OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gimécourt

Gimécourt és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 35 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Gimécourt era de 35 persones. Hi havia 12 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 22 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família i 7 estaven desocupats. Tots els 22 habitatges eren cases. Dels 15 habitatges principals, 13 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien tres cambres, 4 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Gimécourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 25 persones, 21 eren actives i 4 eren inactives. Les 21 persones actives estaven ocupades(9 homes i 12 dones).. De les 4 persones inactives 3 estaven jubilades i 1 estava estudiant.

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Gimécourt hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 776 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Gimécourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Gimécourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Karasivka

Karasivka (en ucraïnès: Карасівка, rus: Карасёвка, Karassiovka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 174 habitants. Pertany al districte de Bilohirsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Fernando Lopes

Fernando Lopes, GCIH (Maçãs de Dona Maria, Alvaiázere, districte de Leiria, 28 de desembre de 1935 – Lisboa, 2 de maig de 2012) va ser un director de cinema portuguès.
Va formar part del Cineclube Imagem, animat per José Ernesto de Sousa. El 1957 començà a treballar com a tècnic a Rádio e Televisão de Portugal. El 1959 obté una beca per estudiar a la London Film School, on es va graduar en realització. Això li va permetre treballar uns mesos sota la direcció de Nicholas Ray a Les dents del diable. Va tornar a Portugal i va rodar el migmetratge Belarmino (1964) sobre la vida del púgil Belarmino Fragoso, que fou considerada una obra clau en el Novo Cinema portuguès juntament amb Dom Roberto de José Ernesto de Sousa i Os Verdes Anos de Paulo Rocha.
El 1965 va fer una estada a Hollywood, on hi va romandre tres mesos. Al seu retorn va filmar Uma Abelha na Chuva (1971), basada en la novel·la de Carlos de Oliveira. Aquesta, junt amb Belarmino i O Delfim (2002), basada en el llibre de José Cardoso Pires, és considerada la pel·lícula més significativa de la seva carrera.
També va ser professor de cinema del Conservatori Nacional de Portugal, avui dia l'Escola Superior de Teatro e Cinema.

## Filmografia

* 2012 - Em Câmara Lenta
* 2009 - Os Sorrisos do Destino
* 2006 - 98 Octanas
* 2004 - Lá Fora
* 2002 - O Delfim
* 1993 - O Fio do Horizonte
* 1988 - Matar Saudades
* 1984 - Crónica dos Bons Malandros
* 1976 - Nós Por Cá Todos Bem
* 1975 - Cantigamente Nº1 (TV)
* 1975 - As Armas e o Povo - col·lectiu
* 1971 - Uma Abelha na Chuva
* 1964 - Belarmino
* 1962 - As Palavras e os Fios
* 1960 - The Bowler Hat
* 1960 - Interlude
* 1960 - The Lonely Ones

## Referències

* ↑ Brennan, Sandra. «Biography: Fernando Lopes». Allmovie. [Consulta: 15 març 2010].
* ↑ Carvalho, Cláudia «Còpia arxivada» (en portuguese). Público, 02-05-2012 [Consulta: 13 juliol 2020]. Arxivat 5 de maig 2012 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-05-05. [Consulta: 13 juliol 2020].
* ↑ «Còpia arxivada» (en portuguese). Sol, 02-05-2012 [Consulta: 13 juliol 2020].
* ↑ Cinemateca
* ↑ Anabela Mota Ribeiro
* ↑ RTP

## Enllaços externs

* Fernando Lopes en entrevista a Jornal de Leiria
* Fernando Lopes al Centro de Língua Portuguesa - Instituto Camões da Universidade de Hamburgo
# Dai Jin

Dai Jin (en xinès tradicional: 戴進; en xinès simplificat: 戴进; en pinyin: Dài Jìn) fou un pintor xinès de paisatges durant la dinastia Ming nascut el 1388 a Qiantang, província de Zhejiang i mort el 1462. Aquest pintor va intentar revitalitzar l'estil Ma-Xia (també conegut com el de l'escola Ma Yuan o Xia Gui), que era la de la dinastia Song (1127-1279). El seu art va arribar a ser preciosista, remarcant més el detall, el fragment, més que no la composició general.
Dues escoles de pintura es van desenvolupar fora de la cort: l'escola de Zhe, fundada per Dai Jin, i l'escola Jiangxia dirigida per Wu Wei. Aquests dos pintors ja eren pintors professionals i els seus estils derivaven de les mateixes fonts en les quals s'inspiraven els pintors de palau. El nom d'escola Zhe prové del de la província de Zhejiang, en la capital de la qual, Hangzhou, residia Dai Jin.

