OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guacho (pel·lícula)

Guacho és una pel·lícula argentina del 1954, dirigida per Lucas Demare, protagonitzada per Tita Merello i Carlos Cores. Guacho procedeix del quítxua de Cusco wakcha que significa pobre, orfe. Estrenada a Buenos Aires el 7 de juliol de 1954. Va obtenir cinc premis, entre ells els de millor director de l'any, de la Asociación de Cronistas de Cine, i el de millor pel·lícula de l'any de l'Acadèmia d'Arts i Ciències Cinematogràfiques, en 1955. Els exteriors de la pel·lícula van ser filmada aPuerto Montt, al sud de Xile. També se la coneix com El castigo de los mares del sur.

## Argument

Una dona (Tita Merello), casada amb un mariner (Carlos Cores), ha de criar al seu propi fill i també al qual el seu marit va tenir abans amb una altra dona. Tots dos nens van creixent diferents: feble el que van tenir junts, fort el que va tenir amb l'altra dona. La dona llavors es veu inclinada a adjudicar-se la maternitat de nen fort, canviant les identitats de tots dos. Però succeeix que el seu propi fill biològic, a qui ella presentava com de "l'altra", mor en un naufragi. La culpa de la mare, la porta llavors al suïcidi.

## Repartiment

* Tita Merello
* Carlos Cores
* Julia Sandoval
* Enrique Chaico
* Margarita Corona
* Luis Medina Castro
* Néstor Deval
* Alberto Barcel
* Alejandro Rey
* Félix Rivero
* Antonia Volpe
* Orestes Soriani
* Carmen Giménez
* Aída Villadeamigo
* Francisco Audenino
* Mecha Corbo
* María Ferez
* Domingo Garibotto
* Ricardo Carenzo
* Juan Villarreal
* Elvira Quiroga

## Premis

* Premis Còndor de Plata (1955): millor director, millor actriu (Tita Merello).
* Academia de Artes y Ciencias Cinematográficas de la Argentina: millor pel·lícula, millor director, millor actriu de repartiment (Julia Sandoval).

## Referències

* ↑ El imaginario maternal en Guacho (1954), de Lucas Demare, per M Aimaretti, 2022
* ↑ Guacho a encuestadecineargentino.com,

## Enllaços externs

* Guacho, Cine Nacional.
* Guacho, Filmografía de Tita Merello.
# Elias Viljanen

Elias "E.Vil" Viljanen (nascut el 8 de juliol de 1975) és un músic finlandès, conegut per ser el guitarrista de la banda de power metal Sonata Arctica des del 2007. Viljanen es va unir a Sonata Arctica la primavera del 2007 per a reemplaçar a Jani Liimatainen, qui va deixar la banda l'agost d'aquell mateix any degut als seus "deures civils". La decisió ja esmentada es va fer oficial el 8 d'agost del 2007, però per llavors Elias ja era conegut per reemplaçar a Jani en els concerts de primavera i estiu durant la gira del CD Unia.
Viljanen cita a Rush, Whitesnake, Kiss, AC/DC, Saxon, Blind Guardian, Artillery, Slayer, Mägo de Oz, i Megadeth com a les seves grans influències musicals. La Guitarra que toca a la imatge és una Ibanez Jem.
Viljanen també té una banda de Metall simfònic, anomenada "Evil". Els seus integrants són: Tinke Niemistö : Segona Guitarra; Mikko Siren : Bateria; Henrik Klingenberg: Teclat (Teclatista de Sonata Arctica); Jari Kainulainen : Bajo; i Elias "E.Vil" Viljanen : Guitarra Principal

## Discografia
### Àlbums

* Grandiose (1999) (Twilight Lamp)
* Taking the Lead (2002)
* The Leadstar (2005)
* Fire-Hearted(2009)
* The Days of Grays(2009) (Sonata Arctica)

## Referències

* ↑ http://www.finna.fi/Record/viola.343499 Arxivat 2016-05-21 a Wayback Machine.
# Espuri Mummi

Espuri Mummi (en llatí Spurius Mummius) va ser un militar i escriptor romà, germà de Luci Mummi Acàic, cònsol i conqueridor de Corint.
Va ser legat del seu germà a Corint els anys 146 aC i 145 aC. Era íntim amic d'Escipió Africà el Jove. Políticament era partidari dels aristòcrates. Va compondre epístoles satíriques i ètiques i descrivia les seves experiències a Corint en versos humorístics. Les seves composicions existien en temps de Ciceró i probablement eren escrites en l'estil que més tard va fer popular Horaci.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1120.
# Llop daurat africà

