OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mendigo con perros (escultura)

L'escultura urbana coneguda pel nom Mendigo con perros, ubicada a la plaça Pedro Miñor, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de ferro, és obra de Rafael Rodríguez Urrusti, i està datada 1995.
L'escultura que està sobre un ampli pedestal de pedra, representa un vell captaire (que recolza la seva mà dreta en un bastó mentre l'altra mà la utilitza per pidolar) abillat amb una vella i rosegada jaqueta americana i uns pantalons amb genolleres, tot i la qual cosa porta corbata i arrugat barret; el qual està acompanyat per dos gossos Rufo i el seu company, els quals eren uns gossos molt populars a la ciutat d'Oviedo en els anys 80 del segle xix.

## Referències

* 1 2 «Escultura «Mendigo con perros»» (en espanyol europeu), 05-07-2018. [Consulta: 1r gener 2019].
* 1 2 «Escultura p�blica en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 1r gener 2019].
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.
* ↑ M. ª Carmen Menéndez Fernández, «Rafael Rodríguez Urrusti. El lenguaje del hierro», llibre publicat el 1998
* ↑ «Mendigo con Perros - Enciclopedia de Oviedo». [Consulta: 1r gener 2019].
# Maurits De Schrijver

Maurits De Schrijver (26 de juny de 1951) és un exfutbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1982.

## Referències

* ↑ Maurits De Schrijver Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Intl career stats - EU Football
# Merlin Properties

Merlin Properties SOCIMI SA és una empresa amb seu a Espanya que es dedica al negoci dels fideïcomisos d'inversió immobiliària (Socimi). Va ser fundada el 2014 per antics executius de Deutsche Bank. L'empresa se centra en l'adquisició, la gestió i el lloguer d'immobles comercials situats a la península ibèrica, principalment a Espanya. Les activitats de l'empresa es divideixen en sis segments: Edificis d'oficines, que opera una cartera d'oficines; locals comercials minoristes, arrendament de comerços minoristes; centres comercials, gestió de grans magatzems; logística i centres de distribució; hotels, mitjançant l'arrendament d'edificacions hoteleres i altres, que inclou el lloguer de propietats immobiliàries residencials.
L'empresa controla diverses filials, com Tree Inversiones Inmobiliarias SOCIMI SAU, MPEP - Properties Escritorios Portugal SA, Testa Inmuebles en Renta SOCIMI SA i Obraser SA.
Amb el suport de fons d'inversió internacionals com ara BlackRock, Principal Financial Group, Marketfield i Invesco, va comprar a BBVA més de 1000 oficines. Posteriorment va adquirir la divisió patrimonial de Sacyr (Testa) i Metrovacesa. Cotitza a l'IBEX 35 des del 2015.
El 2020 Manel Lao es va convertir en el segon accionista de la companyia després de vendre's CIRSA.

## Referències

* ↑ Efe. «Sacyr ven la seva filial Testa a Merlín Properties per 1.793 milions», 09-06-2015. [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ Simón Ruiz, Alfonso «Cómo creció Merlin de 0 a 100 en dos años». , 27-08-2016 [Consulta: 22 abril 2018].
* ↑ Cerro, Xavier Grau Del. «L’exrei del joc torna al totxo», 21-06-2020. [Consulta: 26 agost 2024].
# Merluccius gayi

Merluccius gayi és una espècie de peix pertanyent a la família dels merlúccids.

## Subespècies

* Merluccius gayi gayi (Guichenot, 1848)
* Merluccius gayi peruanus (Ginsburg, 1954)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
* Barcodes of Life (anglès)
# Milius (pel·lícula)

Milius és una pel·lícula documental del 2013 sobre l'escriptor, productor i director John Milius, dirigida per Joey Figueroa i Zak Knutson.

## Trama

Una mirada a la vida i la carrera de John Milius, des de la seva infància i els seus dies com a estudiant a la USC, fins al seu èxit com a escriptor i director en grans pel·lícules com Harry el Brut, Apocalypse Now i Aurora roja.

