OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Pascual

Cal Pascual és una casa del poble de Fonolleres, al municipi de Granyanella (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa situada a una placa al nucli antic del nucli, que presenta una estructura de planta baixa, primer pis i golfes, amb coberta a dues aigües.
L'element mes destacable es la llinda damunt de la porta principal, on hi apareix la data de la construcció, 1780, així com la creu com a símbol de protecció i benedicció.

## Referències

* 1 2 «Cal Pascual». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 març 2019].
# Brugelette

Brugelette (en picard Brujlete) és un municipi belga de la província d'Hainaut a la regió valona. Està compost per les viles d'Attre, Brugelette, Cambron-Casteau, Gages i Mévergnies-lez-Lens. L'1 de gener del 2024 tenia 3.845 habitants.

## Agermanaments

* Avon-les-Roches

## Referències

* ↑ «BEVOLKINGSCIJFERS PER PROVINCIE EN PER GEMEENTE OP 1 JANUARI 2024 / CHIFFRES DE LA POPULATION PAR PROVINCE ET PAR COMMUNE, A LA DATE DU 1er JANVIER 2024» (en francès i neerlandès). Ministeri d'Interior de Bèlgica, 27-01-2024. [Consulta: 22 setembre 2024].
* ↑ «Avon-les-Roches» (en francès). La Nouvelle République, 19-08-2024. [Consulta: 22 setembre 2024].
# Zahradní slavnost

La festa (en txec: Zahradní slavnost, traduïble també per La festa a l'aire lliure o La festa al jardí) és una obra de teatre escrita el 1963 pel dramaturg txec Václav Havel.

## Argument

Oldřich i Božena Pludek, un matrimoni txec de classe mitjana, estan preocupats per l'avenir del seu fill Hugo i li arranjen una cita amb l'influent Sr. Kalabis en ocasió de la festa que ha organitzat l'Oficina de Liquidacions.
Hugo no logra trobar a Kalabris però es topa amb una sèrie de membres de l'Oficina de Liquidacions i esdevé, així, testimoni d'uns surrealistes i absurds diàlegs pregonats pel peculiar llenguatge dels burocràtics funcionaris, que està desproveït de tota lògica i sentit.
El caràcter flexible d'Hugo el permet adaptar-se sense complicacions al burocràtic llenguatge dels funcionaris, i de seguida aprèn a articular llargues frases que no tenen cap sentit. La seva aptitud és recompensada amb una plaça al recèn creat Comité de Liquidacions, sota el preu d'acabar perdent la seva identitat.
Quan Hugo retorna a casa, el jove ha canviat tant que ni els seus propis pares són capaços de reconèixre'l.

## Contextualització

El comportament d'Hugo és una crítica a l'actitud conformista d'una gran part de la submisa i pragmàtica població txeca durant l'època comunista, la qual es va adaptar a les regles del règim per tal d'obtenir-ne un benefici material.
El protagonista de l'obra, preocupat pel seu avenir i per la seva carrera professional, acaba esdevenint una caricatura d'ell mateix.

## Bibliografia

* Vladimír Prokop: Přehled české literatury 20. století. Sokolov, 2001
# Ageneiosus marmoratus

Ageneiosus marmoratus és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a indrets de clima tropical entre els 23 i els 26 °C.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
# Assemblea Unitària per l'Autodeterminació

Assemblea Unitària per l'Autodeterminació (AUA) fou una entitat independentista catalana fundada el 8 de juny de 1991 per Eva Serra i Puig, Blanca Serra i Puig, Teresa Alabèrnia i Domènech, Antoní Massaguer, Carles Benítez, Lluís Maria Xirinacs, Jaume Soler i Pastells (alcalde d'Arbúcies), Xavier Garriga i Cuadras (alcalde de Sant Pere de Ribes), Toni Infante (TUC) i Jordi Muñoz. Era formada per militants del Moviment de Defensa de la Terra, antics membres de Terra Lliure i alguns procedents de la Crida a la Solidaritat com Carles Riera. Tenia un tarannà ecologista i antimilitarista, integrador i no pas discriminador, que practicava la democràcia directa.
El seu primer acte polític es va dur a terme amb el XX Aniversari de l'Assemblea de Catalunya el 7 de novembre de 1991, presentant-se com a projecte unitari de l'independentisme. El març de 1993 es va integrar en l'Assemblea d'Unitat Popular.

