OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kòkako de l'illa del Nord

El kòkako de l'illa del Nord (Callaeas wilsoni) és una espècie d'ocell de la família dels cal·leids (Callaeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa del Nord, a Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ «Kòkako de l'illa del Nord». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Manuel Tomé Portela

Manuel Tomé Portela (Moaña (Pontevedra), 3 de març de 1950) fou un futbolista espanyol de la dècada de 1970.
El jugador es formà al futbol gallec a clubs com el Rápido Bouzas, Alondras CF, Atlético Ourense i CD Ourense, amb qui debutà a segona divisió. L'any 1973 ingressà al FC Barcelona, on jugà tres temporades i guanyà una lliga espanyola. El 1976 fou traspassat a la UD Salamanca, on jugà durant sis temporades, fins al 1983.
Amb la selecció espanyola amateur disputà el III Campionat Amateur d'Europa, Iugoslàvia 1974.
Ha estat entrenador a segona divisió B i tercera divisió, a entitats com el CD Ourense, Pontevedra CF, Cultural Leonesa o Racing de Ferrol. El 2013 fou entrenador al futbol equatorià, al club Club Deportivo El Nacional. El novembre de 2013 es convertí en entrenador del club Alondras Club de Fútbol.

## Palmarès

* Lliga espanyola:
** 1973-74

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Perfil». footballdatabase.eu. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Selección Amateur». TODO SOBRE TODAS LAS SELECCIONES, Félix Martialay, Editorial ESM] ISBN 978-84-935390-2-3. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Manuel Tomé se convierte en el nuevo entrenador del CD Linares». Marca. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Manuel Tomé Portela serà...». vavel.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «El Nacional da de baja a DT Manuel Tomé». El Universo. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «El Nacional rescinde con el español Manuel Tomé». El Tiempo (Equador). [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Entrenador Alondras». alondrascf.com. Arxivat de l'original el 2017-10-19. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* Manuel Tomé Portela a BDFutbol
* Manuel Tomé Portela Fitxa com a entrenador a BDFutbol
# Jorge Sammir Cruz Campos

Jorge Sammir Cruz Campos (nascut el 23 d'abril de 1987), més conegut com a Sammir, és un futbolista professional croat, d'origen brasiler, que juga com a migcampista pel club xinès Jiangsu Sainty. Juga també amb la selecció de Croàcia, amb la qual va participar en el Mundial de futbol de 2014.

## Referències

* 1 2 «Sammir». Dinamo Zagreb. Arxivat de l'original el 2010-08-10. [Consulta: 12 agost 2010].
# Mercat de Portobello Road

El mercat de Portobello Road està situat a Portobello Road, a l'àrea de Notting Hill a Londres. El mercat és extremadament popular i és molt concorregut els caps de setmana. Gaudeix d'un ambient alegre i acolorit.
El mercat va començar el 1837 amb la venda de menjar fresc, la resta de venedors s'hi van incorporar a la dècada del 1960. Realment són diversos mercats en un. La part sud està dedicada gairebé exclusivament a les antiguitats, joieria i records populars per als turistes. Més avall es venen sobretot fruites i verdures. I després de travessar el pas elevat de Westway, hi predomina la roba i la bijuteria.
# Kóixkino (Vladímir)

* Per a altres significats, vegeu «Kóixkino».
Kóixkino (en rus: Кошкино) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 no tenia cap habitant. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Maria Josep Atienza i Guerrero

