OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pen-y-Groes

* Per a altres significats sobre Pen-y-Groes, vegeu «Pen-y-Groes (Sir Gaerfyrddin)».
Pen-y-Groes o alternativament Penygroes és una ciutat del nord de Gal·les, pertanyent al comtat de Gwynedd.
La població és en l'antiga àrea de pedreres de pissarra de la vall del Nantlle (Dyffryn Nantlle), per bé que la majoria de les explotacions fa temps que varen plegar. Situada en la parròquia de Llanllyfni, l'envolten altres poblacions com Carmel, Talysarn, Nantlle, Tanrallt, Nebo, Pont Lloc i Groeslon. És el principal centre comercial i industrial de la vall. També té una estació de policia d'àmbit comarcal Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine., que atén setze pobles veïns.
Acull una escola primària, l’Ysgol Bro Lleu, una de secundària, l'Ysgol Dyffryn Nantlle (on estudià el baríton gal·lès Bryn Terfel), un centre social (Plas Silyn) i el que fou, en un temps, reeixit equip de futbol Nantlle Vale.

## Història

Pen-y-Groes limita amb l'antiga finca de Glynllifon, pertanyent a Lord Newborough, que originà diverses llegendes medievals. El personatge Lleu Llaw Gyffes, que apareix en les antigues llegendes del Mabinogion, es diu que vivia en aquestes contrades; el noms del fort de l'edat de ferro de Dinas Dinlle i el poble de Nantlle -originalment escrit Nantlleu- es creu que se'n deriven.
El poble és relativament recent. Al voltant d'una ferreria del 1801, i en la cruïlla de les carreteres de Caernarfon i Clynnog Fawr amb la de Cloddfa'r Coed es formà un primer nucli de població que anà creixent en els anys 1920.

## Altres

La major part dels habitants són gal·loparlants. Una via verda, la Lôn Eifion, travessa el poble, seguint el curs de l'antiga via fèrria de Bangor a Afon Wen, clausurada el 1964. Diverses línies d'autobús uneixen la població amb altres ciutats del comtat.
Persones importants nascudes en aquestes terres comprenen els poetes R. Williams Parry i Mathonwy Hughes, el popular cantant i actor contemporani Bryn Fon, la política i parlamentària laborista Betty Williams i l'acadèmic Dafydd Glyn Jones.

## Notes

* ↑ http://www.brolleu.gwynedd.sch.uk Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.ydn.gwynedd.sch.uk Arxivat 2007-06-25 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.nantlle.com/nantlle-vale-fc-saesneg.htm

## Enllaços externs

* Web oficial de Nantlle Valley
# Santa Matilde

* Per a altres significats, vegeu «Santa Matilde (reina)».
Santa Matilde, (SM (sigla per a nom de la fàbrica i nom pel qual el cotxe va acabar fent-se més conegut) va ser un model d'automòbil produït en Brasil de 1978 a 1997, per la Companyia Industrial Santa Matilde.
# Posada (Sardenya)

Posada (en sard, Pasada) és un municipi italià, dins de la província de Nuoro. L'any 2007 tenia 2.394 habitants. És a la regió de Baronia Limita amb els municipis de Budoni (OT), Torpè i Siniscola.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Roberto Francesco Tola | Llista cívica |

## Galeria d'imatges

* Vista des de la platja
* Vista des de San Giovanni
* Castell de la Fava
Viccionari
# Sneferkare Annu

Sneferkare Annu fou un faraó tradicionalment inclòs a la dinastia VIII de l'antic Egipte. El seu nom volia dir "L'ànima de Ra és la més bonica". Annu era el seu nom de naixement. Apareix a la llista d'Abidos i al Papir de Torí.