El llop daurat africà (Canis lupaster) és una espècie de mamífer carnívor de la família dels cànids. Viu a altituds d'entre 500 i 3.800 msnm a Algèria, Burkina Faso, el Camerun, Djibouti, Egipte, Eritrea, Etiòpia, Guinea, Kenya, Líbia, Mali, Mauritània, el Marroc, el Níger, Nigèria, la República Centreafricana, el Sàhara Occidental, el Senegal, Somàlia, el Sudan, el Sudan del Sud, Tanzània, Tunísia i el Txad. Els seus hàbitats naturals són els semideserts, els herbassars i les sabanes. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Descrit originalment com a espècie a part el 1832, un segle més tard fou sinonimitzat amb el xacal comú (C. aureus) per Glover Morrill Allen. Aquesta classificació es mantingué en peu fins a la dècada del 2010, quan diversos estudis en revisaren la taxonomia i conclogueren que era una espècie diferent.

## Referències

* ↑ Hoffmann, M.; Atickem, A. «Canis lupaster» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2019-1.RLTS.T118264888A118265889.en. [Consulta: 27 febrer 2019].
* ↑ Stenseth, N. C.; Viranta, S. «Rediscovering the African wolf» (en anglès). BioMed Central, 19 abril 2017. [Consulta: 27 febrer 2021].
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# FK Velež Mostar

El Fudbalski Klub Velež Mostar és un club bosni de futbol de la ciutat de Mostar.

## Història

El club va ser fundat el 26 de juny de 1922. És el successor del RŠK Velež. El seu nom es deu a una muntanya propera anomenada Velez, el nom de la qual provenia d'un antic déu eslau, anomenat Veles. El club va militar sempre a la primera divisió iugoslava, acabant sovint entre els 10 primers, tot i que mai assolí el títol de lliga. Fou el club més destacat d'Hercegovina a la lliga iugoslava.
Els seus aficionats, anomenats l'armada roja, són majoritàriament bosnis. El símbol del club és un estel vermell.

## Palmarès

* Copa Balcànica de clubs: 1 (1980/81)
* Copa iugoslava de futbol: 2 (1981, 1986)
* Copa bosniana de futbol: 1 (2022)

## Jugadors destacats

| Dušan Bajević Franjo Vladić Enver Marić Semir Tuce | Muhamed Mujić Vahid Halilhodžić Blaž Slišković | Džemal Hadžiabdić Momčilo Vukoje Sead Kajtaz |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web no oficial
# Leont l'Acadèmic

Leont l'Acadèmic (grec antic: Λέων, -οντος, llatí: Leo Academicus), a qui també anomenen Leònidas (grec antic: Λεωνίδης) Justí i l'enciclopèdia Suda. Fou un escriptor i filòsof grec nascut a Heraclea del Pont i deixeble de Plató.
Va ser un dels conspiradors del grup encapçalat per Quió que en el regne d'Artaxerxes III de Pèrsia (vers 353 aC) van assassinar el tirà d'Heraclea Clearc. Els conspiradors van morir quasi tots a mans dels guàrdies o fets presoners i executats després, però Lleó es va escapar.
Nícies de Nicea i Favorí li atribueixen el diàleg Alció (grec antic: Ἀλκυών), que més tard es va atribuir a Plató i també a Llucià de Samosata.

## Referències

* ↑ 1.Leo Academicus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 741
# Grand Prix Hassan II 2009

El Torneig de Casablanca 2009 o també Grand Prix Hassan II 2009 és un esdeveniment tennístic inclòs en les sèries 250 de la ATP. Es juga a Casablanca, Marroc entre el 6 i el 12 d'abril del 2009.

