OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# John Howard Lawson

John Howard Lawson (Nova York, 25 de setembre de 1894 − San Francisco, 11 d'agost de 1977) fou un escriptor estatunidenc, i cap de la divisió de Hollywood del Partit Comunista dels Estats Units. També va ser gestor cultural de la cèl·lula, i va respondre directament a VJ Jeroni, Nova York, cap de cultura del Partit. Va ser el primer president de la Sindicat de Guionistes d'Amèrica, Oest després que el Sindicat de Guionistes es dividís en dues organitzacions regionals. I membre de la llista negra o caça de bruixes i de Els Deu de Hollywood.

## Obres
### Teatre

* A Hindoo Love Drama (1915)
* The Spice of Life (1915)
* Servant-Master-Lover (1916)
* Standards (1916)
* Roger Bloomer (1923)
* Processional (1925)
* Nirvana (1926)
* Loud Speaker (1927)
* The International (1928)
* Success Story (1933)
* The Pure in Heart (1934)
* Gentlewoman (1934)
* Marching Song (1937)
* Parlor Magic (1963)

### Cinema

* Somni d'amor (1928), amb Dorothy Farnum, Ainslee Marion, i Ruth Cummings
* La Paguen (1929), amb Dorothy Farnum
* Dinamita (1929), amb Jeanie MacPherson
* El Ratpenat del Mar, amb Dorothy Yost i Meredyth Bess
* Les nostres Núvies (1930), amb Bess Meredyth i Helen Mainard
* El vaixell de Xangai (1930)
* Llicenciatura Apartament (1931), amb J. Walter Rubin
* Adéu Amor (1933)
* Èxit a qualsevol preu (1934), amb els altres
* L'illa del tresor (Treasure Island) (1934), amb John Lee Mahin i Praskins Leonard
* Part de filferro (1935), amb Ethel Hill
* Aventura a Manhattan (1936), adaptació uncredited
* Bloqueig (1938)
* Alger (1938), amb James M. Cain
* They Shall Have Music (1939), amb Irma von Cube
* Earthbound (1940), amb Samuel C. Engel
* Quatre fills (1940), amb Milton Sperling
* Acció a l'Atlàntic del Nord (1943)
* Sahara (1943)
* Contraatac (1945)
* Una dona desfeta (1947)
* Plor per la terra estimada (1952), amb Alan Paton
* Els anys de descuit (1957), amb Mitch Lindemann

## Referències

* ↑ Obituary Variety, August 17, 1977, page 63.
* ↑ «John Howard Lawson - Biography, IMDb». [Consulta: 25 juny 2008].
# Housata

Housata és una pel·lícula txeca del 1980 dirigida per Karel Smyczek sobre la història d'unes noies adolescents d'un internat.

## Sinopsi

Marie, Monika, Sárka, Blanka i Renata són algunes de les noies que s'allotgen en una pensió de l'escola professional tèxtil. Cadascuna de les noies té el seu propi destí. La seriosa i sensible Marie comparteix habitació amb Sárka, que prové d'una llar d'infants, la superficial Monika, que confia en la seva provocativa bellesa i en la seva rica família. En comparació amb altres noies, la Monika sempre té un amic i encara en guarda alguns de reserva. Un d'ells és Ota. Però Monika no pot escriure cartes interessants, Marie les escriu en lloc d'ella.

## Repartiment

* Yvetta Kornová - Marie
* Jaromíra Mílová - Sarka
* Veronika Gajerová
* Svatava Rádková
* Irena Visnarová
* Bozena Blahosová
* Dagmar Veselá
* Miroslava Vydrová
* Eva Vrbová
* Lenka Dandová
* Veronika Jeníková
* Jaromír Dulava
* Jirí Pistek
* Jana Vanková - Markova
* Marika Dolezalová

## Recepció

Fou exhibida a la secció "nous realitzadors" al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1980.

## Referències

* ↑ Housata a csfd.cz
* ↑ Quince películas en la sección oficial del festival de San Sebastián, El País, 26 d'agost de 1980
# Ilah

Ilah (àrab: إله, ilāh; plural: آلهة, ālihat) és un substantiu àrab que vol dir ‘deïtat’, ‘déu’, ‘divinitat’. El seu equivalent femení és ilaha (إلاهة, ilāha, amb el significat de ‘deessa’, ‘dea’). Es creu que el nom àrab de Déu en les religions abrahàmiques deriva d'aquest substantiu. És un cognat del nom semític nord-occidental ʾēl i de l'accadi ilum. Té el seu origen en ʔ-L, una arrel biliteral arcaica del protosemític que significa ‘déu’ (possiblement amb un significat més ampli de ‘fort’), que es convertí en una arrel triliteral normal i corrent mitjançant l'addició d'una ha (com en els noms hebreus ʾelōah i ʾelōhim). Es pot escriure o bé إلٰه, amb un àlif diacrític opcional per marcar la ā només en els textos de l'Alcorà, o bé (més rarament) إلاه, amb un àlif complet.
Aquest substantiu apareix en diversos versos de l'Alcorà que tracten de l'existència de Déu o de la creença en altres déus pels no musulmans. N'és un exemple destacat la primera part de la xahada (professió de fe islàmica), que diu: «No hi ha més déu (ilah) que Déu (Al·là)».

