OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Firkal

Firkal (en rus: Фыркал) és un poble de la República de Khakàssia, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 716 habitants. Pertany al districte de Xirà.

## Referències

* ↑ МЧС: жилые дома горят сразу в нескольких районах Хакасии | РИА Новости
# La Chapela de Balasac

La Chapèle (en francès La Chapelle-Baloue) és una localitat i comuna de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 143 habitants. Forma part del Camí De Santiago (via Lemovicensis). Està integrada a la Communauté de communes du Pays Dunois.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 264 | 228 | 197 | 151 | 143 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Aristide Carteau | |
| 2008- | Jacky Martinet | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Deiffelt (Luxemburg)

Deiffelt (en luxemburguès: Deewelt; alemany: Deiffelt) és una vila de la comuna de Wincrange, situada al districte de Diekirch del cantó de Clervaux. Està a uns 52 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

Abans de l'1 de gener de 1978 Deiffelt va formar part de l'antiga comuna de Boevange.

## Referències

* ↑ «Deiffelt». [Consulta: 24 setembre 2015].
# Eagle (Calder)

Eagle és una escultura abstracta d'Alexander Calder. Està situada a l'Olympic Sculpture Park de Seattle, Washington.

## Història

Va ser ubicat primerament a l'edifici Bank One, al número 500 del carrer Throckmorton a Fort Worth, Texas, encarregat per Fort Worth National Bank. Va ser construït l'any 1971 amb xapa d'acer pintada. Erigida el 15 de febrer de 1974, va ser reubicada l'any 2000, com a donació al Museu d'Art de Seattle per John i Mary Shirley.

## Referències

* ↑ "Eagle, (sculpture)". SIRIS
* ↑ Vogel, Carol. «INSIDE ART; Calder's 'Eagle' Lands in Seattle». The New York Times, 21-07-2000. [Consulta: 20 abril 2015].
* ↑ «Calder's `Eagle' purchased for Olympic Sculpture Park». Seattle Times, 19-07-2000. Arxivat de l'original el 27 d’abril 2015. [Consulta: 20 abril 2015].
* ↑ «The Eagle, 1971». Seattle Art Museum. Arxivat de l'original el 2013-09-03. [Consulta: 20 abril 2015].

## Enllaços externs

* Metroplexing
* "Eagle" d'Alexander Calder, wikimapia
Viccionari
# Johann Ambrosius Bach

Johann Ambrosius Bach (24 de febrer de 1645 - 24 de febrer de 1695) va ser un músic alemany, i el pare de Johann Sebastian Bach.
Fill de Christoph Bach, Ambrosius va néixer el 24 de febrer de 1645 a Erfurt, Alemanya, i era germà bessó de Johann Christoph Bach (1645-1693). Es diu que eren tan semblants que ni les seves dones no els podien distingir. Sabia tocar diversos instruments, i va treballar com a violinista i violista a la seva ciutat natal, Erfurt. El 1671 va trobar feina com a músic local a Eisenach, Turíngia, i després també va ser trompetista de la ciutat. El 1684 va sol·licitar al Consell Municipal que se li permetés deixar el seu càrrec per anar a treballar a la ciutat que el va veure néixer, Erfurt, però li va ser denegada la sol·licitud.
Es va casar amb Maria Elisabetha Lämmerhirt a la Kaufmannskirche l'1 d'abril de 1668 i amb ella va tenir vuit fills. A la mort de la seva esposa, va tornar a casar-se. Dels vuit fills, quatre van ser músics. Els més destacats són:
* Johann Christoph Bach (1671-1721)
* Johann Jacob Bach
* Johann Sebastian Bach
No se sap si Johann Sebastian va rebre ensenyaments musicals del seu pare. Tampoc sabem si Johann Ambrosius va compondre alguna cosa, ja que no es conserva cap obra d'ell. Va morir a Eisenach el 24 de febrer de 1695, dia del seu aniversari; feia 50 anys.

