OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pla de les Nacions Unides per a la partició de Palestina

El Pla de les Nacions Unides per a la partició de Palestina o la Resolució 181 (II) El Govern Futur de Palestina de l'Assemblea General de les Nacions Unides fou un pla adoptat per decisió de l'Assemblea General el 29 de novembre de 1947. La resolució recomanava la divisió del Mandat britànic de Palestina en dos estats provisionals, un de jueu i un d'àrab, i establia una estructura per a una unió econòmica regional. L'Assemblea General també recomanava que la ciutat de Jerusalem no fos inclosa en cap estat sinó que tingués un règim internacional gestionat per les Nacions Unides (un corpus separatum). Un període de transició sota els auspicis de l'ONU havia de començar amb l'adopció de la resolució i duraria fins a l'establiment dels dos estats. La resolució preveia una retirada gradual de les tropes britàniques i la terminació del Mandat Britànic de Palestina l'1 d'agost de 1948, i la independència completa dels dos estats per a l'1 d'octubre de 1948.
El pla fou aprovat per un vot de 33 a 13, amb 10 abstencions. El 5 de març de 1948, el Consell de Seguretat de les Nacions Unides arribà a un punt mort quan refusà aprovar una resolució que hauria d'haver acceptat el pla de partició com a fonament per a l'acció del Consell de Seguretat. Els Estats Units posteriorment recomanaren que l'ONU administrés Palestina temporalment "sense prejudici del caràcter de l'eventual acord polític", i el Consell de Seguretat votà enviar el tema a l'Assemblea General per continuar les deliberacions. L'Assemblea General decidí designar un mediador
Tot i que el pla mai no s'implementà, la declaració d'independència d'Israel el 14 de maig de 1948 cita la resolució de l'ONU com un dels documents que reconeixia el dret del poble jueu a establir un Estat. Tot i que els àrabs rebutjaren el pla el 1947 i el 1948, la declaració d'independència de Palestina, el 1988, estableix que la resolució proveeix "aquelles condicions de legitimitat internacional que asseguren el dret de sobirania del poble àrab palestí".

## Referències

* ↑ Assemblea General de les Nacions Unides Resolution 181 session -1 Future government of Palestine on 29 novembre 1947
* ↑ «Resolution 181 (II). Future government of Palestine A/RES/181(II)(A+B) 29 November 1947». Arxivat de l'original el 25 de desembre 2008. [Consulta: 24 juliol 2009].
* ↑ 'Memorandum by the Director of the Office of United Nations Affairs(Rusk)to the Secretary of State CONFIDENTIAL (WASHINGTON,) March 22, 1948'
* ↑ A Decade of American Foreign Policy 1941-1949. United States Position on the Palestine Problem. Statement by Ambassador Warren R. Austin, United States Representative in the Security Council, March 19, 1948 (Excerpts). Avalon Project. [Consulta: 24 de juliol de 2009]
* ↑ 186 (S-2). Appointment and terms of reference of a United Nations Mediator in Palestine UNISPAL. [Consulta: 24 de juliol de 2009]
* ↑ Palestinian Declaration of Independence Arxivat 2012-05-30 a Wayback Machine.. al-Bab. [Consulta: 24 de juliol de 2009]
# Picaflors bigotut

El picaflors bigotut (Dicaeum proprium) és un ocell de la família dels diceids (Dicaeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària, a les muntanyes de Illes Filipines, a Mindanao.

