OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anna Caballé Masforroll

Anna Caballé Masforroll (Hospitalet de Llobregat, 1954) és professora titular de Literatura Espanyola de la Universitat de Barcelona i responsable de la Unitat d'Estudis Biogràfics. La seva línia de recerca és l'estudi i la divulgació de l'escriptura autobiogràfica en llengua espanyola. L'any 2019 va ser guardonada amb el premi nacional d'història per la seva recerca sobre Concepción Arenal.
Entre d'altres distincions, va rebre el premi extraordinari de doctorat per la seva tesi La literatura autobiográfica en España (1939-1975) i Premi Gaziel 2009 de Biografies i Memòries (juntament amb Israel Rolón), per la biografia de Carmen Laforet. És col·laboradora habitual del suplement ABC Cultural i d'altres mitjans de comunicació.

## Llibres publicats

Ha publicat La vida y la obra de Paulino Masip (Edicions del Mall, 1987); Narcisos de tinta. Ensayo sobre la literatura autobiográfica en llengua castellana (1939-1975) (Megazul, 1995); Mi vida es mia, en col·laboració amb Joana Bonet (Plaza&Janés, 2000); Francisco Umbral. El frío de una vida (Espasa, 2004); Cinco conversaciones con Carlos Castilla del Pino (Península, 2005); Una breve historia de la misoginia (Lumen, 2006); La bolsa de Ana Karenina (Península, 2008) i Carmen Laforet. Una mujer en fuga en col·laboració amb Israel Rolón (RBA, 2010). Així mateix, ha publicat nombrosos treballs en obres col·lectives relacionades amb la seva especialitat.
Ha editat La tía Tula i Amor y pedagogía de Miguel de Unamuno (Espasa, col·lecció Austral, 1990 i 1991); Mi defensa y Recuerdos de provincia de Domingo Faustino Sarmiento (Cercle de Lectors, col·lecció Opera Mundi, 1996) i ha dirigit la col·lecció La vida escrita por las mujeres, obra en 4 volums: Por mi alma os digo. De l'edat mitjana a la Il·lustració; La pluma como espada. Del Romanticisme al Modernisme, Explicando estrellas. Segle XX (1) i Lo mío es escribir. Segle XX (2) (Cercle de Lectors, 2003; Lumen, 2004).

## Unitat d'Estudis Biogràfics

La Unitat d'Estudis Biogràfics (UEB) va ser creada en 1994 i compta amb el suport del Ministeri de Ciència i Innovació i la Generalitat de Catalunya. Centra la seva recerca en el rescat, preservació i estudi de l'escriptura autobiogràfica. El centre disposa d'una biblioteca especialitzada, i un arxiu de memòria constituït per les donacions de particulars, per un fons d'autobiografies escrites entre 1998 i 2002 (BIODIGITHUM) i un fons format per autobiografies d'estudiants de la Universitat de Barcelona (VITASTUDENS). Entre 1996 i 2007 va editar una revista centrada en l'anàlisi dels gèneres autobiogràfics, Butlletí de la Unitat d'Estudis Biogràfics, anomenada després Memòria (segona etapa). En l'actualitat, disposa d'una col·lecció de llibres Vides escrites destinada a donar publicitat a textos dipositats en la UEB.

## Referències

* ↑ «La feminista Anna Caballé, premio Nacional de Historia» (en castellà), 05-11-2019. [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Massot, Josep «El enigma Laforet» (en castellà). La Vanguardia, 13-05-2010, pàg. 35.
* ↑ «Unitat d'Estudis Biogràfics». Universitat de Barcelona. [Consulta: 7 febrer 2024].
# Soli

«Soli» té aquests significats:
* Soli (Cilícia), ciutat de Cilícia entre els rius Lamos i Piramos i a la riba del petit riu Liparis
* Soli (Xipre), ciutat de la costa nord de la part occidental de Xipre
* Múscul soli, múscul ample i gruixut a la cara posterior de la cama, per sota dels bessons
* Soli o tron, seient oficial on s'asseu un monarca en ocasions cerimonials o actes d'estat
* Soli (llengua)
# Valentina Karpenko

Valentina Karpenko (en ucraïnès Валентина Карпенко) (Mikolaiv, 9 de desembre de 1972) va ser una ciclista ucraïnesa, que fou professional del 1999 al 2004. Va aconseguir diferents campionats nacionals. Va participar en dues edicions dels Jocs Olímpics.