## Bibliografia

* Història dels Bach
* Diccionario Enciclopédico de la Música "Música Maestro", Editorial Rombo, 1996, ISBN 8482570323
* "Musicalia", Enciclopedia y Guía de la Música Clásica, Editorial Salvat, 1986, ISBN 8471378728
* Larousse de la musique, Librairie Larousse, 1957
# Francesc Roig Alfonso

Francesc Roig Alfonso (Poble Nou, València, 1940) és un empresari valencià. Pertany a una important saga empresarial valenciana que van fundar els seus pares, Francisco Roig Ballester i Trinidad Alfonso Mocholí. És el major de set germans: Amparo, Vicente (mort), Trinidad, Fernando, Juan i Alfonso. En l'actualitat és president del Grup Corporatiu Roig.
Des de 1994 fins a 1997 va ser accionista majoritari i president del València Club de Futbol.

## Vida

Paco Roig va entrar en l'empresa familiar (cárnicas Roig, un escorxador) el 1956, amb setze anys. Va ser el president més jove de l'Associació d'Escorxadors Espanyols. Amb el canvi generacional es va dedicar als negocis agroalimentaris i a la inversió financera.
El 1981 va marxar a l'Àfrica per dedicar-se a la ramaderia i a l'exportació, associant-se amb el president de Guinea Equatorial, Teodoro Obiang, relació que prompte va acabar. De tornada a Europa va orientar la seva activitat a la inversió i a la promoció immobiliària. El 1994 va accedir a la presidència del València Club de Futbol, en la qual va romandre fins a desembre de 1997, després de presentar la seva dimissió. En 2005 va adquirir el 38% de l'accionariat de l'Hèrcules Club de Fútbol d'Alacant.
Pel que fa a la seva vida personal, Paco Roig s'ha casat en dues ocasions. Des de 1962 va estar casat amb María Manuela Segarra Soler, filla de Silvestre Segarra, propietari d'Indústries Segarra. Posteriorment va contreure matrimoni en segones núpcies amb Magdalena Melchor.

## Enllaços externs

* Roig Grupo Corporativo Arxivat 2010-06-08 a Wayback Machine. (castellà)
* Famosos Valencians: Francisco Roig (castellà)
* València Club de Futbol www.valenciacf.com Arxivat 2009-09-04 a Wayback Machine.
* Levante - EMV: Francisco Roig ultima la seva entrada en l'accionariat de l'Hèrcules . (castellà)
# La voz de la provincia

La Voz de la Província va ser un diari que va començar a publicar-se el 1930 i es va dissoldre al 1931.

## Història

Aquest diari era de tendència monàrquica i d'ideari polític liberal. Per això, es dedicaven a informar dins l'àmbit parcial del Partit Liberal i d'identificació amb l'estat monàrquic. Els temes als que més atenció hi posaven eren els esdeveniments polítics en el procés de transició a la República. També parlen de política municipal i aspectes socials i culturals, religió, climatologia, espectales, oci i economia.

## Aspectes tècnics

La Voz de la Província constava de 8 pàgines amb excepcions de 2, 4 i 6 pàgines en alguns números. El seu format era de 48x32 cm i els titulars que s'incloïen eren bàsicament informatius i propagandístics. Tenia un preu de 10 cèntims el número i 2 pessetes el trimestre.

## Seccions i col·laboradors

Les seccions que es podien trobar a La Voz de la Província eren "Instrucción Pública", "Sección Oficial", "Boletín Oficial", "Voz de los pueblos", "Información de Tarragona", "Ecos Mundanos", "Ayuntamiento", "Agua pasada", "Visitas", "Servicio de Plaza", "hallazgos", "Audiencia Provincial", "Pagos de Hacienda", "Por telégrafo y teléfono", "Últimas noticias", "Escenarios y pantallas", "Religiosas", "Observaciones meterológicas", "Marítimas", "Cambios" i "La Voz de la Província en Reus".
Els col·laboradors habituals eren Antonio Cleofé, Luis Urbano, Borrell Tirso de Merina, Juan Carranza, Juan José Llorente i Marqués de Lozoya.

