OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Silici col·loidal

El silici col·loidal és un compost químic polimèric, de pes molecular variable, format per unitats de sílice de SiO₂ units entre si. Les sílices col·loidals són suspensions de partícules fines de sílice amorfes, no poroses i típicament esfèriques en fase líquida.
La superfície de la sílice col·loidal en contacte amb l’aigua està coberta per enllaços siloxans (≡Si – O – Si≡) i grups silanol (≡Si – OH). Això fa que la sílice col·loidal sigui molt hidrofílica i capaç de formar nombrosos enllaços d’hidrogen.

## Fabricació

Les sílices col·loidals es preparen amb més freqüència en un procés de diversos passos on una solució de silicat amb àlcali es neutralitza parcialment, cosa que condueix a la formació de nuclis de sílice. Les subunitats de partícules de sílice col·loidal solen estar compreses entre 1 i 5 nm. Que aquestes subunitats s’uneixin o no depèn de les condicions de polimerització. L’acidificació inicial d’una solució de vidre d’aigua (silicat de sodi) produeix Si (OH) ₄.
Si el pH es redueix per sota de 7 o si s’hi afegeix sal, les unitats tendeixen a fusionar-se en cadenes. Aquests productes se solen anomenar gels de sílice. Si el pH es manté lleugerament al costat alcalí del neutre, les subunitats es mantenen separades i creixen gradualment. Aquests productes s’anomenen sovint sílice precipitada o sols de sílice. Els ions hidrogen de la superfície de la sílice col·loidal tendeixen a dissociar-se en solució aquosa, produint una elevada càrrega negativa. Se sap que la substitució d’alguns àtoms de Si per Al augmenta la càrrega col·loidal negativa, especialment quan s’avalua a pH per sota del punt neutre. A causa de la seva mida molt petita, la superfície de la sílice col·loidal és molt elevada.
La suspensió col·loidal s’estabilitza mitjançant l’ajust del pH i després es concentra, generalment per evaporació. La concentració màxima que es pot obtenir depèn de la mida de les partícules. Per exemple, les partícules de 50 nm es poden concentrar a més d’un 50% en pes de sòlids mentre que les partícules de 10 nm només es poden concentrar fins a aproximadament un 30% en pes de sòlids abans que la suspensió esdevingui massa inestable.
# Pedakomati Vema Reddy

Pedakomati Vema Reddy (rei 1403-1420) es va rebel·lar el 1402 i va aprofitar l'estat d'anarquia al regne Reddy de Kondavidu, per disputar l'autoritat de Kumaragiri Reddy a Kondavidu en absència de Kataya Vema Reddy nomenat virrei a Rajahmundry. Kumaragiri Reddy no va poder resistir la força del rebel i es va haver de retirar a Rajahmundry el 1402, morint poc després.
Pedakomati Vemareddy va agafar el poder a Kondavidu el 1403 (probablement a la mort de Kumaragiri Reddy). Aquesta usurpació fou ressentida per Kataya Vema Reddy que va desafiar l'autoritat de Pedakomati Vema Reddy i es va fer independent a Rajahmundry. Pedakomati va intentar ocupar Rajahmundry però va fracassar. La guerra entre les dues faccions va debilitar el poder dels Reddy i els va fer vulnerables pels seus veïns.
El 1408 amb l'ajut dels Velames de Devarakonda, Choda Annadeva va poder recuperar el seu principat que havia estat annexionat pocs anys abans per Kataya Vema. Devaraya I de Vijayanagar va ocupar Motupalli, el famós port de mar. Segons el Velugoti vari Vamsavali (una crònica Velama medieval), Pedakomati Vema Reddy va venjar la mort del seu germà Macha Reddy matant a Kumara Vedagiri, el Nayak Recherla Velama de Devarakonda en una batalla. Pedakomati Vema Reddy va lliurar la batalla de Gundugolunu contra Kataya Vema Reddy el 1414 en la que Kataya Vema fou mort pel general de Pedakomati, Gajarao Tipparao.
Pedakomati Vema Reddy va morir el 1420 en la batalla de Kondavidu contra Lingama Nayak, el príncep Recherla Velama de Devarakonda. El va succeir el seu fill Racha Vema Reddy

## Referències

* 1 2 by A.BALAMURALI .,B.E., M.C.A., M.B.A., M.Phil., (Ph.D). «A History of Reddiyars». WordPress.com. [Consulta: 1r gener 2017].
# Piràmide pentagonal giroallargada

