestia de vermell amb detalls blanc. L'any 1995 l'Atlético Tomelloso canvià el nom pel de l'històric Tomelloso CF. L'any 2015 desaparegué.

## Temporades

| Temporada | Nivell | Divisió | Posició |
| 1979–1985 | 5 | Regional | — |
| 1985/86 | 4 | 3a Divisió | 17è |
| 1986/87 | 5 | Regional | — |
| 1987/88 | 4 | 3a Divisió | 1r |
| 1988/89 | 3 | 2a Divisió B | 5è |
| 1989/90 | 3 | 2a Divisió B | 11è |
| 1990/91 | 3 | 2a Divisió B | 16è |
| 1991/92 | 3 | 2a Divisió B | 12è |
| 1992/93 | 3 | 2a Divisió B | 16è |
| 1993/94 | 3 | 2a Divisió B | 18è |
| 1994/95 | 4 | 3a Divisió | 2n |
| 1995/96 | 4 | 3a Divisió | 1r |
| 1996/97 | 4 | 3a Divisió | 1r |
| 1997/98 | 4 | 3a Divisió | 5è |
| 1998/99 | 4 | 3a Divisió | 1r |
| 1999/00 | 4 | 3a Divisió | 17è |
| 2000/01 | 4 | 3a Divisió | 8è |
| 2001/02 | 4 | 3a Divisió | 1r |
| 2002/03 | 4 | 3a Divisió | 4t |
| 2003/04 | 3 | 2a Divisió B | 15è |
| 2004/05 | 3 | 2a Divisió B | 17è |
| 2005/06 | 4 | 3a Divisió | 9è |
| 2006/07 | 4 | 3a Divisió | 6è |
| 2007/08 | 4 | 3a Divisió | 4t |
| 2008/09 | 4 | 3a Divisió | 7è |
| 2009/10 | 4 | 3a Divisió | 17è |
| 2010/11 | 4 | 3a Divisió | 12è |
| 2011/12 | 4 | 3a Divisió | 17è |
| 2012/13 | 5 | 1a Aut. Pref. | 7è |
| 2013/14 | 5 | 1a Aut. Pref. | 8è |
| 2014/15 | 5 | 1a Aut. Pref. | R |

## Referències

* ↑ «TEMPORADA 1979/80: 3ª REGIONAL PREFERENTE CASTELLANA GR. 7-A». guiafutbolclm.net. [Consulta: 27 octubre 2021].
* ↑ «TEMPORADA 1995/96: TERCERA DIVISIÓN GRUPO XVII». guiafutbolclm.net. [Consulta: 27 octubre 2021].
# Albino Jara

Albino Jara (Luque, 28 de febrer de 1877 - Paraguarí, 15 de maig de 1912) va ser un militar i president "de facto" de la República de Paraguai el 1911.

## Biografia

Va estudiar fins al quart curs en la Facultat de dret. Als 20 anys obté una beca per estudiar en Xile en l'Acadèmia Militar; d'aquí surt com a alferes. De retorn al seu país ascendeix a tinent i el 1904 a Capità. El 1908 és ascendit a Coronel. Passarien 3 anys fins que realitzés un cop d'estat i que autoproclamés president, enderrocant al president constitucional, Manuel Gondra.
Va assumir el càrrec el 17 de gener de 1911, als 33 anys. Durant el seu govern es va establir un sistema educatiu comparat amb els models dels Estats Units i Europa. Van ser pavimentats 40 km² dels carrers d'Asunción, va fundar l'Institut Històric i Geogràfic del Paraguai, va aconseguir que el ferrocarril arribarà fins a la ciutat de Encarnación para posteriorment unir-se la connexió amb Posadas (Argentina).
El 5 de juliol de 1911 va ser deposat i portat al port per expulsar-ho cap a Buenos Aires.
El 1912 va retornar a Paraguai. Va voler organitzar una revolució contra el govern de Pedro Pablo Peña, però no ho va aconseguir. Ferit de bala en l'acció va ser capturat i, a conseqüència de les ferides, va morir el 15 de maig de 1912.