## Localització

* Biblioteca Hemeroteca Municipal de Tarragona.
* Premsa Digitalitzada Biblioteca Hemeroteca Municipal de Tarragona

## Referències

* ↑ Duch i Barriach. Hemeroteca Municipal Catàleg, 1985.
* 1 2 La Premsa a la Província de Tarragona durant la Segona República, 1931-1936. [Tarragona]: Diputació de Tarragona, 1996. ISBN 84-88618-28-X.
# Desigualtat de Hilbert

En anàlisi matemàtica, una branca de les matemàtiques, la desigualtat de Hilbert afirma que
    $\left|\sum _{r\neq s}{\dfrac {u_{r}{\overline {u_{s}}}}{r-s}}\right|\leq \pi \displaystyle \sum _{r}|u_{r}|^{2}.$
per a qualsevol seqüència u$_1$,u₂,... de nombres complexos. El primer en demostar-ho va ser el matemàtic alemany David Hilbert, amb la constant 2$\pi$ en lloc de $\pi$; la constant que va trobar Issai Schur. Implica que la transformada discreta de Hilbert és un operador delimitat en ℓ₂.

## Formulació

Fem que (u$_m$) sigui una seqüència de nombres complexos. Si la seqüència és infinita, suposem que és sumable al quadrat:
    $\sum _{m}|u_{m}|^{2}<\infty$ $\pi$
La desigualtat de Hilbert (vegeu Steele, 2004) afirma que:
    $\left|\sum _{r\neq s}{\dfrac {u_{r}{\overline {u_{s}}}}{r-s}}\right|\leq \pi \displaystyle \sum _{r}|u_{r}|^{2}.$

## Generalitzacions

El 1973, Montgomery i Vaughan va informar de diverses generalitzacions de la desigualtat de Hilbert, tenint en compte les formes bilineals:
    $\sum _{r\neq s}u_{r}{\overline {u}}_{s}\csc \pi (x_{r}-x_{s})$
i
    $\sum _{r\neq s}{\dfrac {u_{r}{\overline {u}}_{s}}{\lambda _{r}-\lambda _{s}}},$
on x$_1$,x₂,...,x$_m$ són diferents nombres reals mòdul 1 (és a dir, pertanyen a classes diferents del grup quocient R/Z) i λ$_1$,...,λ$_m$ són nombres reals diferents. Montgomery & Vaughan's van donar les següents generalitzacions de la desigualtat de Hilbert
    $\left|\sum _{r\neq s}u_{r}{\overline {u_{s}}}\csc \pi (x_{r}-x_{s})\right|\leq \delta ^{-1}\sum _{r}|u_{r}|^{2}.$
i
    $\left|\sum _{r\neq s}{\dfrac {u_{r}{\overline {u_{s}}}}{\lambda _{r}-\lambda _{s}}}\right|\leq \pi \tau ^{-1}\sum _{r}|u_{r}|^{2}.$
on
    $\delta ={\min _{r,s}}_{+}\|x_{r}-x_{s}\|,\quad \tau =\min _{r,s}_{+}\|\lambda _{r}-\lambda _{s}\|,$
    $\|s\|=\min _{m\in \mathbb {Z} }|s-m|$
és la distància de s al nombre enter més proper, i min+ denota el valor positiu més petit. A més, si
    $0<\delta _{r}\leq {\min _{s}}_{+}\|x_{r}-x_{s}\|\quad {\text{and}}\quad 0<\tau _{r}\leq {\min _{s}}_{+}\|\lambda _{r}-\lambda _{s}\|,$
aleshores es mantenen les següents desigualtats:
    $\left|\sum _{r\neq s}u_{r}{\overline {u_{s}}}\csc \pi (x_{r}-x_{s})\right|\leq {\dfrac {3}{2}}\sum _{r}|u_{r}|^{2}\delta _{r}^{-1}.$
i
    $\left|\sum _{r\neq s}{\dfrac {u_{r}{\overline {u_{s}}}}{\lambda _{r}-\lambda _{s}}}\right|\leq {\dfrac {3}{2}}\pi \sum _{r}|u_{r}|^{2}\tau _{r}^{-1}.$

## Referències

* ↑ Steele, J. Michael. «cap 10. Hilbert’s Inequality and Compensating Difficulties». A: The Cauchy-Schwarz master class: an introduction to the art of mathematical inequalities ( PDF) (en anglès). Cambridge University Press, 2004, p. 155–165. ISBN 0-521-54677-X.
* ↑ Montgomery, H. L; Vaughan, R. C «Hilbert's inequality» (en anglès). J. London Math. Soc., 8, 1974, pàg. 73–82. ISSN: 0024-6107.

