OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tiroteig a l'església de Pansi

El Tiroteig a l'església de Pansi va ser un atac que es va produir el 16 de febrer de 2020, quan un nombrós grup d'homes armats va atacar un servei protestant del poble de Pansi, Burkina Faso. Pansi, un poble rural de la província de Yagha, a la regió del Sahel, a Burkina Faso, va ser objectiu de terroristes que volien saquejar subministraments i dissuadir la població local d'assistir o donar suport als serveis religiosos.

## Atac

Durant els serveis religiosos, un grup de 20 homes armats van llançar un atac contra una església protestant de la ciutat de Pansi, a la província de Yagha, després de separar els residents dels no residents. Tot i que l'església era l'objectiu principal, tant els cristians com els musulmans van ser objecte de l'atac dels terroristes. Els homes armats van prendre ostatges i van obligar tres dels ostatges a transportar arròs i oli saquejat del poble amb motos.
Moltes persones van anar a buscar tractament mèdic a la ciutat propera de Sebba després de l'atac. Altres víctimes van ser transportades pels serveis d'emergència a més de 100 milles a hospitals de Dori, on l'alcalde de la comuna de Boundoré, Sihanri Osangola Brigadie, va visitar diverses de les víctimes. 24 persones van morir durant el tiroteig i 18 van resultar ferides, a més de les tres que van ser preses com a ostatges pels terroristes i obligades a transportar béns robats. El pastor va ser un dels assassinats.

## Conseqüències

El director de Human Rights Watch, a l'Àfrica occidental, va assenyalar que hi ha terroristes que utilitzen els vincles percebuts per les víctimes amb governs o grups religiosos per atacar a la regió del Sahel de Burkina Faso. Els atacs contra l'església de Pansi es van produir sobretot després d'un segrest massiu del 10 de febrer a la propietat d'un pastor a la província de Yagha, en el qual després es van trobar mortes cinc persones, inclòs el pastor. L'atac de l'església Pansi va posar de manifest l'augment del terrorisme anticristià a la regió del Sahel de Burkina Faso, que es va produir durant un augment dels atacs jihadistes a la zona.

## Referències

* 1 2 «Attaque meurtrière contre une église dans le nord du Burkina Faso» (en francès). France24, 17-02-2020.
* 1 2 ; Kabore, Arsene «Gunmen Kill 24 in Attack Near Church in Burkina Faso». US News & World Report, 17-02-2020.
* ↑ «Burkina Faso church attack leaves 24 dead». The Guardian, 17-02-2020.
* ↑ «Burkina Faso : au moins 24 morts dans l'attaque djihadiste d'une église protestante». Le Monde, 17-02-2020.
# Castellia

Castellia és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Castellia tuberculosa (Moris) Bor
# Ulva intestinalis

Ulva intestinalis és una alga verda en el fil Chlorophyta, del gènere Ulva (enciam de mar). Fins que va ser reclassificat mitjançant estudis genètics en la dècada del 2000, els membres tubulars del gènere Ulva anaven ordenats en el gènere Enteromorpha.
L'espècie és molt utilitzada per a preparar croquetes a les Açores.

## Distribució

N'hi ha a la Mar de Bering prop d'Alaska, les illes Aleutianes, el Japó, Corea, Mèxic, Xile i Rússia. A més, la hi pot trobar a Israel, i a Europa a les Açores, Bèlgica, Dinamarca, Irlanda, Noruega, Polònia, i en les mars Bàltica i Mediterrània.

## Descripció

Les frondes de l'espècie poden fer uns 10 a 30 cm de llarg i uns 10 a 30 mm d'ample. Posseeixen extrems arrodonits.
És una espècie anual, més freqüent a la primavera i a l'entrada de l'estiu, encara que creix durant tot l'any, especialment en llocs on existeix escorriment d'aigua dolça, puix que prefereix zones salobres de salinitat reduïda. Ocorre en la zona intermareal, de gorgs petits permanents del supralitoral fins a profunditats de 7 a 9 m. També ha estat trobada en ambients d'estuaris i fluvials on la salinitat és molt reduïda, en general associada a situacions d'eutrofía.
Els filaments són formats per cèl·lules grans, distribuïdes en un gran aplec irregular. La color verda molt clara, a vegades blanquinosa en l'extrem dels filaments exposats a l'aire en els gorgs costaners, fan aquesta alga conspícua. Es destaca per la seva lluentor, respecte de les altres espècies d'algues. Els filaments sovint atrapen bombolles de gas, que els fan surar.