## Palmarès

* 1997
** Campiona d'Ucraïna en contrarellotge
* 2000
** Campiona d'Ucraïna en contrarellotge
** 1a a la Volta a Turíngia i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa al Tour de Feminin-Krásná Lípa
* 2001
** 1a a la Interreg Drie Landen Ronde i vencedora de 2 etapes
* 2002
** Campiona d'Ucraïna en ruta
** 1a al Eko Tour Dookola Polski
* 2003
** 1a al Tour de Feminin-Krásná Lípa i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa al Eko Tour Dookola Polski
* 2005
** Campiona d'Ucraïna en ruta

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# South Yuba City

South Yuba City és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 12.651 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Yuba City tenia 12.651 habitants, 4.026 habitatges, i 3.345 famílies. La densitat de població era de 1.507,6 habitants/km².
Dels 4.026 habitatges en un 42,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,6% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 16,9% no eren unitats familiars. En el 13,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,45.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.518 $ i la renda mediana per família de 59.886 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.574 $ mentre que les dones 31.265 $. La renda per capita de la població era de 21.423 $. Entorn del 4,9% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Yuba City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Yuba City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Álvaro Rengifo Calderón

Álvaro Rengifo Calderón (Madrid, 5 de juliol de 1932) va ser un advocat i polític espanyol, ministre de justícia durant la transició democràtica. Va morir el 13 febrer 2020, Madrid

## Biografia

Estudià Dret a la Universitat de Madrid, i des de 1956 és Tècnic comercial de l'Estat. El 1961 treballà com a agregat comercial a les ambaixades espanyoles a Colòmbia i l'Equador. Entre 1964 i 1965 fou nomenat Director general de l'Institut Espanyol d'Emigració, dependent del Ministeri de Treball. De 1966 a 1969 fou nomenat Director general de Promoció Social del mateix Ministeri de Treball. El 1969 fou nomenat Director general de Comerç Exterior, càrrec que exercirà fins a 1974 quan fou nomenat Sotssecretari del Ministeri de Comerç.
El 7 de juliol de 1976 va ser nomenat Ministre de Treball al primer govern de Adolfo Suárez, càrrec que va exercir fins al 4 de juliol de 1977. Després passà al sector privat. Fou director general del consell d'administració del Banc Bilbao Vizcaya (BBV) fins que el febrer de 1990 fou nomenat president del Banco de Extremadura i membre del consell d'administració d'Iberduero. En 2003 es va jubilar del BBVA amb un fons de pensions de 27,89 milions de € que es va repartir amb altres 4 consellers. El seu fill, Álvaro Rengifo Abbad, va ser director general de Política Comercial i Inversions al Govern de José María Aznar i des de 2012 és membre del consell d'administració de Bankia.

## Referències

* ↑ Alvaro Rengifo Calderón a El País, 8 de juliol de 1976
* ↑ Álvaro Rengifo será nombrado presidente del Banco de Extremadura y de la financiera BBV Trading a El País, 21 de febrer de 1990
* ↑ El BBVA destinó 55,8 millones a la prejubilación de Ybarra y Uriarte en 2001 a El País, 5 de març de 2003
* ↑ LOS HIJOS DEL FRANQUISMO QUE GOBIERNAN ESPAÑA Arxivat 2017-10-27 a Wayback Machine. a elsigloderuropa.es, 10 de juny de 2002
* ↑ Quién es quién en el chiringuito de la España Constitucional Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a masbenalmadena.com
* ↑ «Membres del consell d'administració de Bankia». Arxivat de l'original el 2015-01-21. [Consulta: 18 gener 2015].