## Referències

* ↑ «Picaflors bigotut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Plaudren

Plaudren (en bretó Plaodren) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 1.622 habitants.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | - | - | - | 1818 | - | - | - |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2301 | - | - | 1670 | - | - | - | - | 1856 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| - | - | 1894 | 1808 | - | 1770 | 1784 | 1591 | 1503 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1428 | 1315 | 1275 | 1423 | 1440 | 1448 | 1622 | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | Jeannine Boyer | |
| 2008- | Patrick Parisot | |

## Referències

* ↑ Plaudren al web de l'Insee
# Resolució 854 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 854 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 6 d'agost de 1993. Després de recordar la Resolució 849 (1993), que es referia a un desplegament d'observadors militars si s'observés un alto el foc entre Abkhàzia i Geòrgia, el Consell va prendre nota que no s'havia signat un alto el foc i va aprovar un enviament de 10 observadors militars a la zona per observar la implementació de l'alto el foc.
El mandat de l'equip d'observadors militars expirarà al cap de tres mesos, amb el Consell considerant que l'equip d'avançada s'incorporaria en una missió d'observació de les Nacions Unides si s'estableix tal missió. Un informe del secretari general Boutros Boutros-Ghali que anticipa la proposta de creació d'una missió d'observació, incloses les seves despeses financeres i un marc temporal i la projectada conclusió de l'operació. La Missió d'Observació de les Nacions Unides a Geòrgia es va establir a la resolució 858.

## Referències

* ↑ Potier, Tim. Conflict in Nagorno-Karabakh, Abkhazia and South Ossetia: a legal appraisal. Martinus Nijhoff Publishers, 2001, p. 130. ISBN 978-90-411-1477-8.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 801 a la 900 (1993 - 1994)
* Guerra d'Abkhàzia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Tomba de Philippe Pot

La tomba de Philippe Pot és un monument funerari del segle XV dedicat a Philippe Pot, gran senescal de Borgonya. Es conserva i exposa al Museu del Louvre a París, que l'adquirí el 1889

## Descripció de la peça

La tomba és una escultura de pedra calcària policromada reforçada amb or i plom, que mesura 181 cm d'alt, 260 cm d'ample i 167 cm de profunditat. Es tracta d'una llosa sobre la qual descansa jacent la imatge de Philippe Pot, a grandària natural, representat amb armadura, amb les mans juntes sobre el pit en gest orant i amb un gos ajagut als seus peus.
La llosa és suportada per vuit ploraneres tallades en pedra negra, cadascuna d'elles acompanyada d'un escut que representa cadascuna de les vuit famílies de les que descendia Philippe Pot (Pot et Palamède, Courtiamble, Anguissola, Blaisy, Pot, Guénant, Neslesde i Montagu) Per bé que el grup escultòric sembla representar una processó funerària, l'escultura de Philippe Pot té els ulls oberts i és representat amb la seva armadura, un fet poc habitual en l'art funerari del segle xv, que acostumava a representar els difunts amb un sudari. A més, el cos està dipositat sobre un petit podi.
A la llosa s'hi llegeix l'epitafi de Philippe Pot, escrit en lletres gòtiques: CY DEMORRA MESSIR PHILIPPE POT [ … ] 7BRE L'AN MIL CCCCXCI[V].

## Història de la peça

Tradicionalment atribuïda a Antoine le Moiturier, es desconeix qui fou l'autor de l'obra, executada entre 1477 i 1483, tot i que recentment s'ha atribuït a Guillaume Chandelier, un escultor actiu entre 1482 i 1502 a Dijon, per bé que és una afirmació poc fonamentada.
L'escultura es va instal·lar a la capella de Sant Joan Baptista de l'església de l'abadia de Cîteaux, però durant la Revolució Francesa fou declarada bé nacional i fou destinada al museu que s'havia d'instal·lar a l'església de Sant Benigne de Dijon.Tanmateix, l'obra va desaparèixer fins al 4 de maig de 1791, quan Dardelin i Duleu la vengueren i aquesta passà a mans de Jean François Pasquier de Messanges. La col·lecció de Pasquier de Messanges fou subhastada l'any 1808, i la tomba de Philippe Pot fou adquirida per Charles Richard de Vesvrotte a canvi de 53 francs de l'època. De Vesvrotte va instal·lar l'obra al jardí de l'hôtel de Ruffey, un edifici que el mateix Vesvrotte es va vendre l'any 1850. Llavors, la tomba fou instal·lada a la cripta de l'hôtel d'Agrain, a Dijon. L'any 1886, l'estat francès va reclamar la propietat de la peça a Armand de Vesvrotte i s'inicià un litigi que es va resoldre l'any 1889, quan el Museu de Louvre la va adquirir per a les seves col·leccions.