En geometria, la piràmide pentagonal giroallargada és un dels noranta-dos sòlids de Johnson (J$_{11}$).
Es pot obtenir allargant (giroallargant) una piràmide de base pentagonal enganxant-li un antiprisma a la base. D'aqui ve el seu nom.
Els 92 sòlids de Johnson van ser descrits 1966 per Norman Johnson i els va numerar. No va demostrar que no n'existia més que 92, però va conjecturar que no n'hi havia d'altres. Victor Zalgaller el 1969 va demostrar que la llista de Johnson era completa. S'utilitzen els noms i l'ordre donats per Johnson, i se'ls nota J$_{xx}$ on xx és el nombre donat per Jonson.

## Referències

* Norman W. Johnson, "Convex Solids with Regular Faces", Canadian Journal of Mathematics, 18, 1966, pages 169–200. Conté l'enumeració original dels 92 sòlids i la conjetura de qo n'hi ha pas d'altres.
* Victor A. Zalgaller, "Convex Polyhedra with Regular Faces", 1969 : primera demostració d'aquesta conjectura.
* Eric W. Weisstein. Johnson Solid : cada sòlid amb el seu desenvolupament

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic

## Enllaços externs

* Weistein, Eric W., Gyroelongated pentagonal pyramid piràmide pentagonal giroallargada a MathWorld. (anglès)
* Weistein, Eric W., Johnson solid Sòlids de Johnson a MathWorld. (anglès)
# Piràmide dels italians

La Piràmide dels italians és un mausoleu situat al Valle de Valdebezana (província de Burgos), a escassos metres del límit amb Cantàbria, al port de l'Escudo. Acull els cadàvers dels feixistes italians caiguts a la batalla de Santander durant la Guerra Civil espanyola.

## Descripció

Està fet de formigó folrat amb pedra calcària, fa 20 m d'alçada i té dos forats dels quals només un té escala que mena a una cripta on van ser enterrats 12 oficials italians.

## Història

El mausoleu va ser fet construir per Francisco Franco el 1937. La construcció va ser dirigida per l'arquitecte italià Pietro Giovanni Bergaminio, usant per a la seva construcció mà d'obra de presoners del bàndol republicà. Inaugurat el 26 d'agost per a coincidir amb la victòria del bàndol colpista a la batalla de Santander, al seu interior es van sepultar les restes de 384 soldats italians del Corpo Truppe Volontarie. El comte Galeazzo Ciano, ministre de Relacions Exteriors d'Itàlia entre 1936 i 1943, va supervisar l'enterrament dels soldats juntament amb Ramón Serrano Suñer, Es creia que la porta de la piràmide té forma de «M» en honor a Benito Mussolini, però els especialistes creuen que significa moritori, és a dir, cementiri en italià.
El 19 de maig de 1971, un autobús militar amb aproximadament 50 persones vingudes de Roma que anaven a visitar el mausoleu, es va estimbar en un dels revolts del port i hi van morir 12 persones. Des d'aleshores, al lloc de l'accident se'l coneix com La curva de los italianos.
El 1975, el govern italià va decidir l'exhumació dels cossos: 268 van ser repatriats en caixes de zinc i la resta es va traslladar a l'església de Sant Antoni de Pàdua de Saragossa. El mausoleu està abandonat des de llavors i ha patit deteriorament i vandalisme.
El 21 de febrer de 2023, la Direcció General de Patrimoni Cultural de la Junta de Castella i Lleó va declarar el monument com a bé d'interès cultural.

## Referències

* ↑ Camazón, Alicia. «La historia olvidada de la pirámide fascista italiana de Burgos». El Diario.es, 18-12-2021.
* 1 2 3 4 Ramos, Javier. «La pirámide de Mussolini en España». Lugares con historia, 28-09-2018.
* 1 2 3 Juan G. Bedoya. «El ‘Valle de los Caídos’ de los legionarios de Mussolini». El País, 23-09-2018.
* 1 2 Camino, Belén. «Hemos visitado la Pirámide de los italianos». Cantabria inusual, 25-09-2018.
# Persée (Lully)

Persée és una tragèdia lírica de Jean-Baptiste Lully el llibret de la qual està escrit per Philippe Quinault, està basada en Les metamorfosis d'Ovidi. Es va estrenar el 17 d'abril de 1682 a París. Consta d'1 pròleg i 5 actes.

