OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alameda de la Sagra

Alameda de la Sagra és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Borox, Añover de Tajo, Villaseca de la Sagra, Cobeja i Pantoja.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 2.797 | 2.823 | 2.823 | 2.846 | 2.841 | 2.890 | 2.918 | 3.006 | 3.120 | 3.183 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Manuel Hernández González | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Manuel Hernández González | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Mariano Hernández Herrera | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Mariano Hernández Herrera | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Mariano Hernández Herrera | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Rafael Martín Arcicóllar | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Rafael Martín Arcicóllar | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Rafael Martín Arcicóllar | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# 30S

30S és la subunitat més petita del ribosoma 70S dels procariotes. És un complex d'ARN ribosòmic i ribonucleproteïnes que funciona en la traducció de l'ARNm. Inclou la subunitat 16S, que es compon completament d'ARN ribosòmic.
La subunitat 30S és el lloc d'inhibició d'antibiòtics com la tetraciclina i els aminoglicòsids.

## Vegeu també

* 50S
* ARN ribosòmic

## Referències

* ↑ Schluenzen F, Tocilj A, Zarivach R, Harms J, Gluehmann M, Janell D, Bashan A, Bartels H, Agmon I, Franceschi F, Yonath A «Structure of functionally activated small ribosomal subunit at 3.3 angstroms resolution». Cell, 102, 5, 2000, pàg. 615-23. DOI: 10.1016/S0092-8674(00)00084-2. PMID: 11007480.

## Enllaços externs

* 16S rRNA, BioMineWiki Arxivat 2020-09-07 a Wayback Machine. (anglès)
* http://pathmicro.med.sc.edu/mayer/antibiot.htm (anglès)
* «30S» (en anglès). Medical Subject Headings.
# Sardis (Mississipi)

Sardis és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 2.038 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sardis tenia 2.038 habitants, 790 habitatges, i 493 famílies. La densitat de població era de 397,4 habitants per km².
Dels 790 habitatges en un 25,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,1% hi vivien parelles casades, en un 23,2% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 33,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 21,2% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 21,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.042 $ i la renda mediana per família de 32.933 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.783 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 15.195 $. Entorn del 18,4% de les famílies i el 24,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sardis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sardis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# San Gabriel (Florida)

San Gabriel és una entitat de població al sud del departament de Florida de l'Uruguai. Té una població aproximada de 150 habitants, segons les dades del cens del 2004. És a 123 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* 1 2 Mapa, localització, clima i altres dades (anglès)
# Victorià d'Assan

Victorià d'Assan (Itàlia, final del segle v - Assan, Osca, ca. 561) va ésser un monjo d'origen italià que, establert al Pirineu aragonès, va ésser abat del monestir de Sant Martí d'Assan. És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Vida

D'origen italià, era probablement deixeble i seguidor de Benet de Núrsia quan aquest era fundant eremitoris a Subiaco. Marxà al sud de França amb altres companys per difondre el monaquisme benedictí i va assolir fama de taumaturg i sant. Fugint d'aquesta fama, cap al 522 va travessar els Pirineus i es va refugiar a la serra de Guara (província d'Osca), on vivien uns anacoretes que vivien agrupats en coves per assolir la perfecció de la vida cristiana.
Les gents d'aquell indret, que van valorar la seva cultura i espiritualitat, li oferiren una propietat a Arasarre (Isarre, Santa Eulalia la Mayor, actualment un lloc despoblat a la riba del Vadiello, afluent del Guatizalema), al sud de la serralada. S'hi instal·là fundant l'ermita de San Ginés, petit cenobi a una cova dedicat a sant Genís d'Arle. La fama de Victorià s'estengué per la regió i els monjos del monestir visigòtic de San Martín d'Asan, el més antic de tots, el van escollir com al seu abat. Victorià en reformà el ritu, adaptant-lo al model benedictí, i va redactar una regla, perduda, per a la comunitat.
Hi visqué com a abat fins al voltant del 561, quan va morir. Cap al 551 havia ordenat diaca Vicenç, que seria bisbe d'Osca; Venanci Fortunat esmenta Victorià als Carmina miscellanea, comentant les seves virtuts uns trenta o quaranta anys després.

