OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nagayasu Honda

Nagayasu Honda (本田 長康) fou un futbolista japonès, que va debutar amb la selecció del Japó el 1927. Va disputar 4 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1927 | 2 | 0 |
| 1928 | 0 | 0 |
| 1929 | 0 | 0 |
| 1930 | 2 | 0 |
| Total | 4 | 0 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
* ↑ Japan National Football Team Database

## Enllaços externs

* Japan Football Association (japonès)
# Sardis (Tennessee)

Sardis és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 445 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sardis tenia 445 habitants, 186 habitatges, i 129 famílies. La densitat de població era de 72,8 habitants/km².
Dels 186 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,5% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 22% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.714 $ i la renda mediana per família de 40.156 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.159 $ mentre que les dones 20.521 $. La renda per capita de la població era de 17.189 $. Entorn del 12,6% de les famílies i el 13,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sardis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sardis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Poppenbütteler Graben

El Poppenbütteler Graben és un riu de la conca de l'Alster a l'estat d'Hamburg d'Alemanya. És l'únic afluent del Mellingbek.
Neix de les restes d'una regió d'aiguamoll i de torberes que antigament era molt més llarga, i que es deia Poppenbütteler Moor (aiguamoll de Poppenbüttel). La part més septentrional del riu forma a un centenar de metres la frontera amb Norderstedt al sud forma la frontera del parc natural del Wittmoor. El 7 de juliol de 1988, el senat d'Hamburg va llistar la part superior del rierol i els seus marges com Naturdenkmal (trad.: monument natural), una classificació que serveix per a protegir petites zones d'interès natural. Tret de la vegetació típica d'aiguamoll, la presència del Pedicularis sylvatica, una planta de la llista vermella de les espècies amenacades d'Hamburg, va motivar la protecció de l'àrea.
* Un pont a prop de la desembocadura
* L'inici del Graben a prop del carrer Harksheider Straße
* El monument natural del Poppenbütteler Graben
* Aiguabarreig amb el Mellingbek

## Referències

* ↑ Müller, Yannick; Heimböckel, Ruben. «Das Naturdenkmal Poppenbütteler Graben». A: Jürgen Mirow (redacció). Poppenbüttel, Porträt eines Stadtteils. Norderstedt: Books on Demand, 2003, pàgines 145-148. ISBN 3-8334-0169-9.
* ↑ «Verordnung zum Schutz des Naturdenkmals Poppenbütteler Graben». Govern d'Hamburg, 07-06-1988. [Consulta: octubre 2016]. (Decret de protecció del monument natural Poppenbütteler Graben) Conté un mapa de la zona protegida
# Nagga

Nagga (àrab خميس نكا) és una comuna rural de la província de Safi de la regió de Marràqueix-Safi. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 22.542 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# PBF

PBF té els següents significats:
* The Perry Bible Fellowship, tira còmica que es publica als Estats Units
* Pretty Boy Floyd, lladre de bancs històric dels Estats Units
* pbf també és el codi ISO 639-3 del popoloca Coyotepec, llengua popoloca parlada a l'estat de Puebla, a Mèxic
# Marina de Tunísia

La Marina de Tunísia és la part de les Forces Armades de Tunísia que operen a la mar. La marina disposa de quatre mil cinc-cents soldats en servei. Estan equipats amb material lleuger i amb vint-i-un vaixells patrullers i altres llanxes.

## Història

El 1956 el Protectorat francès de Tunísia es va independitzar de França. L'Armada tunisiana va ser fundada el 1958. La història de l'Armada tunisiana enfonsa les seves arrels en la història de la flota cartaginesa, les seves principals missions són la sobirania i la defensa dels interessos nacionals; la seguretat i la protecció marítimes; salvaguardar les persones i els seus béns; la protecció del medi ambient natural, els recursos i el patrimoni marí.

## Bases navals

L'Armada Nacional de Tunísia té quatre bases navals principals: Bizerta, Kélibia, Sfax i La Goleta. Aquestes bases tenen la missió d'albergar les embarcacions tunisines i brindar-los suport. A més d'aquestes bases, hi ha diverses instal·lacions repartides per tot el territori nacional.