## Entrevistats

* Francis Ford Coppola
* Brian De Palma
* Clint Eastwood
* Sam Elliott
* Buzz Feitshans
* Harrison Ford
* Don Glut
* Kathleen Kennedy
* Randal Kleiser
* George Lucas
* Michael Mann
* Mike Medavoy
* Elvis Mitchell
* Ed O'Neill
* Al Ruddy
* Paul Schrader
* Arnold Schwarzenegger
* Martin Scorsese
* Charlie Sheen
* Bryan Singer
* Steven Spielberg
* Sylvester Stallone
* Oliver Stone
* Lea Thompson
* Matt Weiner

## Producció

La pel·lícula va trigar cinc anys i mig a fer-se. Els cineastes portaven dos anys i mig en el projecte quan Scott Mosier es va incorporar amb Matt Perniciero i Kevin Mann com a productors executius per proporcionar finançament addicional. Aleshores, Milius va tenir un ictus i la pel·lícula es va deixar durant nou mesos mentre començava la rehabilitació.
Segons el codirector Joey Figueroa:
| « | Normalment, molta gent farà un gran documental i no té el tema totalment incorporat. Vam tenir John Milius a bord des del primer moment. I vam dir: 'Uau! Aquest home pot parlar. I això serà increïble, perquè és molt vocal i té com un filtre zero i només dirà tota aquesta merda que serà increïble". I, òbviament, si has vist la pel·lícula, saps què passa, de manera que això va canviar tota la dinàmica de com es va fer aquest documental. Originalment, Milius seria la nostra força motriu en aquesta pel·lícula i això es va descarrilar totalment. I havíem de trobar aquesta veu ara, perquè l'hem de sentir parlar, evidentment. Això és el que ho va fer una mica més difícil. | » |

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Treball nominat | Resultat |
| 2013 | SXSW Film Festival | Premi del Públic | Milius | Nominat |
| 2013 | XLVI Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya | Premi Noves Visions | Milius | Guanyador |

## Referències

* ↑ «EXCLUSIVE: Interview With Milius (2013) Director Zak Knutson». Manly Movie, February 5, 2014.
* ↑ «Joey Figueroa and Zak Knutson interview: Milius», 31-10-2013.
* ↑ La holandesa 'Borgman' es la ganadora del Festival de Sitges, 20 Minutos, 19 d'octubre de 2013

## Enllaços externs

* Ressenya de la pel·lícula a Ain't It Cool News
# Metello

Metello és una pel·lícula italiana dirigida per Mauro Bolognini estrenada el 1970. Ha estat doblada al català.

## Argument

Florència, al final del segle xix. Metello, un paleta d'origen camperol, intenta escapar a la misèria. Amb les senyores, s'educa sentimentalment. En el seu treball, s'adona de la seva condició social. Es converteix en líder sindical arran de la gran vaga de 1902.

## Repartiment

* Massimo Ranieri: Metello Salani
* Ottavia Piccolo: Ersilia
* Frank Wolff: Betto
* Tina Aumont: Idina
* Lucia Bosè: Viola
* Pino Colizzi: Renzoli
* Mariano Rigillo: Olindo Tinai
* Luigi Diberti: Lippi
* Manuela Andrei: Adele Salani
* Corrado Gaipa: Badolati
* Adolfo Geri: Del Bueno
* Claudio Biava: Moretti
* Franco Balducci: Chellini
* Steffen Zacharias: Pallesi
* Sergio Ciulli

## Premis i nominacions
### Premis

* 1970: Premi a la interpretació femenina (Festival de Canes) per Ottavia Piccolo

### Nominacions

* 1970: Palma d'Or

## Referències

* ↑ esadir.cat. Metello. esadir.cat.
* ↑ «Metello». The New York Times.
# Metel·la

Metel·la és el nom dels següents personatges:
# Mleccha

    Per la dinastia Mlechchha de Kamarupa (Assam), vegeu Dinastia Mlechchha.
Mleccha (que prové del sànscrit vèdic mlecch i significa "no-Vèdic", "bàrbar", també romanitzt com "Mlechchha" o "Maleccha") es refereix a la gent d'extracció forastera a l'antiga Índia. Aquesta paraula també es fa servir en un sentit denigrant en el sentit de gent impura o inferior. A l'antiga Índia el terme s'aplicava en general als estrangers (sense distinció de raça o color), en especial als perses.
Entre les tribus anomenades Mleccha (o Mlechchha) hi havia els Saces, Hunes, Yavanes, Kamboges, Pahlaves, Bahlikes i Rixikes. Els Indo-grecs, Escites i kuixans foren també anomenats mlecches.