## Veneració

El monestir esdevingué un veritable planter de clergues que s'estengueren per Aragó i la província eclesiàstica Tarraconense. Van ésser-ne monjos, entre d'altres: Vicenç d'Osca (557-576) o Audebert, bisbe d'Osca el 683 i el 693, com també Gaudiós de Tarassona, Aquilí de Narbona, Tranquil·lí de Tarragona o Eufrònim de Zamora.
Les relíquies de Victorià van rebre culte al monestir de San Martín d'Asan; van ésser traslladades al Castell-monestir de Montearagón. Va ésser molt venerat pels reis d'Aragó i Sobrarb, que duien les seves relíquies al camp de batalla, com a talismà.
Al segle xi es funda a El Pueyo de Araguás el Reial Monestir de Sant Victorià d'Assan, que va rebre beneficis dels reis aragonesos i que va subsistir fins al 1835. Les relíquies del sant s'hi portaren i s'hi veneraven en una arca d'argent del segle xvii. En iniciar-se la Guerra Civil, el monestir, ja abandonat, fou assaltat i bona part del seu patrimoni es perdé: consta que l'arca fou portada pels assaltants a Aínsa, on se'n perd el rastre.

## Referències

* ↑ «Victorià d'Assan». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Victorià d'Assan». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Enrique FLÓREZ. España sagrada: Theatro geographico-historico de la iglesia de España ... "San Victorián, abad", t. XLVIII, p. 102
* Ramón de Huesca. Teatro histórico de las iglesias del reyno de Aragón. "Vida y actas de San Victorián abad", tomo IX, p. 346-359.
* San Vitorián
# Sangama

Sangama fou una dinastia de l'Imperi de Vijayanagar. Fou fundada pels germans, Harihara I (també anomenat Vira Harihara o Hakka Raya) i Bukka Raya I.

## Fundació i història

La dinastia Sangama va ser fundada per Harihara I i Bukka. El seu pare havia estat presoner agafat el 1327 per Muhàmmad Xah II Tughluk. Es van convertir a la religió hindú abandonant el islam, i van fundar Vijayanagar el 1336.

## Successors

El successor de Bukka, Harihara II, va continuar la campanya de Bukka a través de l'Índia del sud i va aconseguir agafar el control de la costa d'Andhra entre Nellore i Kalinga i va conquerir les àrees d'Addanki i Srisailam així com la majoria del territori entre la península fins al sud del riu Krishna. Harihara II també va aconseguir conquerir molts ports indis com els de Goa, Chaul, i Dabhol.
Després de la mort de Harihara II el tron va entrar en conflicte entre Virupaksha Raya, Bukka Raya II i Deva Raya; del conflicte finalment va sortir vencedor Deva Raya. Durant el seu regnat, Deva Raya I va aconseguir controlar amb èxit una gran quantitat de territori. Els reis després de Deva Raya d'altra banda, no van fer cap cosa significativa pel regne. Això fou fins a Deva Raya II, que va portar a una edat daurada de la dinastia Sangama. Sota Deva Raya II el govern de l'imperi va aconseguir conquerir completament l'Índia del sud; va conquerir Kondavidu, derrotant el governant de Quilon així com altre caps, estenent l'imperi des de Odisha a la costa Malabar i des de Ceilan a Gulbarga, i també agafant molts ports indis importants. Tanmateix després de Deva Raya II, els seus successors firen incompetents el que va portar finalment a la destrucció de la dinastia amb els regnes Bahmànides contínuament conquerint parts del territori de Vijayanagar. Virupaksha Raya II fou el darrer emperador de la dinastia. Després van seguir les dinasties de Saluva (1485-1505), Tuluva (1491-1570) i Aravidu (1542-1646).

## Governants

* Harihara I 1336–1356
* Bukka Raya I 1356–1377
* Harihara Raya II 1377–1404
* Virupaksha Raya 1404–1405
* Bukka Raya II 1405–1406
* Deva Raya I 1406–1422
* Ramachandra Raya 1422
* Vira Vijaya Bukka Raya 1422–1424
* Deva Raya II 1424–1446
* Mallikarjuna Raya 1446–1465
* Virupaksha Raya II 1465–1485
* Praudha Raya 1485

## Referències

* ↑ Sen, Sailendra. A Textbook of Medieval Indian History. Primus Books, 2013, p. 103–106. ISBN 978-9-38060-734-4.

