OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Epipremnum obtusum

Epipremnum ceramense és una espècie de planta amb flors del gènere Epipremnum i de la família de les aràcies (Araceae).

## Descripció

Epipremnum obtusum és una enfiladissa de grans dimensions i perennifoli, que arriba fins a 20 m d'alçada. Té flors petites de color groc verd amb un centre groc. Les flors estan disposades en una espiga solta i unilateral. La llavor és una llavor petita, rodona i negra. Les plàntules són petites, verdes i tenen dues fulles oposades.

## Distribució i hàbitat

Epipremnum obtusum creix a Nova Guinea. És trepador i en el seu hàbitat creix principalment al bioma tropical humit.

## Taxonomia

Epipremnum obtusum va ser descrita per Adolf Engler i Kurt Krause i publicat a Botanische Jahrbücher für Systematik, Pflanzengeschichte und Pflanzengeographie. Leipzig 54: 82, a l'any 1916.

### Etimologia

Epipremnum: nom genèric de dues paraules gregues ἐπί (damunt) i πρέμνον (soca).
obtusum: epítet llatí que significa "contundent", "obtús."

## Referències

* ↑ «Epipremnum obtusum - Uses, Benefits & Care» (en anglès). Selina Wamucii. [Consulta: 24 desembre 2023].
* 1 2 «Epipremnum obtusum Engl. & K. Krause» (en anglès). Royal Botanic Gardens Kew | Plants of the World Online. [Consulta: 24 desembre 2023].
* ↑ P. St. «Beiträge zur Kenntnis des Traumatotropismus» (en anglès). Die Naturwissenschaften, 5, 42, 1910–2017, pàg. 650–651. DOI: 10.1007/bf02448197. ISSN: 0028-1042.
* ↑ «Epipremnum obtusum Engl. & K.Krause, Bot. Jahrb. Syst. 54(1): 82 (1916)» (en anglès). IPNI | International Plant Names Index. [Consulta: 24 desembre 2023].
* ↑ Quattrocchi, Umberto. CRC World Dictionary of Medicinal and Poisonous Plants: Common Names, Scientific Names, Eponyms, Synonyms, and Etymology (en anglès). Conjunt de 5 volums, 19 d'abril de 2016. ISBN 9781482250640.
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets | obtusangulus - oculatus» (en anglès), 2019. [Consulta: 24 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Imatge d'Epipremnum obtusum
# Characidium occidentale

Characidium occidentale és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'Argentina i afluents occidentals de la conca del riu Uruguai al Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14:311-354.
* ↑ Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* López, H.L., A.M. Miquelarena i R.C. Menni 2003. Lista comentada de los peces continentales de la Argentina. ProBiota Serie Técnica y Didáctica Núm. 5, 87p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Characidium occidentale». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Homologia

«Homologia» té aquests significats:
* Homologia (àlgebra): una noció bàsica de la topologia algebraica.
* Homologia (biologia): la relació entre dues parts orgàniques diferents quan els seus determinants genètics tenen el mateix origen embirològic
* Homologia (sociologia): qualitat de persones que tenen un càrrec semblant en un altre lloc
* Homologia (genètica): l'homòleg és el cromosoma que presenta una successió de gens idèntica a la d'un altre cromosoma
* Homologia (química): qualitat dels composts que pertanyen a la mateixa sèrie homòloga
# Cogswell

Cogswell és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 165 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cogswell tenia 165 habitants, 68 habitatges, i 49 famílies. La densitat de població era de 193,1 hab./km².
Dels 68 habitatges en un 33,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,2% hi vivien parelles casades, en un 1,5% dones solteres, i en un 27,9% no eren unitats familiars. En el 27,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.000 $ i la renda mediana per família de 45.208 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era de 14.086 $. Entorn de l'1,8% de les famílies i el 2,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cogswell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cogswell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Girolamo Parabosco