## Referències

* Parasher, A (1991), Mlecchas in Ancient India, Munshiram Manoharlal, ISBN 978-81-215-0529-1
* To learn more about the History of India, see http://www.pbs.org/thestoryofindia

### Bibliografia

* Sharma, Tej Ram. Personal and Geographical Names in the Gupta Inscriptions. Concept Publishing Company, 1978. GGKEY:RYD56P78DL9.
* Savant, Arvind. Discovery of God. Xlibris Corporation, 2011. ISBN 978-1-4568-4518-6.
# Model Món3

El model Món3 (World3) és una modelització i simulació per ordinador que empra la tècnica de la dinàmica de sistemes per analitzar les interaccions entre població, producció industrial, límits i producció alimentària en els ecosistemes de la Terra. Va ser inicialment produït i utilitzat pel Club de Roma, que va publicar, a partir de les dades que es desprenien del model el llibre Els límits del creixement. Els principals creadors del estudi van ser Donella Prats, Dennis Prats, i Jørgen Randers.

## Model

El model consisteix en diverses parts que interactuen entre elles. Cadascuna d'aquestes parts defineix un subsistema diferents. Els subsistemes principals eren
* El sistema alimentari, tractant agricultura i producció alimentària,
* El sistema industrial,
* El sistema de població,
* Els recursos no renovables,
* El sistema de contaminació.

## Vegeu també

* Capacitat de càrrega
* Distribució de la riquesa
* Necessitats humanes fonamentals
# Metriorhynchus

Metriorhynchus és un gènere extint de Sauròpsids (rèptils) marins. Mesurava 3 metres de longitud i va viure en el període Juràssic, fa entre 160 i 150 milions d'anys.
Parent proper dels cocodrils, estava adaptat a la vida en el mar. Posseïa potes en forma de rems, cua de peix i pell llisa. A diferència dels cocodrils no era un nedador veloç.
# Michaël Borremans

Michaël Borremans (Geraardsbergen, 1963) és un pintor belga resident a Gant influït per artistes com Édouard Manet, Degas o Diego Velázquez. Va estudiar fotografia a la Hogeschool voor Kunst en Wetenschappen Sint-Lucas, però als anys 1990 es va passar a la pintura. Ha col·laborat a més amb altres projectes artístics com la portada del disc Vantage Point del grup dEUS i als últims anys, ha emprès treballs en tres dimensions.

## Referències

* ↑ Duplat, Guy «Michaël Borremans, un peintre de l'énigme» (en francès). La Libre Belgique, 18-04-2008.
* ↑ «David Borremans, biography». David Zwirner. Arxivat de l'original el 2019-12-28. [Consulta: 19 juny 2021].
# Michaël D'Almeida

Michaël D'Almeida (Évry, 3 de setembre de 1987) és un ciclista francès especialista en pista. Medallista als Jocs Olímpics de 2012 i als de 2016, també ha guanyat vuit medalles als Campionats del Món de ciclisme en pista.
L'any 2011, juntament amb Grégory Baugé i Kévin Sireau, es van proclamar campions en velocitat per equips, però van ser desqualificats al gener del 2012, perquè Baugé va incomplir la normativa contra el dopatge.
El 2012 se li concedí el títol de Cavaller de l'Orde Nacional del Mèrit

## Palmarès

* 2005
** Campió d'Europa júnior en Velocitat per equips (amb Kévin Sireau i Alexandre Volant)
* 2006
** Campió de França en velocitat per equips
** Campió de França en Quilòmetre
* 2007
** Campió d'Europa sub-23 en Velocitat per equips (amb Grégory Baugé i Didier Henriette)
* 2008
** Campió d'Europa sub-23 en Quilòmetre Contrarellotge
** Campió de França en Quilòmetre
* 2009
** Campió d'Europa sub-23 en Quilòmetre Contrarellotge
** Campió d'Europa sub-23 en Velocitat per equips (amb Thierry Jollet i Kévin Sireau)
* 2011
** Campió del món velocitat per equips
* 2012
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Londres en Velocitat per equips (amb Grégory Baugé i Kévin Sireau)
** Campió de França en Quilòmetre
* 2015
** Campió del món en velocitat per equips (amb Kévin Sireau i Grégory Baugé)
** Campió de França en Quilòmetre
* 2016
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro en Velocitat per equips (amb Grégory Baugé i François Pervis)