## Enllaços externs

* APonline - History and Culture - History-Medieval Period Arxivat 2005-12-19 a Wayback Machine.
# Umeå IK

L'Umea IK és un club esportiu suec conegut especialment pel seu equip de futbol femení, creat al 1985. Va ser un dels millors equips de la primera década del segle xxi, arribant entre 2002 i 2008 a cinc finals de la Lliga de Campions, de les que en va guanyar dues. Posteriorment s'ha convertit en un equip de meitat de taula a la Damallsvenskan sueca.

## Plantilla 2016

| Porteres | Defenses | Centrecampistes | Davanteres |
| Tove Enblom Elin Ernestedt Malin Reuterwall — — — — — — — — — — — — | Sabrina Henriksson-Benhadj Hanna Glas Amanda Kröger Lisa Lantz Jasmin Nejati Johanna Nyman — — — — — — — — — | Emma Aberg-Zingmark Hanna Boubezari Wilma Carlsson Rita Chikwelu Hanna Folkesson Julia Hellström Selina Henriksson Fanny Hjelm-Rönnlund Maya Hulinder Nikolina Lundin Lundström Sarah Mellouk Zabibu Nduwimana Lotta Ökvist Alexandra Sandström Hanna Sandström | Amanda Berglund Elin Bäckström Jenny Hjohlman Lina Hurtig — — — — — — — — — — — |

## Palmarès

* 2 Lligues de Campions
** 02/03 - 03/04
* 7 Lligues de Suècia
** 2000 - 2001 - 2002 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008
* 4 Copes de Suècia
** 2001 - 2002 - 2003 - 2007
Trajectòria a la Lliga de Campions de la UEFA :
| Edició | | 1ª Fase previa ¹ | 2ª Fase previa ¹ | Quarts de final | Semifinals | Final |
| 01/02 | | | Sparta Praga | Riazan VDV | HJK Helsinki | 1.FFC Frankfurt |
| 02/03 | | | Sparta Praga | Toulouse FC | 1.FFC Frankfurt | Fortuna Hjørring |
| 03/04 | | | Slavia Praga | Energiya Voronezh | Brøndby IF | 1.FFC Frankfurt |
| 04/05 | | | Masinac Nis | Djurgårdens IF |
| 06/07 | | | RCD Espanyol | SV Saestum | Kolbotn IL | Arsenal FC |
| 07/08 | | | Universitet Vitebsk | Rapide Wezemaal | Olympique Lió | 1.FFC Frankfurt |
| 08/09 | | | Valur Reykjavík | Arsenal FC | Zvezda Perm |
| Edició | Fase previa ¹ | Setzens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Semifinals | Final |
| 09/10 | | Zhytlobud Kharkiv | FK Rossiyanka | Montpellier HSC | Olympique Lió |
| 10/11 | Apollon Limassol |
* ¹ Fase de grups. Equip classificat pillor possicionat en cas d'eliminació o equip eliminat millor possicionat en cas de classificació.

## Referències

* ↑ RSSSF
# Ahoskie

Ahoskie és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 4.523 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ahoskie tenia 4.523 habitants, 1.853 habitatges i 1.172 famílies. La densitat de població era de 656,5 habitants per km².
Dels 1.853 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,8% hi vivien parelles casades, en un 23,2% dones solteres, i en un 36,7% no eren unitats familiars. En el 32,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 20% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 67,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.769 $ i la renda mediana per família de 27.566 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.063 $ mentre que les dones 23.045 $. La renda per capita de la població era de 17.203 $. Entorn del 21,7% de les famílies i el 24,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ahoskie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ahoskie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Abel Hovelacque

Abel Hovelacque (París, 14 de novembre de 1843 - París, 22 de febrer de 1896) va ser un antropòleg, lingüista i polític francès. Abel Hovelacque va ser un representant de la lingüística naturalista i antropològica.

