OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Panama City Beach

Panama City Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 7.671 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Panama City Beach tenia 7.671 habitants, 3.529 habitatges, i 2.219 famílies. La densitat de població era de 426,8 habitants/km².
Dels 3.529 habitatges en un 19,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,4% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 37,1% no eren unitats familiars. En el 29,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,66.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,5% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 29% de 45 a 60 i un 20% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.198 $ i la renda mediana per família de 49.127 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.459 $ mentre que les dones 22.358 $. La renda per capita de la població era de 26.734 $. Entorn del 2,2% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Panama City Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Panama City Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pelle Pihl

Pelle Pihl (Uddevalla, 13 de gener de 1910 - Karlstad, 11 de març de 1989) fou un atleta suec, especialista en curses de mig fons, que va competir durant la dècada de 1930.
En el seu palmarès destaquen una medalla de bronze al Campionat d'Europa d'atletisme de 1934, fent equip amb Sven Strömberg, Gustaf Ericson i Bertil von Wachenfeldt, i el campionat nacional dels 800 metres de 1932.
Pihl fou també un destacat jugador de bitlles.

## Referències

* 1 2 «Bowling Sverige». [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ Berlin 2018 Statistics Handbook a Associació Europea d'Atletisme, p.269
# Torre de Talaixà

La Torre de Talaixà és un edifici de Montagut i Oix (Garrotxa) declarat Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Es troba a poca distància del poble de Talaixà, al costat del camí que mena al Comanegra, damunt un petit pujolet. És una torre de guaita de planta rectangular, adaptada al terreny. Es poden veure les dovelles que formaven la porta d'entrada. Els murs són de grans pedres poc tallades.

## Història

Segons Ramon Sala i Narcís Puigdevall, l'estructura de la torre permet datar-la a cavall dels segles xiv i xv.

## Referències

* 1 2 «Torre de Talaixà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Pays de Caux

Pays de Caux és una regió de Normandia, França. Pertany al dipòsit parisenc i és en un altiplà calcari a l'Normandia que s'estén fins als penya-segats de la costa del Canal de la Mànega entre les desembocadures del Sena i del Béthune. Ocupa la part més gran del departament del Sena Marítim. El cauchois és un dialecte de la llengua normanda que deriva de la llengua celta.
El nom de la Caux prové d'una tribu celta, la dels calets, que van poblar la zona des de l'edat del ferro. Va ser conquerit militarment al 56 aC per les legions de Juli Cèsar, abans de ser integrat a la Gàl·lia Celta per l'emperador August. A la caiguda de Roma, el segle v, els francs que s'hi van establir, provocaren canvis d'ordre cultural, un retorn al paganisme, ràpidament reprimit pel desenvolupament del monaquisme dels reis francs –abadies de Sant Wandrille (649), de Jumièges, de Fécamp (709)–. Posteriorment s'integrà dins l'Imperi Carolingi. Al segle ix, els vikings van saquejar la regió, i després fundaren el Ducat de Normandia el 911; el país restà obert a les influències nòrdiques. Integrat al regne de França a la mateixa època que el ducat, el 1204, Caux va patir els efectes de la guerra dels Cent Anys i les guerres de religió. Com altres normands els habitants que es va convertir al protestantisme en general nombre. Al segle xx, després del desembarcament aliat a Normandia, un bombardeig massiu va devastar la ciutat de Le Havre el setembre de 1944.
El Pays de Caux és una regió econòmicament dinàmica, amb una indústria petroquímica molt diversificada, una agricultura intensiva competitiva, i l'important port de Le Havre. Una agricultura fèrtil (blat, lli i farratge) i ramaderia important, principalment bovina. Cal destacar la proximitat de París, una forta identitat local, la presència de nombrosos castells i cases pairals, una arquitectura específica rural (clos-masures, colomars) que fa de la regió una destinació turística atractiva. Té com al seu centre la ciutat de Dieppe i altres ciutats importants són, a la costa, Le Havre, Fécamp, Saint-Valery-en Caux, i l'interior Yvetot Bolbec.