## Comandos navals

Els comandos de l'Armada Nacional de Tunísia són combatents d'infanteria de marina formats, entrenats i equipats per dur a terme unes operacions molt específiques. Inclouen dos regiments operatius, el 51è i el 52è, i una unitat d'operacions especials anomenada Grup de Treball Marítim d'Operacions Especials (GTMOE).

## Vaixells

El 2020, els seus vaixells més grans eren quatre patrullers oceánics MSOPV 1400 de 72 metres d'eslora, dissenyats pel grup holandès Damen. Aquests vaixells van ser fabricats a la drassana naval de Galați, a Romania.

## Referències

* ↑ « Adel Jhèn nommé chef d'état-major de la Marine nationale », sur mosaiquefm.net, 13 mai 2020 (consulté le 13 mai 2020). (francès)
* ↑ « Les commandos marine, élite de la Marine nationale tunisienne », sur menadefense.net, 1er décembre 2022 (consulté le 3 décembre 2022. (francès)
* ↑ Vincent Groizeleau, « L'un des nouveaux OPV tunisiens de passage à Toulon », sur meretmarine.com, 15 octobre 2020 (consulté le 17 octobre 2020). (francès)
# Persèpolis (còmic)

Persèpolis (títol original en francès Persépolis) és una sèrie de còmics autobiogràfics i històrics realitzats en blanc i negre per Marjane Satrapi i publicats a França entre el 2000 i el 2003. La sèrie explica la vida de l'autora, des de la seua infantesa a l'Iran a l'entrada en la vida adulta. Relat de l'evolució de l'Iran vista pels ulls d'una xiqueta, Persèpolis constitueix un testimoni de la quotidianitat del període que va viure el país durant la Revolució iraniana el 1979-1980. Aporta un enfocament diferent dels relats històrics habituals, ja que en aquesta obra els esdeveniments es veuen des de l'interior i es viuen més que s'expliquen.
Va ser publicat en català el 2006 per l'editorial Norma.
El 2007, la sèrie fou adaptada al cinema d'animació en una pel·lícula realitzada per Vincent Paronnaud i Marjane Satrapi que va obtenir el premi del jurat en el Festival de Canes.
En 2020 es va publicar una altra edició en català de la mà de Reservoir Books (un segell de Penguin Random House) amb una nova traducció de Mireia Alegre Clanxet.

## Referències

* 1 2 Segarrenc, Publicat per Llop. «Novetat de gener de Reservoir Books: Persèpolis», 06 DE GENER 2020. [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ Baile López, 2012, p. 107-108.
* ↑ Baile López, 2012, p. 108.

## Bibliografia

* Baile López, Eduard. «Una mostra de la traducció de còmics al català: el cas de Maus. Relat d'un supervivent». A: Romanisches Seminar. Albert-Ludwigs-Universität, 2012.

## Vegeu també

* Persèpolis (pel·lícula)
# Nelsonville (Wisconsin)

Nelsonville és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 191 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nelsonville tenia 191 habitants, 72 habitatges, i 52 famílies. La densitat de població era de 73,7 habitants per km².
Dels 72 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,7% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 23,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,8% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 33,5% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.875 $ i la renda mediana per família de 56.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.500 $ mentre que les dones 23.438 $. La renda per capita de la població era de 19.708 $. Cap de les famílies i el 2,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nelsonville» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nelsonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Reforma tributària de Fernández Villaverde

La reforma tributària de Fernández Villaverde va ser una reorganització de la hisenda pública d'Espanya arran de la crisi finisecular que va experimentar Espanya a la fi del segle xix.
Raimundo Fernández Villaverde va ser nomenat ministre d'Hisenda en 1899, després del desastre de la guerra a Cuba i Filipines, que havia suposat un deute d'uns 11.500 milions de pessetes. La seva labor més urgent va ser reduir el deute públic i reformar el quadre dels ingressos. Per dominar el deute públic va prendre mesures que demoraven el pagament i reduïen els interessos.
La reducció del quadre d'imposició directa és més transcendent. Es va començar a tributar per la riquesa i es va imposar contribucions sobre les utilitats, sobre les rendes del treball i del capital i sobre els beneficis de les societats. Cobrar a les societats va simplificar molt la recaptació en crear-se, paral·lelament, el Registre de Societats. Aquest sistema va suposar la fi dels impostos territorials.