## Referències

* ↑ Receita de Tortas de Erva do Calhau.
* ↑ Fotografias de tortas de erva-patinha.
* ↑ «Ulva intestinalis». Seaweeed of Alaska. [Consulta: 24 març 2013].
* ↑ Guiry, M.D. (2012). "Ulva intestinalis Linnaeus, 1753". World Register of Marine Species. Retrieved March 24, 2013.
* ↑ «Gut weed - Ulva intestinalis». Arxivat de l'original el 7 de setembre de 2011. [Consulta: 24 març 2013].
* ↑ Beata Messyasz, Andrzej Rybak, "Macroalga Ulva intestinalis (L.) occurence in freshwater ecosystems of Poland: a new locality in Wielkopolska". Teka Kom. Ochr. Kszt. Środ. Przyr. – OL PAN, 2008, 5, pp. 126–135.
* ↑ Fletcher R. L., "The occurrence of Green tide problem". Ecological studies, Marine benthic vegetation, W. Schramm, P. Nienhuis (editores) – EEC, Brussels, 1996, pp. 7-43.
* ↑ Bonsdorff E., Blomqvist E. M., Mattila J., Norkko A., "Coastal eutrophication: cause, consequences and perspectives in the archipelago areas of the northern Baltic Sea". Estuar. Coast. Shelf Sci., 44 (1997): 63-72.
# Casino Berguedà

El Casino Berguedà és un edifici de Berga inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És en una cantonada d'un carrer en desnivell que inclou una sala de cinema en una ala, i una sala de cafè i un restaurant a l'altra. La façana té un sòcol de pedres de tipus maçoneria i la part superior, arrebossada amb alguns motius decoratius a les zones altes i els ampits de les obertures amb rajola, alguns elements amb maó. La coberta és de teula àrab. Està estructurada en una sola planta i l'element més característic és potser la forma de les obertures, falsos arcs apuntats fets per aproximació de filades.

## Història

És una obra de l'any 1913 en el qual hi varen participar diferents arquitectes. El primer projecte fou del mestre d'obres Francesc Joan Canal (1902) remodelat després per l'arquitecte Roc Cot i Cot i acabat definitivament per l'arquitecte Ignasi M. Colomer el 1913. L'edifici fou reformat el 1940 i definitivament el 1955 en adaptar-lo a cinema; d'aquests reformes són l'actual escalinata, l'entrada d'accés que funciona com a sala d'exposicions i les remodelacions de la sala que anul·laren els balcons i la decoració interior.

## Referències

* 1 2 «Casino Berguedà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Torii Kiyomasu

    En aquest nom japonès, el cognom és Torii.
Torii Kiyomasu I (鳥居 清倍, Torii Kiyomasu, fl. c. anys 1690 – anys 1720) va ser un pintor i gravador japonès de l'escola Torii, en l'estil ukiyo-e. Com altres artistes Torii, el seu focus principal eren els cartells i anuncis kabuki, els gravats d'actors i altres materials relacionats. Molts estudiosos creuen que Kiyomasu va ser el germà petit o el fill de Torii Kiyonobu I, un dels fundadors de l'escola, o que va ser un pseudònim (goh) alternatiu de la mateixa persona.
En els anys 1710, els gravats signats amb el nom de Kiyomasu eren molt més nombrosos que els que tenien la firma de Kiyonobu. Si tots dos eren artistes diferents, això podria indicar que el més gran, el cap de l'escola, va dedicar més temps als cartells kabuki i altres treballs que eren més el domini oficial del taller, mentre que al més jove se'l deixava fer gravats. Per altra banda, fins i tot si eren una mateixa persona, això es podria explicar senzillament per l'ús de noms diferents segons el tipus d'obra.
Tot i que es diu que el seu estil és una mica més elegant que el de Kiyonobu, són difícils de distingir, com ho són la majoria d'obres dels altres artistes Torii. Dit això, hi ha determinats elements estilístics que realment destaquen com a diferències entre els dos artistes. Mentre que l'obra de Kiyonobu estava molt basada en la d'Hishikawa Moronobu, i era de naturalesa molt masculina, amb línies molt definides i marcades, les obres de Kiyomasu, tot i que molt similar a primer cop d'ull, és de fet més suau i elegant; es diu que mostren una "manca de seriositat del propòsit". Aquest desplaçament s'atribueix a una emulació de l'estil del principal competidor de Moronobu, Sugimura Jihei.