## Personatges

* Andròmeda (soprano)
* Perseu (tenor agut o haute-contre)
* Phineus (baix)
* Merope (soprano)
* Medusa (tenor)

## Sinopsi

Andròmeda i Perseu s'estimen, però Andròmeda està promesa amb Phineus. Merope, que estima Perseu, fa costat a Phineus. Aquestdrama humà es resol a través del triomf de Perseu sobre els obstacles divins. En una sèrie d'espectacles elaborats, els déus subministren armes a Perseu. Perseu mata la górgona Medusa i de la seva sang sorgeixen monstres.

## Comentaris

És la primera òpera en què Lully fa un ús extensiu de l'acompanyament orquestral de les veus solistes. Es va interpretar una versió reelaborada amb motiu de les noces de Lluís XVI i Maria Antonieta (1770).

## Referències

Lois Rosow. "Persée." The New Grove Dictionary of Opera. Ed. Stanley Sadie. Grove Music Online. Oxford Music Online. 13 Feb. 2010 <http://www.oxfordmusiconline.com/subscriber/article/grove/music/O903865>.
Viccionari
# Pinsà de Darwin de manglar

El pinsà de Darwin de manglar (Camarhynchus heliobates) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones de manglar a les illes Galápagos occidentals de Fernandina i Isabela.

## Referències

* ↑ «Pinsà de Darwin de manglar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Petzold

Petzold és el nom dels següents personatges:
* Barbara Petzold (Oberwiesenthal, RDA, 1955), esquiadora de fons alemanya
* Christian Petzold (Hilden, Rin del Nord-Westfàlia, 1960), guionista i director de cinema alemany
* Christian Petzold (compositor) (Königstein, Saxònia, 1677 – ?)
* Eugen Karl Petzold (Ronneburg, Altenburg, Turíngia, 1813 - Basel, Suïssa, 1889), músic alemany
# Physogaleus rosehillensis

Physogaleus rosehillensis és una espècie extinta de peix de la família dels carcarínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Referències

* ↑ Cappetta, H., 1987. Chondrichthyes II: Mesozoic and Cenozoic Elasmobranchii. Handbook of Paleoichthyology, 3B. Gustav Fischer Verlag, Stuttgart i Nova York.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Berg, L.S.: System der rezenten und fossilen Fischartigen und Fische. VEB Verlag der Wissenschaften, Berlín, 1958.
* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Long, J. A.: The Rise of Fishes: 500 million years of evolution.Johns Hopkins University Press, Baltimore-Londres, planes 1-223. Any 1995.
* Müller, A. 1999. Ichthyofaunen aus dem atlantischen Tertiär der USA. Leipziger Geowissenschafteb, Leipzig, Alemanya, 9/10: 1-360.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* Elasmo.com (anglès)
# Phyllomedusa coelestis

Phyllomedusa coelestis és una espècie de granota que viu a Colòmbia, Equador i el Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Angulo, A., Coloma, L.A., Ron, S., Cisneros-Heredia, D., Jungfer, K.-H. & Monteza, J.I. 2004. Phyllomedusa coelestis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 de gener de 2008.
# Pitillas

Pitillas és un municipi de Navarra, a la Comarca de Tafalla, dins la merindad d'Olite.
En el conjunt urbà hi destaquen diverses cases del segle xvii amb blasons barrocs i rococós, un palau carreuat del segle xvii, igual que el seu ajuntament. L'església de San Pedro és gòtic-renaixentista, de principis del s. XVII, amb portada i torre una mica posteriors, segona meitat de segle xvii. El retaule major és una obra barroca de notable qualitat portada a terme entre 1708 i 1711.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 614 | 593 | 577 | 572 | 559 | 546 | 608 | 620 | 584 | 588 | 580 |
| Fonts: Pitillas i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Personatges il·lustres

* José Cadena y Eleta, bisbe i escriptor (s.XIX - XX)
# Pilar López Sancho

Pilar López Sancho (Madrid, 1953) és doctora en Ciències Físiques i professora de recerca del CSIC, en el Departament de Teoria i Simulació de Materials de l'Institut de Ciència de Materials de Madrid del CSIC.
És membre del Comitè Executiu de la Reial Societat Espanyola de Física (RSEF), presidenta del Grup Especialitzat de “Dones en Física” de la RSEF i membre de la Societat Americana de Física. Va ser presidenta de l'Associació de Dones Investigadores i Tecnòlogues (AMIT). Ha publicat articles en revistes internacionals sobre Teoria de la Matèria Condensada, propietats electròniques de superconductores d'alta temperatura crítica, de nanotubs de carboni i de grafè.