## Referències

* 1 2 «Albino Jara». infoluque.com. Arxivat de l'original el 13 de març 2007. [Consulta: 1r gener 2017].
# Beverbeek Classic

La Beverbeek Classic és una cursa ciclista d'un sol dia que es disputa pels voltants d'Hamont-Achel, a la província de Limburg, a Bèlgica. La cursa es creà el 1998 i fins al 2003 fou reservada a ciclistes amateurs. A partir del 2005 la cursa s'integra al calendari de l'UCI Europa Tour amb una categoria 1.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1998 | Pascal Appeldoorn | Paul van Schaelen | Steven de Cuyper |
| 1999 | Marcel Luppes | Eric Torfs | Koen Dierickx |
| 2000 | Nico Mestdach | Kris Deckers | Tom Boonen |
| 2001 | Koen Das | Jan Klaes | Steven Persoons |
| 2002 | Philippe Vereecke | Tom Braem | Mathieu Lamothe |
| 2003 | Mark Vlijm | Hans Dekkers | Johan Vansummeren |
| 2004 | no disputada | no disputada | no disputada |
| 2005 | Jarno van Mingeroet | Hans Dekkers | Steve Schets |
| 2006 | Evert Verbist | Tom Veelers | Alain van Katwijk |
| 2007 | Nico Sijmens | Martijn Maaskant | Dennis Kreder |
| 2008 | Johan Coenen | Thomas Berkhout | Domenik Klemme |
| 2009 | Andreas Schillinger | Maarten Neyens | Dennis Vanendert |
| 2010 | Yannick Eijssen | Edwig Cammaerts | Grégory Joseph |
| 2011 | Evert Verbist | Dries Hollanders | Sven Jodts |
| 2012 | Tom Van Asbroeck | Ian Wilkinson | Alexandre Blain |
| 2013 | Nicky van der Lijke | Dries Hollanders | Tom Vermeer |
| 2014 | Rob Leemans | Joren Segers | Rutger Wouters |

## Referències

* Beverbeek Classic (Bel) - Cat. 1.2 a memoire-du-cyclisme.eu

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-03-08 a Wayback Machine.
# Zora

Zora (italià: Zora la Vampira) és un personatge eròtic de còmics italià dels anys setanta. Zora la Vampira és un dels molts personatges d'aquest tipus de la tradició italiana del fumetti. Altres figures de la mateixa època, i amb preocupacions igualment violentes o eròtiques, inclouen Magella, Lucifera, Biancaneve, Vartan, Jacula, Sukia i Yra.

## Història

El primer còmic es va publicar el 1972. Zora la vampira es va publicar entre 1972 i 1985 i comptava amb una protagonista femenina rossa que, en algunes portades, s'assembla a l'actriu francesa Catherine Deneuve. La sèrie va ser publicada per Edifumetto. Els dibuixants van ser Renzo Barbieri i Giuseppe Pederiali com a escriptors i Birago Balzano com a artista. Emanuele Taglietti i Alessandro Biffignandi van pintar la majoria de les portades de la sèrie.
Juntament amb la sèrie original, també es van publicar històries de Zora a les revistes de còmics Orror, I Notturni i Fasma. La sèrie també es va publicar amb cert èxit a França, on es van produir noves històries fins i tot després del tancament de la sèrie a Itàlia. Una nova minisèrie de 13 episodis de Zora, rebatejada com "Lady Vampyre", es va publicar el 2001; els dibuixants van ser Paolo Puccini i Daniele Statella.

## Argument

El nom real del personatge és Zora Pabst, una aristòcrata del segle xix que ha estat posseïda per l'esperit de Dràcula. Viatja pel món i fins i tot a l'espai exterior, satisfent els seus desitjos sexuals i el seu desig de sang. Les seves aventures són una barreja d'horror, erotisme i pornografia.

