# Jehan Alain

Jehan-Aristide Paul Alain (Saint-Germain-en-Laye (Illa d'França), 3 de febrer, 1911 - Saumur (França), 20 de juny, 1940) va ser un organista, compositor i soldat francès. Nascut en una família de músics, va aprendre l'orgue del seu pare i d'altres professors, esdevenint compositor als 18 anys, i component 10 anys fins a l'esclat de la Segona Guerra Mundial. El seu estil compositiu va estar influenciat pel llenguatge musical de l'anterior Claude Debussy i del seu contemporani Olivier Messiaen, així com pel seu interès per la música, la dansa i la filosofia de l'Extrem Orient. A l'esclat de la Segona Guerra Mundial, Alain es va convertir en un genet a la Vuitena Divisió de blindatge motoritzat de l'exèrcit francès; va participar en la batalla de Saumur, en la qual va caure mort.

## Biografia

Va estudiar al Conservatori Nacional Superior de París, on va ser deixeble de Caussade, Dukas, Ducasse i Dupré. Fou organista de Maisons-Laffitte. Era un improvisador formidable i de poderosa fantasia. En aquest sentit, pot ser considerat, juntament amb Messiaen, Litaize, Langlé i Grunenwald, com a part dels últims successors de l'escola d'orgue francesa de Tournemire i Dupré
Com a compositor, la seva obra destaca, fins i tot dins del grup heterogeni d'independents, per una llibertat absoluta i una tècnica sorprenent que el fa menys que inclassificable. En realitat, podria ser considerat com a romàntic i expressionista. Més, malgrat la seva exuberància, la seva sensibilitat, la seva fantasia, la seva vacil·lació juvenil i la seva curiositat encara no canalitzada, el seu saber tècnic i la recerca d'una forma --bé adequada a cada obra-- no permeten tampoc encasellar-lo entre els romàntics.
A més, --com diu Bernard Gavoty--, és fill espiritual de Fauré, Debussy i Ravel, en qui sempre s'imposa la proporció i la mesura. També se li podrien reconèixer influències --encara que relatives-- de Franck, de Tournemire, de Dupré i del mateix Messiaen. Tècnicament, escriu amb una mobilitat rítmica, que és només fruit de la seva exacerbada sensibilitat, i sense tonalitat ni modalitat, ni tan sols atonalitat reconeixibles. Tot això el fa representar un cas a part a la història de la música francesa. A més, místic d'inspiració eminentment cristiana i somiador, s'aparta decididament del sentit burocràtic o artesà que caracteritza molts dels Independents francesos.
Per la seva curta vida, obra, instrument predilecte i sentit místic, ofereix un curiós paral·lel amb un altre compatriota seu: Nicolás de Grigny (1671-1703), autor d'un únic llibre d'obra per a orgue, de valor incomparable.
És autor d'uns: Corals, Variacions sobre un tema de Janequin, Lletanies, Tres dances, El jardí suspès, Climat i Aria, per a orgue, a més de la transcripció de les obres de François Campion, una Suite monódica, per a piano, i diverses peces corals: Misses, diversos Motets, un Ofici de Completes, Te lucis ante terminum i una Prière pour nous autres charnels.
El seu germà petit era el compositor-organista-pianista-musicòleg Olivier Alain i la seva germana petita era la coneguda organista Marie Claire Alain, que també va ser la responsable de popularitzar les seves obres.

## Referències

* ↑ His birth certificate has the first middle name of "Ariste", his death report (from the Second World War) and other records have the first middle name of "Aristide".

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Suplement, 1967/69. 35, pàg. 199. text de Josep Cercós i Fransí (ISBN 84-239-4598-7)