## Referències

* Alan H. Gardiner: The royal canon of Turin, Griffith Institute, New edition, ISBN 978-0900416484
* Kim Ryholt: "The Late Old Kingdom in the Turin King-list and the Identity of Nitocris", Zeitschrift für ägyptische, 127, 2000
* Jürgen von Beckerath: Handbuch der ägyptischen Königsnamen. Deutscher Kunstverlag, München/ Berlin 1984, ISBN 3-422-00832-2, p. 59, 187.
* Thomas Schneider: Lexikon der Pharaonen. Albatros, Düsseldorf 2002, ISBN 3-491-96053-3, p. 174.
* Darrell D. Baker: The Encyclopedia of the Pharaohs: Volume I - Predynastic to the Twentieth Dynasty 3300–1069 BC, Stacey International, ISBN 978-1-905299-37-9, 2008, p. 263-264
# Riu Gorgan

El Gorgan (Gorgan Rud) es un riu a la regió de Gurgan (actual província de Golistan) que li va donar nom. En època sassànida el riu es deia Vrkana que els musulmans van traslladar com a Gurgana o Gurgan. El riu neix a les muntanyes d'Aladagh a la província del Khorasan Septentrional i discorre com un torrent en direcció a l'oest; el que es riu pròpiament sorgeix després de l'embassament de Golestan i segueix el curs cap a l'oest uns 150 km fins a desaiguar a la mar Càspia. El recorregut total es d'uns 270 km. L'antiga ciutat de Gurgan, després Astarabad i modernament altre cop Gorgan, es trobava a la riba sud del riu, avui dia a uns 10 km del curs.

## Referències

* ↑ Rūdkhāneh-ye Gorgān a Geonames.org (cc-by)
# Virulència

La virulència és el grau de patogenicitat dins un grup o espècies de paràsits indicat per les taxes de casos de mortalitat o la capacitat d'un organisme d'envair els teixits de l'hoste. La patogenicitat d'un organisme és la capacitat de causar una malaltia i està determinada pel seu factor de virulència. El substantiu virulència deriva de l'adjectiu virulent. Virulent infectivitat d'un patogen. La paraula virulent deriva del llatí virulentus, que significa "una ferida enverinada" o "ple de verí."
En un context ecològic, la virulència es pot definir com la pèrdua de funcionalitat induïda per un paràsit en un hoste.

## Bacteris virulents

La capacitat dels bacteris de causar malalties es descriu en termes de nombre de bacteris infecciosos, la ruta d'entrar al cos, els efectes dels mecanismes de defensa de l'hoste i les característiques intrínseques dels bacteris anomenat factor de virulència.

### Mecanismes pels quals els bacteris causen malalties

* Adhesió. Molts bacteris primer s'han d'enllaçar a la superfície de les cèl·lules.
* Colonització. Alguns bacteris virulents produeixen proteïnes especials que els permeten colonitzar parts del cos de l'hoste.
* Invasió. Alguns bacteris virulents produeixen proteïnes que poden interrompre les membranes cel·lulars o bé estimular l'endocitosi dins les cèl·lules hoste. Això els permet entrar dins les cèl·lules hoste.
* Inhibidors de la resposta immunitària. Molts bacteris produeixen factors de virulència que inhibeixen el sistema de la resposta immunitària de l'hoste.
* Toxines. Molts factors de virulència són proteïnes fetes per bacteris que enverinen les cèl·lules hoste i causen dany als teixits. Algunes toxines bacterianes amb la cocció dels aliments queden alterades o inactivades.

## Virus virulents

Els factors de virulència dels virus determinen quan es farà la infecció i com de greus en seran els símptomes. Els virus sovint requereixen proteïnes receptores sobre les cèl·lules hoste on enllaçar-se específicament. Soques de virus extremadament virulentes poden evolucionar per mutació i la selecció natural dins d'una població de virus dins de l'hoste.

## Evolució

D'acord amb la medicina evolutiva, la virulència òptima s'incrementa amb la transmissió horitzontal (entre els que no estan relacionats) i disminueix amb la transmissió vertical (de pares a fills). La població patògena pot evolucionar dins de l'hoste.