## Quadre masculí

| Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Í. Andréiev | 6$^{11}$ | 7$^7$ | 6 |
| | N. Devilder | 7$^{13}$ | 6⁵ | 4 | 1 | Í. Andréiev | 6 | 6 |
| | M. Zverev | 4 | 5 | | 6 | M. Gicquel | 1 | 2 |
| 6 | M. Gicquel | 6 | 7 | | | | | | 1 | Í. Andréiev | 6⁹ | 3 |
| 4 | V. Hanescu | 6 | 6 | | | | | | | J. Ferrero | 7$^{11}$ | 6 |
| | I. Navarro | 1 | 0 | | 4 | V. Hanescu | 3 | 5 | | | | |
| | P. Starace | 4 | 6¹ | | | J. Ferrero | 6 | 7 | | | | |
| | J. Ferrero | 6 | 7$^7$ | | | | | | | | | | | J. Ferrero | 6 | 7 |
| | I. Ljubičić | 7$^7$ | 5 | 4 | | | | | | | | | 5 | F. Serra | 4 | 5 |
| | F. Gil | 6² | 7 | 6 | | F. Gil | 6$^4$ | 4 | | | | |
| Q | S. Ventura | 7 | 3 | 5 | 3 | A. Montañés | 7$^7$ | 6 | | | | |
| 3 | A. Montañés | 5 | 6 | 7 | | | | | 3 | A. Montañés | 4 | 4 |
| 5 | F. Serra | 6 | 6 | | | | | | 5 | F. Serra | 6 | 6 |
| | O. Rochus | 3 | 3 | | 5 | F. Serra | 6 | 6 | | | | |
| | T. Gabashvili | 6 | 6 | | | T. Gabashvili | 0 | 4 |
| Q | R. Ramírez | 4 | 4 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-03-12 a Wayback Machine.
Casablanca / Marràqueix :
1986
1987
1988
1989
1990
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2009
< 2008
2010 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Elias Stein (escaquista)

Elias Stein (5 de febrer de 1748, Forbach - 12 de setembre de 1812, La Haia) fou un mestre d'escacs neerlandès.
Nascut a la Lorena en una família jueva, posteriorment es va establir a la Haia.
És conegut en el món dels escacs per haver efectuat un estudi sistemàtic de la defensa holandesa, la qual recomanava com a millor resposta a 1.d4 al seu llibre Nouvel essai sur le jeu des échecs, avec des réflexions militaires relatives à ce jeu (1789). La seva biografia va ser escrita per F.W. von Mauvillon al llibre Anweisung zur Erlernung des Schachspiels (Essen, 1827).

## Referències

* ↑ Litmanowicz, Władysław & Giżycki, Jerzy (1986, 1987). Szachy od A do Z. Wydawnictwo Sport i Turystyka Warszawa. ISBN 83-217-2481-7 (1. A-M), ISBN 83-217-2745-X (2. N-Z)
# Ivy King

Ivy King fou una bomba atòmica de 500 kilotones, que es detonà el 16 de novembre del 1952 a les 11:30, hora local (o a les 23:30, hora mundial).
Fou la segona i última prova nuclear de l'Operació Ivy.
Es caracteritzà per ser la bomba més gran que mai hagi utilitzat només explosiu físsil en la història de les armes nuclears i de la ciència.
La bomba fou feta amb un nucli d'urani altament enriquit (això vol dir que utilitzà més de quatre blocs d'urani per obtenir una massa critica detonable) i el mètode de muntatge per ser detonada fou d'implosió (a diferència del mètode Teller-Ulam que utilitzà la seva bomba germana, Ivy Mike, la primera bomba d'hidrogen).
A més de tenir importància en la ciència, serví, juntament amb Mike, de resposta als soviètics, car aquests últims "copiaven" els mètodes de muntatge de bombes estatunidencs, raó per la qual havien assolit el mateix nivell de tecnologia armamentística nuclear. Tanmateix, es podria dir que els soviètics se n'acabaren sortint, car guanyaren la cursa nuclear amb la Bomba Tsar.
La seva fabricació també s'havia planificat per ser detonada en cas que la prova anterior, Mike, fallés. No fou així, però de totes maneres es feu detonar.
El lloc de detonació fou a 1.480 peus d'alçada a l'illa Runit, a Enewetak (Illes Marshall). El seu llançament fou executat per un bombarder B-36H.
El nom amb el qual es batejà (King) s'elegí perquè començava amb la mateixa lletra que kiloton.
# Espuri Nauci Rútil (cònsol 316 aC)