## Biografia

Tot i que al principi havia emprès estudis de dret, abandonà aquesta via per a interessar-se a les ciències del llenguatge. Esdevingué un alumne de l'antropòleg i lingüista belga Honoré Chavée. Amb ell col·laborà a la Revue de Linguistique et Philologie Comparée abans d'assumir-ne la direcció entre 1869 i 1874. Entrà després en contacte amb diversos alemanys entre els quals convé de destacar August Schleicher que influiria sobre les seves teories lingüístiques. Ingressà com a membre de la Societat d'Antropologia de París el gener de 1867. Amb l'antropòleg Paul Broca fundà l'Escola d'antropologia el 1870. Hovelacque s'interessà a moltes llengües del món i publicà diverses obres divulgatives sobre algunes d'elles. Va ser un dels primers que delimità més o menys precisament la frontera lingüística entre occità i català.
A més de la seva activitat docent i de les seves investigacions va ser diputat del 13è districte de París entre 1889 i 1894. La seva activitat i producció feu que es denominés amb el seu nom, a tall d'homenatge, un dels carrers del tretzè districte de París (la Rue Abel-Hovelacque).

## Obres

* 1877, La Linguistique, Reinwald.
* 1878, Notre ancêtre, recherches d'anatomie et d'ethnologie sur le précurseur de l'homme, Leroux.
* 1878, Études de linguistique et d'ethnographie, Reinwald.
* 1878, Grammaire de la langue zende.
* 1881, Les débuts de l'humanité : L'homme primitif contemporain, Doin.
* 1882, Les Races humaines, Cerf.
* 1887, Précis d'anthropologie.
* 1889, Les Nègres de l'Afrique sus-équatoriale.

## Bibliografia

* Desmet, Piet. La linguistique naturaliste en France (1867-1922). Nature, origine et évolution du langage, 1994, p. 224-287.

## Referències

* ↑ Fiche sur le site de l'Assemblée nationale.
# Sant Martí de Llesp

Sant Martí de Llesp és l'església parroquial del poble de Llesp, antic cap de municipi propi, actualment pertanyent al terme del Pont de Suert. Es pot datar entre el segle xii, quan es consolidà l'art romànic, i el XVII, quan s'introduiren els cimboris a la Vall de Boí. És un edifici protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

De l'antiga església romànica només resten, sobre columnes, dos capitells florals, que ja no han de sostenir l'arquivolta, desapareguda. És destacable la portalada, actualment a la façana nord, però que, originalment, era a la de migdia, del temple primitiu. És feta d'un arc de mig punt realçat amb una arquivolta bisellada; hi falta una arquivolta, perduda en el trasllat, que arrencava dels dos capitells amb columna actualment orfes. L'exterior de l'església era de carreus de pedra arrebossats. La coberta, igual que tot el poble, és de teula àrab, excepte la del campanar que és de lloses de pissarra i està xapitellat en la part superior. Actualment és un edifici deformat que compren diversos estils a partir del romànic. Té força semblança amb les esglésies de Sant Climent d'Iran i de Sant Romà de Casós.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert, BOIX I POCIELLO, Jordi i MONSÓ, Anna. "Sant Martí de Llesp", a Catalunya romànica. XVI. La Ribagorça. Barcelona: 1996, Enciclopèdia Catalana. ISBN 84-412-2511-7
* GAVÍN, Josep Maria. Inventari d'esglésies. 2. Baixa Ribagorça, Alta Ribagorça, Vall d'Aran. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978. ISBN 84-85180-09-7

## Referències

* 1 2 «Sant Martí de Llesp». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 gener 2014].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# The Wise Little Hen

The Wise Little Hen és un curtmetratge d'animació que forma part de la sèrie de Walt Disney Silly Symphonies. L'argument del mateix està basat en el conte popular rus La gallineta vermella. Aquest curtmetratge va suposar la primera aparició de l'Ànec Donald.
En ell, Donald i el seu amic Peter Pig intenten evitar que els facen treballar fingint un mal de panxa, mentre una gallineta els parla sobre les bondats del treball. El curt va ser estrenat el 9 de juny de 1934, i va estar animat per Art Babbitt, Dick Huemer, Dick Lundy i Ward Kimball i dirigit per Wilfred Jackson. Va ser també adaptat a format de tira còmica per Ted Osborne i Al Taliaferro.

## Repartiment

* Florence Gill - La gallineta
* Clarence Nash - L'Ànec Donald
* Pinto Colvig - Peter Pig

## Referències

* ↑ Malone, Patrick A. «The Wise Little Hen». The Encyclopedia of Disney Animated Shorts. Arxivat de l'original el 2007-09-10. [Consulta: 21 maig 2010].
* ↑ «The Wise Little Hen». Internet Movie Database. [Consulta: 21 maig 2010].
* ↑ «The Wise Little Hen». COA I.N.D.U.C.K.S.. [Consulta: 21 maig 2010].