## Referències

* ↑ Notes a «Història de l'esquerra independentista a Girona, una aproximació des de l'egohistòria», per Narcís Selles
* ↑ La Crida, el moviment més mediàtic i pacífic que reneix 25 anys més tard, vilaweb, 17 de març de 2018
* ↑ 1991 Apareix el manifest per l'Assemblea Unitària per l'Autodeterminació, llibertat.cat
* ↑ La Generalitat premia a una histórica del independentismo que coqueteaba con Terra Lliure a El Confidencial, 15 de desembre de 2008

## Enllaços externs

* En marxa!! : informacions i comunicats / Gestora de l'AuA al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
# Carrer Soledat (Igualada)

El Carrer Soledat és un carrer del municipi d'Igualada (Anoia) que té alguns edificis que formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. A Igualada s'hi troben diverses cases setcentistes, ja que a finals del segle xviii hi ha un creixement industrial que fas que es donin aquestes construccions molt iguals.

## Número 53

En l'edifici trobem a la planta baixa un gran portal. Als pisos superiors hi trobem petites finestres sense alineació determinada. Com a coronament de l'edifici hi veiem dues grans obertures, segurament per a poder-hi entra els productes agrícoles amb més facilitat. El conjunt és, doncs, auster i relativament pobre d'originalitat arquitectònica. Les seves característiques constructives, estreta de façana i de dos pisos d'alçada, són aspectes comuns en les cases d'aquesta tipologia, les quals venien condicionades per la servitud de la llargada màxima de les bigues de fusta entre paret i paret i per la seva destinació, en la majoria dels casos a habitatges unifamiliars.

## Número 57

En la façana trobem uns esgrafiats que recorren la part superior de les obertures, resseguint una cornisa que en separa i marca els pisos en la façana. Aquest esgrafiats són de tipus geomètrics floral i deixen entreveure la influència de la secció vienesa. Pel que fa a l'estructura, s'hi pot observar la influència de l'arquitectura de Pau Salvat (que en aquells any era arquitecte municipal sense remuneració), ja que en els dos pisos les obertures són fetes amb arc salmejats. L'interior de l'edifici trobem uns esgrafiats en el sòcol de tipus geomètric centrat en una flor esquematitzada. L'edifici és coronat per una mena de merlets que presenten esgrafiats, estan units entre ells per unes baranes treballades a l'estil de l'època. El promotor de l'obra fou Josep Biosca i Vila.

## Referències

* 1 2 «Número 53 del Carrer Soledat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
* 1 2 «Número 57 del Carrer Soledat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# Cal Pastor (la Curullada)

Cal Pastor és una casa del poble de la Curullada, al municipi de Granyanella (Segarra) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa antiga i restaurada al llarg del temps, situada al nucli antic del poble, amb la façana estucada, la qual només ha conservat com a element destacable el balcó de pedra local de la façana principal.
Aquest balcó engloba dues obertures a l'exterior, està sostingut per nou mènsules de forma arrodonida i de diferent dimensió; s'hi pot observar tres mènsules de majors dimensions situades als extrems i al mig del balcó, les quals tenen la funció principal de sostenir tot el pes de l'estructura, mentre que entremig d'aquestes s'hi pot observar sis mènsules de menors dimensions repartides en grups de tres i que ajuden també a sostenir el balcó. També cal destacar la barana, en la qual també s'utilitza la pedra per a la seva realització.

## Història

Obra realitzada en el moment en què al poble de La Curullada es realitzaren importants obres arquitectòniques com la remodelació de l'antic castell o la construcció de la nova església. Aquest tipus de balconades són típiques d'aquest període i a la comarca en trobem diversos exemples.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Pastor del Poble». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# AirAsia

AirAsia és una aerolínia de baix cost amb seu prop de Kuala Lumpur (Malàisia). Es tracta de la principal aerolínia de Malàisia pel que fa a la mida de la flota i la quantitat de destinacions. AirAsia Group duu a terme vols nacionals i internacionals a més de 165 destinacions a 25 països diferents. La seva base principal es troba a klia2, la terminal de vols de baix cost de l'Aeroport Internacional de Kuala Lumpur (KLIA).