## Referències

* 1 2 «Pays de Caux». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Le Courrier Cauchois, periòdic del Pays de Caux Arxivat 2015-11-08 a Wayback Machine. (francès)
* Oficines de turisme de Caux Arxivat 2005-08-17 a Wayback Machine. (francès)
* Caux, Le pays de Caux en fotos Arxivat 2006-02-28 a Wayback Machine. (francès)
* Portal del Pays de Caux Arxivat 2008-10-05 a Wayback Machine. (francès)
# Saravene

Saravene (també Ravene i Avarene) fou una estratègia de la regió de Capadòcia, a la part sud-est del país, a la frontera amb la Commagena. Correspon a la moderna comarca de Malatya, l'antiga Melitene.

## Referències

* ↑ Ramsay, W. M.. The Historical Geography of Asia Minor (en anglès). Cambridge University Press, 2010-06-24. ISBN 9781108014533.
# Vasurna

Vasurna fou un estat tributari protegit del districte de Khandesh, a la presidència de Bombai, en el grup anomenat Estats Dangs. Tenia una superfície de 518 km², i una població de 4.519 habitants, amb uns ingressos estimats de 230 lliures. Limitava al nord amb les muntanyes Supa, a l'est amb Malegaon i Chipghat, al sud amb Devdungar a Surgana, i a l'oest amb Chinch i Ambapara. El sobirà vers el 1880 era Yashvantrav Lakshman, un bhil d'uns 22 anys amb residència a Bardhund. La successió seguia el principi de primogenitura.

## Referències

Gaseta del districte
# Parvis

Un parvis és l'espai obert localitzat enfront de l'entrada d'una església, el perímetre de la cual està delimitat per un tancament. En absència d'aquest últim, es parla de plaça-parvis. En català aquest mot no sol utilitzar-se gaire, sent traduit molts cops per termes com esplanada i d'altres, menys precisos com plaça, elizate o atri. En italià, es coneix com a sagrato, i es confon amb el mateix lloc en què es podia exercir el fet d'acollir-se a sagrat.
Ara s'usa generalment per designar els amplis espais oberts davant de i al voltant d'una catedral o església, especialment quan estan envoltats per columnates o pòrtics, com a la basílica de Sant Pere a Roma. I, per extensió, es parla de parvis (antiga plaça-parvis) en aquells casos d'espais de domini públic que s'estenen fins als peus dels edificis monumentals, fins i tot desproveïts de caràcter religiós. Per exemple, el "parvis de la Defensa" o simplement el "parvis d'una estació".

## Referències

* ↑ Dictionnaire d'architecture. Éditions Jean-Paul Gisserot, 1999, p. 93.

## Vegeu també

* Plaça
* Esplanada
# Ramón Trigo

Ramón Trigo és una localitat de l'Uruguai, ubicada al nord-oest del departament de Cerro Largo. Té una població aproximada de 1.960 habitants, segons les dades del cens del 1996.
Es troba a 113 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# TinyURL

TinyURL és un servei web d'escurçament d'URL que transforma URL llargs en curts amb un redireccionament de pàgines. El servei va ser llançat el gener 2002 per Kevin Gilbertson.
La homepage del lloc TinyURL té un formulari on l'usuari informa un link llarg perquè aquest sigui simplificat. Per cada link digitat, el servidor addiciona un nou àlies al seu banc de dades, retornant un link curt. Si el link ja havia estat sol·licitat, el lloc anirà a retornar l'àlies existent en lloc de crear una entrada duplicada. El link curt encamina els usuaris cap al link llarg, convertit anteriorment. El servei també ofereix una API que permet aplicacions per a crear automàticament URLs curtes.
El servei es va fer popular a Twitter, on els links molt grans acostumem a ser reduïts per mantenir els tweets en un espai limitat de només 140 caràcters. Des de l'any 2008, el TinyURL va passar a permetre als usuaris la creació de links personalitzats, amb àlies més significatius.
Els links més curts poden generar problemes, tals com virus i spam. Per això, molts e-mails de phishing usen aquest tipus de servei per capturar informacions.

## Impacte

La popularitat de TinyURL influencià la creació de com a mínim 100 llocs similars. Algunes ofereixen recursos addicionals. Hi ha altres serveis similars a TinyURL arreu d'internet.