## Referències

* ↑ «Tombeau de Philippe Pot (1428 - 1493), grand sénéchal de Bourgogne». Museu del Louvre.
* 1 2 3 4 5 6 «Joconde - catalogue - dictionnaires» (en francès). [Consulta: 31 desembre 2017].
* ↑ «Tombeau de Philippe Pot (1428 - 1493), grand sénéchal de Bourgogne». Museu del Louvre.
* ↑ Gabrielle Bartz et Eberhard König, Le Musée du Louvre, éditions Place des Victoires, Paris, 2005, ISBN 3-8331-2089-4, p. 236
# Sergio Ottolina

Sergio Ottolina (Lentate sul Seveso, 23 de novembre de 1942 - 28 d'abril de 2023) fou un atleta italià, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Fou setè en els 4×100 metres i vuitè en els 200 metres. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, va disputar tres proves del programa d'atletisme. Fou setè en els 4x100 metres i 4x400 metres, mentre en els 400 metres quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès destaquen una medalla de bronze en els 200 metres al Campionat d'Europa d'atletisme de 1962; una de plata en el relleu suec al Campionat d'Europa en pista coberta de Dortmund 1966 i dues medalles d'or i una de bronze als Jocs del Mediterrani de 1963 i 1967. A nivell nacional va guanyar sis campionats italians, dos dels 100 metres (1963 i 1964), dos dels 200 metres (1964 i 1966) i dos dels 4x100 metres (1960 i 1965). També millorà el rècord nacional dels 200, 400, 4x100 i 4x400 metres.
El juny de 1964 va establir el rècord d'Europa dels 200 metres amb un temps de 20.4", que fou vigent durant tres anys.

## Millors marques

* 100 metres. 10.2" (1964)
* 200 metres. 20.4" (1964)
* 400 metres. 46.2" (1965)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Sergio Ottolina». [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ «European Championships (Men)». [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ «Mediterranean Games». [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «Italian Championships». [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ Campionati "assoluti" – uomini. Tutti i campioni italiani – 1906-2018 a sportolimpico.it
* ↑ Waśko, Janusz (1953-).. Athletics National Records Evolution : 1912-2006. GreenArt Jacek Kardasz, 2007, p. 18, 25, 171 i 182.. ISBN 978-83-925457-0-5.
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-02-13. [Consulta: 10 desembre 2021].. athletix.org
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 10 desembre 2021].
# Reza Ahadi

Resa Ahadi (persa: رضا احدی) (Teheran, 30 de novembre de 1962-ibídem, 18 de gener de 2016) va ser un entrenador i jugador de futbol iranià que jugava en la demarcació de migcampista.

## Internacional

Va jugar un total de 13 partits amb la selecció de futbol de l'Iran. Va debutar el 23 de novembre de 1982 contra Corea del Sud. A més va arribar a disputar els Jocs Asiàtics de 1982 i la Copa Asiàtica de 1984, en la qual va aconseguir el quart lloc després de quedar Iran eliminada per Kuwait en el partit del tercer i quart lloc en els penals, sent el segon llançament de penal llançat per Ahadi, en va. El seu últim partit el va jugar el 12 de setembre de 1993 en qualitat d'amistós contra Bòsnia i Hercegovina que va finalitzar per 1-3.