## Bibliografia

* "Dai Jin, Wu Wei hua ji" (Chinese painting). Publicat per Tianjin ren min mei shu chu ban she. Any 2000. ISBN 9787530512555 (Text escrit en mandarí).
* "The Art Book of Chinese Paintings" de Ming Deng. Ed.Long River Press. 2008.

## Enllaços externs

* http://arts.cultural-china.com/en/63Arts13459.html Arxivat 2013-05-12 a Wayback Machine.
* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-dai-jin.php
Sobre l'escola Zhe
* http://www1.chinaculture.org/library/2008-01/14/content_39669.htm Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Cucut esparverenc gros

El cucut esparverenc gros (Hierococcyx sparverioides) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) que habita boscos de les muntanyes del nord del Pakistan, nord i est de l'Índia, sud-est del Tibet, sud i sud-est de la Xina, Taiwan i a través del Sud-est Asiàtic fins a Sumatra, Borneo, illes Petites de la Sonda i Filipines.
# Cugat

«Cugat» té aquests significats:
* Cugat màrtir (Scil·li, Tunísia, segona meitat del s. III - Sant Cugat del Vallès, 304), sant martiritzat a Sant Cugat del Vallès
* Francis Cugat (Barcelona, 1893- Westport, Connecticut, 1981), artista, dissenyador, il·lustrador i tècnic cinematogràfic català que va treballar sobretot als Estats Units
* Ramon Cugat Bertomeu (L'Aldea, Baix Ebre, 1950), metge especialista en medicina esportiva
* Xavier Cugat i Mingall (Girona, 1900 - Barcelona, 1990), músic i dibuixant català, artista polifacètic i principal difusor de la música llatina als Estats Units
# Hyalinobatrachium taylori

Hyalinobatrachium taylori és una espècie de granota que viu a la Guaiana Francesa, Guaiana, Surinam, Veneçuela i, possiblement també, al Brasil.

## Referències

* Gaucher, P., Hoogmoed, M. & Señaris, C. 2004. Hyalinobatrachium taylori. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 26 d'abril del 2008.
# Inferno (àlbum)

Inferno és el setzè àlbum de la banda britànica de heavy metal Motörhead. Va ser llançat al mercat en 2004, conté algunes cançons dures (com "Terminal Show" i In the Name of Tragedy"), però a més de rock and roll ("Killers", "Life's a Bitch"). "Whorehouse Blues" és una cançó blues. El guitarrista Steve Vai col·labora en les pistes "Terminal Show" i "Down on Me".
Al novembre de 2005, es va llançar una edició especial pel 30 aniversari de la banda amb un DVD que conté sis cançons en directe gravades en el concert del seu aniversari, un documental i el vídeo de "Whorehouse Blues".

## Llista de pistes

Totes les cançons compostes per Phil Campbell, Mikkey Dee i Lemmy
* "Terminal Show" – 3:45
* "Killers" – 4:14
* "In the Name of Tragedy" – 3:03
* "Suicide" – 5:07
* "Life's a Bitch" – 4:13
* "Down on Me" – 4:12
* "In the Black" – 4:31
* "Fight" – 3:42
* "In the Year of the Wolf" – 4:17
* "Keys to the Kingdom" – 4:46
* "Smiling Like a Killer" – 2:44
* "Whorehouse Blues" – 3:53

