OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Protoferrosuenoïta

La protoferrosuenoïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup del nom arrel suenoïta. Originàriament va ser anomenada protomanganoferroantofil·lita. En una reorganització dels amfíbols, es va abolir l'ús de mangano i es va requerir un nou nom arrel. L'Associació Mineralògica Internacional va triar suenoïta com a nou nom arrel en honor de Shigeho Sueno (1937 - 11 de març de 2001), professor de mineralogia a la Universitat de Tsukuba i membre de la Societat Mineralògica d'Amèrica.

## Característiques

La protoferrosuenoïta és un silicat de fórmula química ☐{Mn$^{2+}$₂}{Fe$^{2+}$₅}(Si₈O$_{22}$)(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1986, i la primera publicació data del 1998. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5,5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la protoferrosuenoïta pertany a «09.DD - Inosilicats amb 2 cadenes dobles periòdiques, Si₄O$_{11}$; ortoamfíbols» juntament amb els següents minerals: ferroantofil·lita, ferrogedrita, gedrita, holmquistita, sodicantofil·lita, sodicferroantofil·lita, sodicferrogedrita, sodicgedrita, ferroholmquistita i protoantofil·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Nippyo, situada a Awano, a la ciutat de Kanuma (Prefectura de Tochigi, Japó). També ha estat descrita a la propera mina Yokoneyama, també a Awano, i a la pegmatita Suishoyama, a Kawamata (Prefectura de Fukushima). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Proto-ferro-suenoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 gener 2020].
# Agnetina chrysodes

Agnetina chrysodes és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Evproske druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Ceské akademie ved a umení. Trída II. (Mathematicko prírodovedecká) (Rozpr. Ceské. Akad.) 16(16):16. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-10. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navàs, 1919. Insecta 9:186.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
# Selenolaurita

La selenolaurita és un mineral de la classe dels sulfurs.

## Característiques

La selenolaurita és un selenur de ruteni, de fórmula química RuSe₂. Cristal·litza en el sistema isomètric.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del museu científic natural de la Reserva Natural d'Ilmen, a Rússia, amb el número de registre: 17503.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al placer d'Ingul, a la localitat russa de Nepryakhino (Districte de Txebarkulsky, óblast de Txeliàbinsk). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Selenolaurite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 març 2022].
# Qualitat assistencial

La qualitat assistencial és aquella que espera proporcionar al pacient el màxim i més complet benestar després de valorar el balanç de beneficis i pèrdues que poden acompanyar l'atenció sanitària en totes les seves parts.

## Referències

* ↑ Donabedian, Avedis «The Quality of CareHow Can It Be Assessed?» (en anglès). JAMA, 260, 1988, pàg. 1743-1748. DOI: 10.1001 [Consulta: 25 març 2014].
# Setrilleres

* Per a altres significats, vegeu «Setrillera».
Unes setrilleres són un petit suport de metall, ceràmica o vidre que té uns receptacles pels setrills de l'oli d'oliva i del vinagre.
Normalment s'afegeix en el mateix suport un joc de recipients que contenen espècies o condiments, que generalment inclouen sal i pebre. Comunament i per extensió, en el llenguatge popular, els setrills reben també el nom de setrilleres, siguin o no part del joc, com és el cas de la "setrillera Marquina".

## Varietats

La forma més simple i més estesa de setrilleres és la parella "oli i vinagre" unides en un mateix suport que pot ser fet amb diversos materials (fusta, vidre, metall, ceràmica, etc.. (o una combinació d'una varietat d'aquests..)
Sobre les dimensions, encara que n'hi ha de moltes mides s'han establit unes normes de facto, tant per les ampolles com per als recipients d'espècies o condiments:
* Les ampolles d'oli i vinagre són generalment d'una capacitat de 0,16-0,20 dm³.
* Els recipients de la sal i del pebre són en general de la mateixa capacitat (aproximadament 0,04 dm³, que és de 50 grams de sal i 20 grams de pebre.
En els restaurants francesos, els acompanya molt sovint el trio "sal-pebre-mostassa" o "sal-pebre-escuradents".
Al sud d'Europa, especialment a Itàlia i Espanya, hi ha el quartet més complet de "sal-pebre-oli - vinagre" (la mostassa no se sol incloure, puix que no és un condiment tant popular en els països meridionals).