Girolamo Parabosco (c. 1524 – 21 d'abril de 1557) fou un escriptor, compositor, organista, i poeta italià del Renaixement.
Va néixer a Piacenza, fill d'un organista famós, Vincenzo Parabosco. Poc és sabut de la seva infantesa, però va anar a Venècia d'hora per la seva educació musical i és esmentat com a estudiant d'Adrian Willaert, el fundador de l'Escola veneciana, prop del final de 1541. El 1546 va visitar Florència com a convidat de Francesco Corteccia, músic dels Mèdici i el músic principal d'aquella ciutat. Després d'un període de viatges, durant el qual va visitar altres ciutats de l'Itàlia del nord, va retornar a Venècia i esdevingué primer organista a Sant Marc, que en aquell temps era una de les institucions musicals més distingides a Itàlia. Va quedar-se treballant a Sant Marc per la resta de la seva vida, i va morir a Venècia el 1557.
Va escriure Rime i comèdies de prosa, però és especialment conegut per I Diporti, una col·lecció d'històries que segueix el model de Boccaccio al Decameró.
De les seves composicions, en resta un llibre de madrigals per cinc veus, va publicat a Venècia el 1546, així com quatre altres madrigals publicats els anys 1541 i 1544, i alguna música instrumental. L'estil dels madrigals és similar al de Willaert, però encara més densament polifònic que els del seu mestre; són més semblants a motets que a la majoria dels madrigals que foren escrits a l'Itàlia del començaments dels 1540s. Un de les seves tasques instrumentals és un ricercar basat en "Da Pacem", l'antífon per pau; podria haver estat escrit pel final de la guerra el 1540 entre Venècia i els turcs otomans.

## Bibliografia

* L'Humor d'Itàlia, Un. Werner
* H. Colin Esvelt: "Girolamo Parabosco", Grove la música En línia, ed. L. Macy (gener Accedit 3, 2008), (accés de subscripció Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.)
* Alfred Einstein, El Madrigal italià. Tres volums. Princeton, Nova Jersey, Princeton Premsa Universitària, 1949.

## Notes

* 1 2 H. Colin Slim, Grove online
* ↑ Einstein, p. 324
# Depuració de programes

La depuració de programes és el procés d'identificar i corregir errors de programació. En anglès es diu debugging, treure els bugs (xinxes), el mot que es fa servir també per error de programari. Es cerquen dues menes d'errors, l'error de sintaxi i els errors de lògica. El terme s'ha encunyat el 1945 a la Universitat Harvard, quan a les beceroles de la informàtica, un arna en un relé va provocar el mal funcionament.
Si bé hi ha tècniques per a la revisió sistemàtica del codi font i hi ha depuradors o programes de detecció d'errors, roman en bona part una activitat manual, que desafia la paciència, la imaginació i la intuïció del programador. Es pot cercar els errors amb una execució pas a pas. Moltes vegades cal incloure en el codi font instruccions auxiliars que permetin el seguiment de l'execució del programa, presentant els valors de variables i adreces de memòria i alentint la sortida de dades (mode de depuració). És una fase del desenvolupament de programari.

## Referències

* ↑ «depuració». A: Societat de la informació. Noves tecnologies i Internet: diccionari terminològic. 2a edició. Barcelona: TERMCAT. ISBN 84-393-6127-0 [Consulta: 14 juny 2023].
* ↑ Pérez López, Josep Anton; Ribas i Xirgo, Lluís. Introducció al desenvolupament de programari (pdf). Barcelona: UOC, 2006, p. 63.
* ↑ «Depuració d'un programa del Basic». Ajuda del LibreOffice. The Document Foundation. [Consulta: 14 juny 2023].

## Vegeu també

* Mètode de l'ànec de goma

## Enllaços externs

* «Els millors depuradors que pots utilitzar Linux». Linux Addictes.
# Careproctus nigricans

Careproctus nigricans és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 500 i 2.005 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Schmidt, P. Yu, 1950. Fishes of the Sea of Okhotsk [= Ryby Okhotskogo morya]. Transactions of the Pacific Committee Acad. Sci. U.S.S.R. v. 6: 1-370, Pls. 1-20.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Daniela Thomas

Daniela Gontijo Alves Pinto, més coneguda com Daniela Thomas (Brasil, 1959) és una guionista, editora i directora de cinema brasilera. El seu pare és el dibuixant de còmics Ziraldo Alves Pinto. El seu germà és el compositor Antonio Pinto.

## Carrera

El 1994, Thomas va codirigir el seu primer llargmetratge, Terra Estrangeira, juntament amb Walter Salles. Thomas també n'era la guionista i dissenyadora de producció. El 1998 va debutar com a directora de teatre amb la seva versió de La gavina d'Anton Txèkhov, protagonitzada per Fernanda Montenegro i ajudada per Luiz Päetow. El 2007, novament amb Salles, Thomas va dirigir Linha de Passe, pel·lícula que li va valer a Sandra Corveloni el premi a la millor actriu al 61è Festival Internacional de Cinema de Canes.
Thomas també va ser un dels dos directors creatius de la contribució de Rio a la cerimònia d'obertura dels Jocs Olímpics d'Estiu de 2016.
El seu drama històric Vazante es va estrenar al 67è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Filmografia
### Com a directora

* 1995 - Terra Estrangeira (aka Foreign Land)
* 1998 - O Primeiro Dia (aka Midnight)
* 1998 - Somos Todos Filhos da Terra
* 2002 - Armas e Paz
* 2002 - Castanha e caju contra o encouraçado Titanic (curtmetratge)
* 2006 - Paris, je t'aime (segment "Loin du 16ème")
* 2007 - Linha de Passe
* 2009 - Insolação
* 2017 - Vazante

### Com a guionista

* 1995 - Terra Estrangeira
* 1998 - Menino Maluquinho 2: A Aventura
* 1998 - O Primeiro Dia
* 2001 - Abril Despedaçado
* 2006 - Paris, je t'aime (segment "Loin du 16ème")
* 2007 - Linha de Passe
* 2017 - Vazante

## Premis

* 2000: En la XLII edició dels Premis Ariel va guanyar el Premi Ariel a la millor pel·lícula iberoamericana per O Primeiro Dia.
* 2000: Guanyadora del Premi al millor director del Grande Prêmio do Cinema Brasileiro per O Primeiro Dia.

## Referències

* 1 2 «Foreign Land (1995) (as director, screenwriter, and production designer)». allmovie.com. [Consulta: 20 febrer 2019].
* ↑ «Da Gaivota». itaucultural. Arxivat de l'original el 2018-11-28. [Consulta: 4 abril 2021].
* ↑ «Panorama 2017 Programme Complete: Powerful European Auteur Cinema / Three Surprising Indie Gems from China and Hong Kong / Brazil Well-Represented with Five Films». Berlinale, 25-01-2017. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2017. [Consulta: 26 gener 2017].
* ↑ «Midnight (1998)». IMDb. [Consulta: 20 febrer 2019].
* ↑ «Vazante». metacritic.com. [Consulta: 20 febrer 2019].
* ↑ Dargis, Manohla. «Review: Vazante Revisites Brazil's History in Black and White». The New York Times, 10-01-2018. [Consulta: 20 febrer 2019].
* 1 2 «Midnight (1998) -Awards». IMDb. [Consulta: 20 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Daniela Thomas a Festival-cannes.com
# Eschdorf

Eschdorf (en luxemburguès: Eschduerf; en alemany: Eschdorf) és una vila i capital de la comuna d'Esch-sur-Sûre situada al districte de Diekirch del cantó de Wiltz. Està a uns 34 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

Eschdorf era una vila de la comuna d'Heiderscheid fins a la fusió formal d'aquesta última amb Esch-sur-Sûre l'1 de gener de 2012.

## Referències

* ↑ «Eschdorf». [Consulta: 2 octubre 2015].
# Characidium marshi

Characidium marshi és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: conca del riu Tuira a Panamà.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Characidium marshi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Coendou sanctamartae

Coendou sanctamartae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels porcs espins del Nou Món. Viu al nord de Colòmbia i, probablement, a les parts adjacents de Veneçuela. El seu hàbitat natural són els boscos secs. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.
El seu nom específic, sanctamartae, es refereix a la Sierra Nevada de Santa Marta, sistema muntanyós del nord de Colòmbia on es trobaren els primers exemplars d'aquest animal.

## Referències

* ↑ Tirira, D.; Boada, C.; Weksler, M.; Anderson, R. P.; Gómez-Laverde, M. Coendou sanctamartae. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 22 juliol 2015.
# Gigantocypris

Gigantocypris és un gènere de crustacis ostracodes dins la família Cypridinidae, i és probablement l'ostracode més famós del món. Els membres d'aquest gènere són ostracodes excepcionalment grossos, ja que fan fins a 25 mm de diàmetre. Aquests crustacis quan són vius són de color vermell-taronja però viuen a grans fondàries marines (900 a 1300 m), on no hi ha llum solar natural. Malgrat això disposen de dos grans ulls. Es creuen que aquests ulls serveixen per cercar fonts de bioluminescència per a caçar, ja que s'alimenten de petits copèpodes i petits peixos.