## Vegeu també

* Factor de virulència

## Referències

* ↑ «MeSH - Medical Subject Headings, Karolinska Institute, 13 April 2010». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 27 novembre 2011].
* 1 2 Compact Oxford English Dictionary virulent Arxivat 2020-04-23 a Wayback Machine.
* ↑ A Latin Dictionary virulentus
* ↑ Encyclopædia Britannica Online, 25 May 2009. "plant disease development"
# Picot de Puerto Rico

El Picot de Puerto Rico (Melanerpes portoricensis) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita els boscos de Puerto Rico i la propera illa de Vieques, a les Antilles.
Espècie endèmica i sedentària de l'arxipèlag de Puerto Rico, té plomatge gairebé monomorf de color negre a l'esquena i ales; i vermell i blanc brillant al ventre. Viu principalment a les zones de la selva tropical de l'illa, però també s'adapta, sota la pressió de la urbanització, als entorns forestals més oberts. Un ocell gregari i poc territorial que viu a les colònies, nidifica en forats que excava gràcies al seu potent bec recte al tronc d'arbres morts (principalment palmeres de coco). Els picots porto-riquenys són principalment insectívors, tot i que també s'alimenten de petits vertebrats (sargantanes, granotes i geckos) i consumeixen fruites de temporada.

## Referències

* ↑ BirdLife International. «Melanerpes portoricensis», 2012. [Consulta: 25 juliol 2020].
# Pescenni Fest

Pescenni Fest (llatí: Pescennius Festus) va ser un historiador romà esmentat per Lactanci a propòsit d'uns sacrificis humans que es feien a Cartago. Sembla que la seva obra seria un recull de fets o històries, atès que Lactanci li dona el nom de satura, que significa 'miscel·lània'. Per altra banda, la Història Augusta esmenta un Pescenni Fest entre els senadors romans condemnats a mort per Septimi Sever l'any 197; és possible que es tracti del mateix personatge, però també es pot tractar d'un error dels manuscrits (i llavors es tractaria de dos senadors diferents, un de nom Pescenni i l'altre Fest).

## Referències

* ↑ Lactanci. Divinarum Institutionum, I 21.
* ↑ Smith, William (ed.). «Festus, Pescennius». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown, & Comp., 1867, p. 147.
* ↑ Baudement, Théophile (trad.). Histoire Auguste: vie de Septime Sevère, 13, 1845.
# Sbikha

Sbikha o Essbikha (àrab: السبِيخَة, as-Sabīẖa) és una ciutat de Tunísia, a la governació de Kairuan, situada uns 40 km al nord de Kairuan, amb una població de prop de 5.000 habitants, i capçalera d'una delegació de 68.740 habitants.

## Història

Uns 7 km al nord-est, agafant la carretera d'El Alem, hi ha unes restes antigues que corresponen a la ciutat de Sardinia, fundada per cristians emigrants de l'illa de Sardenya que es van establir al lloc i es van aliar als amazics nafzawa. La vila ja existia el 972 quan el fatimita al-Muïzz s'hi va aturar uns tres mesos abans d'anar a Egipte. Va existir almenys fins al segle xiv, i després desaparegué substituïda per la moderna Sbikha. Avui és un jaciment arqueològic.

## Economia

L'economia de la zona, avui dominada per l'olivera, conserva encara el cultiu d'altres fruiters, especialment de cítrics com els tarongers.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 41 54 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en quinze sectors o imades:
* Sbikha Centre (41 54 51)
* Aîn Bou Morra (41 54 52)
* El Friouet (41 54 53)
* Sidi Messaoud (41 54 54)
* Ed-Dekhila (41 54 55)
* Ed-Dheriaat (41 54 56)
* El Gfi (41 54 57)
* El Alam (41 54 58)
* El Katifa (41 54 59)
* El Aouitha (41 54 60)
* Sisseb (41 54 61)
* Ech-Chorfa (41 54 62)
* Chogafia (41 54 63)
* Serdiania (41 54 64)
* Oued El Khraouia (41 54 65)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 41 13).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 97-101. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 155. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Puerto de Vega