## Referències

* «Hacienda_española_del_siglo_XIX» (en castellà). Enciclopedia Libre Universal. «El contingut d'aquest article incorpora material adaptat d'una entrada de la Enciclopedia Libre Universal, publicada sota llicència GFDL.»

## Enllaços externs

* Un siglo de España: centenario 1898-1998. Coodinat per José G. Cayuela Fernández
# Santa Bàrbara d'Horta de Sant Joan

Santa Bàrbara d'Horta de Sant Joan és una ermita d'Horta de Sant Joan (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Només resten dos panys de paret, feta de maçoneria de baixa qualitat, en molt mal estat de conservació.
La planta és rectangular i de petites dimensions, tot ocupant l'estreta roca que corona la muntanya. Un grup de xiprers voreja el darrer tram del camí que hi duu.

## Referències

* 1 2 «Santa Bàrbara d'Horta de Sant Joan». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 agost 2021].
# Marina de Somalilàndia

La Marina de Somalilàndia és la branca naval de les Forces Armades de Somalilàndia.
Es va formar el 1993 amb les restes del material naval de l'exèrcit de Somàlia trobat principalment a Berbera el 1991 que no inclogueren cap vaixell de guerra. El seu equipament fins a l'actualitat és molt reduït degut a la prioritat de les forces de terra, i a la manca de necessitat real d'una marina militar.
# Medalla d'Honor del Parlament de les Illes Balears

La Medalla d'Honor del Parlament de les Illes Balears és un premi atorgat pel Parlament de les Illes Balears. Foren creades per un acord de la Mesa del Parlament, el 27 de maig de 2008, amb l'objectiu de premiar aquelles persones, entitats o institucions que hagin destacat en la defensa, divulgació i lluita pels valors democràtics i cívics, fonamentalment en l'àmbit de les illes.

## Guardonats
### Edició del 2008

En la seva primera edició, el 2008, foren concedides a tots els presidents que havia tengut el Parlament des de la seva creació i als diaris que tenguessin més de 100 anys d'antiguitat:
* Antoni Cirerol Thomàs
* Jeroni Albertí i Picornell
* Cristòfol Soler Cladera
* Joan Huguet i Rotger
* Antoni Josep Diéguez i Seguí
* Maximilià Morales i Gómez
* Pere Rotger i Llabrés
* Maria Antònia Munar i Riutort
* Diario de Mallorca
* Diario de Ibiza
* Última Hora

### Edició del 2010

En la seva edició del 2010, els premiats foren:
* Editorial Moll
* Raimundo Clar Garau (a títol pòstum)
* Fèlix Pons Irazazábal

### Edició del 2012

* Càritas Diocesana de Mallorca, de Menorca i d'Eivissa-Formentera
* Aina Rado i Ferrando

### Edició del 2013

* Montserrat Casas Ametller (a títol pòstum)

### Edició del 2014

* María Luisa Cava de Llano

## Referències

* ↑ http://www.20minutos.es/noticia/722502/0/ (castellà)
* ↑ Europa Press, 31-05-2010 (castellà)
* ↑ Carbonell, Sebastiana «25 años de Parlament». Última Hora, 01-06-2008 [Consulta: 17 setembre 2020].
* ↑ 25 anys i només queda Munar Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Diari de Balears, 28-05-2008
* ↑ El Parlament homenatja l'Editorial Moll i els polítics Raimundo Clar i Fèlix Pons Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Diari de Balears, 01-06-2010
* ↑ http://web.parlamentib.es/webpib/scripts/UnEventAnnex.aspx?CFEvent=4724&CFdomini=1 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* 1 2 3 «El Parlament lliura la Medalla d'Honor, a títol pòstum, a Montserrat Casas». Parlament de les Illes Balears, 31-05-2013 [Consulta: 17 setembre 2020].
* ↑ Ferragut, Mar «El Parlament entrega su Medalla de Honor a María Luisa Cava de Llano». Diario de Ibiza, 31-05-2014 [Consulta: 17 setembre 2020].