## Taxonomia

El gènere conté 6 espècies:
* Gigantocypris agassizii G. W. Müller, 1895
* Gigantocypris australis Poulsen, 1962
* Gigantocypris danae Poulsen, 1962
* Gigantocypris dracontovalis Cannon, 1940
* Gigantocypris muelleri Skogsberg, 1920
* Gigantocypris pellucida G. W. Müller, 1895

## Aliment

Menja copèpodes, detecta els seus senyals de bioluminescència amb els seus ulls que són els més sensibles del mar, s'assemblen a un mirall parabòlic. També s'alimenta de peixos petits.

## Referències

* 1 2 3 Gigantocypris Skogsberg, 1920 (TSN 684182) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
* 1 2 Todd Oakley. «Ostra-blog 1 – Gigantocypris». Evolutionary Novelties, 24-07-2008.
* 1 2 3 «Giant ostracod». Monterey Bay Aquarium. Arxivat de l'original el 18 de juliol 2011. [Consulta: 3 desembre 2009].
* ↑ «Concave mirror eyes». Encyclopædia Britannica.
* ↑ David Horne. «Gigantocypris Skogsberg, 1920». World Register of Marine Species, 2010. [Consulta: 7 setembre 2011].
# Can Balmes (Girona)

Can Balmes és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, amb torre a l'angle esquerre de la façana principal (de planta quadrada). De planta baixa i la torre més alta (amb barana de forja a manera de mirador i remat de coberta de material vitrificat). Coberta de terrassa i amb barana de ceràmica treballada. Obertures seguint composicions centrades, amb brancals i llindes rectes treballades i decorades. En mal estat general. A la part del darrere hi ha un dipòsit d'obra vista a la base. Tot el solar està tancat per una paret de pedra arrebossada.

## Història

Sembla que abans hi havia la "Torre dels Jueus". Els terrenys es compraren el 1905. La casa es va construir posteriorment.

## Referències

* 1 2 «Can Balmes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Daniela Santiago

Daniela Santiago (Màlaga, 1 d'abril de 1982) és una ballarina, model i actriu espanyola.

## Carrera

Ha treballat de model, en el món del maquillatge i de gogó en discoteques.
El seu primer treball televisiu va ser un paper protagonista a Veneno, sèrie d'Atresmedia creada per Javier Ambrossi i Javier Calvo sobre la vida de Cristina La Veneno. Va ser seleccionada per la gran semblança física que tenia amb Cristina en l'època en què es va fer famosa al programa Esta noche cruzamos el Mississippi de Telecinco. Per la seva participació a Veneno va ser nominada al Premi Feroz 2021 a la millor actriu protagonista d'una sèrie.

## Filmografia
### Televisió

| Any | Títol | Personatge |
| 2020 | Veneno | La Veneno |
| 2020-2021 | ByAnaMilán | Ella mateixa |
| 2023 | La mesías | membre de Wonderland |

## Referències

* ↑ Cumpleaños de Daniela Santiago
* ↑ Vegas, Valeria. «Así es ‘Veneno’, la serie que España se merecía» (en castellà). Vogue España, 16-03-2020. [Consulta: 27 març 2020].
* ↑ Avendaño, Tom C. «La Veneno vuelve a la tele» (en castellà). El País [Madrid], 21-03-2020. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Silvestre, Juan. «Isabel Torres, Daniela Santiago y Jedet protagonizarán ‘Veneno’» (en castellà). Fotogramas, 20-11-2019. [Consulta: 27 març 2020].
* ↑ Garrido, Irene. «King Jedet, Daniela Santiago e Isabel Torres darán vida a 'La Veneno' en la nueva serie de los Javis» (en castellà). El Plural, 20-11-2019. [Consulta: 27 març 2020].
* ↑ Bluper. «Primeras imágenes de Daniela de Santiago como la ‘Veneno’». elespanol.com, 30-01-2020. Arxivat de l'original el 2020-10-26. [Consulta: 27 març 2020].
* ↑ Estévez, César. «'Veneno': La comparativa entre los personajes ficticios y los reales» (en castellà). FormulaTV, 19-03-2020. [Consulta: 30 març 2020].
* ↑ «Kiti Mánver, Daniela Santiago y Marina Parés, nominadas a los premios Feroz» (en castellà), 10-12-2020. [Consulta: 30 gener 2021].