Espuri Nauci Rútil (llatí: Spurius Nautius Sp. f. Sp. n. Rutilus) va ser un magistrat romà del segle iv aC.
Va ser elegit cònsol de Roma l'any 316 aC juntament amb Marc Popil·li Lenat.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita IX,21
* ↑ Fasti Capitolini
* Espuri Nauci Rutil ;
** Gai Nauci Rutil, fill de l'anterior, cònsol en el 475 i 458 aEC ;
** Espuri Nauci Rutil, germà de l'anterior, cònsol en el 488 aEC ;
*** Espuri Nauci Rutil, fill de l'anterior, tribú consular en el 424 aEC ;
**** Espuri Nauci Rutil, fill de l'anterior, tribú consular en el 419, 416 i 404 aEC i cònsol en 411 aEC ;
* Espuri Nauci Rutil, cònsol en el 316 aEC ;
* Gai Nauci Rutil, cònsol en el 287 aEC
# Festa de l'Arbre Fruiter

La Festa de l'Arbre Fruiter és una festivitat emmarcada dins el període de la Festa Major de Moià. Creada l'any 1905 pel tenor moianesenc Francesc Viñas i Dordal i promoguda per la Lliga de Defensa de l'Arbre Fruiter, és un festa tradicional que fomenta la protecció de la natura, la millora de l'economia pagesa i la regeneració cívica de la societat.
Sota el lema "Qui estima un arbre estima una persona", cada 17 d'agost una personalitat catalana (exemples com Carme Ruscalleda, Picanyol, Carlus Padrissa) fa una plantació simbòlica en record a la creació de la festa. Paral·lelament, durant el mes de març, els infants de la vila planten un arbre en alguna zona propera.
Cada edició conclou amb l'Himne de l'Arbre Fruiter musicat per Enric Morera i Viura i lletra de Joan Maragall, que és interpretat per part d'un cor de cantaires.
Celebrada ininterrompudament des de la seva creació i només aturada durant la Guerra Civil i l'any 2017 degut a l'atemptat, la festa ha servit com a inspiració per a altres poblacions que l'han incorporat a la seva agenda, com és el cas de Sitges, Manlleu o la població veïna de Castellterçol. L'any 1935 fou declarada festa oficial per la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Diputació de Barcelona / All Locations». [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «Història i patrimoni – Ajuntament de Moià». [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ NacióManresa. «Carme Ruscalleda clou la Festa Major de Moià amb la Festa de l'Arbre Fruiter | NacióManresa». [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «Festa Major i Festa de l'Arbre Fruiter». [Consulta: 22 maig 2020].
# Lake Ketchum

Lake Ketchum és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'Estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 1.173 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Ketchum tenia 1.173 habitants, 406 habitatges, i 310 famílies. La densitat de població era de 145,6 habitants per km².
Dels 406 habitatges en un 39,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,8% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 23,6% no eren unitats familiars. En el 17,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 8,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.029 $ i la renda mediana per família de 62.148 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.235 $ mentre que les dones 28.047 $. La renda per capita de la població era de 19.538 $. Aproximadament el 3,2% de les famílies i el 10,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Ketchum». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Ketchum». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Grand Prix Hassan II 2014