### Resultats a la Copa del Món

* 2007-2008
** 1r a Sydney, en Quilòmetre
* 2008-2009
** 1r a Melbourne, en Quilòmetre
* 2009-2010
** 1r a Cali, en Quilòmetre
** 1r a Cali, en Keirin
* 2010-2011
** 1r a Cali, Pequín i Manchester, en Velocitat per equips

## Referències

* ↑ El campeón mundial de velocidad, sancionado por incumplir normativa antidopaje
* ↑ Decret de 31 de desembre de 2012

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Monument Volcànic Nacional del Mont Saint Helens

El Monument Volcànic Nacional del Mont Saint Helens (Mount St. Helens National Volcanic Monument) és un monument nacional que ocupa 445 quilòmetres quadrats al sud-oest de l'estat de Washington (Estats Units) dins del Bosc Nacional de Gifford Pinchot (Gifford Pinchot National Forest).
Va ser el primer monument nacional administrat pel Servei Forestal dels Estats Units (United States Forest Service o USFS), el qual forma part del Departament d'Agricultura dels Estats Units (United States Agriculture Department o USDA), des de la transferència dels monuments nacionals sota el seu control al Servei de Parcs Nacionals el 1933.
Com a conseqüència de l'erupció volcànica del mont Saint Helens el maig de 1980, el President Ronald Reagan, de conformitat amb la Llei d'Antiguitats, va establir l'àrea protegida el 27 d'agost de 1982 per a fins d'investigació, recreació i educació.
El monument no ha patit cap intervenció humana amb l'objectiu de permetre que el seu entorn respongui naturalment a la pertorbació. De totes maneres, el Servei Forestal ha establert molts senders, punts d'observació, estacions d'informació, càmpings i zones de pícnic per acomodar el nombre creixent de visitants. Quan les condicions meteorològiques siguin favorables, es pot conduir fins a Windy Ridge que només es troba 6 quilòmetres al nord-est del cràter. Els alpinistes poden pujar el cim del volcà amb els permisos necessaris.

## Vegeu també

* Llista de boscos nacionals dels Estats Units

## Referències

* ↑ «Explore Mount St Helens...Discover Ecosystems in Action». USDA. [Consulta: 13 abril 2013].
* 1 2 3 «Mount St. Helens National Volcanic Monument». Volcanic Hazards Program. United States Geological Survey: Cascades Volcano Observatory. [Consulta: 13 abril 2013].
* ↑ «Forest Service-Managed National Monuments». USDA. [Consulta: 13 abril 2013].
* ↑ Williams, Gerald . «NATIONAL MONUMENTS AND THE FOREST SERVICE». USDA/NPS. [Consulta: 13 abril 2013].
* ↑ «Experience Mount St Helens». USDA. [Consulta: 13 abril 2013].
* ↑ «Photo Library, Before & After the Eruption». USDA. [Consulta: 13 abril 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Platja de Torbas

La Platja de Torbas és una platja del concejo del Franco, a la zona occidental d'Astúries. Està situada a l'est del «cap Blanco», al poble de Valdepares. Pertany a la Costa Occidental d'Astúries i malgrat no estar inclosa a la franja que comprèn el Paisatge Protegit de la Costa Occidental d'Astúries, presenta dos tipus de protecció mediambiental, ja que està catalogada com ZEPAy LIC.

## Descripció

La seva configuració és la d'una badia menuda i la sorra té una longitud d'uns 100 a 110 metres i una amplària mitjana de 30 a 35 metres, de color fosc i gra de grandària mitjana. En tenir la forma d'ancorada, el normal és que les seves aigües siguin tranquil·les la major part de l'any. És una platja molt poc concorreguda i no té servei de socorrisme ni cap altre. El seu entorn té un grau d'urbanització baix i de tipus rural.
La platja té una desembocadura fluvial i la pesca submarina i la recreativa són les activitats més recomanades. A causa del gran nombre de pedres que hi ha, no és recomanable anar amb nens.