## Enllaços externs

* Web oficial de Motorhead (anglès)
# Georgina Cerezuela Robusté

Georgina Cerezuela Robusté, coneguda esportivament com Gina Cerezuela, (Barcelona, 27 de desembre de 1995) és una exjugadora i entrenadora de bàsquet catalana.
Pívot, començà a practicar el bàsquet als catorze anys al Club Bàsquet Roser de la mà de Lara Suanzes. Posteriorment, jugà en diversos equips base: Club Bàsquet Femení Sant Adrià, Perfumerias Avenida, Mataró, Bàsquet Draft Gramenet, Bàsquet Femení Viladecans i Barça CBS, amb el qual debutà a la Lliga Femenina 2 la temporada 2013-14. La temporada següent jugà a la Lliga NCAA, primer al Tallahassee Community College (2014-15) i, més tard, al Cooker University (2016-18). De tornada a les competicions estatals, el 2019 s'incorporà com a entrenadora assistent al Femení Maresme i entrà a treballar a l'empresa PickUS, fent la tasca d'assesorar i ajudar les futures jugadores que volen competir a la lliga universitària. Quatre anys més tard, s'incorporà al cos tècnic de la Universitat de South Florida de la Lliga NCAA, esdevenint la primera entrenadora catalana en aconseguir-ho.

## Referències

* ↑ Gómez Mira, Noelia. «Cómo el bullying acabó rompiendo un techo de cristal con Gina Cerezuela: «El baloncesto me ha llevado a quererme a mí misma»» (en castellà). Relevo, 06-11-2023. [Consulta: 17 febrer 2024].
* ↑ «El somni americà de Gina Cerezuela». FCBQ, 16-10-2023. [Consulta: 17 febrer 2024].
* ↑ «Gina Cerezuela, rompiendo techos de cristal en la NCAA» (en castellà). FEB, 24-10-2023. [Consulta: 17 febrer 2024].
# Karasugita

La karasugita és un mineral de la classe dels halurs. Rep el seu nom de Karasug (Tuvà, Rússia), la localitat on va ser descoberta.

## Característiques

La karasugita és un halur de fórmula química SrCa[Al(F,OH)₇]. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de cristalls de fulla molt prima, maclats i aplanats en {100} i allargats al llarg de [001], d'uns 0,25 mil·límetres aproximadament, en rosetes i en agregats en forma de ventall.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la karasugita pertany a «03.CB - Halurs complexos, nesoaluminofluorurs» juntament amb els següents minerals: criolitionita, criolita, elpasolita, simmonsita, colquiriïta, weberita, usovita, pachnolita, thomsenolita, carlhintzeïta i yaroslavita.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari format en les fissures a la zona d'oxidació dels filons de minerals de ferro, en les bretxes tectòniques. Va ser descoberta l'any 1994 al dipòsit de terres rares, estronci, bari, ferro i fluorita de Karasug, a Tuvà (Districte Federal de l'Extrem Orient, Rússia). Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Karasugite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 març 2016].
* 1 2 «Karasugite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 28 març 2016].
# Figura de vèrtex

En geometria, una figura de vèrtex, de manera general, és la figura que queda exposada quan una cantonada d'un políedre o polítop és retallada.
* Figura de vèrtex de "semiaresta" del cub
* Figura de vèrtex d'"aresta sencera" del cub
* Figura de vèrtex esfèrica del cub
* Figura de vèrtex de conjunt de punts del cub

## Bibliografia

* H. S. M. Coxeter, Regular Polytopes, Hbk (1948), ppbk (1973).
* H.S.M. Coxeter (et al.), Uniform Polyhedra, Phil. Trans. 246 A (1954) pp. 401–450.
* P. Cromwell, Polyhedra, CUP pbk. (1999).
* H.M. Cundy and A.P. Rollett, Mathematical Models, OUP (1961).
* J. Skilling, The Complete Set of Uniform Polyhedra, Phil. Trans. 278 A (1975) pp. 111–135.
* M. Wenninger, Dual Models, CUP hbk (1983) ppbk (2003).
* The Symmetries of Things 2008, John H. Conway, Heidi Burgiel, Chaim Goodman-Strass, ISBN 978-1-56881-220-5