Puerto de Vega (en asturlleonès Veiga) és un poble i una parròquia del conceyu asturià de Navia. El seu nom va ser durant segles Vega de Navia, fins que a principis del XX es va canviar a l'actual, raó per la qual en tota la comarca se la coneix com a Vega.
Té una superfície de 4,74 km² en la qual habiten un total de 1.837 persones (INE 2006) distribuïdes entre les poblacions de Puerto de Vega, Santa Marina, Soirana, Vega de Cima i Vigo.
El poble de Puerto de Vega es troba a la zona nord-oriental del conceyu, a uns 28 metres d'altitud sobre el nivell del mar. A uns 7 quilòmetres de Navia, s'hi arriba a través de la carretera NV-2, que parteix de la N-634. És una de les localitats més habitades del concejo, ja que té 1.408 habitants. La seva "àrea metropolitana" té 3.160 habitants, la qual cosa suposa un terç dels habitants del concejo. Compta amb un port pesquer, que en temps passats va tenir gran importància comercial, arribant a establir-s'hi diverses indústries conserveres que en l'actualitat han desaparegut.
A Puerto de Vega va morir el 1811 l'il·lustrat asturià Gaspar Melchor de Jovellanos, a la casa de Trelles Osorio.
Altres personatges il·lustres relacionats amb el poble són el III Marquès de Santa Cruz de Marcenado, Álvaro Navia Osorio y Vigil (1684-1732) i Juan Pérez Villamil, polític dels xvii i xviii, tots dos oriünds del lloc. En aquest poble hi ha monuments a Jovellanos i al marquès de Santa Cruz.
Les principals festes del poble són entre el 7 i el 10 de setembre, en què es festeja a la Verge de la Talaia, i el 18 de juliol a Santa Marina. També està molt concorreguda la sardinada a l'estiu. Durant els mesos estivals és visitat des de tots els racons de la península.

## Enllaços externs

* Visita fotogràfica a Puerto de Vega
# Springville (Iowa)

Springville és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.091 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Springville tenia 1.091 habitants, 429 habitatges, i 293 famílies. La densitat de població era de 569,2 habitants/km².
Dels 429 habitatges en un 35,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,3% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 31,5% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 11,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.567 $ i la renda mediana per família de 53.088 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.000 $ mentre que les dones 25.129 $. La renda per capita de la població era de 18.429 $. Entorn del 2,7% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Springville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Springville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Riu Gilgit

El riu Gilgit (en urdú: دریائے گلگت), a vegades anomenat riu Ghizer és un riu que discorre per Gilgit-Baltistan, al Pakistan. És un afluent de l'Indus. Té una longitud de 240 km i una conca hidrogràfica de 26.000 km². Neix al llac Shandur, a més de 3.700 msnm i flueix en direcció est durant tot el seu curs, fins a unir-se a l'Indus per la dreta al nord de Bunji.

## Referències

* ↑ «Гилгит». Gran Enciclopèdia Soviètica. [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ «Gilgit River | river, Kashmir region, Indian subcontinent, Asia» (en anglès). britannica.com. [Consulta: 23 gener 2021].
# Vil·la Teresa

«Vil·la Teresa» té aquests significats:
* Vil·la Teresa (l'Arboç), casa de l'Arboç
* Vil·la Teresa (les Borges Blanques), casa de les Garrigues
* Vil·la Teresa (Calafell), casa de Calafell
# Pescanova

Pescanova és una empresa pesquera espanyola amb seu a Redondela, a la província de Pontevedra. El port de Vigo és la seva base d'operacions. El grup Pescanova opera en 21 països amb aproximadament 3.400 treballadors.
L'1 de març de 2013 la companyia va sol·licitar el preconcurs d'acreditors.
En febrer de 2016 Elena Salgado entrà al consell d'administració de Nueva Pescanova.