El Torneig de Casablanca 2014, conegut oficialment com a Grand Prix Hassan II 2014 és un esdeveniment tennístic disputat sobre terra batuda que està inclòs en les sèries 250 de l'ATP. La 30a edició del torneig es va disputar entre el 5 i el 13 d'abril del 2014 al Complex Al Amal de Casablanca, Marroc.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | K. Anderson | 4 | 4 | |
| | V. Hănescu | 6 | 6 | | | V. Hănescu | 6⁵ | 3 | |
| Q | F. Peliwo | 2 | 7 | 4 | 6 | F. Delbonis | 7 | 6 | |
| 6 | F. Delbonis | 6 | 6⁵ | 6 | | | | | | 6 | F. Delbonis | 1 | 4 | |
| 4 | M. Granollers | 6 | 7 | | | | | | | 4 | M. Granollers | 6 | 6 | |
| | A. Ramos | 3 | 6$^3$ | | 4 | M. Granollers | 6$^4$ | 6 | 6 | | | | | |
| | P. Carreño | 3 | 6 | 7 | | P. Carreño | 7 | 3 | 0 | | | | | |
| | O. Nedovèssov | 6 | 1 | 6$^3$ | | | | | | | | | | | 4 | M. Granollers | 7 | 4 | 3 |
| 8 | G. García López | 6 | 7 | | | | | | | | | | | | 8 | G. García López | 5 | 6 | 6 |
| | C. Berlocq | 2 | 5 | | 8 | G. García López | 7 | 7 | | | | | | |
| | A. Montañés | 4 | 7 | 4 | 3 | B. Paire | 5 | 6$^4$ | | | | | | |
| 3 | B. Paire | 6 | 5 | 6 | | | | | | 8 | G. García López | 6 | 6⁶ | 6 |
| 5 | J. Sousa | 7 | 6⁵ | 2 | | | | | | Q | R. Carballés | 2 | 7 | 4 |
| Q | R. Carballés | 5$^7$ | 7 | 6 | Q | R. Carballés | 6 | 6 | | | | | | |
| | J. Veselý | 2 | 1 | r | LL | A. Kuznetsov | 4 | 2 | |
| LL | A. Kuznetsov | 6 | 3 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Jean-Julien Rojer Horia Tecău | 6 | 6 | |
| Alt | Carlos Berlocq Leonardo Mayer | 1 | 1 | | 1 | Jean-Julien Rojer Horia Tecău | 6 | 6 |
| 4 | Oliver Marach Florin Mergea | 6$^3$ | 6 | [6] | | Daniele Bracciali Federico Delbonis | 3 | 4 |
| | Daniele Bracciali Federico Delbonis | 7 | 3 | [10] | | | | | 1 | Jean-Julien Rojer Horia Tecău | 6 | 6 |
| | Tomasz Bednarek Lukáš Dlouhý | 2 | 6 | [10] | | | | | | Tomasz Bednarek Lukáš Dlouhý | 2 | 2 |
| 3 | Colin Fleming Jonathan Marray | 6 | 4 | [8] | | Tomasz Bednarek Lukáš Dlouhý | 6 | 7 |
| | Pablo Carreño Busta João Sousa | 4 | 2 | | 2 | Jamie Murray John Peers | 3 | 5 |
| 2 | Jamie Murray John Peers | 6 | 6 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Casablanca / Marràqueix :
1986
1987
1988
1989
1990
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2014
< 2013
2015 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Ernesto Guerra da Cal

Ernesto Guerra da Cal (Ferrol, 1911 — Lisboa, 1994) va ser un poeta i assagista gallec.

## Obres

* Lua de Além-Mar (1959)
* Poemas (1961)
* Rio de sonho e tempo (1963)
* Motivos de Eu (1966)
* Futuro inmemorial (1985)
* Deus, tempo, amor e outras bagatelas (1987)
* Espelho cego (1990)

## Referències

* ↑ «Ernesto Guerra da Cal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gigantomilax benjaminus

Gigantomilax benjaminus és una espècie de mol·lusc gasteròpode pulmonat de la família Limacidae.

## Distribució

És una espècie endèmica de Mallorca i Menorca, tot i que quan es va descriure va ser considerada exclusiva de Menorca. Fins a la descripció de l'espècie balear es creia que la distribució de les espècies del gènere Gigantomilax es limitava al Caucas i als territoris adjacents de Turquia i Iran. Es localitza en alguns barrancs del sud de Menorca i a zones boscoses poc degradades de la meitat nord de l'illa. A Mallorca s'ha trobat a cala Figuera i a costa de Canyamel.

## Descripció

La longitud oscil·la entre 21 i 27 mm amb una mitja de 24 mm. L'aspecte extern és similar a Deroceras Rafinesque, 1820, amb el dors de color gris, sense cap ornamentació, sòls amb una lleugera pigmentació a l'extrem posterior, una mica agusat. El tegument és molt prim i gairebé transparent, que permet veure la conquilla vestigial, formada per una placa (limacel·la) llisa, a l'interior de l'escut. La limacel·la és fina i un poc convexa, de color blanc translúcid, amb un petit halo membranós del mateix color.