## Llibres

* 1982. Estudi de la interacció gas-superfície pels mètodes de espectroscòpia en fase gas i en fase absorbida (ionització superficial), desorció tèrmica i estimulada per bombardeig electrònic en el cas de CH4, CO2 i O, reacció de síntesi en superfície C + O -- CO. Col·lecció tesis doctorals 137 - 182. Editorial de la Universitat Complutense de Madrid, Servei de Reprografia, 321 pàg.

## Referències

* ↑ «Departamento de Teoría y Simulación de Materiales del ICMM-CSIC». Arxivat de l'original el 2018-11-11. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «Instituto de Ciencia de Materiales de Madrid, CSIC».
* ↑ «Grupo Especializado de Mujeres en Física de la RSEF».
* ↑ Pilar López Sancho “Es importante que las mujeres investiguen e influyan en el desarrollo de la nueva Física"
* ↑ Mujeres científicas

## Enllaços externs

* Bibliografia de l'autora en ResearchGate
# Pilar Liébana Montijano

María del Pilar Liébana Montijano (Torredonjimeno, 19 de juny de 1953) és una advocada i política espanyola del Partit Popular (PP).
Nascuda el 19 de juny de 1953 a Torredonjimeno, província de Jaén, es va llicenciar en dret per la Universitat Complutense de Madrid (UCM). De professió advocada, està especialitzada en criminologia. Va entrar com a diputada a la Assemblea de Madrid en la seva iv legislatura, quan va prendre possessió de la seva acta de parlamentària el 16 de maig de 1996, en substitució de María Teresa García-Siso Pardo. Ha repetit escó a les v, vi, vii, viii, ix, x legislatures del parlament regional.
Íntima amiga d'Esperanza Aguirre, ha estat situada en el sector d'ideologia més conservadora del PP regional; és defensora de postures antiavortistes, arribant a ser un dels diputats regionals del PP participants en la manifestació provida de novembre de 2014, «Cada vida importa». També és defensora de la tauromàquia.

## Referències

* 1 2 «Ilma. Sra. D.ª María del Pilar Liébana Montijano». Assemblea de Madrid. Arxivat de l'original el 31 de gener 2019. [Consulta: 31 gener 2019].
* ↑ «Ni un cambio en las filas de Aguirre». El País, 13-10-2003 [Consulta: 31 gener 2019].
* ↑ «Toma de posesión del cargo de Diputada de la Asamblea de Madrid, en sesión plenaria de fecha 16 de mayo de 1996, de la Ilma. Sra. Dña. María del Pilar Liébana Montijano, del Partido Popular». Boletín Oficial de la Asamblea de Madrid, 45, 31-05-1996, pàg. 961. Arxivat de l'original el 2019-01-31 [Consulta: 31 gener 2019].
* ↑ «Diputados en la IV Legislatura». Assemblea de Madrid. Arxivat de l'original el 31 de gener 2019. [Consulta: 31 gener 2019].
* 1 2 3 T.R «Un concejal del PP de Boadilla utiliza un coche municipal por el 'morro'». El Plural, 05-06-2016 [Consulta: 31 gener 2019].
# Platja de Tramuntana