## Enllaços externs

* Godunova, E.K. «Hilbert inequality». A: Encyclopedia of Mathematics (en anglès). EMS Press, (2001) [1994].
# José María Calatrava

José María Calatrava (Mèrida, 26 de febrer de 1781 - Madrid, 16 de gener de 1846) fou un polític i jurista espanyol.
Estudiava dret a Sevilla quan va esclatar la guerra contra els francesos, participant molt activament en contra de l'ocupació militar des de la Junta Suprema d'Extremadura, on va ser elegit diputat a 1810 en representació de Badajoz, participant de forma important en les Corts de Cadis. Després de la restauració absolutista va ser pres i empresonat a Melilla fins que és amnistiat amb ocasió de l'arribada al poder dels liberals, sent nomenat magistrat del Tribunal Suprem i des de 1822 fins al 1823, Ministre de Gràcia i Justícia. La fi del Trienni liberal va suposar el seu exili a Portugal, Anglaterra i França, amb el seu germà, Ramon María de Calatrava. Amb la mort de Ferran VII i l'arribada de la regència de Maria Cristina torna a Espanya i després del Motí de la Granja de San Ildefonso fou nomenat President del Consell de Ministres, en substitució de Francisco Javier de Istúriz encarregant la cartera d'Hisenda a Juan Álvarez Mendizábal perquè completés la reforma de la hisenda pública. El 1837 cessà com a President en benefici d'Eusebio de Bardaxí y de Azara.

## Enllaços externs

* «José María Calatrava». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# Francesc Rocamora Pàmies

Francesc Rocamora Pàmies (Reus, 1776 - Manila, Filipines, 1861) va ser un frare dominic i missioner català. Fill de Marià Rocamora, un cirurgià reusenc i de Rosa Pàmies, també reusenca, va ingressar als 16 anys al Convent de Santa Caterina de Barcelona i va vestir l'hàbit de l'orde dels predicadors el 1792. Es va llicenciar en teologia i filosofia i el 1805 va ser destinat a les illes Filipines, concretament a l'illa de Luzón, a la Vall de Cagayan, província de Nueva Vizcaya, un dels llocs més dessolats, on hi va fer cap a petició pròpia. Va ser nomenat vicari de Dupax del Sud, càrrec que ocupà durant 35 anys. Més endavant va ser elegit prior de Manila, i el 1841 prelat superior de la província del Santísimo Rosario. Va ajudar a la població de Tungleing quan aquesta ciutat va ser devastada per grups guerrillers que perseguien implacablement als catòlics, enviant recursos humans i econòmics. Va ser nomenat vicari provincial de Manila i superior del convent de San Pedro de Telmo a la província de Cavite, càrrecs que va exercir del 1845 al 1861. Aquell any, ja vell, va demanar poder-se retirar al convent de Santo Domingo, a Manila, on va morir.
Va publicar un Catecismo de la Doctrina Cristiana en la lengua Isinay o Inmeas; corregido, añadido y redactado en mejor forma del antiguo manuscrito por ... Fr. Francisco Rocamora. Manila: Imprenta de Santo Tomás, á cargo de Pedro Memije, 1876 i va deixàr inèdita una "Descripción de las misiones de Ituy", ciutat de la vall de Cagayan on va estar a l'inici de la seva estada a les Filipines.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 566.
* ↑ «Catecismo de la doctrina cristiana». Biblioteca digital hispánica. Ministerio de Cultura. [Consulta: 9-IV-2018].
# Fons