## Vegeu també

* Torii Kiyomasu II

## Referències

* Lane, Richard (1978). "Images of the Floating World." Old Saybrook, CT: Konecky & Konecky.
# Abisso (Smareglia)

Abisso (títol original en italià, en català Abisso) és una obra dramaticomusical en tres actes composta per Antonio Smareglia sobre un llibret en italià de Silvio Benco. Es va estrenar el 10 de febrer de 1914 al La Scala de Milà.

## Referències

* ↑ Gherardo Casaglia. «Première di "Abisso"». Almanacco di AmadeusOnline. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2014. [Consulta: 13 agost 2018].
# Tiroteig a la Universitat Carolina de Praga

El Tiroteig a la Facultat de Belles arts de la Universitat Carolina va ser un tiroteig massiu, que va tenir lloc el 21 de desembre del 2023, quan 15 persones van morir en un tiroteig a la Facultat d'Arts de la Universitat Carolina en la plaça Jan Palach del centre de Praga, a la República Txeca. Desenes de persones van resultar ferides, nou d'elles de gravetat. La policia va acudir al lloc i va tancar tota la plaça i els seus voltants. Després que la policia va respondre, el pistoler també va morir i l'edifici de la universitat va ser evacuat.

## Referències

* ↑ «Prague shooting: Several dead and dozens injured in university shooting» (en anglès). BBC, 21-12-2023.
* ↑ «Several Dead, Wounded in Prague University Shooting, Police Say» (en anglès). , 21-12-2023.
* 1 2 3 «Po střelbě na Filozofické fakultě je deset mrtvých, další jsou vážně zranění». .
* ↑ «Czech police say people have been killed in a shooting in downtown Prague» (en anglès). , 21-12-2023.
# Casa Jacint Bruguera

La Casa Jacint Bruguera és un edifici de Sant Cugat del Vallés (Vallés Occidental) catalogat com a bé protegit del patrimoni arquitectònic del municipi.

## Història

El seu edifici, actualment transformat, és una casa entre mitgeres, arquitectònicament eclèctica, situada entre els carrers dels Marges i Santiago Rusiñol de Sant Cugat del Vallés, a les proximitats del seu monestir, en un dels nuclis d'estiueig del municipi a la fi del segle xix i principis del XX.
Va ser construïda al 1878 per encàrrec de Jacint Bruguera i Foixart al mestre d'obres Jaume Sagalés i Mats i reedificada en 1901 per encàrrec de la seva filla, Jacinta Bruguera i Rius, mare de Josep Rovira i Bruguera, segons projecte del mestre d'obres Josep Masdéu i Puigdemasa.
El seu conjunt, caracteritzat singularment per les seves rematades i proporcions, està catalogat i protegit per l'Ajuntament de Sant Cugat del Vallès com a patrimoni arquitectònic del municipi.

## Elements destacables

* La composició històrica de la façana (proporcions àurees)
* Les rematades (fris de majòliques, coronament defensiu, etcètera)
* Les baranes de les balconades (noucentistes)

## Referències

* ↑ Fitxa de la Casa Jacint Bruguera al Catàleg de Sant Cugat del Vallès. Catàleg del patrimoni arquitectònic, Sant Cugat del Vallès, Ajuntament de Sant Cugat del Vallès, 2009 (edición informatizada).
# Ursus thibetanus gedrosianus

Ursus thibetanus gedrosianus és una subespècie de l'os del Tibet (Ursus thibetanus).