Maria Josep Atienza i Guerrero (1955) és una assistenta social, sindicalista i política catalana, diputada durant uns mesos al Congrés dels Diputats en la VI Legislatura.
Diplomada en treball social i educació, ha obtingut màsters en infantesa maltractada, immigració, mediació i en drogodependència. Ha treballat com a educadora al Departament de Justícia Juvenil de l'Ajuntament de Barcelona.
Sindicalment ha format part del comitè d'empresa amb Comissions Obreres i n'és membre de la Plataforma Salvador Seguí, però alhora és membre de la Unió de Treballadors i de la Unió de Dones. Ha format part de l'executiva de Badalona d'Unió Democràtica de Catalunya, partit en el qual milita des de 1992.
En 1999 va substituir en el seu escó uns mesos Carme Laura Gil i Miró, escollida diputada a les eleccions generals espanyoles de 1996 i que havia deixat l'escó en ser nomenada consellera d'Ensenyament. De 1999 a 2000 ha estat portaveu de la Comissió Mixta de Recerca Científica i Desenvolupament Tecnològic del Congrés dels Diputats.
En març de 2000 es va fer públic que centre de formació ocupacional Iniciatives i Projectes Socio-laborals, fundat per ella, va rebre des de 1994 fins a 1997 103,2 milions de subvencions de la Conselleria de Treball de la Generalitat de Catalunya, aleshores dirigida per Unió Democràtica de Catalunya (UDC).

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Treball subvencionó el centro de una exdiputada de Unió Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., a El Periódico, 21 de març de 2000
# Maria Josefa Queralt Teixidó

Maria Josefa Queralt Teixidó (Vinaròs, Baix Maestrat, 7 de febrer de 1922 - València, 25 de març de 2020) fou una religiosa valenciana.
Filla de l'enginyer industrial, Josep Queralt, i de Carme Teixidó, i germana d'Antoni Queralt i Teixido i de Rafael Queralt Teixidó, que també foren religiosos de la Companyia de Jesús, fou una monja religiosa catòlica. En març de 1936, amb 14 anys, ingresà al noviciat que les monges “Teresianes” tenen a Jesús, Tortosa. En juliol de 1959 fou nomenada directora de l'Institut de Teologia «Lux Vera», de l'Institut Pontifici “Regina Mundi”, de Roma. Com a tal, va retornar aquell mateix any a Espanya per a impartir cursos de Teologia a La Coruña. Durant diversos anys també fou missionera a Bombai, a l'Índia.

## Referències

* ↑ «Necrològica: María Josefa Queralt Teixidó». Las Provincias. [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ «Queralt Teixidó, Mª Josefa». [Consulta: 24 gener 2021].
# Orbe

«Orbe» té aquests significats:
* Toponímia:
** Orbe (Vaud), comú i ciutat de Suïssa del cantó de Vaud, al districte del Jura-Nord vaudois
** Districte d'Orbe, districte del Cantó de Vaud, Suïssa
** Riu Orbe, curs d'aigua que discorre per França i Suïssa, afluent de l'Aar, a la conca del Rin
* Biografies:
** Alex Orbe Ferreiro, il·lustrador i autor de còmics biscaí
** Andrés de Orbe y Larreátegui (Ermua, 1672- Madrid, 1740), bisbe de Barcelona, arquebisbe de València, president del Consell de Castella i inquisidor general
** José María de Orbe y Elío (Irun, 1776 - Bordeus, 1850), marquès de Valde-Espina, militar i polític espanyol
** Rafael Orbe Cano (Santander, 1937- Madrid, 1996), polític i alt funcionari espanyol
# Maria Larionova

Maria Larionova (Sant Petersburg, Rússia, 8 d’octubre de 1983) és una ballarina russa, aficanda a Barcelona.
Ha sigut campiona de Catalunya en dues ocasions en l'especialitat de deu balls, fent parella amb Marc Ocaña (2008) i Siscu Pérez (2009). Amb aquest últim, també es proclamà campiona de Catalunya en l'especialitat de ball llatí (2009 i 2010) i campiona d'Espanya en dues ocasions (2010 i 2011). Des de l'any 2003 imparteix classes de ball a l'escola Seven Dance i exerceix com a jutge nacional i internacional de la Federació Espanyola de Ball Esportiu. També participà com a professora de ball del programa de televisió ¡Mira quién baila!, així com a ballarina al Festival de la Cançó d'Eurovisió.

## Referències

* ↑ «Maria Larionova». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Entrevista María Larionova - Seven Dance
# Johannes von Müller

Johannes von Müller (Schaffhausen, Cantó de Schaffhausen, Suïssa, 3 de gener de 1752 - Kassel, 29 de maig de 1809) fou un historiador i bibliotecari suís.
Fou bibliotecari i conseller de diversos prínceps (Kassel, Mainz, Wien, Berlín). En els darrers anys de la seva vida va entrar al servei de Napoleó que el feu director d'educació i secretari d'estat del regne de Westfàlia. Fou un erudit, i també un diplomàtic i periodista polític a la cort de l'arquebisbe de Magúncia (1786–92) i a la cancelleria imperial de Viena (1793–98). La seva imatge idealista i patriòtica de l'antiga constitució suïssa va influir profundament en la visió europea de Suïssa del segle xix. La seva obra més important és Geschichten Schweizerischer Eidgenossenschaft (‘Històries de la Confederació Helvètica’, 1780-1808).

## Referències

* ↑ «Johannes von Müller». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 19 setembre 2022].
* ↑ «Johannes von Müller, Swiss historian». Encyclopædia Britannica [Consulta: 19 setembre 2022].
* ↑ Henking, Karl. Johannes Von Muller, 1752-1809. Stuttgart, J. G. Cotta, 1909-28 [Consulta: 19 setembre 2022].
# Menteşeli İlyas

Menteşeli İlyas fou emir o beg dels menteşeoğulları del beylik de Menteşe-oğlu. Era fill de Menteşeli Mehmet que governava a Muğla i Çine.
Vers el 1389 es va revoltar el seu germà Mahmut que va dominar Balat que en aquell temps havia passat al seu pare. İlyas li va fer front i el va obligar a refugiar-se a territori otomà. El 1389/1390 el Beylik de Karaman-oğlu va promoure una aliança d'emirs contra l'otomà Baiazet I a la que Mehmet i İlyas van donar suport. El sultà otomà en resposta va envair el beylik de Mehmet i va ocupar Balat, Muğla i Çine. Mehmet i İlyas van fugir al territori dels jandàrides.
Després de la batalla d'Ankara del juliol del 1402, Tamerlà va restaurar els emirats turcmans, i İlyas va rebre tots els antics dominis familiars, ja que el seu pare havia mort, i la branca d'Ahmet (com la de Musa) es devia haver extingit. Per un temps va governar com a vassalls de Tamerlà, i de fet independent a la seva mort el 1405. En la lluita entre els fills de Baiazet I, va donar suport a Isa Çelebi, igual que els begs de Saruhan i Aydin, en contra de Mehmet. Aquest va derrotar a Isa, i İlyas (1403) i va haver de fer aliança amb Mehmet en contra del germà Suleyman I, però aquest es va imposar el 1404, i el va haver de reconèixer. İlyas va fer diverses campanyes navals i va causar moltes pèrdues als vaixells llatins a les illes de la mar Egea; Venècia va optar per fer un tractat amb l'emir (vers 1404) amb mediació del comte de Creta Marco Falieri. Alguns conflictes van subsistir i el tractat va haver de ser renegociat amb l'almirall Ser Pietrro Civrano (17 d'octubre de 1414). Mentre, derrotats Suleyman I i després Musa I, Mehmet va quedar com únic sultà (1413) i fou reconegut per İlyas que van enviar tropes per lluitar al seu costat contra Djunayd d'Aydin i Esmirna (1414). El 1415 va encunyar monedes amb la cara de Mehmet I i va haver d'enviar als seus dos fills Layth i Ahmet, com a ostatges al palau del sultà.
İlyas va morir el 1421. Els seus dos fills van fugir de palau i es van presentar al principat que van governar uns tres anys fins que les forces de Murat II van ocupar el territori. Els dos prínceps foren empresonats i el seu estat annexionat.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, VI, 1011
# Oroners

Oroners és un llogaret, actualment despoblat, del municipi de Camarasa (Noguera). Està situat a la dreta de la Noguera Pallaresa, davant la Baronia de Sant Oïsme, separats pel pantà de Camarasa. El poble, juntament amb el seu castell, estan en una balma a l'extrem oriental de la serra de Montclús.
Fou municipi independent fins a mitjans del segle xix quan s'integrà a Fontllonga. Al 1970 Fontllonga i els seus agregats van ser annexionats al municipi de Camarasa.
El poble es va abandonar definitivament a principis del segle xx, coincidint amb la construcció del pantà.
De la seva església parroquial de Sant Salvador depenien els llocs de Sant Just i de l'Ametlla de Montsec. Posteriorment, Oroners passà a dependre de l'Ametlla. Es pot observar encara l'ermita de Mare de Déu del Remei i uns grafits del segle xiv en una estança del castell.

## Referències

* ↑ «Oroners». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «255273 Oronés». Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842. INE. [Consulta: 1r agost 2020].
* ↑ «Oroners». patrimonioblidat.cat. [Consulta: 1r agost 2020].
* ↑ «Ermita i Castell d'Oroners». serradelmontsec.com. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2020. [Consulta: 1r agost 2020].

## Bibliografia

* MASVIDAL, Cristina. “Dos pobles perduts. Oroners. La Noguera” a CORTADELLAS, XAVIER, PUJADÓ, JUDIT (Coord.) (2014). “Els pobles oblidats. Una vall i 29 viles abandonades de Catalunya”. La Bisbal d'Empordà: Edicions Sidillà, p. 195-196.
# Maria Ladvenant i Quirante

Maria Ladvenant i Quirante (València, 23 de juliol de 1741 - Madrid, 1 d'abril de 1767) va ser una actriu i empresària teatral valenciana.
Provinent d'una família d'actors, va debutar als disset anys com a figurona en la companyia madrilenya de José Parra; va triomfar principalment a Madrid, als teatres i corralas com el Coliseo de la Cruz, el Buen Retiro o el Príncipe, representant obres de Lope de Vega, Rojas, Zorrilla o Calderón, entre d'altres. Aviat va esdevenir primera actriu i també empresària i va fundar la seva pròpia companyia. Va mantenir certa rivalitat amb la també actriu valenciana Mariana Alcázar.
Va casar-se amb l'actor Manuel Rivas, però posteriorment se separaren i va mantenir relacions amb diversos aristòcrates. El 1765 va ser empresonada per una suposada "desatenció a l'autoritat", però va ser alliberada poc després i va tornar als escenaris, malgrat que la salut li va quedar tocada i va morir amb només 26 anys.
La seva mort prematura i el seu talent per a l'escena van fer que aplegués lloances i reconeixement de tots els sectors i en concret de dramaturgs com José Cadalso, Moratín o Jovellanos i, així, esdevingué un veritable mite del teatre del segle xviii.

## Referències

* ↑ Lorenzo, Luciano García. Autoras y actrices en la historia del teatro español (en castellà). EDITUM, 2000, pàg. 138 i següents. ISBN 978-84-8371-169-9.
* 1 2 «Maria Ladvenant i Quirante». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Bernao, Ángel. «María Ladvenant» (en castellà). Cuadernos Manchegos, 25-06-2018. [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ de la Fuente, Mercedes. «Mujer en la ventana. María Ladvenant, la Divina, primera dama del teatro» (en castellà). ABC Comunitat Valenciana, 12-01-2008. [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ Arias de Cossío, Ana María. «María Ladvenant y Quirante». Real Academia de la Historia. [Consulta: 24 febrer 2021].
# Mercuràlia

Les Mercuràlia (en llatí Mercuralia) era una festivitat romana que es celebrava en honor a Mercuri.
Mercuri era el déu dels comerciants i del comerç. Cada any, el dia 15 de maig, (idus) els comerciants es reunien en una font dedicada a aquest déu no lluny de la Porta Carpena, on recollien les aigües en unes gerres que utilitzaven per purificar-se. Es ruixaven el cap amb aquella aigua i aspergien els objectes que tenien a la venda, les naus, les botigues i els carros, amb branques de llorer sucades amb aigua de la font, acompanyant-ho tot amb oracions i invocacions. Ovidi diu que era perquè sovint, pels seus negocis, els comerciants recorrien a l'engany o a la mentida.