## Referències

* ↑ «AirAsia, the leading and largest low-cost carrier in Asia, services the most extensive network with over 165 routes covering destinations in and around Asia» (en anglès). routsonline.com, 07-10-2016. [Consulta: 1r gener 2017].
# Ca l'Aimeric (Caldes de Malavella)

Ca l'Aimeric és una masia situada als afores del nucli urbà de Caldes de Malavella (Selva). Concretament, es troba al km 702, al costat dret de la N-II en direcció a Girona, des de Caldes de Malavella. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Presenta una estructura de dues plantes i teulada a doble vessant, inclinada cap a les dues façanes laterals de l'edifici, amb ràfec de doble filera i cornisa catalana. La porta d'entrada, al centre de l'edifici, és de mig punt amb grans dovelles i està flanquejada per dues finestres que protegeixen l'accés a l'interior de la casa per intrusos amb unes reixes de treball de forja. Just al costat esquerre de la porta d'entrada, hi ha un banc corregut d'obra. Al pis superior, tres finestres, la central de les quals es troba just sobre la porta d'entrada. Aquestes són quadrangulars amb llinda monolítica. Dos detalls destaquen de la façana: un rellotge de sol i una escena religiosa treballada en rajola vidriada. Al voltant de l'edifici, construccions agrícoles i ramaderes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Ca l'Aimeric». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Chavs: The Demonization of the Working Class

Chavs: The Demonization of the Working Class (traduïble com a "Xonis: La demonització de la classe obrera") és una obra literària de no ficció, escrita pel comentarista polític anglès Owen Jones i publicada per primera vegada l'any 2011. En ella s'hi debaten els estereotips d'algunes seccions de la classe obrera britànica (i de la classe obrera, en general) i l'ús del terme pejoratiu «chav». El llibre va rebre l'atenció de mitjans nacionals i internacionals, inclosa la selecció del crític Dwight Garner del The New York Times com un dels seus deu millors llibres de no-ficció del 2011 a la Guia de regals de vacances del diari i havent estat nominada durant un llarg temps al Premi The Guardian al Primer Llibre.
El llibre explora el context polític i econòmic conseqüent de l'alienació de la Gran Bretanya obrera. Fa referència a l'impacte de la política governamental des del govern de Margaret Thatcher i com s'ha utilitzat com a arma política per a privar de drets a la classe treballadora, desmantellar estructures socials de suport a la classe obrera, com els sindicats, i enfrontar-se les comunitats de la classe treballadora.

## Referències

* ↑ «Chavs: The Demonization of the Working Class by Owen Jones – review» (en anglès). The Guardian, 08-06-2011. [Consulta: 12 octubre 2014].
* ↑ «Book of the week: Chavs: the demonization of the working class by Owen Jones» (en anglès). The Independent, 03-06-2011. [Consulta: 12 octubre 2014].
* ↑ Cruddas, Jon. «Book of the week: Chavs: the demonization of the working class by Owen Jones» (en anglès). The Independent, 03-06-2011. [Consulta: 15 setembre 2011].
* ↑ «Giving the poor a good kicking» (en anglès). The Economist, 16-06-2011. [Consulta: 15 setembre 2011].
* ↑ Garner, Dwight. «Get Your Bling and Adidas Tracksuit, Wayne, a British Class War Is Raging» (en anglès). The New York Times, 12-07-2011. [Consulta: 15 setembre 2011].
* ↑ «Dwight Garner's Picks for 2011» (en anglès). The New York Times, 21-11-2011. [Consulta: 9 febrer 2012].
* ↑ «Guardian first book award longlist: fiction takes lead» (en anglès). The Guardian, 31-08-2011. [Consulta: 13 novembre 2011].
* ↑ Lijtmaer, Lucía. «Owen Jones: “Las cosas han empeorado desde que escribí 'Chavs'”» (en castellà). ElDiario.es, 20-05-2014. [Consulta: 7 abril 2021].
# Zacates

Zacates (en llatí: zacatae, en grec antic: ζακάται) van ser un poble de la Sarmàtia asiàtica, esmentat per Claudi Ptolemeu amb el nom grec de Zakatai.