## Vegeu també

* Medalla d'Or de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears
* Medalla d'Honor del Parlament de Catalunya
# Matteo Rosselli

Matteo Rosselli (Florència, 10 d'agost de 1578 - 18 de gener de 1650), va ser un pintor italià del manierisme tardà i el primer barroc. És conegut per les seves grans pintures de tema històric.

## Biografia

El seu primer aprenentatge el va realitzar amb Gregorio Pagani. L'any 1599 va ser admès en l'Accademia del Disegno, i el 1605 va viatjar a Roma per treballar amb Domenico Passignano durant un semestre.
Va decorar les cambres d'invitats de la Vil·la di Poggio Imperiale amb retrats d'emperadors romans i escenes bíbliques i històriques (1619 - 1623).
Va realitzar alguns frescs sobre Vides dels monjos Servitas (1614-1618) al Palazzo Pitti i al claustre de la Basílica della Santissima Annunziata.
A la mort del rei Enric IV de França li van ser encarregades dues pintures commemoratives sobre grans fets de la vida del monarca: Enric IV visita Nantes i Enric IV a Gaudabec (1610). Va pintar una sèrie de frescs per a la Casa Buonarroti basats en la vida del gran Miquel Àngel, com ara la Fortificació de San Miniato (1615) i d'altres dos (1627 i 1628), tots ells encarregats per Michelangelo Buonarroti el Jove, nebot del gran artista.
També va realitzar les decoracions (1622-1623) per al Casino di San Marco, encarregades per Leopold de Mèdici: Frederic II reconstrueix el port de Livorno i Captura d'Ippona (Florència, Cort d'Assise). Leopold també li va encomanar a Rosselli les pintures al·legòriques (1622) per la Sala della Stufa del Palazzo Pitti.
El Museu del Louvre de París conserva una extensa col·lecció de dibuixos de mà de Rosselli, molts dels quals són estudis preliminars per a obres de més major importància.
Entre els seus alumnes van figurar Baldassare Franceschini, Lorenzo Lippi, Francesco Furini, Giovanni da San Giovanni, Jacopo Vignali i Mario Balassi.

## Obres

* Trionfo di Davide, Museu del Louvre, París
* Frescs del Palau Pitti, Florència (Sala della Stufa)
* Frescs de la Basilica della Santissima Annunziata, Florència
* Vergine che affida il Bambino a San Francesco, Església de Santa Maria Maggiore (Florència)
* Adorazione dei Magi, 1607 Església de San Ludovico, Montevarchi
* Assunzione 1613 Església de San Domenico (Pistoia)
* Madonna del Rosario, 1649 Catedral de Pietrasanta
* Frescsi de Villa di Poggio Imperiale, Florència
* Vergine e Santi Església de San Martino a Montughi, Florència
* Madonna del Rosario tra santa caterina e San Domenico 1623, Església de San Francesco a Bonistallo, Poggio a Caiano, (Prato)
* Madonna con Bambino e san Giovannino, 1640 circa, Mosciano Sant'Angelo, Església de san Michele
* Natività di Cristo, 1631, Església dels Santi Michele e Gaetano (Florència)
* Cappella dell'oratorio delle suore (ex convento della Crocetta) (Florència))
* Gloria di San Carlo Borromeo, 1616, Església de San Carlo dei Lombardi, Florència