## Referències

* 1 2 Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «إله». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Associació UNESCO per al Diàleg Interreligiós. «Al·là». Diccionari de religions. TERMCAT, 2015. [Consulta: 3 febrer 2021].
# Iris oratoria

Iris oratoria és una espècie d'insecte mantodeu de la família Mantidae originària d'Europa i introduïda en hàbitats d'Orient mitjà, Àsia occidental i els Estats Units d'Amèrica.
# Ilaje

Ilaje és una Àrea de Govern Local a l'estat d'Ondo, a Nigèria. La seva capital és la ciutat d' Igbokoda. El Ilajes és un grup lingüístic dialectal separat dels ioruba, que junt amb altres integra el grup dels ugbos. Vegeu Regne d'Ilaje.
El govern local va ser creat amb part de l'antiga LGA d'Ilaje/Ese-Odo l'1 d'octubre de 1996. La LGA Consisteix en més de quatre-centes ciutats i pobles, cobrint una àrea de 3.000 quilòmetres quadrats. Comparteix frontera al nord amb la LGA d'Okitipupa, al sud amb l'oceà Atlàntic, a l'oest amb l'estat d'Ogun i a l'Est amb l'Estat del Delta.
Tradicionalment la regió és agrupada en 9 regnes a saber: Mahin sota l' Amapetu de Mahin, Ugboland o Ileja sota l' Olugbo d'Ugbo; Aheri sota el Maporure d'Aheri; Etikan sota l' Onikan d'Etikan; Odonla sota l' Alagho d' Odonla; Obenla sota l' Olubo d' Obenla; Obe Ogbaro sota l' Odoka d' Obe Ogbaro; Igbokoda sota l' Olu d' Igbokoda; i Igboegunrin sota l' Odede d' Igboegunrin.

## Geografia

Té una àrea de 1.318 km² i una població de 290.615 al cens del 2006. Els ilajes són un dels pobles més dinàmic i emprenedors de Nigèria. La seva habilitat aquàtica i la seva facilitat d'adaptació els va permetre dominar el dur entorn geogràfic i utilitzar-lo en el seu avantatge. Consegüentment foren capaços de construir comunitats grans com Ugbonla, Aiyetoro, Zion Pepe i Orioke. Aiyetoro Per exemple en els seus millors dies van tenir el més alt ingrés per capita de tota l'Àfrica i va atreure visitants, turistes i investigadors de tot el món.
A part del petroli trobat a l'àrea, altres materials minerals disponibles a Ilaje són la sorra de vidre, sal, derivats del petroli, quars i argila. Els productes agrícoles inclouen peix, porcs, blat de moro, oli del palma, fusta, fibres de ràfia, cocos, plàtans i mandioca.
L'entorn natural d' Ilaje és particularment adequat pel desenvolupament de plantacions d'arròs de gran escala i per la indústria de sal.
Les activitats ocupacionals dels ilajes inclou la pesca, construcció de canoes, de xarxes, estores, restauració, agricultura i comerç.
Igbokoda, la seu del govern local, ha esdevingut un centre de comerç internacional i el seu mercat popular atreu comerciants no només d'altres parts de Nigèria sinó també d'altres països africans especialment Togo, Benín, Ghana, Camerun i Gabon. Ilaje es troba només a aproximadament 75 quilòmetres de Lagos i el seu entorn aquàtic converteix l'àrea en un entorn adequat pel turisme. Antigament l'àrea sencera va patir marginació i negligència seriosa per part del govern però això sembla en vies de corregir-se. Tanmateix el govern de l'estat d' Ondo s'ha adonat de la importància de Ilaje no només perquè és el seu únic accés a la mar sinó també perquè és un lloc amb poder econòmic. L'estat està construint una xarxa de carreteres que enllacen l'àrea amb el hinterland i ha promès proporcionar coses bàsiques com l'electricitat i l'aigua.