## Referències

* ↑ Claudi Ptolemeu. Geographia, V, 9, 16
* ↑ Smith, William (ed.). «Zacatae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 18 juliol 2022].
# Ageneiosus brevis

Ageneiosus brevis és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Assemblea d'Electes de Catalunya

L'Assemblea d'Electes de Catalunya (AECAT), també coneguda com a Assemblea de càrrecs electes, és un registre de càrrecs electes de Catalunya, els quals s'hi poden inscriure de forma voluntària. L'objectiu d'aquest registre, impulsat per l'Associació de Municipis per la Independència, és, en cas d'excepcionalitat política, constituir-se en una eina democràtica per a la defensa de les institucions catalanes per tal de garantir el procés d'independència de Catalunya, sobretot en una situació hipotètica de supressió de les institucions catalanes. L'assemblea es va presentar el 26 d'octubre de 2016 al Museu de les Cultures del Món de Barcelona.
L'Assemblea està adreçada als 9.283 càrrecs electes que hi ha actualment a Catalunya, dels quals 9.077 són regidors o batlles a ajuntaments, 135 diputats al Parlament de Catalunya, 47 diputats catalans al Congrés espanyol, 16 senadors i 8 eurodiputats. Actualment compta amb més de 2.200 càrrecs inscrits.

## Plens

Es va reunir per primer cop el 30 d'octubre de 2019 al Palau de Congressos de Catalunya. Hi van assistir el 131è President de la Generalitat i el 15è President del Parlament. Van inaugurar la sessió el 130è President de la Generalitat, seguit per la intervenció també no presencial de la 14a Presidenta del Parlament. Hi van assistir 1.900 càrrecs electes.

## Referències

* ↑ «L'AMI impulsa l'Assemblea d'Electes de Catalunya». Associació de Municipis per la Independència, 26-10-2016.
* ↑ «Electes de l'Anoia omplen el Museu de la Pell d'Igualada en l'actede presentació de l'AECAT». Associació de Municipis per la Independència, 14-03-2017.
* ↑ «L'AMI presenta l'assemblea de càrrecs electes per assegurar la celebració del referèndum». Ara, 26-10-2016.
* ↑ «L'AMI crea una assemblea d'electes per garantir la celebració del referèndum si apareixen “obstacles”». El Punt Avui, 26-10-2016.
* ↑ «L'Assemblea d'Electes de Catalunya ja té registrats 2.200 càrrecs un mes després de la seva presentació». La Vanguardia, 28-11-2016.
* ↑ «L'Assemblea de Càrrecs Electes es constitueix per exercir la institucionalitat alternativa». elTemps, 21-08-2023. [Consulta: 5 octubre 2021].

## Vegeu també

* Associació de Municipis per la Independència

## Enllaços externs

* Assemblea d'Electes de Catalunya Arxivat 2017-04-05 a Wayback Machine.
# Carrer Vistalegre (Campdevànol)

El Carrer Vistalegre és una via pública del municipi de Campdevànol (Ripollès). Almenys dos dels seus edificis formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Número 16

Casa de reduïdes mides. Tot i que ha estat maltractada pel pas dels anys és molt notable per la seva tipologia, que correspon més a un context urbà que rural. Són interessants alguns motius ornamentals, com l'escut situat sobre la llinda de la porta i el de la finestra principal situada sobre aquesta.

## Número, 13

Casa construïda adaptant-se al desnivell del terreny amb afegits posteriors i potents contraforts al cantó de migdia. És de construcció molt tancada i amb crugia girada. El teulat a dues aigües té el carener paral·lel a la façana de migdia.

## Referències

* ↑ «Carrer Vistalegre, 16». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ «Carrer Vistalegre, 13». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Afra (Marroc)

Afra (en àrab افرا, Afrā; en amazic ⴰⴼⵔⴰ) és una comuna rural de la província de Zagora de la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.939 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# CV-84

La carretera CV-84 comunica la ciutat d'Elx i la A-7 l'Autovia del Mediterrani amb l'antiga N-325 al seu pas per Asp. En un futur, aquesta carretera N-325 serà transferida a la Generalitat Valenciana i serà inclosa al traçat de la CV-84, i així completar la unió entre Elx i Novelda.