## Setrilleres antidegoteig

El 1961, Rafael Marquina i Audouard va inventar el setrill antidegoteig, disseny emblemàtic que ha estat objecte de nombroses còpies a escala mundial, que no degota ni embruta amb la peça clau que rep el nom palíndrom "Broc corb". El disseny permet de dosificar el líquid i consta d'un vidre transparent, cònic, que permet alhora de recollir les gotes d'oli i l'entrada d'aire en el recipient.

## En la literatura

A l'aventura dels sis napoleons, Sherlock Holmes utilitza unes setrilleres com un suport pel seu diari. Sir Arthur Conan Doyle les descriu com "cruet-stand", és a dir, en català "suport de setrills" :
* Holmes el va recolzar contra les setrilleres i el va llegir mentre menjava.

## Vegeu també

* Servei de taula

## Referències

* ↑ Setrilleres a Optimot
* ↑ «Setrilleres». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Rafael Marquina i Audouard:les seves setrilleres antidegotament
* ↑ apropiacion-de-una-idea
* ↑ Notícia del 3cat24 del 18 de desembre de 2010.
* ↑ Notícia del diari Ara del 18 de desembre de 2010.
* ↑ BMM Disseny Arxivat 2007-01-28 a Wayback Machine.
# Tobogan als Jocs Olímpics d'hivern de 2010 - Dones

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 celebrats a la ciutat de Vancouver (Canadà) es disputà una prova de tobogan en categoria femenina que formà part del programa oficial dels Jocs.
La prova es disputà entre els dies 18 i 19 de febrer de 2010 a les instal·lacions de Cesana Pariol. Participaren 20 competidores de 12 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Amy Williams | Kerstin Szymkowiak | Anja Huber |

## Resultats

| Pos. | Dorsal | Nom | CON | Volta 1 | Volta 2 | Volta 3 | Volta 4 | Total | Dif. |
| 1 | 5 | Amy Williams | Regne Unit | 4.95 53.83 | 4.96 54.13 | 5.00 53.68 | 4.94 54.00 | 3:35.64 | +0.00 |
| 2 | 3 | Kerstin Szymkowiak | Alemanya | 5.04 54.15 | 5.00 54.11 | 5.01 53.91 | 4.96 54.03 | 3:36.20 | +0.56 |
| 3 | 8 | Anja Huber | Alemanya | 4.90 54.17 | 4.97 54.21 | 5.07 54.10 | 5.03 53.88 | 3:36.36 | +0.72 |
| 4 | 6 | Noelle Pikus-Pace | Estats Units | 5.12 54.30 | 5.11 54.21 | 5.07 53.88 | 5.06 54.07 | 3:36.46 | +0.82 |
| 5 | 1 | Mellisa Hollingsworth | Canadà | 5.05 54.18 | 5.04 54.17 | 5.02 53.81 | 4.93 54.44 | 3:36.60 | +0.96 |
| 6 | 2 | Shelley Rudman | Regne Unit | 5.03 54.66 | 5.01 54.26 | 5.01 53.95 | 4.99 53.82 | 3:36.69 | +1.05 |
| 7 | 9 | Amy Gough | Canadà | 5.10 54.14 | 5.08 54.78 | 5.05 53.92 | 4.99 54.17 | 3:37.01 | +1.37 |
| 8 | 4 | Marion Trott | Alemanya | 5.19 54.53 | 5.21 54.53 | 5.18 53.88 | 5.18 54.17 | 3:37.11 | +1.47 |
| 9 | 10 | Maya Pedersen-Bieri | Suïssa | 5.05 54.53 | 5.08 54.83 | 5.05 54.24 | 5.02 53.91 | 3:37.51 | +1.87 |
| 10 | 14 | Emma Lincoln-Smith | Austràlia | 5.01 54.28 | 5.00 54.41 | 5.02 54.54 | 4.97 54.40 | 3:37.63 | +1.99 |
| 11 | 7 | Katie Uhlaender | Estats Units | 4.94 54.51 | 4.95 54.53 | 4.96 54.54 | 4.97 54.35 | 3:37.93 | +2.29 |
| 12 | 11 | Melissa Hoar | Austràlia | 5.16 54.73 | 5.21 54.48 | 5.16 54.48 | 5.11 54.53 | 3:38.22 | +2.58 |
| 13 | 13 | Michelle Kelly | Canadà | 5.08 54.73 | 5.08 55.49 | 5.06 55.56 | 5.10 55.01 | 3:40.79 | +5.15 |
| 14 | 15 | Tionette Stoddard | Nova Zelanda | 4.99 55.85 | 4.98 55.93 | 5.00 55.02 | 4.95 54.89 | 3:41.69 | +6.05 |
| 15 | 19 | Costanza Zanoletti | Itàlia | 4.97 55.48 | 5.03 55.63 | 4.99 55.38 | 4.97 55.31 | 3:41.80 | +6.16 |
| 16 | 12 | Svetlana Trunova | Rússia | 4.99 56.47 | 5.00 55.32 | 4.93 55.23 | 4.95 55.17 | 3:42.19 | +6.55 |
| 17 | 18 | Desiree Bjerke | Noruega | 5.20 56.48 | 5.31 55.28 | 5.25 55.34 | 5.20 55.26 | 3:42.36 | +6.72 |
| 18 | 16 | Elena Yudina | Rússia | 5.08 55.42 | 5.14 56.06 | 5.12 55.54 | 5.11 55.77 | 3:42.79 | +7.15 |
| 19 | 20 | Maria Marinela Mazilu | Romania | 5.15 57.10 | 5.18 57.03 | 5.18 58.14 | 5.25 57.65 | 3:49.92 | +14.28 |
| — | 17 | Nozomi Komuro | Japó | | | | | DSQ | |
    DSQ: desqualificada