## Enllaços externs

* Notícies sobre Álvaro Rengifo
# Stamm

Stamm és el nom dels següents personatges:
* Harald Stamm (Frankfurt am Main, 1938), baix alemany
* Peter Stamm (Münsterlingen, 1963), escriptor suís en alemany
* Wilhelm von Stamm (? - 1905), mestre d'escacs letó
# Awaous acritosus

Awaous acritosus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord-est de Queensland (Austràlia) i a la conca del riu Laloki (sud de Nova Guinea).

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Hist. Nat. Poiss. v. 12: i-xxiv + 1-507 + 1 p., Pls. 344-368.
* ↑ «Awaous acritosus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Watson, R.E. 1994. Awaous (Awaous) acritosus, a new species of freshwater goby from southern New Guinea and northeastern Australia (Teleostei: Gobidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 5(4):351-364.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Anna Cardús Flaqué

Anna Cardús Flaqué (Barcelona, 19 de juliol de 1970) és una exàrbitre de bàsquet espanyola de la Lliga ACB de bàsquet. Pertany al Comitè d'Àrbitres de Catalunya. Va ser la segona dona àrbitre de la Lliga ACB, després de Pilar Landeira Guerrero.
Va començar a arbitrar a l'Escola Catalana d'Àrbitres de Bàsquet el 1986. Va arribar a la Lliga ACB en 2002, i des de l'any 2003 va dirigir partits internacionals a l'Eurolliga femenina o la Copa ULEB. Va participar en Campionats Mundials sub-19 i sub-20 femenins.
Al final de la temporada 2016-17, va decidir no renovar el contracte amb l'ACB, posant fi a la seva carrera en l'elit del bàsquet. És la dona que ha dirigit més temporades a l'elit, amb un total de 15.

## Temporades

| Categoria | País | Any |
| Categoria base | Espanya | 1986 - 1993 |
| Primera divisió | Espanya | 1993 - 1995 |
| Segona divisió | Espanya | 1995 - 1998 |
| Lliga EBA | Espanya | 1998 - 2000 |
| Lliga LEB | Espanya | 2000 - 2002 |
| Lliga ACB | Espanya | 2002 - 2017 |

## Referències

* 1 2 «ACB.COM». www.acb.com. Arxivat de l'original el 7 d'agost de 2017. [Consulta: 7 agost 2017].
* ↑ Castilla, El Norte de. «Anna Cardús Flaqué, la única árbitro. nortecastilla.es». www.elnortedecastilla.es. [Consulta: 7 agost 2017].
* ↑ «Anna Cardús Flaqué | enciclopèdia.cat». www.enciclopedia.cat. [Consulta: 7 agost 2017].
* ↑ «ACB.COM - Anna Cardús, Miguel Ángel Pérez Niz y Juan José Martínez no renuevan». www.acb.com. Arxivat de l'original el 2017-08-08. [Consulta: 7 agost 2017].
# Solianka (Astracan)

* Per a altres significats, vegeu «Solianka».
Solianka (en rus: Солянка) és un poble de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 68 habitants.

## Referències

* ↑ «Карты Генштаба L-38 (Б) 1:100000. Астраханская область и Калмыкия». Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Akhtubinka». GeoNames. Arxivat de l'original el 2019-02-24. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Регионы России → Астраханская обл. → Харабалинский р-н → Ахтубинка с.». Arxivat de l'original el 2015-03-24. [Consulta: 10 setembre 2020].
# Vacances pagades