## Referències

* ↑ Bouchet, Philippe; Rocroi, Jean-Pierre «Classification and Nomenclator of Gastropod Families». Malacologia, 47, 2005, pàg. 397. ISSN: 0076-2997.
* ↑ «Gigantomilax benjaminus Borredà & Martínez-Ortí, 2008 in GBIF Secretariat (2021). GBIF Backbone Taxonomy. Checklist dataset https://doi.org/10.15468/39omei accessed via GBIF.org on 2022-02-09.».
* ↑ Borredà, Vicent; Martínez-Ortí, Alberto «Primera cita confirmada del limácido Gigantomilax (Vitrinoides) benjaminus Borredà i Martínez-Ortí 2008 en la isla de Mallorca». Noticiario SEM, 54, 2010, pàg. 48-49.
* 1 2 Borredà, Vicent; Martínez-Ortí, Alberto «Descripción de un nuevo limácido de Menorca (Islas Baleares): Gigantomilax (Vitrinoides) benjaminus sp. n.(Gastropoda, Pulmonata)». Animal Biodiversity and Conservation, 31, 1, 2008, pàg. 57-66.
# Ivy + Bean

Ivy + Bean és una saga de llibres infantils escrita per l'autora estatunidenca Annie Barrows, il·lustrada per Sophie Blackall i publicada per Chronicle Books.

## Descripció

L'Ivy, una noia intel·lectual tranquil·la, i la Bean, una noia salvatge i inquieta, es fan amigues ràpidament malgrat les seves diferències i la reticència inicial a agradar-se. El lema dels llibres resumeix la sèrie com "dues amigues que mai van voler agradar-se". Ambdues són nenes de set anys que viuen en habitatges d'un carrer sense sortida de Pancake Court, que es troba en una ciutat sense esmentar. A cada llibre, s'endinsen en una gran entremaliadura i viuen aventures salvatges amb els altres personatges del barri.
Els llibres inclouen il·lustracions, però no són llibres il·lustrats. El nivell de lectura és adequat per a infants a partir de 8-9 anys. En data del 2021, se n'havien editat dotze llibres.

## Llibres

La sèrie inclou 12 llibres:
* Ivy + Bean (abril de 2006)
* Ivy + Bean and the Ghost That Had to Go (octubre de 2006)
* Ivy + Bean Break the Fossil Record (agost de 2007)
* Ivy + Bean Take Care of the Babysitter (2007)
* Ivy + Bean: Bound to Be Bad (octubre 2008)
* Ivy + Bean: Doomed to Dance (setembre de 2009)
* Ivy + Bean: What’s the Big Idea? (setembre de 2010)
* Ivy + Bean: No News Is Good News (setembre de 2011)
* Ivy + Bean Make the Rules (setembre de 2011)
* Ivy + Bean Take the Case (setembre de 2013)
* Ivy + Bean: One Big Happy Family (agost de 2018)
* Ivy + Bean: Get To Work! (abril de 2021)

## Adaptacions

Es planejava que els llibres tinguessin una sèrie d'animació que s'hauria emès a Universal Kids, però la sèrie va acabar en un development hell i Universal Kids finalment va deixar de desenvolupar contingut original el 2019.
Netflix va adaptar els llibres a un llargmetratge d'imatge real. La van protagonitzar Keslee Blalock com a Ivy i Madison Skye Validum com a Bean. Jesse Tyler Ferguson, Jane Lynch, Sasha Pieterse, Nia Vardalos, Jaycie Dotin, Garfield Wilson i Marci T. House també van formar part del repartiment de la pel·lícula. Es va estrenar el 2 de setembre de 2022. Netflix va continuar la sèrie de pel·lícules adaptant The Ghost That Had To Go i Doomed To Dance. Totes tres han estat subtitulades al català.

## Referències

* ↑ «Ivy + Bean Get to Work! Ivy + Bean, Book 12». Common Sense Media. [Consulta: 29 abril 2021].
* ↑ «Sprout Expands Programming Slate» (en anglès). licenseglobal.com, 08-02-2017. [Consulta: 14 abril 2021].
* ↑ «Children's Book Series "IVY & BEAN" Gets the Live-Action Movie Treatment at Netflix». Netflix Media Center. [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «Jesse Tyler Ferguson, Jane Lynch, Sasha Pieterse, Nia Vardalos & More Join Netflix Family Film Series 'Ivy & Bean'». Deadline Hollywood, August 16, 2021.
* ↑ "Netflix Announces New Kids & Family Films and Series Every Week This Summer, Unveils First Looks, and Kicks Off US Activity Truck Tour". Nota de premsa.
* ↑ «A Look Inside the Ivy and Bean Film Series» (en anglès). Incluvie. [Consulta: 29 setembre 2024].
* ↑ «Ivy + Bean». Goita què fan, ara!. [Consulta: 29 setembre 2024].