## Llegat

L'any 2000 es va estrenar una pel·lícula inspirada en el personatge, també anomenada Zora la Vampira, dirigida pels germans Manetti.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Gianni Bono. Guida al fumetto italiano. Epierre, 2003.
* ↑ Castaldi, Simone. Drawn and Dangerous: Italian Comics of the 1970s and 1980s. Univ. Press of Mississippi, 2010, p. 18. ISBN 978-1604737776.
* ↑ «Zora la Vampira». www.comicvine.com.
* ↑ «Zora la Vampira: Vampires vs. Mummies». groovyageofhorror.blogspot.com.
* ↑ «Birago Balzano». Lambiek Comiclopedia.
* ↑ Sex and Horror: The Art of Emanuele Taglietti. Korero Press, 2015, p. 144–155. ISBN 9780957664944.
* ↑ Sex and Horror: The Art of Alessandro Biffignandi. Korero Press, 2016, p. 116–153. ISBN 9780993337406.
* ↑ Sex and Horror: The Art of Emanuele Taglietti. Korero Press, 2015. ISBN 9780957664944.
* ↑ Paolo Mereghetti. Il Mereghetti. B.C. Dalai Editore, 2010. ISBN 8860736269.
# Torneig de les Sis Nacions 2022

El Torneig de les Sis Nacions de 2022, coneguda per motius de patrocini com el Guinness Six Nations 2022 a causa del patrocini de la marca de la cervesa irlndesa Guiness, fou la 23a edició d'aquest torneig en el format de Sis Nacions i la 128a incloent tots els formats de la competició. El torneig se celebrarà entre el 5 de febrer i 19 de març del 2022.
En aquesta edició, la selecció Francesa va guanyar el campionat i el Grand Slam. Fou el primer títol i el Grand Slam des del 2010 i la Selecció Irlandesa va guanyar la Triple Corona per la sexta vegada, on va aconseguir per la última vegada en 2018.

## Països participants

| Selecció | Estadi local | Capacitat | Ciutat | Entrenador | Capità |
| Anglaterra | Twickenham Stadium | 82,000 | Londres | Eddie Jones | Tom Curry |
| França | Stade de France | 81,338 | Saint-Denis | Fabien Galthié | Antoine Dupont |
| Irlanda | Aviva Stadium | 51,700 | Dublín | Andy Farrel | Jonathan Sexton |
| Itàlia | Stadio Olimpico | 73,261 | Roma | Kieran Crowley | Michele Lamaro |
| Escòcia | Murrayfield Stadium | 67,144 | Edimburg | Gregor Townsend | Stuart Hogg |
| Gal·les | Principality Stadium | 73.931 | Cardiff | Wayne Pivac | Dan Biggar |

## Classificació

| Pos | País | Partits | Partits | Partits | Partits | Punts | Punts | Punts | Punts | Taula de punts |
| Pos | País | J. | G. | I. | P. | A favor | En cont. | Dif. | | Taula de punts |
| 1 | França | 5 | 5 | 0 | 0 | 141 | 73 | +68 | 5 | 25 |
| 2 | Irlanda | 5 | 4 | 0 | 1 | 168 | 63 | +105 | 5 | 21 |
| 3 | Anglaterra | 5 | 2 | 0 | 3 | 101 | 96 | +5 | 2 | 10 |
| 4 | Escòcia | 5 | 2 | 0 | 3 | 92 | 121 | −29 | 2 | 10 |
| 5 | Gal·les | 5 | 1 | 0 | 4 | 76 | 104 | –28 | 3 | 7 |
| 6 | Itàlia | 5 | 1 | 0 | 4 | 60 | 181 | −121 | 0 | 4 |
| Source: Guiness 6 Nations Table (visitat el 19 de març de 2022) |||||||||||