### Accessos

Hi ha dos accessos a la Platja de Torbas. Tots dos accessos són per als vianants i d'un km aproximadament.
Està indicat en la carretera general N-634. Seguint la indicació s'arriba a un castell que cal envoltar i s'accedeix a una pista que es bifurca més endavant; s'ha de prendre el camí de l'esquerra seguint amb el vehicle fins a on prudentment és possible. Des d'allí es va caminant uns 500 m fins a la platja.
Part des del cartell senyalitzador de Valdepares. Després d'agafar aquesta desviació s'arriba fins a una fàbrica de mobles i en la primera corba que hi ha cap a l'esquerra s'ha de seguir de front fins a arribar a una torrassa medieval. En aquest punt se segueix el camí que es dirigeix cap al «cap Blanco» i des d'allí a la platja és fàcil arribar doncs està a la vista.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-04-11. [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 20. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Maravillas

Maravillas és una pel·lícula espanyola dirigida per Manuel Gutiérrez Aragón el 1981, qui també és autor del guió. Va participar en el 31è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Argumento

Maravillas és una noia de quinze anys a qui el seu pare, fotògraf sense treball roba diners per als seus petits vicis eròtics. Afortunadament, Maravillas té uns antics padrins, d'origen jueu sefardita, que la visiten i acaronen. Quan era petita al qual més volia era a Salomón, però va ser obligat a no visitar-la més quan els padrins van descobrir que havia sotmès a la nena a una arriscada prova perquè mai de la vida tingués por en la vida. Temps després Maravillas coneix a un noi, Chessman, que treballa amb Salomón en un xou i s'agraden. Ella es veu embolicada en el robatori d'una maragda i l'ajuda en tractar amb uns delinqüents. Porten la joia a un perista. Aquest apareix misteriosament escanyat i la maragda ha desaparegut. El pare de Meravelles és el principal sospitós del crim, a causa de la seva vida licenciosa.

## Repartiment

* Cristina Marcos - Maravillas
* Fernando Fernán Gómez - Fernando
* Enrique San Francisco - Chessman
* Francisco Merino - Salomón Toledo
* León Klimovsky - Santos
* Eduardo MacGregor - Simón
* Gérard Tichy - Benito
* George Rigaud - Tomás
* José Luis Fernández 'Pirri' - Pirri
* Yolanda Medina - Loles
* Miguel Molina - Miqui
* José Manuel Cervino - Juez
* Paco Catalá - Perista

## Premis

Fotogramas de Plata 1981
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor pel·lícula espanyola | Millor pel·lícula espanyola | Guanyadora |
| Millor intèrpret de cinema espanyol | Fernando Fernán Gómez | Candidat |
Premis Sant Jordi'
| Categoria | Resultat |
| Millor pel·lícula espanyola | Guanyadora |
Festival Internacional de Cinema de Chicago
| Categoria | Resultat |
| Hugo de Plata (2n premi) | Guanyadora |

## Referències

* ↑ "Una gran ovación premió Maravillas en el Festival de Berlín". Diego Galán. El País (24/02/1981)
* ↑ Manuel Gutiérrez Aragón, El País, 18 de març de 1982
* ↑ «Maravillas». Biblioteca Nacional de España. [Consulta: 23 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Maravillas a Historia de nuestro cine, rtve.es
# Mairu

Mairu (plural mairuak) és el nom d'uns gegants de la mitologia basca que s'associen a la construcció dels cromlecs i dolmens. A Oiartzun se'ls anomena "intxisu". Se'ls relaciona sovint amb les laminak.

## Referències

* ↑ «Mairu - hiru». [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ «Mairu - Auñamendi Eusko Entziklopedia» (en anglès). [Consulta: 10 octubre 2020].
# Juliet Wilson Bareau

Juliet Wilson Bareau és una crítica d'art, especialista principalment en els pintors Francisco de Goya i Édouard Manet.

## Biografia

Juntament amb Manuela Mena ha proposat la descatalogació d'alguns quadres de Goya, com La lletera de Bordeus, que van atribuir a Rosario Weiss —filla de Leocadia Weiss, amant de Goya, i possiblement del mateix pintor—, i El colós, l'autoria del qual adjudicaven l'any 2001 a Javier Goya —fill de Francisco de Goya— (hipòtesi rebutjada per Nigel Glendinning i el llavors director del Museu del Prado Fernando Checa), i l'any 2008 a Asensi Julià, encara que finalment Manuela Mena, llavors responsable a el Prado de la pintura del segle xviii i de Goya, va renunciar el gener de 2009 a assignar a Julià l'autoria del Colós considerant-ho de «un seguidor de Goya».
Wilson Bareau s'expressa en aquests termes sobre el pintor aragonès:
| « | Goya va ser un home molt llest i intel·ligent [...] Mai no he cregut en aquesta idea extingida que als 50 anys es descobreix com un gran artista. Sempre va buscar el sentit de totes les obres, incloses les religioses. No m'agrada parlar de geni perquè és un terme que s'aplica a la lleugera i als genis no se'ls mira. En la seva obra, tot té unitat i sentit i és tan bon pintor que és incapaç de fer una obra dolenta. Cada cop que té un pinzell a la mà s'expressa amb tota la seva intel·ligència i entusiasme, amb una qualitat sorprenent. És un home absolutament complet, que s'apassiona per la caça, escolta seguiriyes o es passeja pels carrers de París perquè vol veure-ho i entendre-ho tot. | » |
L'any 1974 va publicar, amb Pierre Gassier, «el millor i més complet catàleg de Goya», publicat per l'editorial Joventud de Barcelona sota el títol Vida i obra de Francisco de Goya.

## Referències

* ↑ Glendinning, pág. 155.

## Bibliografia

* GLENDINNING, Nigel, Francisco de Goya, Madrid, Arlanza, 2005. ISBN 84-95503-40-9.

## Enllaços externs

* «Juliet Wilson-Bareau descobreix en Goya un pintor "incapaç de fer una obra dolenta"», El País, 15 de novembre de 1993.
* Fundació Amics del Museu del Prado. Juliet Wilson-Bareau
# Morlaix Comunitat

Morlaix Comunitat (en bretó Montroulez Kumuniezh) és una comunitat d'aglomeració francesa, situada al departament del Finisterre a la regió Bretanya, al País de Morlaix. Té una extensió de 680,3 kilòmetres quadrats i una població de 64.826 habitants (2006).

## Composició

Agrupa 28 comunes :
| Botsorhel Carantec Le Cloître-Saint-Thégonnec Garlan Guerlesquin Guimaëc Henvic Lanmeur Lannéanou Loc-Eguiner-Saint-Thégonnec Locquénolé Locquirec Morlaix Pleyber-Christ | Plouégat-Guérand Plouégat-Moysan Plouezoc'h Plougasnou Plougonven Plouigneau Plounéour-Ménez Plourin-lès-Morlaix Le Ponthou Saint-Jean-du-Doigt Saint-Martin-des-Champs Saint-Thégonnec Sainte-Sève Taulé |

## Administració

Llista de presidents successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1995-2003 | Marylise Lebranchu | (PS) |
| 2003- | Yvon Hervé | |
| Les dades anteriores no són pas conegudes. ||||

## Història

* 14 d'abril de 1995, es crea la Comunitat de Comunes del País de Morlaix (CCPM) amb 12 comunes : Carantec, Le Cloître St Thégonnec, Henvic, Loc Eguiner St Thégonnec, Locquénolé, Morlaix, Pleyber-Christ, Plourin les Morlaix, St Martin des Champs, Ste Sève, St Thégonnec i Taulé.
* 29 de desembre de 1995 : s'hi uneix la comuna de Plounéour-Ménez
* 24 de desembre de 1999 : s'hi uneix la comuna de Plougonven
* Fi de 1999 : S'hi integren les comunes de Plouégat-Moysan; Plouigneau, Plouézoc'h i le Ponthou
* 1 de gener de 2000 : Creació de la Comunitat d'Aglomeració del País de Morlaix, formada per Carantec, Le Cloître St Thégonnec, Garlan, Guimaëc, Henvic, Lanmeur, Lannéanou, Locquénolé, Loc Eguiner St Thégonnec, Locquirec, Morlaix, Pleyber-Christ, Plouégat Guerrand, Plouégat Moysan, Plouézoc'h, Plougasnou, Plougonven, Plouigneau, Plounéour-Ménez, Plourin les Morlaix, Le Ponthou, St Jean Du Doigt, St Martin des Champs, Ste Sève, St Thégonnec, Taulé.
* 1 de gener de 2002 : Adhesió de les comunes de Guerlesquin i Botsorhel.

## Vegeu també

* Intercomunalitats del Finisterre

## Enllaços externs

* Morlaix Comunitat Arxivat 2009-08-26 a Wayback Machine.
# Plaça del Pilar

La Plaça del Pilar és una plaça del Barri de Velluters, a la Ciutat de València. En març es planta la Falla de la Plaça del Pilar.

## Referències

* ↑ curiosos, Passejant València amb ulls. «Les moreres de Velluters.», 24-07-2019. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «El barrio». [Consulta: 8 gener 2022].

## Enllaços externs

* Guia de carrers de l'Ajuntament
Geografia urbana de la ciutat de València :