## Referències

* ↑ O perigo dos endereços reduzidos - Baixaki. Consultat l'11 d'octubre de 2009.
* ↑ 90+ URL Shortening Services, Mashable.Com, Consultat l'11 d'octubre de 2009. (anglès)
# Resolució 1628 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1628 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de setembre de 2005. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre la situació a la República Democràtica del Congo, incloses les resolucions 1565 (2004), 1592 (2005), 1596 (2005) i 1621 (2005), el Consell va ampliar mandat de la Missió de les Nacions Unides a la República Democràtica del Congo (MONUC) per un període d'un mes.
El Consell va reafirmar el seu suport a la sobirania, la integritat territorial i la independència de la República Democràtica del Congo i va ampliar el mandat de la MONUC fins al 31 d'octubre de 2005. La resolució era fonamentalment tècnica per permetre al Consell més temps per discutir una pròrroga d'un any de la missió proposada pel secretari general de les Nacions Unides Kofi Annan.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mission in Democratic Republic of Congo for one month». United Nations, 30-09-2005.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Segona Guerra del Congo
* Conflicte de Kivu
* Conflicte d'Ituri

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Seniakovce

Seniakovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1289.
# Peromyscus hooperi

Peromyscus hooperi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de Mèxic, on viu a altituds d'entre 1.000 i 2.000 msnm. El seu hàbitat natural és la zona floral d'herbassar de transició. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg estatunidenc Emmet Thurman Hooper.

## Referències

* ↑ Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T. Peromyscus hooperi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 agost 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 196. ISBN 978-0801893049.
# Ramón Valls Plana

Ramón Valls Plana (Valls, 27 de febrer de 1928 - Barcelona, 17 d'agost de 2011) va ser un jesuïta, filòsof i catedràtic universitari català, especialista en l'obra i el pensament hegelià.
Llicenciat en Filosofia i Lletres per la Universitat de Barcelona al mateix temps que seguia la seva formació eclesiàstica, va realitzar el seu doctorat a Múnic i Roma. Quan ja havia abandonat la Companyia de Jesús, va presentar la seva tesi doctoral, Del jo al nosaltres: Lectura de la fenomenologia de Hegel, que es va convertir en llibre en 1971, constituint obra de referència per a l'estudi de Friedrich Hegel al món hispà. Va ocupar càtedra com a professor de Filosofia a la universitat de Barcelona, per passar més tard a la de Saragossa i després a la del País Basc amb seu a Sant Sebastià, on va fundar la Facultat de Filosofia el 1978. En 1979 va tornar a Barcelona on va ser secretari general, vicerector i síndic de greuges de la universitat.
Va participar en la refundació de la Societat Catalana de Filosofia juntament amb Xavier Rubert de Ventós i Eugeni Trias. Del conjunt de la seva obra, va destacar, a més de la tesi doctoral, La dialèctica (1981), Societat civil i Estat a la Filosofia del Dret de Hegel (1993), Conceptes per a una filosofia de l'educació pluralista i pacifista (1995), la traducció de l'obra de Hegel Enciclopèdia de les Ciències Filosòfiques i Una ètica per a la bioètica, i a estones per a la política (2003). A més, juntament amb altres autors, va publicar en 2004, La controvèrsia de Hegel amb Kant. En els últims anys es va interessar especialment per l'ètica i la bioètica i va mantenir una constant preocupació per l'anomenat paradigma científic, sobre el que sostenia que "tot saber humà està ple de problemes sobre el seu fonament", sent el paper de la filosofia garant de les últimes preguntes de tot coneixement. Va ser membre fundador de l'Observatori de bioètica i dret de la Universitat de Barcelona.

## Referències

* ↑ País, Ediciones El «Ramón Valls Plana, voz hegeliana en España» (en castellà). EL PAÍS, 19-08-2011.
* ↑ Fitxa a la Universitat de Barcelona Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine.
* ↑ Una ética para la bioética, Ramón Valls Plana. ISBN 978-84-7432-978-0
* ↑ «Ramón Valls Plana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tiny Computers

Tiny Computers Ltd. va ser una empresa britànica d'ordinadors basada a Redhill Business Park, Salfords, Surrey, Anglaterra.
L'empresa usava l'eslògan publicitari Think big about your PC - think Tiny («Pensi en gran sobre el seu PC - pensi Petit (Tiny)»). A la fi de la dècada del 1990, van obtenir gran èxit comercial, amb punts de venda a les principals xarxes de venda al detall de Regne Unit. No obstant això, els seus beneficis van començar a disminuir i ells eventualment van ser comprats per una empresa concurrent, TIME.