«Fons» té aquests significats:
* Fons documental o fons d'arxiu, conjunt de documents agrupats
* Fons (instrument musical), tapa inferior de la caixa de ressonància dels cordòfons amb funció acústica
* Fons, plural de fon
* Doble fons, tancs estructurals d'un vaixell entre el folre exterior del buc i el pla de la bodega o tanc de càrrega
* Física:
** Quark fons, quark de tercera generació
** Antiquark fons, antiquark de tercera generació
** Fons còsmic de microones o radiació còsmica de fons, radiació residual isòtropa
** Fons còsmic de neutrins, radiació de fons de partícules composta per neutrins
** Fons (Recipient), part inferior d'un recipient contenidor de fluids
* Esport:
* Fons o lunge
** Cursa de fons, prova atlètica de llarga distància
** Esquí de fons, disciplina esportiva de la família de l'esquí nòrdic
* Toponímia:
** Fons (Ardèche), municipi francès al departament de l'Ardecha
** Fons (Gard), municipi francès al departament de Gard (regió de Llenguadoc-Rosselló)
** Fons (Òlt), municipi francès al departament de l'Òlt (regió de Migdia-Pirineus)
** El Fons, partida de l'Horta de Lleida
** Fons-sur-Lussan, municipi francès al departament del Gard (regió de Llenguadoc-Rosselló)
** Saint-Fons, municipi francès a la metròpoli de Lió
** Cantó de Saint-Fons, cantó francès al districte de Lió (departament del Roine)
* Economia:
** Fons de comerç, excés de valor material d'una empresa quan és venuda
** Fons contravalor, mecanisme que creen dos països per al desenvolupament econòmic
** Fons d'inversió o fons d'investiment, instrument d'estalvi format per valors mobiliaris
** Fons d'inversió cotitzat o fons cotitzat, instrument financer que replica el comportament d'un índex borsari
** Fons d'inversió lliure o fons de cobertura, instrument financer d'inversió
** Fons de maniobra o fons de rotació, ràtio financera que serveix per analitzar la situació patrimonial i financera d'una empresa
* Medicina:
** Fons de l'ull, exploració que es realitza en medicina per visualitzar l'interior de l'ull
** Fons de sac de la vagina, part interna de la vagina en forma d'arc
* Biografies:
** Bartomeu Fons i Jofre de Villegas (Palma, 1888 - 1962), empresari, advocat, batlle de Palma (1920 i 1921-22) i diputat provincial (1923, 1924) pel Partit Conservador d'Antoni Maura
** Elena Fons (Sevilla, Espanya, 1873 - ?), cantant d'òpera andalusa
* Etnografia:
** Fons, poble de Benín, singular Fon.
# Dinoseto

El Dinoseto és una bardissa amb forma de dinosaure que s'exhibeix com a monument a la ciutat de Vigo des del 19 de maig del 2015.
Va crear-se el 19 de maig de 2015 al carrer Rosalía de Castro de la ciutat. Aquella ubicació va ser una equivocació, ja que havia de situar-se a un parc ecològic a Navia, als afores de la ciutat. Tanmateix, el Dinoseto va ser un èxit, compartint-se la seua imatge i selfies a les xarxes socials, fet que va provocar que s'ubicara permanentment al nucli urbà de la ciutat. El 16 de juny va ser ubicat a la Plaça de la Princesa, ubicació temporal però on va esdevindre el monument més fotografiat de la ciutat, superant el popularitat a l'escultura del Sireno.
Arran de la seua popularitat, s'ha previst col·locar noves bardisses amb forma de dinosaure. Així, l'ajuntament va col·locar un ou a baix del Dinoseto, per a anunciar que hi haurien quinze noves bardisses a la ciutat. A Navia es va col·locar un Rinoseto, amb forma de triceratops.

## Galeria

* El Dinoseto, amb una plataforma per a selfies.
* El Rinoseto de Navia.

## Referències

* ↑ «El Dinoseto, la escultura inesperada que ya es el rey del 'selfie' en Vigo». La Información, 25-02-2016. [Consulta: 5 gener 2021].
* 1 2 Diximedia. «El Dinoseto, la escultura inesperada que ya es el rey del 'selfie' en Vigo». Arxivat de l'original el 2015-10-18. [Consulta: 1r setembre 2016].
* 1 2 Vigo, Faro de. «Dinoseto pone su huevo en Vigo». [Consulta: 1r setembre 2016].
# Josep Ignasi Barraquer i Moner

Josep-Ignasi Barraquer i Moner (Barcelona, 24 de gener de 1916 - Bogotà, 13 de febrer de 1998) fou un metge oftalmòleg, primer fill d'Ignasi Barraquer Barraquer. Es va llicenciar en medicina i cirurgia el 1940, i es doctorà a Madrid el 1952. Va treballar amb el seu pare a l'Institut Barraquer de Barcelona, del qual fou vicepresident (1947-54). El 1953, es traslladà a Bogotà, on fou director d'oftalmologia (1958-66) a l'Instituto Federico Lleras Acosta i on fundà, el 1964, l'Instituto Oftalmológico de las Américas i, el 1968, l'Instituto Barraquer de Bogotà. Va crear diversos instruments i tècniques quirúrgiques com la queratoplàstia refractiva.