## Referències

* ↑ «France are 2022 Guinness Six Nations champions!» (en anglès britànic), 19-03-2022. [Consulta: 3 juny 2022].
* ↑ «Dupont strikes to seal Grand Slam glory for France» (en anglès britànic). [Consulta: 3 juny 2022].
* ↑ «Ireland secure Triple Crown with bonus-point win over Scotland» (en anglès britànic). [Consulta: 3 juny 2022].
# Anaxàgores (desambiguació)

Anaxàgores o Anaxàgoras és el nom dels següents personatges:
* Anaxàgores o Anaxàgoras de Clazòmenes fou un filòsof grec natural de Clazòmenes.
* Anaxàgores o Anaxàgoras d'Egina fou un escultor grec.
* Anaxàgoras o Anaxàgores va ser rei d'Argos en la mitologia grega.
# Teixidor de clatell daurat

El teixidor de clatell daurat (Ploceus aureonucha) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos al nord-est de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Teixidor de clatell daurat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# The Wild Blue Yonder

The Wild Blue Yonder és una pel·lícula de ciència-ficció fantàstica del 2005 del director alemany Werner Herzog. Va ser presentada a la 62a Mostra Internacional de Cinema de Venècia, on va guanyar el Premi FIPRESCI. Es va projectar a competició al Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata i el XXXVIII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya, on hi va guanyar el premi "Carnet Jove – Menció Especial". La major part de la pel·lícula consisteix en metratges recontextualitzats de documental que es superposen amb narració de ficció (de vegades fantàstica). Aquesta tècnica es va utilitzar a la pel·lícula anterior d'Herzog Lektionen in Finsternis (1992).
El nom de la pel·lícula prové de la primera línia de la cançó "The U.S. Air Force". Les escenes a l'espai són cortesia de la NASA. Segons els extres del DVD, l'entrevista amb l'extraterrestre es filma a Niland, CA, i a prop de Slab City, CA.

## Argument

La pel·lícula tracta d'un extraterrestre (interpretat per Brad Dourif) que va arribar a la Terra fa unes dècades des d'un planeta d'aigua (The Wild Blue Yonder) després d'això. va experimentar una edat de gel. La seva narració revela que la seva carrera ha intentat al llarg dels anys formar una comunitat al nostre planeta, sense cap èxit.
L'extraterrestre també explica la història d'una missió espacial de la qual va descobrir gràcies a la seva feina a la CIA. A finals de la dècada de 1990, es van desenterrar i examinar les restes de l'accident OVNI de Roswell. Els científics van creure erròniament que havien contret una malaltia alienígena infecciosa a partir de les deixalles. Es va llançar una missió d'exploració a Blue Yonder (representada amb imatges d'arxiu de la missió del transbordador espacial STS-34 i l'expedició de busseig d'Henry Kaiser a Antàrtida) per explorar la possibilitat d'establir una nova colònia humana no infectada al planeta. Després de trobar Blue Yonder adequat per a l'habitació humana, els astronautes van tornar a casa 820 anys més tard, només per descobrir que la Terra havia estat abandonada en la seva absència.

## Referències

* 1 2 3 Schager, Nick. «Review: The Wild Blue Yonder». Slant Magazine, 24-10-2006. [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ «62th [sic Venice International Film Festival]». fipresci.org. [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ 'Hard Candy' de David Slade, gran triomfadora del Festival de Sitges, Europa Press, 17 d'octubre de 2005
* ↑ Wils, Tyson (July 2013). «CTEQ Annotations on Film: The Wild Blue Yonder». Senses of Cinema (67).

## Enllaços externs

* The Wild Blue Yonder a YouTube
# Achramorpha grandinis

Achramorpha grandinis és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Achramorpha i a la família Achramorphidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1908 per Charles Frewen Jenkin.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Achramorpha grandinis Jenkin, 1908. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164190 on 2021-03-09