## Referències

* ↑ «Elena Salgado ficha por Nueva Pescanova y entra en el consejo de administración». Europa Press, 09-02-2016 [Consulta: 9 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Pescanova (anglès) (castellà)
# Voskhod (Calmúquia)

* Per a altres significats, vegeu «Voskhod».
Voskhod (en rus: Восход) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 870 habitants. Pertany al districte municipal d'Oktiabrski.

## Referències

* ↑ «История Калмыкии». Arxivat de l'original el 2015-10-09.
* ↑ «Официальный сайт Администрации Октябрьского районного муниципального образования Республики Калмыкия». Arxivat de l'original el 2014-10-08. [Consulta: 15 agost 2022].
* ↑ «Архивированная копия». Arxivat de l'original el 2015-07-15. [Consulta: 2 abril 2013].
# San Millán de Yécora

San Millán de Yécora és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# So Sabadell

El So Sabadell, també conegut com a Sabadell Sound, és una variant musical que es va originar a Catalunya durant els anys 80 derivada de l'italo disco i que rebé el nom per la ciutat vallesana de Sabadell. Entre alguns dels artistes enquadrats en aquesta variant hi ha Jordi Cubino, Laura Martí, etc.
# Riu Golok

El riu Golok (แม่น้ำโก-ลก en tailandès, transcrit Maenam Kolok, pronunciat mɛ̂ː.náːm koː.lók; Sungai Golok en malai) és un riu que s'esté al llarg de la frontera entre Tailàndia i Malàisia. El riu és creuat únicament pel pont Rantau Panjang–Sungai, també anomenat pont de l'Harmonia o pont de l'Amistat Malaiotailandesa. El nom del riu en malai és Sungai Golok, que significa "riu d'espases".
El riu fa de frontera natural entre l'estat malai Kelantan i la província tailandesa de Narathiwat. El pont de l'amistat connecta el poble malai de Rantau Panjang amb l'aldea tailandesa de Su-ngai Kolok. Rantau Panjang és un territori lliure d'impostos.
El riu va a parar al Golf de Siam en el districte de Tak Bai, a la província de Narathiwat. En l'estació dels monsons hi ha inundacions. Hi va haver unes inundacions especialment inusuals el 21 de desembre de 2009 que van causar l'evacuació en certes parts de Kelantan.
El riu d'origina en les muntanyes de la zona del districte Amphoe Waeng, llavors travessa els districtes de Su-ngai Kolok i Tak Bai. Té una longitud de 103 km.

## Referències

* 1 2 3 «Rantau Panjang & Golok River». Life in Penang, is more than beautiful. [Consulta: 7 setembre 2010].
* ↑ «Golok river floods Kelantan forcing 440 to Evacuate.». Demotix. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 7 setembre 2010].
# Virus de Tataguine

El virus del Tataguine, Tataguine orthobunyavirus, és una espècie de virus de la família Bunyaviridae, de la qual s'han identificat 33 soques fins ara. Rep el nom de la ciutat senegalesa de Tataguine.
Els símptomes d'infecció amb aquest virus són erupció cutània, febre, mal de cap, artràlgia, erupció cutània.
Aquest virus ha estat aïllat dels humans al Camerun, el Senegal i la República Centreafricana (RCA). La malaltia del virus de Tataguine no mostra comportament epidèmic ni té un gran impacte social o econòmic.
També s'ha aïllat dels mosquits del gènere Anopheles:
Per als mamífers, els ocells, altres insectes i la paparra, no es va trobar enlloc.
En estudis de laboratori amb hàmsters i ratolins infectats el cervell era l'únic òrgan en què es va produir la replicació viral. Les lesions histopatològiques trobades al cervell inclouen degeneració neuronal i necrosi, edema intersticial i perivascular de l'escorça cerebral i la medul·la espinal.