## Referències

* ↑ «www.vancouver2010.com - Volta 1». Arxivat de l'original el 2010-04-08. [Consulta: 8 abril 2010].
* ↑ «www.vancouver2010.com - Volta 2». Arxivat de l'original el 2010-04-08. [Consulta: 8 abril 2010].
* ↑ «www.vancouver2010.com - Volta 3». Arxivat de l'original el 2010-04-08. [Consulta: 8 abril 2010].
* ↑ «www.vancouver2010.com - Volta 4». Arxivat de l'original el 2010-04-08. [Consulta: 8 abril 2010].
# Willi Birkelbach

Willi Birkelbach (* 12 de gener de 1913 a Frankfurt del Main; † 17 de juliol 2008 ibídem) va ser un polític alemany de l'SPD.

## Professió

Després de completar els estudis de secundària el 1932, Birkelbach, fill d'un operari de fàbrica, es va graduar en comerç exterior, i va passar a treballar de corresponsal en llengua estrangera per a diverses empreses (entre d'altres, Hochtief AG). El 15 de novembre de 1942 va ser integrat a la Divisió 999 del Tercer Reich i l'any 1944, a Albània, va esdevenir presoner de guerra.
El 1946, després de tornar a Frankfurt, va ser cap de comptabilitat a l'empresa Kulzer & co., per la qual ja havia treballat els anys 1941-42. Els anys 1947-48 va ser director de la Escola Sindical de la DGB Hessen a Oberursel. En 1948, va desplaçar-se als Estats Units pels seus estudis. Entre 1953 i 1958 va ser membre del Consell de l'empresa Mannesmann en representació del sindicat IG Metall i, fins al 1978, a les foneries de Bochum (des de 1968 com a vicepresident del Consell de Vigilància).

## Diputat i eurodiputat

Birkelbach ser membre del Bundestag alemany des de les primeres eleccions l'any 1949 fins a la seva renúncia el 30 de setembre de 1964. A més, entre el 16 de juliol de 1952 i el 15 de juny de 1964, va ser membre del Parlament Europeu (aleshores Assemblea Parlamentària) on, entre 1959 i 1964, fou president del Grup Parlamentari Socialista i, des del 1950 fins al 1961, també diputat delegat al Consell d'Europa. El desembre de 1961, Birkelbach va dirigir una Comissió del Parlament Europeu per establir els criteris per a la incorporació de nous Estats membres; entre ells, a més de requisits geogràfics i econòmics, per primera vegada es recollien aspectes polítics, com ara la democràcia i l'imperi de la llei. El gener de 1962 va ser aprovat per una àmplia majoria "informe Birkelbach", que va ser emprat uns mesos més tard com a principal argument per rebutjar la primera sol·licitud d'adhesió a la Comunitat Econòmica Europea per part d'Espanya, aleshores encapçalada pel dictador Francisco Franco.