Vacances pagades (1961) és un llibre de Joan Oliver i Sallarès, conegut amb el pseudònim de Pere Quart. Considerat una de les fites del realisme històric català, va ser guardonat amb el Premi Ausiàs March (1959) i el Premi Lletra d'Or (1961).
L'obra comença amb el poema Cançoneta noucentista del mal camí, que tracta de la relació del poeta amb dues dones que són l'Esperança i la Fe personificades. És una paròdia del noucentisme, escrita amb l'estil i la cantarella pròpies de Josep Carner. Està escrit en forma de versos heptasíl·labs i rima consonant. Aquest poema va seguit de sis Endevinalles, cadascuna de les quals té com a solució un personatge: cinc personatges bíblics i un poeta clàssic. A continuació hi ha tres poemes nadalencs, en els quals, amb l'excusa de la descripció d'aquestes festes, l'autor aprofita l'ocasió per fer, mitjançant el sarcasme, el que els crítics han anomenant realisme històric i poesia social.
El llibre inclou una sèrie de poemes de caràcter autobiogràfic, com els dedicats als poetes Antonio Machado, Carles Riba i Joan Maragall, i d'altres com ara Savis, poetes, homes feliços i dones del poble malmenjades, en què només la dona se salva de la roïndat vital dels altres arquetips. L'obra també inclou una secció de poemes conceptuals: n'hi ha dos, La croada i Cobles del temps, d'actualitat històrica. En el primer evoca l'èpica dels croats per acabar criticant l'adotzenament que suposa l'anada setmanal als estadis de futbol i en el segon critica el verticalisme autoritari dels anys cinquanta. El poema Aquella bèstia es remunta als orígens prehistòrics de l'ésser humà, considerant que, en baixar de l'arbre, l'home va iniciar la seva decadència amb la lluita pel poder i la dominació de l'home per l'home. Al poema Lletania hi diu que tot és mentida. El llibre inclou també poemes amb l'autor com a protagonista. Als poemes Lai i Les soledats hi parla de l'amor i de la mort de la seva estimada. Joc és un poema que considera la vida com a impossible d'explicar i que parla de la llibertat individual, i a Seixanta (els anys que tenia el poeta quan va escriure el llibre) hi fa un repàs de la seva vida. Al poema que dona nom al llibre, Vacances pagades, el poeta que s'hi autoretrata patèticament parla d'alliberar-se de la seva pròpia existència. A Salm de les llàgrimes hi fa de nou una mena d'autobiografia explicant la seva solitud mentre espera la mort. El poema que tanca el llibre, Abans de callar, fa un repàs de la seva situació i dona consells basats en la doctrina cristiana.

## Referències

* ↑ Serra, Montserrat. «L'Espriu de la 'mala bava còsmica' i els Premis Ausiàs March del 1959 a Gandia». Vilaweb. [Consulta: 13 juny 2016].
* ↑ «Joan Oliver i Sallarès». Enciclopèdia catalana. [Consulta: 12 juny 2016].
* ↑ Vallverdú, 1961, p. 17-18.
* ↑ Turull, 1984, p. 117-128.
* ↑ Turull, 1984, p. 128-150.

## Bibliografia

* Turull, Antoni. Pere Quart, poeta del nostre temps. Barcelona: Edicions 62, 1984. ISBN 8429722033.
* Vallverdú, Francesc «Vacances pagades, de Pere Quart». Serra d'Or, 01-08-1961, pàg. 17-18.
# Stanford (Califòrnia)

Stanford és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 13.315 habitants.
És la seu de la Universitat Stanford, i s'hi compten com a residents els estudiants i professors que viuen al campus, encara que alguns edificis es troben dins del terme de Palo Alto.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stanford tenia 13.314 habitants, 3.207 habitatges, i 1.330 famílies. La densitat de població era de 1.869,4 habitants/km².
Dels 3.207 habitatges en un 17,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,7% hi vivien parelles casades, en un 1,8% dones solteres, i en un 58,5% no eren unitats familiars. En el 23% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 7,2% tenia menys de 18 anys, un 58,5% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 6,1% de 45 a 60 i un 4,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 119,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.106 $ i la renda mediana per família de 88.596 $. Els homes tenien una renda mediana de 67.250 $ mentre que les dones 56.991 $. La renda per capita de la població era de 22.443 $. Entorn de l'11,1% de les famílies i el 21,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stanford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stanford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Zoraida de Torres Burgos