## Referències

* ↑ J. P. Gonzalez, Alain-Jean George. «Bunyaviral Fevers: Bunyamwera, Ilesha, Germiston, Bwamba, and Tataguine». A: The Arboviruses (en anglès). CRC Press, 1988. ISBN 9780429280245.
* ↑ Fagbami, A. H.; Monath, T. P.; Murphy, F. A. «Tataguine virus infection in mice and hamsters». Microbios, 27, 108, 1980, pàg. 89–96. ISSN: 0026-2633. PMID: 6776388.
# Petriaksi

Petriaksi (en rus: Петряксы) és un poble de l'óblast de Nijni Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 878 habitants, és la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ «Генеральный план муниципального образования городское поселение г. Сергач Сергачского муниципального района Нижегородской области. Том 2». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-06-14.
# Voskhod (Novossibirsk)

* Per a altres significats, vegeu «Voskhod».
Voskhod (en rus: Восход) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Novossibirsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.794 habitants, pertany al districte de Novossibirsk.

## Referències

* ↑ «детский сад "Лукоморье"».
# Sant Gili de Móra

Sant Gili de Móra és una antiga església romànica gairebé del tot desapareguda del terme antic de Benavent de Tremp, i de l'actual d'Isona i Conca Dellà.
Se'n conserven poques restes, però hom pot veure-hi les arrencades de les parets, que permeten d'endevinar el traçat dels murs i la seva adscripció a l'època de vigència del romànic.
D'una sola nau, es tracta d'una obra molt senzilla del romànic rural primitiu. L'aparell és molt rústec, amb carreus poc treballats a les cantoneres i pedres poc treballades a la resta. No hi ha traces, ara per ara, de l'absis ni cap detall ornamental. De tota manera, els fragments de mur més conservats no arriben al metre d'alçada.
Era una capella on se celebraven aplecs i romiatges, tant des de Benavent de la Conca com des de Biscarri.
La seva antiguitat està prou documentada: el 1079 apareix a les afrontacions de Biscarri: ...a meridie in terminis de castrum Benavente vel in quallum Sancti Egidii... (Sant Egidi és la forma llatina de sant Gil).

## Referències

* ↑ GEC

## Bibliografia

* CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Gili de Mora", a Catalunya romànica. XV. El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993. ISBN 84-85194-56-X
* COROMINES, Joan. "Benavent". Dins Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. II A-Be. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1994. ISBN 84-7256889-X
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8) ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Català de Cartografia
# Sochaux

Sochaux és un municipi francès del departament del Doubs i la regió de Borgonya - Franc Comtat.
# Rémi Chayé

Rémi Chayé (Poitiers, 1968) és un cineasta i animador francès. La seva primera pel·lícula, Al sostre del món, una coproducció franco-danesa de 2015 i 81 minuts de durada,ha estat nominada tres vegades al Festival de Cinema Francòfon d'Angulema i al Festival de Cinema d'Animació d'Annecy. També va guanyar el premi del públic en aquest festival. La seva segona pel·lícula, Calamity, une enfance de Martha Jane Cannary (2020), va rebre el Cristall d'Or al Festival d'Annecy.

## Filmografia
### Director

* 2006: Eaux fortes (curtmetratge)
* 2015: Al sostre del món
* 2020: Calamity, une enfance de Martha Jane Cannary (també guionista i director artístic)

### Assistent de director

* 2009: The Secret of Kells de Tomm Moore i Nora Twomey
* 2011: Le Tableau de Jean-François Laguionie

## Premis

* Premi de la Fondation Gan pour le Cinéma 2013 : premi especial per Al sostre del món
* Premi del Públic al Festival de Cinema d'Animació d'Annecy 2015 : premi del Públic per Al sostre del món
* Cristal d'Or al Festival de Cinema d'Animació d'Annecy 2020 per Calamity, une enfance de Martha Jane Cannary

## Referències

* ↑ El techo del mundo, en la web La casa encendida, consultada el 26 de enero de 2018.
* ↑ Entrevista amb Rémi Chayé, a Transmettrelecinema.com, consultada el 26 de gener de 2018.
* ↑ "J'espère qu'on va s'engueuler pour savoir qui aura le cristal" : Rémi Chayé, lauréat 2020, jury du festival d'Annecy, France 3, 15 de juny de 2021