## Referències

* Poblacions de la LGA
# In persona episcopi

In persona episcopi (en la persona del bisbe) és una locució llatina emprat generalment per l'Església Catòlica Romana per a indicar una unió de dues o més diòcesis en la qual aquestes són administrades per un únic bisbe però que no suposa cap alteració de les seves estructures (ex. seminaris, catedrals, oficials de la cúria). Aquest tipus d'unions poden ser temporals a causa de qüestions circumstancials, mentre que en altres casos poden donar-se com a pas intermedi cap a una unió de les estructures de les diòcesis sense que cap quedi dissolta en l'altra segon el principi aeque principaliter. Equivalentment, el bisbe d'Osma Juan de Soria († 1246) emprà la fórmula «In persona regis» a la seva crònica Chronica latina regum Castellae quan els regnes de Lleó i Castella tornaren a unire-se en la persona de Ferran III de Castella després d'haver-se separat en temps d'Alfons VII de Lleó i Castella l'Emperador: «Unita sunt ergo duo regna in persona regis nostri, que in morte Imperatoris fuerant separata».

## Exemples

* Diòcesi d'Osca i Diòcesi de Jaca
# José Antonio Alonso Suárez

José Antonio Alonso Suárez (Lleó, Castella i Lleó, 1960 - Madrid, 2017) fou un jutge i polític espanyol que va ser Ministre de Defensa i Ministre d'Interior d'Espanya. Fou també Portaveu del PSOE al Congrés dels Diputats.

## Biografia

Va néixer el 28 de març de 1960 a la ciutat de Lleó. Amic de la infància de José Luis Rodríguez Zapatero, amb el qual va compartir estudis bàsics i superiors, va estudiar dret a la Universitat de Lleó, i es va convertir en jutge el 1985.
Va morir el 2 de febrer de 2017 a l'Hospital Ramon y Cajal de Madrid com a conseqüència d'un càncer.

## Carrera judicial

L'any 1989 fou nomenat jutge penal de Madrid, i poc després, magistrat de l'Audiència Nacional, sent un dels més joves en aconseguir aquest càrrec.
Entre 1994 i 1998 fou portaveu de l'organització "Jutges per a la Democràcia", que tot i destacar per la seva tendència progressista li ha permès deixar a un costat les seves tendències polítiques al prendre decisions judicials.

## Carrera política

Sense afiliació política al Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), el seu amic José Luis Rodríguez Zapatero el convencé per presentar-se en les eleccions generals de 2004 per aquest partit, aconseguint l'acta de diputat al Congrés dels Diputats.
El 18 d'abril d'aquell any fou nomenat Ministre de l'Interior, compareixent el 29 de juliol en la Comissió d'investigació dels atemptats de l'11 de març a Madrid.
A la dimissió de José Bono Martínez com a Ministre de Defensa el 7 d'abril del 2006 Rodríguez Zapatero decidí transferir Alonso a aquest ministeri, sent substituït a Interior per Alfredo Pérez Rubalcaba el dia 11 del mateix mes.

## Referències

* ↑ «Mor als 56 anys l'exministre de Defensa i Interior José Antonio Alonso». El Punt Avui, 02-02-2017.

## Enllaços externs

* Informació de José Antonio Alonso al Portal del Ministeri de Defensa Arxivat 2007-09-05 a Wayback Machine.(castellà)
# Inan

Inan (en àrab عنان, ʿInān) fou una poetessa àrab de Bagdad de la meitat del segle viii. És considerada la primera dona poeta a obtenir notorietat i glòria sota els abbàssides.
Se sap ben poc de la seva vida i el que se sap és de dubtosa autenticitat. Sembla que hauria estat una muwàl·lada —una no àrab nascuda i educada entre àrabs— que hauria nascut i hauria rebut una acurada educació a la Yamama. D'allà s'hauria traslladat a la capital abbàssida juntament amb el seu amo, Abu-Khàlid an-Natifí, arribant a viure probablement també al Khurassan. Hauria mort a Egipte l'any 841. En vida hauria conegut l'esplendor literari de la cort de Harun ar-Raixid, qui s'hauria mostrat interessat pels seus dots poètics.
Es coneix ben poc de la seva obra, però els pocs versos conservats mostren una poetessa brillant. Més enllà del seu talent, però, Inan destaca perquè hauria convertit la seva casa en el centre d'una tertúlia literària a la qual haurien assistit els més innovadors dels poetes i literats àrabs del moment. Consta, en aquest sentit i a tall d'exemple, que Abu-Nuwàs, Ibn al-Àhnaf i Abu-n-Nadir li van dedicar poemes d'amor, potser no del tot sincers, però sí significatius.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "ʿInān".
# Haplochromis albertianus

Haplochromis albertianus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Albert (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gomphidia pearsoni

Gomphidia pearsoni és una espècie de libèl·lula pertanyent a la família Gomphidae.

## Hàbitat

Viu als bassals, rierols i rius de corrent moderadament ràpid o lent de les selves pluvials tropicals i subtropicals.

## Distribució geogràfica

És endèmica del centre i el sud-oest de Sri Lanka.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la fragmentació del seu hàbitat, la contaminació i la destrucció de les selves pluvials i dels corredors forestals al llarg dels rierols.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Bedjanič, M; Dow, R.A.; Sumanapala, A.P. (2021). "Gomphidia pearsoni." 2021 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2021. [Consulta: 19 abril 2023]
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)

## Bibliografia

* Bedjanič, M., 2004. Odonata fauna of Sri Lanka: research state and threat status. Guardians of the watershed - Global status of dragonflies: critical species, threat and conservation 7(2): 279-294.
* Bisby, F.A., Y.R. Roskov, M.A. Ruggiero, T.M. Orrell, L.E. Paglinawan, P.W. Brewer, N. Bailly, J. van Hertum, eds. (2007). Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2007 Annual Checklist. Species 2000: Reading, la Gran Bretanya.
* Fraser, F.C., 1933. The Gomphinae of Ceylon (Order Odonata). Ceylon Journal of Science - Section B: Zoology 18(1): 20-26.
* Fraser, F. C., 1934. The Fauna of British India including Ceylon and Burma: Odonata: Vol. II. Taylor & Francis, Londres.
* Olson, D.M., Dinerstein, E., Abell, R., Allnutt, T., Carpenter, C., Mcclenachan, L., D'amico, J., Hurley, P., Kassem, K., Strand, H., Taye, M. i Thieme, M., 2000. The Global 200: a representation approach to conserving the Earth's distinctive ecoregions. World Wildlife Fund-US, Washington DC.

## Enllaços externs

* Dragonflies of Sri Lanka Arxivat 2011-10-19 a Wayback Machine. (anglès)
* Catalogue of Life (anglès)
# El Oro (municipi de Mèxic)

El Oro és un municipi de l'estat de Mèxic. El Oro és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de Temascalcingo, al sud amb San José del Rincón, a l'oest amb Michoacán i a l'est amb Acambay.

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Referències

* ↑ Monografia municipal de El Oro Arxivat 2017-08-25 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Enumclaw

Enumclaw és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 11.116 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Enumclaw tenia 11.116 habitants, 4.317 habitatges, i 2.840 famílies. La densitat de població era de 1.097,7 habitants per km².
Dels 4.317 habitatges en un 37,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.820 $ i la renda mediana per família de 56.270 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.060 $ mentre que les dones 30.926 $. La renda per capita de la població era de 20.596 $. Aproximadament el 4,3% de les famílies i el 8,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Enumclaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Enumclaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Espàtula (desambiguació)

«Espàtula» té aquests significats:
* Espàtula, instrument amb forma de pala
* Els ocells del gènere Platalea coneguts també com a becplaners
** Espàtula menor (Platalea minor)
** Espàtula rosada (Platalea ajaja)
* Els poliodòntids (Polyodontidae) o peixos espàtula
# Joví

Joví (en llatí Jovinus) va ser un senador gal·loromà que es va proclamar emperador l'any 411 i es va mantenir en el poder fins al 413.
Derrotar el rebel Constantí III, Joví es va proclamar emperador a Magúncia l'any 411 amb el suport de Gundahar, rei del burgundis, de Goar, rei dels alans i dels francs i alamans. Durant els dos anys que va governar va emetre monedes, algunes de les quals es conserven. Va recollir a les seves files els partidaris de Constantí i altres nobles gals descontents.
Sota autoritat de Joví els burgundis es van establir a l'esquerra del Rin entre els rius Lauter i Nahe i van fundar un regne que va subsistir amb capital a Borbetomagus (Worms).
Quan els visigots, dirigits després de la mort d'Alaric I per Ataülf, van sortir d'Itàlia portant amb ells a l'emperador Prisc Àtal i a la germana d'Honori, Gal·la Placídia, van iniciar la conquesta de la Gàl·lia. Ataülf va vèncer primer al general Sar, un general bàrbar que s'havia separat de l'obediència imperial i actuava pel seu compte aliat amb Joví. Sar va morir i Joví va nomenar llavors cèsar al seu germà (algunes fonts diuen que fill) Sebastià. Aquest acte va ser mal vist per Ataülf que va atacar Joví i el va derrotar. Sebastià va ser fet presoner i executat i Joví va fugir, però el van assetjar i finalment capturar a Valentia (Valença al Droma) i portat a Narbona on el prefecte de les Gàl·lies, Pòstum Dardà, que es va mantenir lleial a Honori, el va fer executar l'any 413. Els caps de Joví i Sebastià els van enviar a Honori i van ser penjats a les muralles de Ravenna i més tard a les de Cartago on van ser col·locades junt amb les de quatre altres usurpadors.