## Bibliografia

* Rudolf Wittkower, Arte y Arquitectura en Italia: 1600-1750, Ediciones Cátedra, Madrid (2007) ISBN 978-84-376-2409-9 (castellà)
* Giuseppe Pacciarotti, La Pintura Barroca en Italia, Ed. Istmo (2000), ISBN 84-7090-376-4 (castellà)

## Enllaços externs

* Matteo Rosselli en Artcyclopedia
# President de Romania

Aquesta és la llista de Presidents de Romania:

## Presidents de la Romania Comunista (1947-1989)
### Presidents del Presídium Provisional de la República (1947-1948)

| No. (Rep.) | Fotografia | Nom | Inici | Fi | Partit |
| 1. (1.) | | Constantin Ion Parhon (1874-1969) | 30 de desembre de 1947 | 13 d'abril de 1948 | PMR |

### Presidents del Presídium de la Gran Assemblea Nacional (1948-1961)

| No. (Rep.) | Nom | Inici | Fi | Partit |
| 1. (1.) | Constantin Ion Parhon (1874-1969) | 13 d'abril de 1948 | 12 de juny de 1952 | PMR |
| 2. (2.) | Petru Groza (1884-1958) | 12 de juny de 1952 | 7 de gener de 1958 | PMR |
| 3. (3.) | Ion Gheorghe Maurer (1902-2000) | 11 de gener de 1958 | 21 de març de 1961 | PMR |

### Presidents del Consell d'Estat (1961-1974)

| No. (Rep.) | Nom | Inici | Fi | Partit |
| 4. (1.) | Gheorghe Gheorghiu-Dej (1901-1965) | 21 de març de 1961 | 19 de març de 1965 | PCR |
| 5. (2.) | Chivu Stoica (1908-1975) | 24 de març de 1965 | 9 de desembre de 1967 | PCR |
| 6. (3.) | Nicolae Ceauşescu (1918-1989) | 9 de desembre de 1967 | 28 de març de 1974 | PCR |

### Presidents (1974-1989)

| No. (Rep.) | Fotografia | Nom | Inici | Fi | Partit |
| 6. (3.) | | Nicolae Ceauşescu (1918-1989) | 28 de març de 1974 | 22 de desembre de 1989 | PCR |

## Presidents de la República de Romania (des de 1989)
### Presidents (des de 1989)

| No. (Rep.) | Nom | Inici | Fi | Partit |
| - | Consell del Front de Salvació Nacional | 22 de desembre de 1989 | 26 de desembre de 1989 | - |
| 7. (1.) | Ion Iliescu (Primer mandat) (* 1930) | 26 de desembre de 1989 | 29 de novembre de 1996 | FSN/FDSN/PDSR |
| 8. (2.) | Emil Constantinescu (* 1939) | 29 de novembre de 1996 | 20 de desembre de 2000 | CDR |
| 9. (3.) | Ion Iliescu (Segon mandat) (* 1930) | 20 de desembre de 2000 | 20 de desembre de 2004 | PDSR/PSD |
| 10. (4.) | Traian Băsescu (Primer mandat) (* 1951) | 20 de desembre de 2004 | 20 d'abril de 2007 | PD |
| - | Nicolae Văcăroiu (Interinament) (* 1943) | 20 d'abril de 2007 | 23 de maig de 2007 | PSD |
| 10. (4.) | Traian Băsescu (Segon mandat) (* 1951) | 23 de maig de 2007 | 10 de juliol de 2012 | PD/PD-L |
| - | Crin Antonescu (Interinament) (* 1959) | 10 de juliol de 2012 | 27 d'agost de 2012 | PNL |
| 10. (4.) | Traian Băsescu (Tercer mandat) (* 1951) | 27 d'agost de 2012 | 21 de desembre de 2014 | PD-L |
| 11. (5.) | Klaus Iohannis (* 1959) | 21 de desembre de 2014 | actualitat | PNL |
# Mühlenau (Husum)

* Per a altres significats, vegeu «Mühlenau».
El Mühlenau (en danès Husum Mølleå) és un petit riu que neix al poble d'Oster-Ohrstedt a l'estat de Slesvig-Holstein (Alemanya), passa per Mildstedt i desemboca via un llarg estuari anomenat Husumer Au al Mar de Wadden al municipi de Husum.
Tot i que desemboca directament al mar, administrativament està catalogada a la conca de l'Eider. Fa uns mil anys, la línia de la costa es trobava al costat del geest de Husum. El Mühlenau desemboca al corrent marítim Heverstroom (que per la marea canvia dues vegades per dia de direcció, aquest corrent, ans al contrari del Mühlenau que té un cabal restringit, era prou fort per esbandir un priel o canal natural i la construcció d'un port a Husum a l'edat mitjana.
Per l'al·luvió natural, accelerat per obres de pòlderització, la costa i la desembocadura van desplaçar-se uns quants centenars de metres vers l'oest. La construcció d'un dic (1906) connectant l'illa de Nordstrand amb la terra ferma va desviar totalment el Heverstroom i accelerar l'enllotament de la desembocadura del Mühlenau i del port. Si antigament el corrent marítim esbandia el canal, avui, el port de Husum només queda accessible mitjançant obres de dragatge conseqüents. Amarea baixa, el port queda sec, tret del petit rec poc pregon del Mühlenau.
En el seu curs mitjà a Mildstedt un tram d'uns 1,5 km va ser renaturalitzat i una superfície de 30 ha als marges va estret d'ús agrícola en el qual el paisatge típic de bosc riberenc Auwald pot desenvolupar-se. Llevat dels efectes benefiàris per la biodiversitat, la restructuració i la presència de zones inundables protegeix la ciutat d'Husum contra l'aigua alta. L'antic pantà del molí hi va ser transformat in parc d'experiències naturals (Naturerlebnisraum) al qual els nens poden experimentar amb les forces hidràuliques.

## Afluents

* Wittbek
* Resclosa de desguàs al Husumer Au
* El riu darrere del carrer Zingel

## Referències

* ↑ Uwe Iben, «Hydrologische Gegebenheiten im Bereich der mittleren und unteren Husumer Mühlenau und erdgeschichtliche Veränderungen in der Husumer Bucht» Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Husumer Stadtgeschichte, (en català: Dades hidrològiques a la Mühlenau(Husum) mitjana i baixa i canvis geològics de la badia d'Husum)
* ↑ Uwe Ahrens, «Der Einfluss hoher Abflüsse auf die Gewässerbettstruktur kleiner Fließgewässer», Jahresbericht 2002, Flintbek, Landesamt für Natur und Umwelt, 2003, pàgines 118-121, ISBN 3923339895
* ↑ «Die Natur und Husum gewinnen», Husumer Nachrichten, 3 de novembre de 2010, (en català: La natura i Husum guanyen)
* ↑ «Naturerlebnisraum Mühlenau / Mildstedter Tannen» Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Husum - Husumer Bucht
# Pensament simbòlic

El pensament simbòlic és una funció del pensament que dona significat a les percepcions. Està relacionada amb la imaginació, la metàfora i els símbols i permet una comprensió global, gràfica, sense recórrer a la verbalització ni tan sols mental. Alguns autors el distingeixen o l'oposen al pensament lògic, raonat i de càlcul, i n'hi ha un grup que en parla com els hemisferis dret o esquerre del cervell, respectivament. Per exemple, Albert Einstein va establir la seva teoria de la relativitat basant-se en el pensament simbòlic.
Jean Piaget, estudiant les etapes del desenvolupament cognitiu humà, va establir una fase que va anomenar pensament simbòlic preconceptual i que per a ell és pròpia de l'edat entre dos i quatre anys, mentre que dels quatre als set correspondria la del pensament intuïtiu. Ell considera la funció simbòlica com l'habilitat per utilitzar una cosa per representar a una altra.

## Referències

* ↑ Maria Rosa Mulet Grimalt, L'escola potenciadora del creixement humà integral, Editorial Club Universitario, 2014. ISBN 9788416113330 (català)
* ↑ Etapes del desenvolupament cognitiu Psicologia de la infància (català)