## Referències

* ↑ Ovidi. Fastos, V, 670-690
# Miami Ink

Miami Ink ser un reality show televisiu nord-americà que va estar en antena de 2005 fins a 2008, que transcorre al voltant d'un estudi real de tatuatges de Miami, Florida. Va estar protagonitzat pels artistes del tatuatge Ami James, Chris Núñez, Chris Garver, Darren Brass i l'aprenent Yoji Harada. Als Estats Units es va emetre a través de la cadena televisiva TLC, mentre que a Llatinoamèrica va sortir per People + Arts (Liv), igual que a Espanya, on a més també es va emetre a través d'Discovery Channel.
El nom de la sèrie procedia del nom real que tenia l'estudi on es desenvolupava el reality, encara que poc després es va canviar per "Love & Hate Tattoo". Els amos d'estudi eren Ami James i Chris Núñez, els quals van aprofitar la sèrie per a muntar la seva pròpia línia de roba, vinils per a vehicles i un bar de copes a Miami Beach.

## Sinopsi

El programa exhibeix el treball dels tatuadors des que reben la idea dels seus clients fins al resultat final. En la història es mostren les motivacions dels clients per voler ser tatuats amb cert dibuix en particular.
Yoji Harada és l'aprenent d'Ami James, i com a tal li correspon fer tot el "treball pesat": la neteja, organització, preparació de tintes i agulles, així com de curatius i altres serveis menors, però el que realment vol ser, a part de cantant de punk, és tatuador, pel que a poc a poc es va guanyant la confiança dels seus companys i dels clients i va fent tatuatges.
Kat Von D va començar participant en la primera temporada del programa, ja que Darren Brass es va trencar el colze i va haver de venir des Los Angeles al rescat. En les últimes temporades, la seva relació amb Ami anava a pitjor pel que la tatuadora va decidir abandonar les assolellades platges de Miami i tornar a Califòrnia, on residia, per muntar el seu propi estudi i el seu propi reality, LA Ink .
Ami narra la majoria dels episodis i Chris Núñez eventualment també participa en aquest sentit. El tema musical de Miami Ink és " Funky Kingston ", de la banda jamaicana Toots and the Maytals.

## Personalitats que han participat en el programa

* Diable Dimes - músic - per Darren Brass
* Evan Seinfeld - músic de la formació Biohazard - per Chris Garver
* Sunny Garcia - surfista professional - per Ami James
* H2O - Tres membres de la formació van ser tatuats.
* Bam Margera - skater professional - per Kat Von D
* Phil Varone - ex-bateria de la formació Skid Row - per Darren Brass
* Harold Hunter - skater professional que va participar de la pel·lícula Kids. Va ser el seu primer i últim tatuatge, ja que posteriorment moriria algunes setmanes després a Nova York.
* Lloyd Banks - raper del grup G-Unit.
* Gabriel Ramos - per Chris Núñez.
* AB Quintanilla - músic, creador de Kumbia All Stars, ex integrant del grup Selena i Els Digues-nos, germà de la morta Selena Quintanilla, reconeguda artista de la música Tex-Mex - per Kat Von D
* Frank Iero - guitarrista del grup My Chemical Romance - per Kat Von D
* Ronnie Radke - vocalista del grup Falling in Reverse - Kat Von D
# Microgadus tomcod

Microgadus tomcod és una espècie de peix pertanyent a la família dels gàdids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 38,1 cm de llargària màxima i un pes màxim de 570 g (la mitjana és de 45).
* Cos allargat, de color marró verd oliva o groc al dors (més pàl·lid al ventre) i amb taques fosques als flancs i les aletes.
* Cap petit amb els ulls relativament xicotets també.
* Aletes pelvianes amb un filament lleugerament allargat.

## Reproducció

Té lloc des del novembre fins al febrer (el gener n'és el mes de màxima intensitat) a les aigües salades o salabroses poc fondes dels estuaris o de les desembocadures dels rius. Els ous fan 1,5 mm de diàmetre, contenen una mena de glòbul farcit de greix i s'enfonsen fins al fons on es mantenen units junts o adherits a qualsevol suport disponible (com ara, algues i pedres).

## Alimentació

Menja principalment petits crustacis (sobretot, gambes i amfípodes) i, en menor mesura, cucs, mol·luscs petits, calamars i peixos (incloent-hi llobarros i arengs).