### Gols internacionals

| # | Data | Estadi | Oponent | Gol | Resultat | Competició |
| 1 | 15 d'agost de 1984 | Siniayan Stadium, Jakarta, Indonèsia | Filipines | 4?0 | 7?1 | Classificació per a la Copa Asiàtica 1984 |
| 2 | 15 d'agost de 1984 | Siniayan Stadium, Jakarta, Indonèsia | Filipines | 7–1 | 7?1 | Classificació per a la Copa Asiàtica 1984 |

## Clubs
### Com a futbolista

| Club | Any | Partits | Gols |
| Esteghlal FC | 1980 - 1986 | | |
| Rot-Weiss Essen | 1986 - 1989 | 8 | 1 |
| Esteghlal FC | 1989 - 1992 | | |
| Bank Tejarat FC | 1992 - 1994 | | |
| Zob Ahan FC | 1994 - 1995 | | |
| Persepolis FC | 1995 | 1 | 0 |

### Com a entrenador

| Club | Any |
| Esteghlal Ahvaz FC | 2008 |
| FC Aboomoslem | 2008 - 2009 |
| Shahdari Zanjan FC | 2009 |
| Kowsar FC | 2009 |
| Payam Mashhad FC | 2011 |

## Palmarès
### Campionats nacionals

| Títol | Club | País | Any |
| Iran Pro League | Esteghlal FC | Iran | 1990 |

## Referències

* ↑ Reza Ahadi a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en persian). isna.ir. [Consulta: 23 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a national football teams (anglès)
* Fitxa del jugador a footballdatabase
# Somni causat pel vol d'una abella al voltant d'una magrana un segon abans de despertar-se

Somni causat pel vol d'una abella al voltant d'una magrana un segon abans de despertar-se (1944) és un famós quadre del pintor Salvador Dalí realitzat el 1944. Està fet mitjançant la tècnica de l'oli sobre tela, és d'estil surrealista i les seves mesures són 51 × 41 cm. Es conserva a Madrid, al Museu Thyssen-Bornemisza.
Dalí, seguint les teories de Freud, va voler representar en el quadre el fet que, de vegades, s'introdueixen en el somni estímuls derivats d'esdeveniments exteriors que hi són integrats. També s'ha suggerit que la pintura és "una surrealista interpretació de la Teoria de l'Evolució".
Aquest va ser un dels pocs quadres pintats per Dalí el 1944. En aquells moments es dedicava a dissenyar aparadors, a fer decorats per a pel·lícules de Hollywood o a dissenyar portades per a la revista Vogue, i li quedava poc temps per pintar.
Tot i que aleshores pintava sobre temes religiosos i havia abandonat el surrealisme ortodox, on s'introduïa al món dels somnis, el llarg títol del llenç mostra la seva intenció d'atorgar al quadre un caràcter psicoanalític.

## Descripció

El quadre és un paisatge marí, potser Port Lligat, en el qual apareix Gala, la seva dona, nua. Al costat del seu cos, surant sobre una roca, que levita sobre el mar, hi ha dues gotes d'aigua suspeses i una magrana. Gala es desperta en el moment en què el brunzit d'una abella que vola al voltant de la magrana li evoca la imatge d'una baioneta a punt de ferir-la. La baioneta procedeix d'un tigre que surt de la boca d'un altre tigre. Aquest darrer, de la d'un peix i aquest d'una magrana gegant. El somni és representat a través de les imatges oníriques que hi veiem. Al fons es veu un elefant de llargues i primes potes amb el qual Gala estava somiant abans de les terrorífiques imatges que li evoca l'abella. Aquesta imatge, inspirada en l'escultura de l'elefant amb l'obelisc al llom que es troba a la plaça de Santa Maria sopra Minerva a Roma, obra de Bernini, reapareixerà en altres quadres del pintor com La temptació de Sant Antoni i en l'escultura d'or i pedres precioses de 1956 anomenada L'elefant espacial.
La imatge de la dona estirada en les roques apareix en algunes pintures i dibuixos de 1926, però l'expressionisme de llavors s'ha transformat en un classicisme que s'objectivarà en alguns nus com els de Leda atòmica, Dalí nu en contemplació davant cinc cossos regulars o el Crist de Gala.
Segons va explicar el 1962, en aquest somni, Dalí pretenia
| « | Posar en imatges per primer cop el descobriment de Freud del típic somni amb un argument llarg, conseqüència de la instantaneïtat d'un accident que provoca el despertar. Així com la caiguda d'una barra sobre el coll d'una persona adormida provoca simultàniament el seu despertar i el final d'un llarg somni que acaba amb la caiguda sobre ella de la fulla d'una guillotina, el soroll de l'abella provoca aquí la sensació del cop de bec que despertarà Gala. | » |