## Enllaços externs

* The Wise Little Hen Arxivat 2007-09-10 a Wayback Machine. on The Encyclopedia of Disney Animated Shorts
# Vernís tou

El vernís tou és una tècnica de gravat calcogràfic que consisteix en l'aplicació damunt la planxa metàl·lica d'un vernís que en assecar-se manté una textura enganxosa i que es cobreix amb un paper molt fi, dels denominats "de seda", sobre el qual es dibuixa prement amb un llapis de grafit. Amb això, s'aconsegueix que el paper de seda es quedi especialment enganxat al vernís en les zones on s'ha dibuixat damunt d'ell, de manera que quan s'ha acabat de dibuixar, es retira el paper, i amb ell el vernís de les zones on s'ha dibuixat, quedant la planxa sense protecció. A continuació s'introdueix la planxa en l'àcid, aconseguint-se el gravat damunt la superfície de la planxa. Aquesta tècnica s'empra bàsicament per a imitar la textura del llapis.
# Tyrannochthonius assimilis

Tyrannochthonius assimilis és una espècie d'aràcnid de l'ordre Pseudoscorpionida de la família Chthoniidae.

## Distribució geogràfica

Es troba de forma endèmica a Corea del Sud.

## Referències

* ↑ «insects.tamu.edu». Arxivat de l'original el 2014-10-13. [Consulta: 6 octubre 2016].

## Publicació original

* Hong & Kim, 1993 : A check list and key to the order Pseudoscorpiones of Korea with description of one new species from the genus Tyrannochthonius. Korean Journal of Entomology, vol. 23, p. 1-4.
# Alsisar

Alsisar és un petit poble al districte de Jhunjhunu, Rajasthan, Índia. Es troba a la part nord-oest del districte. L'àrea circumdant del municipi és un desert semiàrid. El lloc és conegut per les seves temperatures extremes, que arriben a valors de 48 °C a l'estiu i temperatures sota zero a l'hivern.
Com altres llocs a Shekhawati, Alsisar és famós pel seu castell, havelis i cenotafis.

## Història

Alsisar fou un estat del Shekhawati, depenent de Jaipur.
El fundador fou el thakur (noble) Kishen Singh, que va originar les famílies de Khetri, Arooka, Seegra, Alsisar, Heerwa i Balaria, i va morir el 1745. Va deixar part dels seus dominis al Shekawati al seu fill Pahar Singh que va construir Heerwa i va governar a Sigra i Balaria. Un altre fill va rebre Khetri.
Pahar Singh va morir el 1771 i el va succeir el seu fill Samrath Singh (un altre fill Duleha Singh va rebre Arooka i un altre, Inder Singh, Heerwa, Sigra and Balaria) que va governar a Khetri, Seegra i Alsisar, i va establir la capital a Alsisar el 1783. Va morir el 1812 i el va succeir el seu fill Kushal Singh, mort el 1820. Va pujar al tron el seu fill Vishal Singh, menor d'edat, que va governar fins que va morir el 1853 deixant els seus estats repartits:
La branca major d'Alsisar, representada pel fill Chattar Singh (1853-1868) es va extingir quan el seu fill Ajit Singh va rebre Khetri per adopció, i Alsisar va passar al seu germà Baney Singh (1868-1887) que va morir el 1887 deixant dos fills: el primer Yashwant Singh va pujar al tron (1887-1902) i va tenir un fill, Amar Singh, que altre cop va rebre Khetri per adopció, passant la successió (a la seva mort el 1902) al seu germà Sheoji Singh, mort el 1927, deixant com a hereu el seu fill Ladhu Singh el darrer thakur amb poder, que va conservar el títol fins a la seva mort el 1962.
La branca menor d'Alsisar fou representada per un altre fill de Vishal Singh, de nom Ganpat Singh que va governar fins al 1896 i el va succeir el seu fill Chander Singh (1896-1949) el darrer takhur amb poder. Va morir el 1949; el títol el va heretar el seu fill Anjur Singh.

## Referències

Llista de governants i genealogia de Henry Soszynski, Brisbane (AUS)

## Notes

* ↑ Falling Rain Genomics, Inc - Alsisar