## Vegeu també

* Facetatge

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Vertex figure» a MathWorld (en anglès).
* Vertex Figures
* Consistent Vertex Descriptions
# Dai Houying

Dai Houying (en xinès: 戴厚英; en pinyin: Dài Hòuyīng) (Yingshang, març de 1938 - Xangai, 25 d'agost de 1996) fou una escriptora xinesa, famosa per dos llibres que escriure a principis dels anys vuitanta, "Humanitat ah, humanitat! "(人 啊， 人) i " La mort d'un poeta "(诗人 之 死). Se la considera una de les figures més representatives de la Literatura de les cicatrius (伤痕 文学).

## Biografia

Dai Houying va néixer el 18 de març de 1938 a Yingshang, província d'Anhui a la Xina, en una família humil, on va ser la primera dona a estudiar. La seva mare era analfabeta i el seu pare regentava un petit comerç de propietat municipal.
El 1956 va entrar a la Universitat Normal de la Xina Oriental a Xangai, on va estudiar Llengua i Literatura xinesa. Va treballar com a crítica literària a l'Institut de Recerca Literària de la "Shanghai Writers Association".
Durant la Revolució Cultural (1966 - 1976) va ser considerada com a "contrarevolucionària activa" ("现行 反革命分子"), i perseguida com a tal.
El 1979 va obtenir la plaça de professora a la Universitat Fudan de Xangai, per ensenyar teoria literària.
Va morir assassinada en el seu apartament de Xangai el 25 d'agost de 1996.

### Carrera literària

Inicialment va publicar assaigs i articles sobre el marxisme segons el concepte del comunisme xinès, però després els va rebutjar per ser escrits sota control del Partit.
Dai va començar a escriure ficció el 1978 amb la seva trilogia sobre el destí dels intel·lectuals, formada per, "La mort d'un poète - Shiren zhi si (诗人之死)", "L'humanité ah, l'humanité ! - Ren a, ren (人啊,人), (aquesta obra va generar una intensa controvèrsia per la seva defensa d'un humanisme marxista i va ser prohibida entre 1983 i 1986), i "Des bruits de pas dans le vide Kongzhong de zuyin (空中的足音).
La seva novel·la momentània, Stones on the Wall (1980), va inspirar una intensa controvèrsia per la seva defensa per un humanisme marxista i va ser prohibida entre 1983 i 1986.

## Obres destacades

* 1980: L'humanité ah, l'humanité ! Ren ah, ren 《人啊，人》
* 1981 : La mort d'un poète Shiren zhi si 《诗人之死》
* 1982: Doucessont les chaînes 《锁链，是柔软的》
* 1986: Des bruits de pas dans le vide Kongzhong de zuyin 《空中的足音》
* 1988: Un passé inoubliable Wangshi nanwang 《往事难忘》
* 1993: Chute 《落》
* 1994: Fissure cérébrale Naolie 《脑裂》

## Referències

* 1 2 Duzan, Brigitte. «Dai Houying. Prsentation» (en francès). Chinese Shortstories, 09-07-2017. Arxivat de l'original el 2021-11-29. [Consulta: març 2020].
* ↑ «Novelist Dai Houying Murdered in Her Apartment» (en anglès). APNEWS, 28-08-1996. [Consulta: març 2020].
* ↑ La traducció francesa es literal (el mot xinès ren - 人- en la tradició confuciana significa humanitat o bondat) però l'obra s'ha traduït a l'anglès com "Stones on the Wall"
* ↑ «Dai Houying» (en anglès). [Consulta: març 2020].
* ↑ Traduïda a l'anglès com " Footsteps Echoing in the Void"
# Dar El Kebdani

Dar El Kebdani (en àrab دار الكبداني, Dār al-Kabdānī; en amazic ⴷⴰⵕ ⴽⴱⴷⴰⵏⵉ, Thadarte nel Kabdani) és una comuna rural de la província de Driouch, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.911 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Corda fluixa