## Distincions

* Medalla Wilhelm Leuschner de l'estat de Hessen (1973)
* Medalla Johanna Kirchner (1991)
* Comandant d'Honor de la Més Excel·lent Orde de l'Imperi Britànic
* Gran Creu Federal Del Mèrit (2001)
* Placa Willy Brandt de l'SPD (2005)

## Referències

* ↑ «Willi Birkelbach, deutscher Politiker SPD». Munzinger Personen. Munzinger Archiv GmbH. [Consulta: 13 setembre 2017].
* ↑ Vierhaus, Rudolf. «Birkelbach, Willi». A: Biographisches Handbuch der Mitglieder des Deutschen Bundestages 1949-2002. Walter de Gruyter, 1 de gener de 2002, p. 68–69. ISBN 978-3-11-096905-4. [Consulta: 13 setembre 2017].

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Willi Birkelbach» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* http://www.wbirk.de/ Arxivat 2017-09-21 a Wayback Machine. pàgina dedicada a la seva persona.
* «Informe Birkelbach» (en francès). Centre de recerca CVCE de la Universitat de Luxemburg.
# Psathyrella codinae

Psathyrella codinae és una espècie de fong del tipus psammòfila descobert al Parc Nou a la ciutat d'Olot el 2017 al tronc d'un roure viu. Els caràcters morfològics, així com les dades moleculars i filogenètiques suggereixen que és una nova espècie. Va rebre l'epònim codinae en honor del metge i micòleg Joaquim Codina i Vinyes (1867 – 1934), considerat el pare de la micologia a Catalunya.
Fa un bolet amb un barret cònic parabòlic de 8,5 a 15 mm, de color marró pàl·lid a fins a marró groguenc en les espècies joves, de marró fosc quan són madures.

## Referències

* ↑ Trillas, Joan «Troben un nou tipus de fong al parc del Montgrí». El Punt Avui, 20-08-2019.
* ↑ Deschuyteneer, Melzer & Pérez, 2018, p. 1.
* 1 2 Deschuyteneer, Melzer & Pérez, 2018, p. 5.

## Bibliografia

* Deschuyteneer, Daniel; Melzer, Anreas; Pérez De Gregorio, M. À. «Psathyrella codinae, a new species from Spain» (pdf) (en francès, anglès, llatí). Bulletin de l'Association des Mycologues Francophones de Belgique, 2017.
# Ratpenat d'orelles rodones de Carriker

El ratpenat d'orelles rodones de Carriker (Lophostoma carrikeri) és una espècie que es troba a Bolívia, el Brasil, Colòmbia, Guyana, el Perú, Surinam i Veneçuela.

## Referències

Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Agnetina brevipennis

Agnetina brevipennis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: des del massís de l'Altai i Mongòlia fins a Sibèria, incloent-hi l'illa de Sakhalín.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Evproske druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Ceské akademie ved a umení. Trída II. (Mathematicko prírodovedecká) (Rozpr. Ceské. Akad.) 16(16):16. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-10. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navàs, 1912. Rev.russ.ent.St.Peterburg 12:417.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Additional data concerning the revision of the genus Agnetina Klapálek (Plecoptera, Perlidae) of the Eastern Palaearctic (anglès)
* ↑ Zhiltzova, 1975. A: Anonymous. Insects of Mongolia 3:26-32.
* ↑ Amphibiotic insects of the northeast of Asia (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ On the stonefly (Plecoptera) fauna of the transfrontier Selenga River basin (anglès)
* ↑ Zoogeographical characteristics of the Systellognatha (Plecoptera) fauna of Russia and adjacent countries (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:127.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:297.
* Sivec, Stark & Uchida, 1988. Scopolia 16:27.
* Sivec, Zhiltzova & Stark, 2005. The eastern Palearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 56:1 21.
* Stark, 1986. The Nearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Journal of the Kansas Entomological Society (J. Kans. Entomol. Soc.) 59(3):437 445.
* Teslenko, 1989. Vestn. Zool. 4:14-20.
* Zapekina-Dulkeit, 1961. Tr. Gos. Zapovednika "Stolby" 3:48-51.
* Zhiltzova, 1972. Nasekomye Mongolii 1:142.
* Zhiltzova, 1995. Katalog tipovykh ekzemplyarov kollektsii zoologicheskogo instituta RAN. Vesnyanki (Plecoptera) (Catalogue of type specimens in the collection of the Zoological Institute, Russian Academy of Sciences. Plecoptera), 11.
* Zhiltzova, 2009. Supplement to the revision of the genus Agnetina Klapálek (Plecoptera, Perlidae) of the eastern Palaearctic. Entomologicheskoe Obozrenie (Entomol. Obozr.) 88(2):376 382.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1984. Notes on the genus Agnetina (=Phasganophora) (Plecoptera: Perlidae). Aquatic Insects 6(2):71 79.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 19 juliol 2012].