## Referències

* ↑ Bury, J.B. (ed.). History of the Later Roman Empire Vol. VI. Cambridge: Cambridge Univ Press, 2015, p. 3-15. ISBN 9781108083195.
* ↑ Elton, Hugh. «Jovinus (411-413 A.D.)». De Imperatoribus Romanis. [Consulta: 11-II-2019].
# Inanició

La inanició (o inèdia) és una greu deficiència en la ingesta d'energia calòrica necessària per a la vida humana. És la forma més extrema de la desnutrició. En els éssers humans, el dejuni prolongat pot causar danys permanents en els òrgans i, finalment, la mort. La fam també pot ser utilitzat com a mitjà de tortura o execució.
D'acord amb l'Organització Mundial de la Salut, la fam és l'única amenaça més greu per a la salut pública al món. L'OMS també assenyala que la desnutrició és de lluny el major contribuent a la mortalitat infantil, present a la meitat de tots els casos. La desnutrició és un factor que contribueix a la mort de 3,1 milions de nens menors de cinc anys. les xifres sobre la fam real són difícils d'aconseguir, però d'acord amb l'Organització per a l'Agricultura i l'Alimentació, la condició menys greu de subnutrició afecta actualment uns 842 milions de persones, o aproximadament un de cada vuit (12,5%) persones en la població mundial.
La panxa inflada, com es veu en la imatge a la dreta, representa una forma de desnutrició anomenada kwashiorkor que és causada per una ingesta de proteïnes insuficient encara que la ingesta calòrica sigui suficient. Els nens són més vulnerables al kwashiorkor, els símptomes avançats inclouen la pèrdua de pes i pèrdua de massa muscular.

## Referències

* ↑ Disease-Related Malnutrition: An Evidence-Based Approach to Treatment "Quan la ingesta [el menjar] és insuficient o per molt de temps (setmanes), la pèrdua de pes s'associa amb insuficiència orgànica i mort."
* 1 2 Malnutrition The Starvelings
* ↑ «Hunger Stats». World Food Programme.
* ↑ FAO: The State of Food Insecurity in the World
* 1 2 http://www.bettermedicine.com/article/kwashiorkor Arxivat 2011-10-02 a Wayback Machine.
Viccionari
# Institut de Química-Física Rocasolano

El Institut de Química Física Rocasolano (IQFR) (situat en l'anomenat Edifici Rockefeller) és un institut depenent del Consell Superior d'Investigacions Científiques. Va ser creat l'1 de març de 1946 gràcies a un decret que estableix les 5 línies de recerca: electroquímica, química física dels processos industrials, química física pura, espectroquímica i química física dels processos biològics.
El nom original va ser el d'Antonio de Gregorio Rocasolano, que per raons pràctiques aviat es va abreujar a la seva forma actual.
Al capdavant de les línies d'electroquímica i química física industrial es va posar Antoni Rius i Miró, l'electroquímica depenia del Doctor Juan Manuel López Azcona, procedent de l'Institut Alonso de Santa Cruz i la química física dels processos biològics se li va encarregar al Professor Ramón Portillo.
El nom d'Institut Rockefeller prové del finançament de l'edifici en el qual es va crear l'institut. La Internacional Educational Board de la Fundació Rockefeller va col·laborar per a la creació d'un edifici que albergués l'Institut Nacional de Física i Química que va ser inaugurat el 6 de febrer de 1932.
En l'actualitat, la direcció del centre està a càrrec del Doctor Juan de la Higuera Bayon. Hi ha dos sotsdirectors: el Doctor Douglas Laurents i el Doctor Juan Zenón Dávalos Prado. La gerència està a càrrec d'Antonio Rubinos Pérez.

## Referències

* ↑ Instituto de Química Física "Rocasolano" (IQFR) : [987 ]
* ↑ Sobre nosotros al web de l'Institut
* ↑ Carlos González Ibáñez, Antonio Santamaría García ísica y química en la Colina de los Chopos: 75 años de investigación en el Rockefeller del CSIC, p. 36
* ↑ El edificio 'Rockefeller' sigue en activo 75 años después, Público, 20 d'octubre de 2007

## Enllaços externs

* Web de l'Institut de Química-Física Rocasolano