La Platja de Tramuntana, o platja des Carnatge, és una platja de Formentera que es troba entre Cala en Baster i es Caló de Sant Agustí, a la zona longitudinal de Tramuntana, la qual dona nom a la platja.
Té una longitud de 2.000 metres i una amplària de 30. La seva composició és de roca, grava. Es caracteritza per tenir un talús de roques i un fons d'arena. És un lloc on no hi ha quasi banyistes locals ni visitants per les seves característiques. L'accés és per carretera i es pot estacionar pels voltants.
# Resolució 850 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 850 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 9 de juliol de 1993 després de reafirmar les resolucions 782 (1992), 797 (1992) i 818 (1993) sobre la situació a Moçambic, el Consell va examinar l'aplicació dels Acords de pau de Roma i la formació d'unes noves forces armades al país.
El Consell ha reiterat la importància que concedeix als Acords de Pau, però va expressar la seva preocupació per les demores en l'aplicació d'alguns dels seus aspectes. Alhora, se sent encoratjat per l'alto el foc entre el Govern de Moçambic i RENAMO, i va donar la benvinguda al Status of forces agreement entre Moçambic i les Nacions Unides i el ple desplegament dels components militars de l'Operació de les Nacions Unides a Moçambic (ONUMOZ). La retirada de les tropes de Malawi i Zimbàbue també va ser ben rebuda.
Els tributs es pagaven al Representant Especial del Secretari General, al Comandant de la Força ONUMOZ, i al personal militar i civil de l'ONUMOZ per la seva dedicació a ajudar al poble de Moçambic a assolir la democràcia al país. Es va donar la benvinguda als avenços en l'aplicació de l'acord de pau, encara que hi havia preocupació pels retards, en particular la contracció i desmobilització de les tropes, la formació d'una nova unitat d'exèrcit i de la preparació de les eleccions que se celebraran abans d'octubre de 1994. Es va celebrar una reunió prevista entre el govern de Moçambic i la RENAMO sobre aquestes qüestions. Es va instar les dues parts a iniciar la contracció i la desmobilització de les seves forces i personal militar a Nyanga, Zimbabwe i a despatxar els primers elements acabats de formar de la Força de Defensa de Moçambic.
Va ser aprovada la recomanació del secretari general de que l'ONUMOZ ha de presidir la Comissió Conjunta per a la Formació de la Força de Defensa de Moçambic, instant la RENAMO a la cooperació i a l'enteniment que no implica l'obligació per part de les Nacions Unides d'entrenar o establir les noves forces armades. Es va destacar la importància d'establir la Comissió de l'Administració de l'Estat, així com l'aplicació a tot el país de les disposicions dels Acords de Pau de Roma relatives a l'administració pública. Mentrestant foren benvingudes totes les donacions estrangeres en suport del procés de pau, en particular la contribució d'Itàlia al Fons Fiduciari.
La resolució conclou en requerir al secretari general Boutros Boutros-Ghali que informi abans del 18 d'agost de 1993, sobre el resultat de les discussions.

## Referències

* ↑ United Nations. The Blue helmets: a review of United Nations peace-keeping. 3rd. United Nations, Department of Public Information, 1996, p. 326. ISBN 978-92-1-100611-7.
* ↑ Synge, Richard. Mozambique: UN peacekeeping in action, 1992–94. US Institute of Peace Press, 1997, p. xix. ISBN 978-1-878379-70-2.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Història de Moçambic

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Tetraferroplatí

El tetraferroplatí és un mineral de la classe dels elements natius. El nom prové dels cristalls tetragonals i del contingut en ferro i platí; un sinònim d'aquest nom és el codi IMA1974-012b. Forma possiblement una solució sòlida amb la tulameenita. Va ser acceptat per la IMA l'any 1974.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, el tetraferroplatí pertany al grup 1.AG.40 (1 per a Elements; A per a Metalls i aliatges intermetàl·lics i G per a Aliatges d'elements del grup del platí) juntament amb els següents minerals: hexaferro, garutiïta, atokita, rustenburgita, zviaguintsevita, taimirita-I, tatianaïta, paolovita, plumbopal·ladinita, estanopal·ladinita, cabriïta, chengdeïta, isoferroplatí, ferroniquelplatí, tulameenita, hongshiïta, skaergaardita, yixunita, damiaoïta, niggliïta, bortnikovita i nielsenita. En la classificació de Dana es troba al grup 1.2.4.1.

## Característiques

La tetraferroplatinum és un element químic de fórmula química PtFe. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4 a 5. Pot presentar impureses de rodi, iridi, coure, níquel i estany.

## Formació i jaciments

Sol trobar-se en placers de platí. Ha estat descrit a tots els continents menys a Europa i Amèrica del Sud.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Tetraferroplatinum» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].

## Bibliografia

* Canadian Mineralogist (1975): 13: 117-126.
* American Mineralogist (1976): 61: 341.
* Tschermaks Mineralogische und Petrographische Mitteilungen (1987): 36: 175.
* Bayliss (1990) Canadian Mineralogist: 28: 751-755.
* CIM Special Volume 23: 144-145.
# Savigny-en-Revermont

Savigny-en-Revermont és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 1.155 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Routhier Philippe | UDF | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 884 | 1.017 | 922 | 951 | 957 | 921 | 1.155 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Resolució 382 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 382 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat l'1 de desembre de 1975, després d'examinar l'aplicació de la República de Surinam per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que la República de Surinam fos admesa.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-05-25 a Wayback Machine.
# Serrat de la Torre del Merlí

El Serrat de la Torre del Merlí és una serra situada al municipi de Navès (Solsonès), amb una elevació màxima de 937,5 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya