OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Olmito

Olmito és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.198 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Olmito tenia 1.198 habitants, 303 habitatges, i 270 famílies. La densitat de població era de 690,4 habitants/km².
Dels 303 habitatges en un 56,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,3% hi vivien parelles casades, en un 18,2% dones solteres, i en un 10,6% no eren unitats familiars. En el 9,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,1% tenia menys de 18 anys, un 12,9% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 17,7% de 45 a 60 i un 7,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 13.333 $ i la renda mediana per família de 15.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 13.125 $ mentre que les dones 12.279 $. La renda per capita de la població era de 5.170 $. Aproximadament el 47,6% de les famílies i el 55,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Olmito». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Olmito». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Maquinària de construcció

La maquinària de construcció inclou un grup de màquines utilitzades en activitats de construcció amb la finalitat de remoure part de la capa del sòl, de manera de modificar el perfil de la terra segons els requeriments del projecte d'enginyeria específic. S'utilitzen màquines d'excavació per a remoure el terreny on s'assentaran les fundacions i bases d'edificis, torres, ponts. També per desplaçar sòls i conformar el terreny en la realització de camins, per excavar túnels, per a armar preses i treballs de mineria. Depenent de les característiques del sòl és el tipus de maquinària que resulta més adequada. Per exemple sòls molt durs com roques o arenes cimentades requereixen martells per a perforar la roca, fulles circulars de tall o retroexcavadores amb martell picador. D'altra banda sòls més tous permeten treballar amb una retroexcavadora o una motoanivelladora. Totes les màquines utilitzades per realitzar processos d'excavació estan construïdes per fer front a les dures condicions a les quals se les sotmet durant la seva operació. En general totes estan proveïdes de sistemes de tracció en totes les seves rodes o sistemes de moviment per poder maniobrar en els terrenys agrests en què desenvolupen les seves tasques. Mentre que algunes tenen pneumàtics similars a les actuacions encara que de bandes de rodament molt més grans, altres tenen erugues metàl·liques similars a les dels tancs de guerra, en altres màquines les cobertes de cautxú estan recobertes de malles metàl·liques de manera de protegir la goma contra el dany que d'una altra manera li produirien les pedres filoses que excaven.

## Vegeu també

* Bobcat (màquina)
* Bulldozer
* Excavadora
* Topadora
* Tuneladora
# Mehmed Esad Efendi

Mehmed Esad Efendi és el nom dels següents personatges:
* Mehmed Esad Efendi (1570-1625), xaikh al-Islam otomà
* Mehmed Esad Efendi (1685-1753), xaikh al-Islam otomà
* Mehmed Esad Efendi (1707-1778), xaikh al-Islam otomà
* Mehmed Esad Efendi (1789-1848), historiador otomà
# Pompeia judiciaria

La lex Pompeia judiciaria va ser una antiga llei romana aprovada l'any 55 aC a proposta del cònsol Gneu Pompeu Magne. Restablia la llei Aurelia judiciaria amb algunes modificacions que afavorien als més rics. Una secció d'aquesta llei prohibia també elogiar els acusats en els judicis.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 134 [Consulta: 19 abril 2022].
# Serrat de l'Obac

El Serrat de l'Obac és un serrat del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, antigament del terme d'Espluga de Serra, de l'Alta Ribagorça. Està situada en el territori de Casterner de les Olles, a tocar del pantà d'Escales.
Està situada quasi al límit nord-oest del terme de Tremp, ja que només té més al nord l'enclavament d'Enrens i Trepadús.
# Nicolau de Laodicea

Nicolau de Laodicea (Nicolaus, Nikólaos Νικόλαος) fou un escriptor i possiblement metge grec que va viure, segons Abu-l-Faraj al-Isbahaní, a la segona meitat del segle iv.
Va escriure :
* De Summa Philosophiae Aristotelicae, traduïda al siríac per Hunayn ibn Ishaq.
* De Plantis, esmentada per Abd-al-Latif al-Baghdadí.
* Liber Responsionis ad illos qui Rem unam esse statuunt Intellectum et Intelligibilia.
* Compendium Philosophiae Aristoteleae.
* Aristotelis Historia Animalium in Compendium redacta, citada per ar-Razí.

## Referències

* ↑ 2.Nicolaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1192
# Sant Andreu del Prat del Campanar

Sant Andreu del Prat del Campanar és una església d'origen romànic situada a 1.505 m a la sortida del poble d'Arinsal direcció l'estació d'esquí d'Arinsal dins la parròquia de la Massana.
Aquesta església es va reconstruir el 1975 sota la direcció de l'expert Pere Canturri a partir de la descoberta feta d'unes restes d'una antiga ermita en unes excavacions al lloc conegut com a Prat del Campanar. De la construcció romànica només en queda la part inferior dels murs, ja que havia estat sepultada dues vegades per allaus de neu; la primera vegada possiblement al segle xiii i la darrera al segle XVII). L'edifici actual consta d'una nau rectangular, acabada amb un absis semicircular dels segles xii i xiii i coberta amb volta de canó. El campanar és d'espadanya d'un sol ull. De l'existència d'aquesta capella no es té documentació escrita, sinó només oral.
Actualment aquesta capella pertany a la família Rosell d'Andorra la Vella i un porxo adossat a l'església al mur sud fa la funció de panteó familiar.
En la cartografia oficial andorrana Arxivat 2007-07-10 a Wayback Machine., surt assenyalada com a Església de Sant Antoni.

## Enllaços externs

* Sant Andreu del Prat del Campanar a la pàgina web d'ArtMedieval

## Imatges

* Part frontal de l'església
* Mur nord de l'església
* Campanar de l'església
* porxo-panteó adossat

## Vegeu també

* Llista d'esglésies catòliques d'Andorra
# Olshanskyita

L'olshanskyita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom de l'especialista en geoquímica física rus Yakov Iosifovich Ol'shanskii (1912–1958).

## Característiques

L'olshanskyita és un borat de fórmula química Ca₂[B₃O₃(OH)₆](OH)·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1968. Cristal·litza en el sistema triclínic. Forma cristalls aplanats, de fins a 1 centímetre, en petits filons de fibres creuades i en forma massiva. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'olshanskyita pertany a «06.C - Nesotriborats» juntament amb els següents minerals: inderita, ameghinita, kurnakovita, inderborita, meyerhofferita, inyoïta, solongoïta, peprossiïta-(Ce) i nifontovita.

## Formació i jaciments

Es troba en skarns magnèsics. Es forma per l'alteració de la nifontovita i altres borats anhidres, prop de skarns de gehlenita-spurrita. Va ser descoberta l'any 1968 al dipòsit de bor de Titovskoe, a la conca del riu Dogdo, a Sakhà (Rússia). També ha estat trobada a la mina Fuka (Illa de Honshu, Japó) i a la mina Shijiangshan (Mongòlia Interior, Xina). Sol trobar-se associada a altres minerals com: sakhaïta, szaibelyita, calcita, limonita, quars, nifontovita, frolovita, pentahidroborita, takedaïta, sibirskita, parasibirskita, borcarita o bultfonteinita.

## Referències

* ↑ «Olshanskyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 juny 2016].
* ↑ «Olshanskyite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 13 juny 2016].
# Marco Marzano

Marco Marzano (Cuggiono, 10 de juny de 1980) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional des del 2004 fins al 2012. En el seu palmarès destaca la victòria al Baby Giro del 2004.

## Palmarès

* 2001
** 1r al Gran Premi Colli Rovescalesi
* 2002
** 1r al Giro de la vall d'Aosta
* 2003
** 1r al Giro de la vall d'Aosta i vencedor d'una etapa
* 2004
** 1r al Baby Giro

### Resultats al Tour de França

* 2008. 92è de la classificació general
* 2012. 80è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. 37è de la classificació general
* 2009. 51è de la classificació general
* 2010. 80è de la classificació general
* 2011. Abandona (15a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2005. 100è de la classificació general
* 2006. Abandona (8a etapa)
* 2007. 87è de la classificació general
* 2008. 25è de la classificació general
* 2009. Abandona (14a etapa)
* 2010. 40è de la classificació general
* 2011. 61è de la classificació general
* 2012. 73è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Righi, Marzano retire from riding for Lampre». Cycling News. Future Publishing Limited, 10-12-2012 [Consulta: 6 gener 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Mehmed Giray

«Mehmed Giray o Mehmet Giray» té aquests significats:
Nom de quatre kans de Crimea:
* Mehmed I Giray 1515-1523
* Mehmed II Giray 1577-1584
* Mehmed III Giray 1623-1628
* Mehmed IV Giray 1641-1644 i 1654-1666
# Polihidroxialcanoat

Els polihidroxialcanoats o PHAs són polièsters linears produïts per eubacteris en la natura a través de la fermentació del sucre o els lípids. Els bacteis els produeixen per emmagatzemar carboni i energia. Es poden combinar més de 150 monòmers diferents dins aquesta família per donar materials amb propietats molt diferents. Aquests plàstics són biodegradeablesi es fan servir en la producció de bioplàstics
Poden ser o bé termoplàstics o materials elastòmers, amb un punt de fusió que va dels 40 als 180 °C. Els PHAs són solubles en dissolvents halogenats tals cloroform o diclorometà.

## Biosíntesi

Per produir polihidroxialcanoats es posa un cultiu de microorganismes com Alcaligenes eutrophus en un medi adequat i amb els nutrients necessaris, un cop ha crescut a un cert nivell, la proporció de nutrients es canvia per forçar al microorganisme a sintetitzar PHA.
Els polièsters es dipositen en forma de grànuls en les cèl·lules.
El PHA resultant és de dos tipus:
* Poli (HA SCL) d'àcids grassos i sintetitzats per nombrosos bacteris, incloent-hi Ralstonia eutropha i Alcaligenes latus (PHB).
* Poli (HA MCL) fet, per exemple, per Pseudomonas putida.
Uns pocs bacteris, incloent-hi Aeromonas hydrophila i Thiococcus pfennigii, sintetitzen copolièster.
També es pot fer amb microorganismes del sòl, si els manca nitrogen i fòsfor produeixen per cada 3 kg de sucre 1 kg de PHA.

## Aplicacions

* Estructura de poly-3-hydroxyvalerate (PHV)
* Estructura de poly-4-hydroxybutyrate (P4HB)
Un copolímer anomenat PHBV es fa servir com material per embalar.
Hi ha aplicacions potencials pel PHA en les indústries farmacèutiques i mèdiques, per exemple en sutures i plaques dels ossos. .

## Referències

* ↑ Doi, Y; Steinbuchel, A.. Biopolymers. Weinheim, Germany: Wiley-VCH, 2002.
* ↑ Jacquel, N.; et al. «Solubility of polyhydroxyalkanoates by experiment and thermodynamic correlations». AlChE J., 53, 10, 2007, pàg. 2704-2714. DOI: 10.1002/aic.11274.
* ↑ Jacquel, Nicolas; Lo, Chi-Wei; Wei, Yu-Hong; Wu, Ho-Shing; Wang, Shaw S. «Isolation and purification of bacterial poly(3-hydroxyalkanoates)». Biochemical Engineering Journal, 39, 2008, pàg. 15. DOI: 10.1016/j.bej.2007.11.029.
* ↑ Chen, GQ; Wu, Q «The application of polyhydroxyalkanoates as tissue engineering materials». Biomaterials, 26, 33, 2005, pàg. 6565–78. DOI: 10.1016/j.biomaterials.2005.04.036. PMID: 15946738.
# Serrat de l'Hostal de les Forques

El Serrat de l'Hostal de les Forques és una serra situada als municipis de Castellar de la Ribera i d'Olius (Solsonès), amb una elevació màxima de 907,0 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Nocomis micropogon

Nocomis micropogon és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 33 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Etnier, D.A. i W.C. Starnes, 1993. The fishes of Tennessee. The University of Tennessee Press, Knoxville (Tennessee), Estats Units.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Santa Maria de Valls

Santa Maria de Valls és una església romànica del municipi de Guixers, a la comarca del Solsonès. És un monument protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Situació

L'església es troba al nucli de Valls, entitat de població de Guixers, enfront de l'edifici de l'Ajuntament. Està a uns 500 metres del punt quilomètric 23,9 (42° 7′ 42″ N, 1° 39′ 54″ E﻿ / ﻿42.12833°N,1.66500°E﻿ / 42.12833; 1.66500) de la carretera de Berga a Sant Llorenç de Morunys, a la dreta, un cop passat el Pont de Valls.

## Descripció

Església ubicada a la dreta de l'aigua de Valls, sortint de l'estret de Vallpregona. Consta d'una nau i absis quadrat amb orientació nord-est. La nau de coberta no és romànica. Una teulada única cobreix absis, nau i porxo. L'absis, avui sagristia, és més estret que la nau tant a l'interior com a l'exterior, si bé per la banda del costat de l'epístola ha perdut l'encaix amb la nau. També ha perdut la volta, substituïda o amagada per un cel ras. L'absis és bastit damunt un sòcol quadrat. Estant refets part del frontis i tot el mur del costat de l'epístola. Hi ha dues portes amb llinda, una al frontis i una altra tapiada al mur del costat de l'epístola amb data de 1731. El parament és de pedres escairades a cops de maceta i afilerades. De les finestres l'única romànica és al mig de l'absis, és d'arc de mig punt adovellat i dues esqueixades.

## Notícies històriques

Situada dins l'antic terme del Castell de Sisquer. Inicialment, era una sufragània, posteriorment parròquia (funció que més tard perdé) i avui novament és parròquia, però d'una parròquia molt més amplia. Va estar vinculada al monestir de Sant Serni de Tavèrnoles, com a propietat de Sant Llorenç de Morunys. La primera notícia és del 1040 a l'acta de Consagració de l'església de Sant Serni de Tavèrnoles, on, entre les esglésies de la Vall de Lord pròpies del monestir figuraven aquesta, entra la de Sisquer i la de Montcalb. En un moment indeterminat devia adquirir la condició de parròquia, ja que el 1313 els delegats arquebisbals la visitaren com a tal. L'any 1689 ja havia passat a dependre de la parròquia de Sisquer.

## Referències

* ↑ «Maria de Valls (Guixers)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.. [Consulta: 11 febrer 2023].
* 1 2 «Santa Maria de Valls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 setembre 2014].
# Papamosques cua de ventall

El papamosques cua de ventall (Chelidorhynx hypoxanthus) és un ocell de la família dels estenostírids (Stenostiridae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos subtropicals i tropicals a l'Himàlaia i algunes zones del sud-est asiàtic com ara Tailàndia, Vietnam i Myanmar

## Descripció

Fa una llargària d'uns 8 cm. De color groc per sota i més gris per sobre. Ampla llista ocular negra. Ampla cua negra amb punta blanca.

## Taxonomia

Ubicat antany a la família dels ripidúrids (Rhipiduridae) dins el gènere Rhipidura, anàlisis d'ADN han motivat el seu trasllat als estenostírids, dins el monotípic gènere Chelidorhynx

## Referències

* ↑ «Papamosques cua de ventall». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
* ↑ BirdLife International. 2012. Chelidorhynx hypoxanthus. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2016.2. Rev. 10/05/2023.
* ↑ JRM Fuchs, E Pasquet, A Couloux,J Fjeldså, RCK Bowie. "A new Indo-Malayan member of the Stenostiridae (Aves: Passeriformes) revealed by multilocus sequence data: Biogeographical implications for a morphologically diverse clade of flycatchers". Molecular Phylogenetics and Evolution 53 (2): 384
# Marca (territori)

Marca és una paraula derivada del mot fràncic marka ("frontera") i es refereix a les regions de frontera. Durant l'Imperi Carolingi, la paraula es va estendre per tot Europa. Una marca o un marquesat estava dominada per un marquès o marcgravi.

## Referències

* ↑ «Marca (territori)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Maravichromis mola

Maravichromis mola és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C. 1991. Maravichromis. p. 252-257. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mehmed II Paixà Karamanli

Mehmed II Paixà Karamanli (+ 1835) fou governador rebel de la província otomana de la Regència de Trípoli.Segons s'assenyala a l'Enciclopèdia de l'Islam (volum IV, pàgina 642) era net de Yusuf Paixà Karamanli.
Les altes taxes imposades per Yusuf van provocar la revolta a les regions de Manshiya i Sahil, dirigides per Memed, que fou proclamat governador i va assetjar Trípoli de Líbia. Davant la revolta Yusuf va abdicar el 5 d'agost de 1832 en el seu fill Ali II Paixà Karamanli que tenia el suport de Cirenaica i era ben vist pels francesos. La guerra va durar tres anys i la mediació de la Porta no va poder obtenir una solució. Fracassades les converses de 1833, l'enviat otomà va marxar cap a Istanbul però va retornar el 1834 reconeixent a Ali II, però Mehmed, que tenia el suport britànic, no ho va acceptar.
El 26 de maig o 26 de juny (les fonts varien en el mes) una flota otomana va arribar davant de Trípoli i el dia 27 van desembarcar tropes i es va llegir el firman que destituïa a Ali II i a Mehmed com a governadors. Mehmed es va suïcidar i el seu germà Ahmad fou enviat a Malta.

## Bibliografia

* E. Rossi. Storia di Tripoli e della Tripolitania dalla conquesta araba el 1911, Roma 1968
# Poligèn

Un poligèn o poligén, factor múltiple, herència en múltiples gens, o gen quantitatiu és un grup de gens no al·lèlics que junts influencien una característica fenotípica. Els locus o identitats dels gens no al·lèlics sovint són desconeguts per als biòlegs. Actualment hi ha tècniques que permeten localitzar alguns d'aquests gens. Aquests gens generalment també són pleiotròpics. Els gens que contribueixen a la diabetis mellitus tipus 2 es creu que són poligens en la seva majoria.

## Herència

L'herència poligènica ocorre quan una característica és controlada per dos o més gens. Sovint els gens són molts en quantitat però d'efecte petit. Exemples de poligènia en l'herència humana són, l'alçada, el color de la pell i el pes. La poligènesi també existeix en altres organismes incloent-hi la mosca Drosophila en la forma de les ales.

## Distribució de les característiques

La freqüència dels fenotips d'aquests trets generalment segueix un patró de variació de la distribució normal i s'obté una corba de distribució normal. No sempre es pot predir la distribució.

## Referències

* ↑ Poligén en pronúncia occidental i poligèn en pronúncia oriental. Per a més informació, consulteu: el llibre d'estil.
* ↑ http://care.diabetesjournals.org/content/22/2/345.full.pdf+html
* ↑ Falconer, D. S. & Mackay TFC (1996). Introduction to Quantitative Genetics. Fourth edition. Addison Wesley Longman, Harlow, Essex, UK.
* ↑ http://www.genetics.org/cgi/reprint/155/2/671
* ↑ Ricki Lewis. «Multifactorial Traits». McGraw-Hill Higher Education, 2003.
# Savana (diari)

Savana és un setmanari de Moçambic en portuguès. El diari és publicat per Mediacoop, una cooperativa lliure de periodistes de Maputo. Savana és un dels diaris més coneguts a nivell nacional de Moçambic.
En el panorama mediàtic de Moçambic Savana té un paper molt crític amb el govern de Moçambic, raó per la qual alguns periodistes han rebut amenaces. Alguns crítics afirmen que Savana és “massa crític” i “antigovernamental” i que els seus reportatges no són gaire objectius.
El periòdic Savana fou fundat el 1993 pel periodista Carlos Cardoso, que va deixar la redacció del periòdic en 1999 per fundar un nou periòdic (Metical).
El director de la publicació és Francisco Lima, qui en 2008 va rebre pel seu treball com a periodista el premi CNN Multichoice African Journalist Award en la categoria de “mitjans en Portuguès”

## Referències

* 1 2 Christoph Hantel. Journalistenausbildung in Mosambik (en (alemany)). Frank & Timme, 2006, p. 182. ISBN 978-3865960566.
* ↑ Nádia Issufo. «Assassinato de Gilles Cistac não intimida vozes críticas». Deutsche Welle, 04-03-2015.
* ↑ Johannes Beck. «Má cobertura das eleições gerais em Moçambique pelos média estatais». Deutsche Welle, 04-11-2014.
* ↑ Savana e Domingo. Dois Extremos, o mesmo erro. Maputo: Imprensa Universtária, 2002, p. 193-205.
* ↑ «Em memória de Carlos Cardoso». Deutsche Welle, 21-11-2011.
* ↑ «2008 Finalists and Winners», 2008.
* ↑ «Moçambique: Jornalista Fernando Lima atribui prémio a "maior liberdade de imprensa" no país». Expresso, 21-07-2008.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del diari