## Referències

* ↑ VVAA. «Evolution & Development» (en anglès). The International Journal of Developmental Biology, 2003. [Consulta: 2 abril].
# Pirineos Sur

Pirineus Sur és un festival musical i cultural que s'organitza anualment durant el mes de juliol a les localitats de Sallent de Gállego i Lanuza, a la Vall de Tena. L'escenari flotant està situat al pantà de Lanuza i la graderia s'assenta al vessant de la muntanya. Tot l'enclavament es troba envoltat pels Pirineus, fet que li aporta una bellesa natural destacable. A més a la localitat de Sallent de Gállego es desenvolupen cada dia un seguit d'activitats paral·leles als concerts com ara un mercat d'artesania, parades amb menjars del món, tallers de danses tribals o d'acrobàcies aèries, contacontes i jocs infantils.
Els estils musicals varien des del flamenc, rap, salsa o folk fins a percussió africana, reggae i jazz. Per l'escenari han passat artistes internacionals com Carlinhos Brown, Compay Segundo, Enrique Bunbury, Calle 13, Rubén Blades, Bomba Estéreo, Kumbia Queers, Johnny Clegg i Alpha Blondy, així com Peret, Antonio Carmona, José Mercé, Ojos de Brujo, Macaco, Paco de Lucía o Los Chikos del Maíz.

## Referències

* ↑ Amorós, Miguel. «Pirineos Sur 2022, crónica de su primer fin de semana» (en castellà). Mondo Sonoro, 19-07-2022. [Consulta: 16 abril 2024].
* ↑ «6 claus del Pirineos Sur». Enderrock.cat, 06-07-2023. [Consulta: 16 abril 2024].
* ↑ «Diez razones por las que no te puedes perder Pirineos Sur 2023 este verano» (en castellà). Heraldo de Aragón, 23-06-2023. [Consulta: 16 abril 2024].
* ↑ «Pirineos sur artículo informativo». Arxivat de l'original el 19 de septiembre de 2020. [Consulta: 28 maig 2020].
* ↑ «Pirineos Sur i el comiat de Ojos de Brujo». El Món, 08-09-2015. [Consulta: 16 abril 2024].
* ↑ «S'acosta el Pirineos Sur». Enderrock.cat, 11-07-2016. [Consulta: 16 abril 2024].
* ↑ «Los Chikos del Maíz y Rapsusklei revolucionan Pirineos Sur con su rap combativo» (en castellà). AraInfo, 14-07-2023. [Consulta: 16 abril 2024].
# Platja de Torimbia

La platja de Torimbia, coneguda generalment com a Torimbia, en el concejo de Llanes, localitat de Niembro, Astúries, Espanya, és una platja que és considerada paisatge protegit, des del punt de vista mediambiental (per la seva vegetació). Per aquest motiu està integrada en el «Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries», igual que les estribaciones orientals de la serra de Cuera, a escassa distància i que confereixen al paisatge de la platja un atractiu més.
Per les seves qualitats està classificada com a platja natural, el seu entorn paisatgístic és agrest, bell i espectacular, que es veu augmentat per la presència d'un penya-segat de més de 50 metres tancant-la, la qual cosa és normal donada la proximitat de la platja del vessant nord de la serra plana de Los Llanos.