## Nomenclatura

La carretera CV-84 pertany a la Xarxa de carreteres de la Generalitat Valenciana. El seu nom ve de la CV (que indica que és una carretera autonòmica del País Valencià) i el 84, és el número que rep la carretera, segons l'ordre de nomenclatures de les carreteres del País Valencià.

## Traçat actual

Comença a l'EL-11 i la A-7, a l'altura d'Elx. Durant el seu recorregut, travessa diferents urbanitzacions de la zona, i aproximadament 7 quilòmetres després, enllaça amb la N-325 mitjançant una cruïlla a distint nivell, posant fi al seu traçat. Existeix un radar de velocitat al quilòmetre 4.3 sentit cap a Elx.

## Actuacions sobre la CV-84
### Actuacions realitzades

No s'han realitzat actuacions en aquesta carretera últimament

### Futures actuacions

* En un futur, es prolongarà la carretera CV-84 una vegada transferida la N-325 a la Generalitat Valenciana.

## Referències

* ↑ «Mapa de carreteres de la Comunitat Valenciana». Habitatge.gva.es, 01-06-2017. Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: desembre 2017].
* ↑ ABC. «El desdoblamiento de la CV de Aspe a Elche une más al Bajo Vinalopó | Valencia | Valencia - Abc.es». [Consulta: 24 desembre 2017].
* ↑ «Radares por carretera en alicante y CV-84 – Autofacil.es». Arxivat de l'original el 2017-12-24. [Consulta: 24 desembre 2017].
# Zaccaria Autuori

Zaccaria Autuori (Cava de' Tirreni, 1899 - São Paulo, 1961) va ser violinista, director d'orquestra, professor de música i pintor brasiler d'origen italià...
Va rebre la seva formació musical inicial com a violinista a Nàpols de la mà de Gaetano Fusella. Des de la seva joventut va viure al Brasil. Des de principis dels anys 1920, va ser una de les figures centrals de la vida musical de São Paulo: va impartir diversos cursos al conservatori (entre els seus estudiants Guido Santórsola), a partir de 1914 va ser successivament el líder dels tres principals quartets de corda de la regió, el director titular de l'Orquestra Simfònica Municipal de São Paulo.
En els anys posteriors també va actuar com a artista autodidacte de la direcció primitivista. Els paisatges de Paulo Autuori es van exposar per primera vegada al Museu d'Art de Sao Paulo el 1951 i després adquirit pel museu, un d'ells es va reproduir a l'obra d'enquesta de Pietro Maria Bardi "L'art al Brasil" (1956); el 1961 es va celebrar a títol pòstum una exposició personal de les pintures d'Autuori.
Un carrer (Rua Maestro Zacarias Autuori) a São Paulo rep el seu nom.

## Notes

* ↑ Rua Maestro Zacarias Autuori // Luís Soares de Camargo. Història de les Rues de São Paulo
# Ageneiosus atronasus

Ageneiosus atronasus és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes que es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.
Els mascles poden assolir els 12 cm de llargària total.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède, B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5: i-lxviii + 1-803 + index, Pls. 1-21.
* 1 2 BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313. ISBN 0-86622-131-X.
* Eigenmann, C. H. & R. S. Eigenmann. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2): 119-172.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Ed. Salamander, Nova Jersey, Estats Units. 117pp. ISBN 0-86101-348-4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bandera de Caldes de Malavella

La bandera oficial de Caldes de Malavella té el següent blasonament:
    Bandera apaïsada de proporcions dos dalt per tres de llarg, vermella, amb una franja vertical, d'amplada 1/3 de la del drap i situada al pal, de color blanc; dins un rectangle imaginari situat al cantó del pal - de proporcions 43/100 de l'altura i 2/3 de l'amplada i separat per l'extrem superior per 1/10 de l'altura -, s'inscriuen quatre faixes ondanades de dues ones i dues mitges ones, d'amplada cada una d'elles d'1/12 del total de l'altura, de colors vermell la primera i la tercera, i blanc la segona i la quarta - ben entès que quan descansen damunt del camper el seu color s'esvaeix la línia de separació.
Va ser aprovada el 28 de febrer de 1996 i publicada en el DOGC el 18 de març del mateix any amb el número 2183.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Selva

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 28 de febrer de 1996, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Caldes de Malavella.» (pdf). DOGC num. 2183, 18-03-1996. [Consulta: 30 octubre 2009].