## Referències

* ↑ BBC NEWS Business:Tiny PCs goes into administration(anglès)

## Enllaços externs

* Tiny Computers swallowed up (anglès)
# Ricardo Sanz García

Ricardo Sanz García (Canals, Costera, 1898 - València, 1986) fou un dirigent anarquista espanyol. Fill d'obrers agricultors, amb 12 anys entrà a treballar en una farinera. El 1914 es traslladà a viure a Barcelona, on el 1917 s'adherí al Sindicat de Tintorers de la CNT. Gaudia de bona oratòria, i va participar en nombrosos míting i campanyes propagandístiques de la CNT. Formà part del comitè de vaga en la vaga de La Canadenca. L'octubre de 1922 participà en la fundació del grup anarquista Los Solidarios, amb Buenaventura Durruti i Joan García Oliver, entre d'altres.
El cop militar de Miguel Primo de Rivera el va sorprendre a Saragossa i allí en una reunió del comitè local, proposà un cop de mà per fer volar el tren amb el que s'havia de traslladar el Dictador de Barcelona a Madrid, però el seu pla no va ser acceptat. Fou empresonat el 1925 i el 1930 fou president del Sindicat de la Construcció. Participà en la Conferència de la CRTC del 31 de maig de 1931 a Barcelona, en el tercer Congrés de la CNTa Madrid de l'11 al 16 de juny de 1931. També va assistir al Ple de Sindicats de la CRTC a Barcelona l'agost de 1931.
Va combatre durament als trentistes en l'opuscle Los Treinta Judas. El 1932 fou elegit vicesecretari del comitè nacional de la CNT. Va assistir al Ple Regional de la CRTC celebrat a Barcelona el dies 5 a 13 de març de 1933 i fins al 1936 mantingué una intensa activitat propagandística arreu d'Espanya. El 19 de juliol de 1936 lluità, escopeta en mà, per reduir la revoltada caserna de les Drassanes de Barcelona. Després fou nomenat inspector general dels fronts de Catalunya i Aragó i més tard, en morir Durruti fou nomenat cap de la 26a. Divisió. Un cop acabada la guerra civil espanyola s'exilià a França i fou internat en el camp de refugiats de Vernet i més tard deportat al camp de concentració de Djelfa (Algèria). Fou alliberat amb l'ocupació del nord d'Àfrica per les tropes aliades. El 1945 retornà a França i no tornà a Espanya fins al 1979.

## Obres

* Ruta de Titanes (1933).
* Francisco Ascaso y Buenaventura Durruti (1946).
* El Sindicalismo y la Política. Los Solidarios y Nosotros (1966)
* Los que fuimos a Madrid. Columna Durruti, 26a. División (1969)
* El Sindicalismo Español antes de la guerra civil (1976)
* La Política y el Sindicalismo (1978)
* Figuras de la Revolución Española (1979)
# Parc Nacional de Sidi Toui

El Parc Nacional de Sidi Toui és un territori de Tunísia, a l'est de la governació de Médenine, amb qualificació de parc nacional.
El parc fou creat per decret el 1990, i està format per uns massissos muntanyosos d'entre 45 i 172 metres, estepes i formacions de dunes. Aquest territori estava cobert en l'antiguitat (fa 200 milions d'anys) per l'anomenat Mar del Mischelkalk i els seus dipòsits de calcàries marines i gres tenen un gruix de 130 metres; s'hi troben fòssils de gastròpodes, cefalòpodes i de peixos i rèptils.
En aquesta zona s'han trobat nombroses eines de sílex que demostren que fou habitada per l'home al neolític quan era part d'una sabana. Al massís de Sidi Toui s'han trobat també antigues ruïnes, amazigues, romanes i àrabs, destacant alguns marabuts (un total de 16) que són una de les atraccions del parc; el més important és el de Sidi Toui, situat a la cimera més alta, prop del lloc on hi ha l'ecomuseu; altres són el marabut de Retila a l'extrem sud-oest, i el marabut de Sidi El Ferjani.
El lloc és molt àrid i condiciona la flora i la fauna.
La flora és estepària i s¡'enriqueix als llits dels oueds on és més abundant. Les principals espècies vegetals són l'Anthyllis sericea i el Gymnocarpos decander, i també l'espart i la palmera (jujube) entre d'altres. La Periploca laevigata, única de Tunísia, i el Zizifus lotus es troben també al parc més aïlladament; s'hi han reintroduït l l'Acàcia raddiana, el Rhus tripartitum, el Calygonom i la ginesta sahariana.
La fauna està formada per 26 espècies de mamífers de les que els més destacats són la gasela tipus Dorcas (l'únic unglat de la regió), la guineu del desert, el gat muntés, la llebre clara, i altres.
Entre els rèptils hi ha el varà del desert, l'escurço amb corns, l'escurçó de l'arena, l'escurçó de les piràmides, diverses serps entre elles la serp fuet, i lluerts. Hi ha molts escorpins.
L'avifauna està formada per 90 espècies entre les quals el sirli del desert, els corbs i l'avitarda. Amfibis se n'han classificat 26. Insectes també hi ha un nombre important, destacant algunes papallones rares. L'espai te una consideració d'especial protecció per Birdlife International.
A uns 7 km al nord-est del parc es troba la petita vila de Sidi Toui al costat de la sabkhat El Makta, on hi ha una duana i posició fronterera.