## Descripció

* Presenta una taca de color crema sobre el seu pit.
* És lleugerament més petit que altres subespècies: fa entre 55 i 75 polzades de llargària i pesa entre 200 i 400 lliures.
* També té un pelatge més curt, més espès i d'un color que és més un marró vermellós que no pas negre.

## Reproducció

Les femelles assoleixen la maduresa sexual a l'edat de 3-4 anys. Al Pakistan, l'aparellament es produeix a l'octubre i la femella pareix 1-3 cadells al febrer, els quals neixen cecs i depenen totalment de la seva mare. Són deslletats al cap de sis mesos però romanen amb sa mare durant dos o tres anys. Les femelles tenen una ventrada cada dos anys i se les ha vist a la natura amb cadells de diferents edats.

## Alimentació

Menja plantes, fruites, baies, llavors, mel, insectes i petits vertebrats (com ara, aus, rosegadors i llangardaixos).

## Distribució geogràfica

Abans es trobava a tot el Balutxistan (el sud-oest del Pakistan i el sud-est de l'Iran), però ara es troba extint a la major part d'aquesta regió.

## Longevitat

La seva esperança de vida és de 25 a 30 anys.

## Estat de conservació

És un dels animals més rars del món i es troba inclòs a la Llista Vermella de la UICN i protegit pel CITES, el qual prohibeix tota mena de comerç internacional amb productes derivats d'aquesta espècie. La desforestació, la caça excessiva i la pèrdua del seu hàbitat són els seus principals problemes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Bears of the World Arxivat 2010-04-10 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* BioLib (anglès)
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Catron

Catron és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 68 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Catron tenia 68 habitants, 29 habitatges, i 18 famílies. La densitat de població era de 65,6 habitants per km².
Dels 29 habitatges en un 24,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 37,9% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 30,9% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.250 $ i la renda mediana per família de 40.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 18.750 $ mentre que les dones 25.625 $. La renda per capita de la població era de 9.909 $. Entorn del 22,2% de les famílies i el 42,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Catron». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Catron». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# The Sin of Madelon Claudet

The Sin of Madelon Claudet és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Edgar Selwyn, estrenada el 1931.

## Argument

La jove Madelon Claudet és una prostituta que ha de passar deu anys a la presó per un delicte que no ha comès.

## Producció

La pel·lícula al principi va ser titulada The Lullaby. Seguint la seva primera preestrena, no deixada gairé bé pels crítics, que van quedar impressionats amb Hayes en el seu debut al cinema sonor després d'un parell de pel·lícules mudes, però van opinar que la trama era convencional i sensiblera. El productor Irving Thalberg anomenat en l'obra Charles MacArthur, que era el marit de Hayes, va manipular el guió. El va revisar exhaustivament, ometent personatges intranscendents i emmarcant la història com a flashback.
Hayes hi havia començat rodant Arrowsmith per Samuel Goldwyn i va haver de completar aquell projecte abans de rodar les noves escenes pel film de Thalberg pel·lícula. Va ser retitulada El Pecat de Madelon Claudet .
La pel·lícula va ser votada com una de les deu millors pel·lícules de l'any per una enquesta de Film Daily.

## Rebuda

En la seva ressenya en el New York Times, Mordaunt Hall va afirmar, "[Helen Hayes''] fa un magnífic retrat en un paper difícil només retreu que podia ser més alegre el seu debut sonor a la pantalla. .. El Pecat de Madelon Claudet és una trista crònica que indubtablement tindrà una rebuda popular forta. Està dotada d'altres encomiables imitacions. .. [I] també té el benefici de l'experta direcció d'Edgar Selwyn."
Time (revista)Time diu que la pel·lícula era "notable perquè hi surt Helen Hayes al cinema per primer cop i perquè triomfa en la seva intenció — fer que les audiències plorin ... La pel·lícula està ben dirigida per Edgar Selwyn [i] esplèndidament interpretada per la resta del repartiment."