Zoraida de Torres Burgos (Tortosa, 1964). És llicenciada en Filosofia i també en Traducció i té un màster en Interpretació de Conferències. En els seus inicis va treballar en editorials i va exercir la docència, però actualment la seva activitat professional se centra en la traducció literària i institucional, que compagina amb la correcció tipogràfica i d'estil i amb la traducció de textos tècnics. Les seves llengües de treball són l'anglès i el francès, que trasllada al català o al castellà indistintament. També treballa del català al castellà i viceversa. En l'àmbit editorial tradueix narrativa i assaig, literatura infantil i juvenil i obres de caràcter memorialístic i biogràfic. Entre les seves traduccions al català destaquen una sèrie d'assajos de Norman Manea, Richard Sennett, Orhan Pamuk, Judith Butler i Martha Nussbaum, entre altres autors, publicats pel CCCB. Per a alguns festivals literaris ha traduït autors d'Àfrica i del Carib com ara Ken Bugul, Ananda Devi o D'Bi Young. Al llarg de la seva carrera, ha participat activament en diverses associacions professionals. Ha estat vocal d'ATIC i d'ACE Traductores.

## Referències

* ↑ «Zoraida de Torres Burgos». Tralicat. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 20 novembre 2015].
# Southampton (Nova York)

Southampton és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 3.965 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Southampton tenia 3.965 habitants, 1.651 habitatges, i 982 famílies. La densitat de població era de 241,8 habitants per km².
Dels 1.651 habitatges en un 21,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,1% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 40,5% no eren unitats familiars. En el 34,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,5% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 27,2% de 45 a 60 i un 21,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.300 $ i la renda mediana per família de 61.016 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.729 $ mentre que les dones 36.875 $. La renda per capita de la població era de 37.150 $. Entorn de l'1,3% de les famílies i el 6,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Southampton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Southampton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Awakateks

Els awakateks són un grup ètnic de cultura maia amb assentaments originals en el municipi d'Aguacatán al departament de Huehuetenango, Guatemala. A Mèxic es localitzen escasses minories a Chiapas i Veracruz.

## Història

S'han descobert evidències arqueològiques de la seva presència prehispànica a Chalchitán (poblat originalment anomenat Coacutec pels seus orígens nahua). Durant una expedició missionera de 1643, el dominic irlandès Thomas Gage va evidenciar en les seves cròniques el cultiu de raïms desenvolupat per aquest poble. En 1891, Chalchitán va ser annexat com a barri a Aguacatán, per conseqüència els indígenes chalchitecs han establert relacions socials amb els awakateks. En la seva obra "Recordación Florida", Francisco de Fuentes y Guzmán va relatar que Chalchitán i Aguacatán estaven habitades per al voltant de 480 parlants d'una idioma amb pronunciació gutural.
L'Academia de Lenguas Mayas de Guatemala (ALMG) va fer una assemblea el desembre de 1999, nomenant la Junta Directiva de la Comunitat Lingüística Awakateka amb més de 75 membres. Aquesta comunitat es va integrar amb persones interessades a perpetuar la cultura d'aquest poble. La comissió organitzadora va haver de fer propaganda per difondre els objectius de l'Academia de Lenguas Mayas de Guatemala; la seva organització interna va ser molt decadent, car mancaven de recursos, mobilització i van trobar l'oposició d'institucions com l'Institut Lingüístic d'Estiu. Actualment la Comunitat Lingüística Awakateka es troba en el municipi d'Aguacatán i tenia 177 membres el 2004.

## Referències

* ↑ Guatemala Arxivat 2014-01-07 a Wayback Machine. al web del Sistema de Información de los Pueblos Indígenas de América (UNAM)
* ↑ Lenguas indígenas en riesgo de desparición publicat per l'INALI
* ↑ «Los awakatecos: agricultores y migrantes». Arxivat de l'original el 2010-02-23. [Consulta: 7 gener 2014].

## Bibliografia

    Gordon, Raymond G., Jr. (ed.) [2 juny 2008]. Ethnologue: Languages of the World (online version). Fifteenth edition. Dallas, TX: SIL International, 2005. ISBN 1-55671-159-X. OCLC 60338097 [Consulta: 30 maig 2008].
    «XI Censo Nacional de Población y VI de Habitación (Censo 2002) - Pertenencia de grupo étnico». Instituto Nacional de Estadística, 2002. Arxivat de l'original el 2008-06-05. [Consulta: 27 maig 2008].

## Enllaços externs

* "La comunidad chalchiteca convive con la aguacateca, separadas por una calle".