## Depredadors

És depredat als Estats Units per Morone saxatilis i el tallahams (Pomatomus saltator).

## Hàbitat

És un peix d'aigua marina, dolça i salabrosa; demersal; anàdrom i de clima temperat (52°N-36°N, 77°W-52°W), el qual viu entre 0-69 m de fondària. Algunes poblacions viuen aïllades en diversos llacs.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic nord-occidental: des del sud de la península del Labrador -el Canadà- fins a Virgínia -els Estats Units-.

## Observacions

És inofensiu per als humans i mostra una certa tolerància a la contaminació, ja que, després que l'empresa General Electric estigués vessant bifenils policlorats (PCB) al riu Hudson entre els anys 1947 i 1976, els científics van trobar que els exemplars d'aquesta espècie que hi vivien havien desenvolupat una major resistència a la toxicitat d'aquella substància mercès a una mutació genètica que afectava al 99% dels exemplars de l'esmentat riu (enfront del menys del 10% en altres indrets).

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Microgadus tomcod» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Centre de pêche G.Marceau et Filles (anglès)
* ↑ Bigelow, H.B. i W.C. Schroeder, 1953. Fishes of the Gulf of Maine. Fish. Bull. 53:1-577.
* ↑ Scott, W.B. i M.G. Scott, 1988.
* ↑ Dew, C.B., 1988. Stomach contents of commercially caught Hudson River striped bass, Morone saxatilis, 1973-1975. Fish. Bull. 86(2):397-401.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Scott, W.B. i E.J. Crossman, 1973. Freshwater fishes of Canada. Bull. Fish. Res. Board Can. 184:1-966.
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ Fish Evolved to Survive GE Toxins in Hudson River (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mendigita

La mendigita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la wol·lastonita. Rep el nom de la localitat de Mendig, a Alemanya, la seva localitat tipus.

## Característiques

La mendigita és un silicat de fórmula química Mn₂Mn₂MnCa(Si₃O$_9$)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional el 2014, sent publicada l'any 2015. Cristal·litza en el sistema triclínic. És isostructural amb la bustamita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 4420/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les pedreres In den Dellen, situades a la localitat de Mendig, al districte de Mayen-Koblenz (Renània-Palatinat, Alemanya) on, en cavitats, es troben conglomerats de cristalls prismàtics allargats. Aquestes pedreres alemanyes són l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Mendigite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 setembre 2022].
* ↑ Chukanov, N.V.; Aksenov, S.M., Rastsvetaeva, R.K., Van, K.V., Belakovskiy, D.I., Pekov, I.V., Gurzhiy, V.V., Schüller, W., Ternes, B. «Mendigite, Mn2Mn2MnCa(Si3O9)2, a new mineral species from the Eifel volcanic region, Germany». Zapiski RMO, 144, 2, 2015, pàg. 48-60 [Consulta: 29 febrer 2024].
# Maurits de Baar

Maurits de Baar (nascut el 8 d'octubre de 1997) és un futbolista neerlandès que juga com a davanter a l'Sparta Nijkerk a la Derde Divisie holandesa.

## Carrera de club

Va fer el seu debut professional a l'Eerste Divisie amb el RKC Waalwijk el 8 d'agost de 2016 en un partit contra l'SC Telstar.
L'11 de gener de 2019, de Baar va deixar l'FC Lienden per fitxar per l'USV Hercules. Després de sis mesos a Hèrcules, es va traslladar a l'Sparta Nijkerk a la Derde Divisie.

## Referències

* ↑ «Game Report by Soccerway». Soccerway, 08-08-2016.
* ↑ Hercules maakt overschrijving van aanvaller Maurits de Baar rond, ad.nl, 11 gener 2019
* ↑ «Pijlsnelle aanvaller Maurits de Baar van Hercules naar Sparta Nijkerk» (en dutch). voetbal247.nl, 10-05-2019.

## Enllaços externs

* Maurits de Baar a worldfootball.net
* Maurits de Baar, Fitxa a Soccerway