La corda fluixa és una corda que, al contrari del cable tens, està fluixa i comunament se'l confon amb el cable o corda tensa. Es troba subjecta pels dos extrems, desenganxada del terra i amb una lleugera curvatura per la seva des-tensió. L'altura a la qual es trobe varia segons amb l'habilitat de l'executant i de les possibilitats de seguretat del lloc. En general descalça, la persona aconsegueix estabilitat sense ajuda d'altres objectes. Es denomina funàmbul a l'acròbata que fa exercicis sobre la corda fluixa o el fil ferro.
Entre les dificultats que es practiquen sobre la corda figuren les següents:
* Caminar d'esquena.
* Equilibri en un sol peu.
* Seure, acostar-se, agenollar-se, etc. a la corda.
* Realitzar jocs de mans sobre la corda.
Algunes variants del número sobre corda es realitzen utilitzant elements mecànics com ara bicicletes, monocicles i, també motocicletes.

## Altres usos

En referir-se al terme corda fluixa, es pot estar utilitzant de forma metafòrica, per fer referència que algú corre perill, ja sigui a la seva salut o de perdre la seva feina, per exemple.

## Vegeu també

* Slackline
# Hyalinobatrachium yaku

Hyalinobatrachium yaku és una espècie de centrolènid que viu a l'Equador. Una característica notable és que el teu cor i la seva pell són transparents.

## Referències

* ↑ «A marvelous new glassfrog (Centrolenidae, Hyalinobatrachium) from Amazonian Ecuador» (en anglès). ZooKeys. [Consulta: 16 juny 2017].
# Inferno (novel·la de Strindberg)

Inferno és una novel·la autobiogràfica de l'autor suec August Strindberg, publicada el 1897. Narra la residència de l'autor a París, on, lluny de la seva família i dels amics d' Estocolm, Strindberg es dedica a l'estudi obsessiu de l'alquímia, l'ocultisme i el swedeborgisme.
El narrador dona mostres d'un paranoia aguda i pateix freqüents deliris de persecució. Malgrat les conegudes neurosis de Strindberg, alguns dels trastorns que s'atribueix ell mateix a Inferno són de dubtosa veracitat, potser exagerats o inventats per a major dramatisme de l'obra.
Escrit en francès, el llibre prové en gran part d'un diari íntim que Strindberg va mantenir entre 1896 i 1908, enmig d'una crisi personal que es nodria per igual d'obsessions metafísiques, problemes financers i conflictes conjugals. El text es va publicar sencer el 1963 sota el títol de Ockulta dagbocken ("el Diari ocult").
En català, Inferno es va publicar per primera vegada el 2022 per Edicions del Cràter, amb traducció d'Oriol Ràfols Grifell.

## Referències

* ↑ «LAS DIEZ OBRAS NECESARIAS PARA ENTENDER LA HISTORIA DEL TEATRO». The New Barcelona Post, 21-12-2016. [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ «Inferno - August Strindberg». Edicions del Cràter. [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ «[Entrevista a Oriol Ràfols Entrevista a Oriol Ràfols - Mentrimentres Podcast]». Mentrimentres. [Consulta: 16 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Litteraturbanken.se - Ockulta dagbocken
# Gra (unitat de massa)

Un gra (símbol: gr ) és la mínima unitat de massa en el sistema anglès de mesures. Es considera amb el mateix valor en qualsevol país anglosaxó. En anglès es denomina grain.
S'utilitza per estimar amb més sensibilitat i precisió la poca massa de petits objectes (medicaments, drogues, bales, petites peces de joieria, etc.)

## Història

El gra va ser el fonament legal de traditional English weight systems, i és l'única unitat que és igual al troy, avoirdupois i sistema d'apotecaris de massa. $^{:C-6}$ La unitat es va basar en el pes d'un gra d'ordi, considerat equivalent a 1$^1$⁄$_3$ grans de blat. $^{:95}$ La unitat fonamental del sistema de pes anglès anterior a 1527 conegut com Tower weights, era un tipus diferent de gra conegut com el "gra de blat". El gra de blat de la torre es va definir exactament com $^{45}$⁄$_{64}$ d'un gra troy. $^{:74}$

## Equivalències

Un gra equival a 0,06479891 grams (64,79891 mil·ligrams) i també a:
* 0,03657142857148 dracmes avoirdupois
** 0,0166666666666666 dracmes troy
** 0,0166666666666666 dracmes farmacèutiques
* 0,0022857142857143 unces avoirdupois
** 0,00208333333333333 unces troy
** 0,00208333333333333 unces farmacèutiques
* 0,00014285714285714 lliures avoirdupois
** ,000173611111111111 lliures troy
** ,000173611111111111 lliures farmacèutiques
Finalment:
* 7000 grans equivalen a una lliura avoirdupois.
** 5760 grans equivalen a una lliura troy.
** 5760 grans equivalen a una lliura farmacèutica.
A Catalunya antigament s'utilitzava una unitat anomenada també gra, que equivalia a 49,914 mil·ligrams.

## Referències

* ↑ Oldberg, Oscar. A Manual of Weights, Measures, and Specific Gravity. Chicago: author [C. J. Johnson, printer], 1885, p. 87.
* 1 2 3 Rowlett, Russ. «G». How Many? Un diccionari d'unitats de mesura. Chapel Hill, Carolina del Nord: University of North Carolina at Chapel Hill, 13-09-2001. Arxivat de l'original el 2018-10-10. [Consulta: 4 juliol 2012].
* 1 2 Zupko, Ronald Edward. Pesos i mesures britàniques: una història des de l'antiguitat fins al segle XVI. University of Wisconsin Press, 1977, p. 1 1. ISBN 9780299073404.
* ↑ McDonald, Daniel McLean; Scarre, Christopher. The origins of metrology: collected papers of Dr. Daniel McLean McDonald. McDonald Institute for Archaeological Research, 1992. ISBN 9780951942000.
* ↑ Woolhouse, W. S. B.. Measures, Weights and Measures of all Nations. Londres: Crosby Lockwood and Son, 1890, p. 33.
* ↑ Exemple: Se'n ha fet un gra massa...
Viccionari
# Karomama Meritmut

Karomama Meritut (Krmm mrj.t Mw.t, "Karomama, amant de Mut"; prenom: Sitamun Mutemhat) o Karomama G, va ser una sacerdotessa egípcia, que tingué el títol d'Esposa del Déu Amon durant la dinastia XXII.
Karomama Meritmut en jeroglífic :
Segurament sigui la mateixa Karomama, filla del faraó Osorkon II, que va ser representada a la sala de la festa sed del faraó i que és coneguda per l'egiptologia com a Karomama C. Va seguir a Henuttaui com a gran sacerdotessa del déu Amon i va ser substituïda per Xepenupet I.
Karomama Meritmut està representada a la capella de Karnak Osiris-Nebankh ("Osiris, Senyor de la Vida"). També la representa una estàtua votiva de Maat, present del seu supervisor del tresor Ahentefnakht, que va ser trobada a Karnak i que avui s'exposa al Museu de Berlín. A Berlín també s'hi exposen una estela seva i els seus vasos canopi i uixebtis. Tot i així la representació de Karomama Meritmut més coneguda és una estàtua de bronze, l'Estatua de la Divina Adoratriu Karomama (N 500), que també va rebre del seu supervisor del tresor i que s'exhibeix avui al Museu del Louvre.
La seva tomba va ser trobada el desembre de 2014 a la zona del Ramesseum de Tebes.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 219.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 220.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 2019.
* ↑ Jacquet-Gordon, 1967, p. 86-93.
* ↑ «Egyptologie : la tombe d'une reine inconnue découverte à Louxor» (en francès). Le Parisien, 11-12-2014. [Consulta: 27 gener 2022].

## Vegeu també

* Dona a l'antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Jacquet-Gordon, Helen «A Statuette of Ma'et and the Identity of the Divine Adoratress Karomama» (en anglès). ZAS - Zeitschrift für Ägyptische Sprache und Altertumskunde, 94, 1967, pàg. 86-93. DOI: https://doi.org/10.1524/zaes.1967.94.2.80.