## Descripció

Per poder accedir a la platja cal travessar la població de Niembro, i fer els últims dos quilòmetres per un petit camí estret de sorra. Quan hi ha marea baixa pot accedir-se des d'ella a les platges de Portacos i Peñadrada.
L'amplària de la platja varia molt per les marees oscil·lant dels 76 metres (ample en la pleamar) als 100 metres.
Es tracta d'una platja de petxina i està encaixada. És una platja aïllada que la converteix en una zona ideal per al nudisme, per la qual cosa és usualment utilitzada per aficionats a aquesta pràctica, malgrat no ser exclusiva dels nudistes. La profunditat de la zona de banys no excedeix del metre i mig aproximadament i no existeixen declivis, ni depressions brusques al llarg de la mateixa. Les aigües, malgrat la seva tendència a encalmar-se, estan netes de roques i algues. A més el corrent és escàs i el grau de perillositat de la platja és baix.

## Referències

* 1 2 3 4 http://www.llanesnet.com/playas/torimbia/ Arxivat 2014-09-06 a Wayback Machine.
* ↑ «Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. Catálogo de playas. Torimbia (consultado el 06 de enero de 2015)». Arxivat de l'original el 2014-12-20. [Consulta: 4 febrer 2015].
* ↑ La Nueva España. Playas asturianas. Playa de Torimbia (consultado el 06 de enero de 2015)
* ↑ «Portal Oficial de Turismo del Ayuntamiento de Llanes (consultado el 06 de enero de 2015)». Arxivat de l'original el 2015-03-29. [Consulta: 4 febrer 2015].
* ↑ http://www.vivirasturias.com/asturias/llanes/playa-de-torimbia/es Arxivat 2014-10-25 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Guia total de les platges d'Astúries. 244 racons per gaudir de la costa asturiana. Alejandro del Riu. Edicions Nobel. ISBN 978-84-8459-669-1
# Plautia de vi publica

La lei Plautia de vi publica va ser una antiga llei romana proposada l'any 78 aC pel tribú de la plebs Publi Plauci, amb el suport del cònsol Quint Lutaci Catul, col·lega de Marc Emili Lèpid. Absent Lèpid, que s'oposava a la llei, va aconseguir una votació favorable.
La llei castigava severament als que conspiressin contra la república, el senat romà i els magistrats, i aquells que en una sedició ocupessin els llocs estratègics, anessin armats, o a aquell que per les armes expulsés un altre de la seva propietat. Sota aquesta llei van ser jutjats els conspiradors còmplices de Catilina. La llei va estar en vigor fins al temps de Juli Cèsar quan una part d'aquesta llei es va incloure en la Julia de majestatis. Tanmateix la llei prohibia la usucapió de coses posseïdes per la força.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 131-132.
# Rexea alisae

Rexea alisae és una espècie de peix pertanyent a la família dels gempílids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 30,9 cm de llargària màxima.
* Cos i cap de color argent metàl·lic, més fosc al dors.
* Pupil·les platejades amb una taca allargada i fosca per damunt i per sota de l'iris.
* Taca fosca a l'opercle.
* 20 espines i 13 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 12 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí i bentopelàgic que viu entre 470 i 580 m de fondària i entre les latituds 18°S-26°S i 162°E-170°E.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Nova Caledònia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Waite E. R., 1911. Additions to the fish-fauna of New Zealand: Núm. II. Trans. N. Z. Inst. Part 2 (1910). 49-51.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Roberts, C. D. & A. L. Stewart, 1997. Gemfishes (Scombroidei, Gempylidae, Rexea) of New Caledonia, southwest Pacific Ocean, with description of a new species. Núm. 7. A: Séret, B. (ed.), Résultats des Campagnes MUSORSTOM, v. 17. Mem. Mus. Natl. Hist. Nat. v. 174: 125-141.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Roberts, C.D. i A.L. Stewart, 1997. Gemfishes (Scombroidei, Gempylidae, Rexea) of New Caledonia, southwest Pacific Ocean, with description of a new species. Núm. 7. A: Séret, B. (ed.), Résultats des Campagnes MUSORSTOM, v. 17. Mem. Mus. Natl. Hist. Nat. (MMNHN), 174:125-141.
* ↑ Roberts, C.D. i A.L. Stewart, 1997.

## Bibliografia

* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB