OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Tudela

«Castell de Tudela» té aquests significats:
* Castell de Tudela (Artesa de Segre), al municipi d'Artesa de Segre (Noguera)
* Castell de Tudela (Astúries), a La Focara tot i que pertany a la parròquia asturiana de Santianes, en el consell d'Oviedo
* Castell de Tudela (Sant Gregori), monument del municipi de Sant Gregori (Gironès)
* Alcassaba i castell de Tudela, a Tudela (Navarra)
# Coregonus austriacus

Coregonus austriacus és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
# Calostre

El calostre és una secreció mamària de color groguenc rica en proteïna, sal mineral i substàncies immunoprotectores (immunogloblulina i lactoferrina entre d'altres) que produeix la glàndula mamària dels mamífers a l'etapa final de l'embaràs, abans de la llet, per la qual cosa també se l'anomena «llet groga», «llet roín», «llet tendra» o «primera llet», entre altres expressions. La majoria d'espècies produeixen calostre durant el primer dia després del part.

## Efectes pels nadons

Com que el nadó té un canal digestiu molt curt, el calostre proporciona nutrients en forma de concentrat i té un efecte laxant suau que afavoreix la producció del meconi, de manera que s'elimina l'excés de bilirubina (un residu del processament dels glòbuls rojos morts) que es produeix en grans quantitats durant el naixement a causa de la reducció del volum sanguini. El calostre conté defenses i factors de creixement.

## Consum adult

Alguns estudis científics suggereixen que el consum humà de calostre boví és beneficiós per a la salut i que incrementaria l'estat general de les defenses i de la fortalesa física. Això no obstant, alguns estudis indiquen que pràcticament no produeix efectes de cap mena i que en canvi el calostre hiperimmunitzat (produït a partir de vaques a les quals se'ls han injectat vacunes contra determinades malalties) sí que seria beneficiós contra algunes patologies.

## Referències

* ↑ «Llet materna, l'aliment més adient». Més que Pediatria. Arxivat de l'original el 5 de setembre 2018. [Consulta: 19 desembre 2016].
* ↑ Alícia Pérez Fontarosa. «Preparades per a l'alletament». Clínica Sant Josep de Manresa: La clínica en bloc, 04-08-2014. [Consulta: 19 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Atles Lingüístic del Domini Català calostre
* Termcat calostre
# Coix (desambiguació)

«Coix» té aquests significats:
* Coix és un municipi del País Valencià que es troba a la comarca del Baix Segura.
* Coix (planta) és un gènere de les poàcies
Viccionari
# Can Diumer

Can Diumer és una obra del municipi de Cardedeu (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat, amb planta en forma de L i coberta a dues vessants. Té un pati interior, tancat, i tot el conjunt fa una gran quadrat. El mur que tenca el pati té una coberta i una barana coronament. Hi ha un gran portal d'entrada amb la data de 1857, gravada a la pedra del coronament. Hi ha una torrassa rodona cantonera d'un tres metres de diàmetre, amb una escala de cargol a l'interior que serveix per accedir a la terrassa. Dins del pati tenim dues façanes, la frontal, plana amb portal de llinda plana i bancs de rajola ambdós costats. Al primer pis hi ha quatre balcons-finestres de llinda plana, i dues orles enmig. Al segon pis tenim tres finestres més senzilles i un balcó que distorsiona la simetria del conjunt, així com dues finestres de tipologia diversa. La façana lateral, també de planta baixa i dos pisos, és molt més senzilla i destaca el segon pis, format per una galeria oberta amb voltes de mig punt, donant-li un aire neoclàssic. Donant a l'exterior, sobresurt un gran balcó al primer pis, cosa que reforça el llenguatge neoclàssic.

## Història

En documents del segle xii es troben citats diversos Diumers, cosa que indica l'antiguitat de l'assentament. En el planell de 1777 s'hi veu dibuixada "Casa Diumer" com una típica masia dels segles XVII o XVIII, amb el molí i la bassa al costat. Les propietats dels Diumer, que havien set petites, es van estendre de tal manera que quan es va reformar la casa en profunditat, el 1857, el propietari podia anar a la parròquia de Marata a la del Fou trepitjant sempre terra de la seva propietat. Les construccions anteriors del mas Diumer, estan incloses dins les noves de 1857. A l'interior hi ha una capella en honor de Sant Josep Oriol, que passà temporades al mas els anys 1700-1702.

## Referències

* 1 2 «Can Diumer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Casa Antoni Sala

«Casa Antoni Sala» té aquests significats:
* Casa Antoni Sala i Brugués, edifici del Barri Gòtic de Barcelona.
* Casa Antoni Sala i Plans, edifici de Vic.
# Fussballclub Zürich

El Fussballclub Zürich (FCZ) és un club suís de futbol de la ciutat de Zúric.
Tradicionalment el FCZ és el club de la classe baixa de la ciutat, mentre que el seu rival el Grasshopper-Club Zürich és el club de la classe alta. Aquestes diferències socials, però, cada cop són menys evidents.

## Palmarès

* 13 Lliga suïssa de futbol: 1902, 1924, 1963, 1966, 1968, 1974, 1975, 1976, 1981, 2006, 2007, 2009, 2022
* 9 Copa suïssa de futbol: 1966, 1970, 1972, 1973, 1976, 2000, 2005, 2014, 2016
* 1 Copa de la Lliga suïssa de futbol: 1981

## Jugadors destacats

| Johnny Leoni René Botteron Frédéric Chassot Ruedi Elsener Joan Gamper Karl Grob Daniel Gygax Jakob Kuhn Fritz Künzli Marco Pascolo Wynton Rufer Shabani Nonda Ike Shorunmu Rashidi Yekini Adrian Ilie Shaun Bartlett | Jure Jerkovic Heinz Lüdi Gian-Pietro Zappa Iulian Filipescu Mihai Tararache Jonas Thern Daniel Jeandupeux Hanspeter Zwicker Franz Peterhans Francisco Lima Marcel Răducanu Muhamed Konjić Roberto Di Matteo Rosario Martinelli Alhassane Keita Daniel Stucki Josip Drmić |

## Enllaços externs

* Web oficial del club
* Web de fans suedkurve
# Cophyla phyllodactyla

Cophyla phyllodactyla és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Glaw, F. & Vences, M. 2004. Cophyla phyllodactyla. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'abril del 2008.
# Caminreal

Caminreal és un municipi d'Aragó, situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de Jiloca. Està situat entre l'autovia Mudèjar i la línia de ferrocarril de Saragossa a Terol, al costat del riu Jiloca; uns sobreeixidors d'aigua alimenten el riu i formen uns aiguamolls al costat del poble. És la tercera població en nombre d'habitants de la comarca.
# Coix (planta)

Coix és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* C. lacryma-jobi L.
Viccionari
# Grignoncourt

Grignoncourt és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 45 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Grignoncourt era de 45 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 40 eren cases i 1 era un apartament. Dels 22 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Grignoncourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 24 persones, 16 eren actives i 8 eren inactives. De les 16 persones actives 15 estaven ocupades (7 homes i 8 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 8 persones inactives 4 estaven jubilades i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 1 d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Grignoncourt hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Grignoncourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Grignoncourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Dzibilchaltún (zona arqueològica)

Dzibilchaltún és un jaciment arqueològic maia, situat en l'estat mexicà de Yucatán, que és a uns 17 quilòmetres al nord de Mérida, la capital de l'estat.

## Toponímia

El seu nom significa 'on hi ha escriptures sobre pedres planes'.

## Arqueologia

L'estructura més famosa és el temple de les Set Nines, anomenat així a causa de set petites figuretes de fang trobades en la zona, quan el temple va ser excavat pels arqueòlegs, en la dècada dels anys 50. Durant l'equinocci de primavera, l'orientació de l'edifici fa que el sol pugui veure's a través de les portes d'est a oest, "travessant" la construcció. El temple està connectat amb la resta del lloc, per un sacbé llarg. Una altra característica important de Dzibilchaltún és el seu cenote, en què és possible banyar-se. En alguns llocs, arriba a tenir 40 m de profunditat. Dzibilchaltún també conté les ruïnes d'una capella espanyola oberta, del segle xvi, construïda en el lloc després de la conquesta.
El jaciment arqueològic alberga un museu, que conté molts artefactes maies trobats en la zona arqueològica i la seva regió adjacent. Entre aquests artefactes hi ha diverses esteles, així com inscripcions de Chichén Itzá i Uxmal. També hi ha una armadura dels conqueridors, vestits maies representatius de Chiapas, Yucatán i Guatemala, i fragments originals d'una església colonial. El museu alberga una major quantitat d'artefactes que els de Chichén Itzá o Uxmal. A Dzibilchaltún, s'hi troba el cenote de Xlacah, el més important cenote obert de la zona arqueològica de Dzibilchaltún, i que va ser utilitzat com a proveïment d'aigua pels maies. Té 40 metres de profunditat, 40 metres d'amplada i 100 de llargària. El seu nom és una veu maia que significa 'Poble vell'.

## Cenote Xlacah

És el més important cenote obert de la zona arqueològica de Dzibilchaltún i va ser usat pels maies per al proveïment d'aigua. Mesura 40 metres de profunditat i uns 40 metres d'ample per 100 de llarg. El seu nom és una veu maia que significa 'Poble vell'.

## Vegeu també

* Còdex Matritensis.
* Manuscrit il·luminat.

## Referències

* ↑ Elvia Rodríguez Cirerol, Dzibilchaltín.
* ↑ «Arqueología de Yucatán: Dzibilchaltún». Arxivat de l'original el 2011-11-03. [Consulta: 9 maig 2016].
* ↑ «El cenote Xlacah, Dzibilchaltún». Arxivat de l'original el 2011-01-23. [Consulta: 9 maig 2016].
# Casa Solanes

La Casa Solanes és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat al costat de la Clínica Santa Creu. Conjunt de dos cases adossades entre mitgeres de planta baixa. Són dues cases bessones unides. Alternen el portal d'entrada i la finestra, ambdues obertures emmarcades per semipilastres en relleu amb fust imitant carreus. Totes les obertures estan emmarcades per una motllura amb perfil d'imitació d'una mènsula i un arc de mig punt amb dues flors al costat. A la part superior, sota la cornisa, trobem forats de ventilació. La cornisa amb baranes amb balustrada tripartida a cada casa, i amb un cos central amb decoració floral. La coberta és per terrassa.

## Referències

* ↑ «Casa Solanes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Casa Antoni Sala i Plans

La Casa Antoni Sala i Plans és una obra racionalista de Vic (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Casa entremitgera que fa xamfrà. Consta de planta baixa i tres pisos. Acabada sense barbacana ni cornisa. A la planta hi ha diverses obertures destinades a establiments comercials i unes columnes de base circular que sostenen les tribunes poligonals dels tres pisos superiors. Les tribunes de cadascun dels pisos es troben entre pilars d'obra i amb baranes metàl·liques. A banda i banda i de manera simètrica s'obre un balcó a cada pis amb baranes d'obra de ferro. La part superior de l'edifici és llisa al centre i amb motllures als laterals. Els pilars que flanquegen les tribunes s'eleven més que l'edifici i emparen la barana de la terrassa. L'estat de conservació es mitjà: caldria restaurar la façana.

## Història

Construït al 1940 sobre un edifici que segurament ja existia al segle xviii, l'edifici segueix una tipologia força racionalista, no segueix una gradació en la mida de les obertures com ens trobem en la majoria d'edificacions d'aquest sector de la ciutat.
Està situat a l'antic camí que comunicava la ciutat amb el sector nord, el qual va començar a créixer al segle xii i al XIII anà creixent com a raval.
En època barroca passà a formar part de l'eixample de la ciutat i el carrer Nou fou precisament una d'aquestes vies.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Antoni Sala i Plans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# G.M.B. Dobson

Gordon Miller Bourne Dobson FRS (25 de febrer de 1889 - 11 de març de 1975) va ser un físic i meteoròleg britànic que va fer un important treball sobre l'ozó.

## Educació

Va ser educat en l'escola de Sedbergh i al Caius College de Cambridge, on es va graduar MA (CANTAB i Oxon). Més tard va ser guardonat amb DSC (Oxon).

## Investigació i carrera

Va ser nomenat professor universitari en meteorologia, a Oxford. Mitjançant l'estudi dels meteorits es va adonar que el perfil de temperatura de la tropopausa no era constant, com prèviament s'havia cregut (d'aquí el nom de l'estratosfera). De fet, hi havia, va mostrar, una regió on la temperatura augmentava bruscament. Això, va proposar, estava passant, ja que la radiació UV s'estava escalfant l'ozó, en el que es coneix com la capa d'ozó. Va assenyalar la connexió entre les taques solars i el clima, i va mesurar els nivells de radiació ultraviolada de la nostra estrella. Va construir els primers espectrofotòmetres Dobson d'ozó i va estudiar-ne els resultats al llarg de molts anys. La unitat Dobson, una unitat de mesura de la densitat de l'ozó atmosfèric integrada verticalment, porta el seu nom. La circulació Brewer-Dobson és un model semi-epònim de corrents atmosfèriques que explica la distribució de l'ozó per la latitud.

## Premis i honors

Dobson va ser elegit membre de la Royal Society (FRS) el 1927, guardonat amb la seva Medalla Rumford el 1932 i va pronunciar la seva conferència Bakerian el 1945.
Va exercir com a president de la Royal Meteorological Society en el període 1947-1949 i va ser guardonat amb la prestigiosa Medalla d'Or Symons de 1938. Va ser nomenat CBE (Orde de l'Imperi Britànic) l'any 1951.

## Referències

* 1 2 Houghton, John T.; Walshaw, C. D. «Gordon Miller Bourne Dobson. 25 February 1889 -- 11 March 1976». Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, 23, 1977, pàg. 40–57. DOI: 10.1098/rsbm.1977.0003. ISSN: 0080-4606.
* 1 2 G.M.B.Dobson Arxivat 2006-07-18 a Wayback Machine.
* ↑ http://rspa.royalsocietypublishing.org/content/104/725/252.full.pdf
* ↑ «Library and Archive Catalogue». Royal Society. [Consulta: 20 desembre 2010].
* ↑ «Presidents of the Society». Royal Meteorological Society. Arxivat de l'original el 7 febrer 2012. [Consulta: 20 desembre 2010]. Arxivat 7 de febrer 2012 a Wayback Machine.
# Cornelius a Lapide

Cornelius a Lapide (Bocholt (Limburg), 18 de desembre de 1567 – Roma, 12 de març de 1637) fou un jesuïta i exegeta flamenc, conegut pels seus comentaris de gairebé tota la Bíblia, obra que va influir en la predicació dels anys posteriors. Va cursar els estudis d'humanitats i filosofia a les Universitats de Maastricht i Colònia; començà la de teologia en la de Douai i després estudià quatre anys en la de Lovaina. Allà va ser admès definitivament en la Companyia el 16 de juliol de 1592, i fou ordenat sacerdot el 24 de desembre de 1595. També a la universitat de Lovaina va començar la seva docència. Durant sis mesos va ensenyar filosofia, i després hebreu i sagrades escriptures durant vint anys.

## Enllaços externs

* Reproducció de textos: "The Great Biblical Commentary of Cornelius a Lapide" (la major part del Nou Testament (anglès)
* Volums escanejats dels Comentaris, en traducció anglesa de 1908 (archive.org)
# Cal·list

Cal·list és el nom dels següents personatges:
* Nom d'alguns patriarques de Constantinoble:
** Nicèfor Cal·list, autor d'una Historia Ecclesiastica i uns llistats dels emperadors de l'Imperi Romà d'Orient i dels patriarques de Constantinoble.
** Cal·list I, patriarca el 1350–1354 i 1355–1363.
** Cal·list II, patriarca el 1397
* Gai Juli Cal·list, llibert de Calígula i ministre de Claudi
# Habitatges d'en Mateu Brujas

Els Habitatges d'en Mateu Brujas és una obra modernista de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici format per un soterrani, entresòl i dos pisos. En la composició de la façana s'han fet servir elements ornamentals d'arrel clàssica. L'ornamentació s'estructura en dues zones, semisoterrani i entresòl, i els pisos superiors.
Pel que fa a la primera zona, l'espai està dividit per quatre pilastres estriades a la zona del brancal de la porta i de les finestres. Sobre la llinda hi ha un medalló amb decoració vegetal. Destaquen òpticament les línies verticals en l'edifici, afavorides en aquesta part per pilastres i l'amplada de les finestres.
La zona superior (tercer i quart pis) segueix una decoració que recorda els models utilitzats als casals pels mestres d'obra, s'estructura en tres balcons per pis, essent l'inferior un balcó seguit que unifica les tres finestres. El mur està decorat amb estuc i emmarcat als laterals per pilastres. Un fris en relleus vegetals marca, a la façana, l'alçada dels pisos. Un grup de mènsules sostenen el ràfec de la teulada.

## Referències

* 1 2 3 «Habitatges d'en Mateu Brujas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Habitatges d'en Mateu Brujas Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Dzierżanowskita

La dzierżanowskita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor de Piotr Dzierżanowski (mort el 2016), cap del laboratori de microproves del Laboratori de Química de les Aigües, Sòls i Roques de l'Institut de Geoquímica, Mineralogia i Petrologia de la Facultat de Geologia de la Universitat de Varsòvia.

## Característiques

La dzierżanowskita és un sulfur de fórmula química CaCu₂S₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2014. Cristal·litza en el sistema trigonal.
El mineral, que és un tiocuprat natural, és el resultat d'una alteració de les roques pirometamòrfiques en altes temperatures, per la seva interacció amb els subproductes de pirometamorfisme procedents de les parts més profundes del complex.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Nabi Musa, a la formació Hatrurim, situada a Cisjordània (Palestina). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Dzierżanowskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 novembre 2019].
# Casa Soldevila-Bussanya

La Casa Soldevila és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'edifici, format per planta baixa, quatre pisos i altell, presenta tres nivells de façana: un de central de més alçada que els laterals. Dels baixos destaca la presència de tres arcades de punt rodó; la central té una dovella amb les lletres JS sobreposades i la data 1932; les inicials corresponen al promotor de la reforma de la casa Josep Soldevila.
La façana presenta vuit fileres verticals, n'hi ha amb balcons i d'altres amb finestres. A l'altell hi ha cinc obertures, tres d'elles són arcs de punt rodó que s'aixequen sobre dues columnes centrals. La façana lateral que dona a la plaça presenta una combinació de finestres i balcons. Les pedres cantoneres tenen decoració incisa. La coberta, de teula àrab, presenta sis nivells diferents. El disseny de les baranes dels balcons és senzill.

## Referències

* 1 2 «Casa Soldevila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Coromines (Viver)

Coromines és una masia de Viver, al municipi de Viver i Serrateix (Berguedà), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, situada pocs quilòmetres abans d'arribar a l'església parroquial de Viver.

## Descripció

La masia de Coromines és un gran casal que s'ha modificat successivament al llarg dels anys. La base medieval de la casa ha deixat pas a les ampliacions. Bàsicament diferenciada en dos cossos, el més antic es troba orientat a llevant i amb una teulada a doble vessant i el carener paral·lel a la façana. La masia fou ampliada bàsicament als segles xvii i xviii, amb l'annexió d'una ala lateral de porxos de dos pisos orientada també a llevant, i l'any 1889. Consta de capella, dedicada a sant Andreu, d'una sola nau i base medieval (segles XIV-XV) amb transformacions i ampliacions juntament amb la gran masia: l'any 1767 i 1942.

## Història

La masia de Coromines es troba ja documentada al segle xii. L'any 1115 Guadall va empenyorar el Mas Corominas al Monestir de Serrateix pel preu de 50 sous i 25 diners, els quals va tornar en la data prefixada. El 1187 el Mas de Coromines figura en l'acta de consagració de l'església parroquial de Sant Miquel de Viver, car pagava delme de cereals, carn, formatge, ous i llana. Al segle xiii consta com una propietat del monestir de Serrateix a la qual pagava censos fins al segle xix.
Fou una gran propietat en constant expansió que als segles XIV-XV bastí la seva capella advocada a sant Andreu. Esmentada en el fogatge de 1553, amplià les seves propietats al llarg de tota l'època moderna.
La masia de Coromines té un petit arxiu familiar, força incomplet, documentat des del segle xvii.

## Referències

* 1 2 «Mas Coromines». Cercador Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 febrer 2016].