## Referències

* ↑ «Josep Ignasi Barraquer i Moner». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Rodríguez G., Lucero «El legado de la dinastía Barraquer». El Tiempo [Bogotà, Colòmbia], 14-02-2008 [Consulta: 27 agost 2016].
* ↑ Tarín-Iglesias, José «José Ignacio Barraquer, el médico español que ha conquistado el alma americana». La Vanguardia, 05-01-1969 [Consulta: 28 agost 2016].
# Districte de Sanga

El districte de Sanga és un districte de Moçambic, situat a la província de Niassa. Té una superfície de 12.185 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 56.165 habitants. Limita a l'oest amb el districte de Lago, al sud amb el districte de Chimbonila, a l'est amb els districtes de Muembe i Mavago i al nord amb la República de Tanzània.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en quatre postos administrativos (Lussimbeze, Macaloge, Matchedje i Sanga), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Lussimbeze:
** Cajamba
** Luchimua
** Nsauca
* Posto Administrativo de Macaloje:
** Macaloge
* Posto Administrativo de Matchedje:
** Matchedje
* Posto Administrativo de Sanga:
** Sanga

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Francesc Deulofeu i Fontanillas

Francesc Deulofeu i Fontanillas (Sant Celoni, 1960) és un polític català, que va ser dues vegades batlle de Sant Celoni.
Va estudiar medicina i cirurgia l'any 1984 i s'especialitza en medicina interna el 1989 i en geriatria el 2003. Va especialitzar-se en metodogia en ciències de la salut i va obtenir un postgrau en metodogia d'avaluació i millora de la qualitat.
Va ser escollit representant dels pares del Consell Escolar del Col·legi La Salle - Sant Celoni i també en el Consell Escolar Municipal. Ha estat membre de l'AMPA del col·legi La Salle.
Ha col·laborat en cursos de formació amb la Creu Roja i en xerrades formatives de salut organitzades per l'ajuntament, l'hospital, el Col·legi La Salle i de l'Associació Neurològica Amics del Baix Montseny.
Va ser president local del partic local de Convergència Democràtica de Catalunya des de 2004 fins al 2008. És regidor a l'ajuntament de Sant Celoni i portaveu del Grup Municipal de CIU des de 2003. Va ser cap de llista a les eleccions municipals de 2007 amb l'eslogan «Estem a punt» i va esdevenir batlle. Va ser batlle entre 2007 i 2011, cap de l'oposició entre 2011 i 2015 i de nou batlle el 2015 fins a 2019.
Una de les seves grans passions és la bicicleta de muntanya. És membre del Club Ciclista Sant Celoni.

## Referències

* ↑ «Francesc Deulofeu Fontanillas». Ajuntament de Sant Celoni. [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «Francesc Deulofeu anuncia que no es presentarà a les municipals del 2019». Nació Digital Baix Montseny, 19-03-2018.
* ↑ «Francesc Deulofeu i Fontanillas». CiU Sant Celoni, 04-11-2015. Arxivat de l'original el 2015-11-04. [Consulta: 9 març 2021].
# Font de l'Esquirol

La Font de l'Esquirol és una surgència del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situada a 550 metres d'altitud, en el Sot de l'Abellar, a la capçalera del torrent de la Baga de l'Abellar. És al sud-oest del poble de Monistrol de Calders i al sud-est de la masia del Bosc.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# La Pryor

La Pryor és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.491 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Pryor tenia 1.491 habitants, 462 habitatges, i 368 famílies. La densitat de població era de 214,8 habitants/km².
Dels 462 habitatges en un 45% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 20,3% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,2% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 9,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.385 $ i la renda mediana per família de 21.304 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.125 $ mentre que les dones 15.125 $. La renda per capita de la població era de 10.036 $. Aproximadament el 37,4% de les famílies i el 41,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Pryor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- La Pryor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].