## Referències

* ↑ «Sidi Toui | National Park». dopa-explorer.jrc.ec.europa.eu. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «Sidi Toui National Park, Tunisia» (en anglès). earthobservatory.nasa.gov, 02-11-2008. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ Kilani-Mazraoui, Fatma; Razgallah-Gargouri, Saloua; Mannai-Tayech, Beya «The Permo-Triassic of Southern Tunisia — biostratigraphy and palaeoenvironment» (en anglès). Review of Palaeobotany and Palynology, 66, 3, 10-12-1990, pàg. 273–291. DOI: 10.1016/0034-6667(90)90043-I. ISSN: 0034-6667.
* ↑ «Sidi Toui». datazone.birdlife.org. [Consulta: 12 juny 2022].
# Villanueva de Alcorón

Villanueva de Alcorón és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Personificació

La personificació o prosopopeia és una figura retòrica que consisteix a atribuir qualitats humanes a éssers no racionals, objectes, fenòmens naturals, etc.

## Exemples literaris

   Escolta, Espanya, -la veu d'un fill
   que et parla en llengua –no castellana;
   parlo en la llengua –que m'ha donat
   la terra aspra:
   en aquesta llengua –pocs t'han parlat;
   en l'altra, massa.
   Joan Maragall, de l'Oda a Espanya
   La gent del pla diu que a posta
   de sol el vent s'agenolla
   (Blai Bonet. JFP)

## Exemples del llenguatge publicitari

| « | Beu-te´m. | » |
| — Anunci de Coca-cola |||

## Referències

* ↑ «prosopopeia | enciclopèdia.cat». [Consulta: 11 gener 2018].
* ↑ «Definició de personificació, significat de personificació en català». [Consulta: 11 gener 2018].
* ↑ «personificació | enciclopèdia.cat». [Consulta: 11 gener 2018].
Viccionari
# Relacions entre Mònaco i la Unió Europea

Les relacions entre Mònaco i la Unió Europea (UE) es desenvolupen principalment a través de França. Aquestes relacions permeten que Mònaco participi directament a certes polítiques de la UE. Mònaco és una part integral del territori duaner i la zona d'IVA de la Unió Europea i aplica la majoria de mesures sobre l'IVA i impostos especials (particularment en relació amb el lliure moviment a la UE).
Tanmateix, aquesta relació no s'estén a l'àmbit del comerç exterior. Els acords comercials preferencials entre la UE i tercers països només s'apliquen als béns que provenen del territori duaner, de manera que Mònaco no pot al·legar origen de la UE en aquest sentit.
Mònaco és un membre de facto de l'espai Schengen (en què les seves fronteres i el seu territori duaner són considerats parts de França) i fa servir l'euro com a divisa única i oficial. Pot utilitzar l'euro i encunyar les seves pròpies monedes gràcies a un acord amb la UE i França. Mònaco fa servir aquesta divisa perquè anteriorment tenia una divisa fixada a una paritat d'1:1 amb el franc francès.
Les dues parts també han signat acords sobre l'aplicació de lleis comunitàries als fàrmacs, els cosmètics i els aparells mèdics (a partir de l'1 de maig del 2004), a més de lleis sobre la fiscalitat de l'estalvi (a partir de l'1 de juliol del 2005).

## Referències

* 1 2 3 4 The EU's relations with Monaco, Servei Europeu d'Acció Exterior, Setembre del 2011 (anglès)
Relacions exteriors de la Unió Europea :
Relacions bilaterals :
Relacions i iniciatives multilaterals :