## Repartiment

* Helen Hayes: Madelon Claudet
* Lewis Stone: Carlo Boretti
* Neil Hamilton: Larry Maynard
* Cliff Edwards: Victor Lebeau
* Jean Hersholt: Dr. Dulac
* Marie Prevost: Rosalie Lebeau
* Robert Young: Dr. Lawrence Claudet
* Karen Morley: Alice Claudet
* Charles Winninger: M. Novella, Fotògraf
* Alan Hale: Hubert
* Halliwell Hobbes: Roget, amo d'hotel de Boretti
* Lennox Pawle: Felix St. Jacques
* Russ Powell: Senyor Claudet

## Premis

* Oscar a la millor actriu per a Helen Hayes

## Referències

* ↑ The Sin of Madelon Claudet at Turner Classic Movies
* ↑ New York Times review
* ↑ «Time review». Arxivat de l'original el 2012-10-22. [Consulta: 13 juny 2016].
# 94.7 Cycle Challenge

El 94.7 Cycle Challenge és una competició ciclista d'un dia que es disputa anualment als voltants de Johannesburg (Sud-àfrica). La cursa, creada el 1997, reuneix cada any entre 20.000 i 30.000 participants que han de fer la distància de 94.7 km. Des del 2000 també es disputa la cursa femenina.

## Palmarès masculí

* 1997 Nicholas White
* 1998 Ryan Cox
* 1999 Robert Hunter
* 2000 Malcolm Lange
* 2001 Malcolm Lange
* 2002 Daniel Spence
* 2003 Ian McLeod
* 2004 Antonio Salomone
* 2005 Darren Lill
* 2006 Martin Velits
* 2007 Herman Fouche
* 2008 Malcolm Lange
* 2009 Arran Brown
* 2010 Nicholas White
* 2011 Arran Brown
* 2012 Reinardt Janse van Rensburg
* 2013 Willie Smit
* 2014 Till Drobisch
* 2015 Stefan de Bod
* 2016 Brendon Davids
* 2017 Daryl Impey

## Palmarès femení

* 2000 Mari Rogers
* 2001 Mari Rogers
* 2002 Wanda Ariano
* 2003 Samantha Bounds
* 2004 Samantha Bounds
* 2005 Lisa Vermaak
* 2006 Yolandi du Toit
* 2007 Joanna Hotchkiss
* 2008 Anriëtte Schoeman
* 2009 Joanna Van De Winkel
* 2010 Cherise Taylor
* 2011 Ashleigh Moolman
* 2012 Sharon Laws
* 2013 Ashleigh Moolman
* 2014 Marianne Vos
* 2015 Ashleigh Moolman
* 2016 Charlotte Becker
* 2017 Ashleigh Moolman

## Enllaços externs

* web oficial
* Palmarès a cyclebase.nl Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine.
# Abyei

Abyei (àrab: أبيي, Abyay) és un territori del Sudan amb una superfície de 10.460 km², la capital del qual és la ciutat d'Abyei. Té un estatus administratiu especial pel «Protocol de la resolució del conflicte d'Abyei» de 2004, que forma part del tractat de pau que va posar fi a la guerra civil sudanesa. Aquest territori és considerat un pont entre el Sudan i Sudan del Sud. Abans Abyei formava un districte de l'estat sudanès del Kordofan Occidental.

## Història

L'ètnia Dajo habitava la zona abans que al segle xvii va ser desplaçada per nous migrants. Fins al segle xviii la van habitar els Dinka d'economia agropecuària. Després l'habitaren els nòmades Messiria

## Petroli

Abyei està situat en una zona d'acumulació d'hidrocarburs. L'exploració de les reserves petrolíferes començà a les dècades de 1970 i 1980 i cap a 2003 Abyei contribuïa amb més d'un quart de la producció de petroli sudanesa però sembla que les reserves de petroli estan prop d'esgotar-se. Es va fer un important oleoducte que arriba a Port Sudan, al mar Roig, via Khartoum. Aquest oleoducte és vital per a l'economia del Sudan.

## Estatus

L'estaus d'Abyei va ser un dels punts més controvertits en la negociació de la pau en la guerra civil sudanesa. El primer protocol de 2002 excloïa Abyei del territori del Sudan del Sud. La pressió dels Estats Units i del seu enviat presidencial John Danforth va forçar un nou acord. Una comissió internacional, ABC, determinà les fronteres d'Abyei a 10° 22′ 30″ N., 87 km al nord de la ciutat d'Abyei Tanmateix un nou arbitratge internacional del 2009 va tornar a establir les fronteres a la latitud 10° 10′ 00″ N.. La regió d'Abyei junt amb les dels Monts Nuba i l'estat del Nil Blau tenen l'opció d'integrar-se en el nou estat independent del Sudan del Sud.

## Galeria d'imatges

* Disticte d'Abyei després de 1905 a l'abolit estat de Kurdufan occidental

## Referències

* ↑ “Protocol on the resolution of Abyei conflict”, Government of the Republic of Sudan and the Sudan People’s Liberation Movement/Army, 26 maig 2004 (hosted by reliefweb.int)
* ↑ «Abyei Issue from a neutral perspective». Sudan Tribune, 25-11-2007. Arxivat de l'original el 14 d’agost 2012. [Consulta: 23 juliol 2009].
* ↑ “Resolving the Boundary Dispute in Sudan's Abyei Region” Arxivat 2009-07-15 a Wayback Machine. by Dorina Bekoe, Kelly Campbell and Nicholas Howenstein, United States Institute of Peace, October 2005
* ↑ PDF, International Crisis Group, 12 October 2007, p. 2
* ↑ Hamilton, Rebecca "’Oil-rich’ Abyei: Time to update the shorthand?" Arxivat 2011-01-14 a Wayback Machine., Christian Science Monitor, Nov. 3, 2010, via Pulitzer Center on Crisis Reporting.
* ↑ APS Review Downstream Trends 2007, ‘SUDAN: The oil sector’, www.entrepreneur.com, 29 October. Consultat 5 març 2008.
* ↑ USAID 2001, ‘Sudan: Oil and gas concession holders' (map), University of Texas Library.
* ↑ “The Abyei Protocol Demystified” Arxivat 2010-02-11 a Wayback Machine., Sudan Tribune,11 desembre 2007

## Bibliografia

* Douglas Johnson, 2008, “Why Abyei Matters, The Breaking Point of Sudan's Comprehensive Peace Agreement?” in African Affairs, 107 (462), pp 1–19.
# Atac a Gravesend

L'atac a Gravesend va ser l'últim dels quatre atacs del Regne de Castella al Regne d'Anglaterra, que tingué lloc durant l'estiu de l'any 1380, quan 20 galeres, comandades per l'almirall castellà Fernando Sánchez de Tovar, anaren des de Sevilla fins a Gran Bretanya. Aquesta flota, atacà, saquejà i calà foc a Gravesend i Londres. Aquest atac fou efectuat durant la Guerra dels Cent Anys, un conflicte entre Anglaterra i França en el que Enric II de Castella, qui fou el rei de Castella entre el 1367 i el 1379, donà suport al Regne de França.

## Referències

* ↑ «De La Rochelle al saqueo e incendio de Londres por la flota castellana: la batalla que humilló a los ingleses» (en castellà), 21-06-2022. [Consulta: 8 febrer 2024].
* ↑ Brule, Álvaro Van den. «Fernando Sánchez de Tovar, el castellano que remontó el Támesis y saqueó Londres» (en castellà), 14-09-2013. [Consulta: 8 febrer 2024].
* ↑ Zubizarreta, Nicolás de Soraluce y. Historia general de Guipúzcoa (en castellà). Egaña, 1870.
* ↑ «Tratado de Toledo (1368). » Enciclonet.com». [Consulta: 8 febrer 2024].