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
* insects.tamu.edu (anglès)
# Sennoi (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Sennoi».
Sennoi (en rus: Сенной) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 5.920 habitants. Pertany al districte municipal de Volsk.

## Referències

* ↑ «Регионы России → Саратовская обл. → Вольский р-н → Александровка с.». Arxivat de l'original el 2015-04-05.
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2018-03-24.
# RKS Garbarnia Kraków

El RKS Garbarnia Kraków és un club de futbol polonès de la ciutat de Cracòvia.

## Història

Evolució del nom:
* 1921: KS Lauda
* 1924: KS Garbarnia
* 1949: ZS Związkowiec Kraków
* 1951: Związkowe Koło Sportowe Włókniarz
* 1951: Terenowe Koło Sportowe Włókniarz
* 1971: RKS Garbarnia
El club es proclamà campió de Polònia l'any 1931. L'any 2018 retornà a la I liga (segona categoria) després de 44 anys d'absència, després de guanyar una promoció contra MKP Pogoń Siedlce. El 2019 tornà a descendir a la II liga. L'any 2024 abandonà la III liga, passant a jugar a la V liga la temporada següent.

## Palmarès

* Lliga polonesa de futbol:
** 1931

## Referències

* ↑ «Poland - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Po 44 latach Garbarnia wraca do piłkarskiej pierwszej ligi» (en polonès). radiokrakow.pl. [Consulta: 15 juny 2018].
* ↑ «Garbarnia spada do II ligi» (en polonès). podgorze.pl, 29-04-2019. [Consulta: 23 setembre 2020].
* ↑ Pasternak, Dominik. «Garbarnia Kraków wycofuje się z rozgrywek Betclic 3 Ligi» (en polonès). sport.tvp.pl, 29-07-2024. [Consulta: 30 juliol 2024].

## Enllaços externs

* (polonès) RKS Garbarnia Kraków - Lloc web oficial
* (polonès) Seguidors Arxivat 2018-03-07 a Wayback Machine.
# Sidi H'Mad Ou M'Barek

Sidi H'Mad Ou M'Barek (àrab سيدي احمد او مبارك) és una comuna rural de la província d'Essaouira de la regió de Marràqueix-Safi. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.482 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Willgottheim

Willgottheim (en alsacià Wílde) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 914 habitants.
Forma part del cantó de Bouxwiller, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Kochersberg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 619 | 622 | 597 | 633 | 602 | 914 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Madeleine Perez | |
# Tobogan als Jocs Olímpics d'hivern de 2018

Tobogan als Jocs Olímpics d'hivern de 2018 :
| Masculí | Femení |
El tobogan als Jocs Olímpics d'Hivern de 2018 es va disputar a Pyeongchang (Corea del Sud) del 15 al 17 de febrer de 2018.

## Horari de competició

Aquest és el calendari de les proves.
Tots els horaris són en (UTC+9).
| Data | Hora | Prova |
| 15 de febrer | 10:00 | Homes, curses 1 i 2 |
| 16 de febrer | 09:30 | Homes, curses 3 i 4 |
| 16 de febrer | 20:20 | Dones, curses 1 i 2 |
| 17 de febrer | 20:20 | Dones, curses 3 i 4 |

## Participants

Un total de 50 atletes de 24 nacions participaren en les proves. Set països participen en proves de tobogan per primera vegada en la història: Bèlgica, Xina, Ghana, Jamaica, Països Baixos, Nigèria i Ucraïna.
* Alemanya (6)
* Atletes Olímpics de Rússia (2)
* Austràlia (2)
* Àustria (2)
* Bèlgica (1)
* Canadà (6)
* Corea del Sud (3)
* Espanya (1)
* Estats Units (4)
* Ghana (1)
* Israel (1)
* Itàlia (1)
* Jamaica (1)
* Japó (3)
* Letònia (3)
* Nigèria (1)
* Nova Zelanda (1)
* Noruega (1)
* Països Baixos (1)
* Regne Unit (4)
* Romania (2)
* Suïssa (1)
* Ucraïna (1)
* R.P. de la Xina (1)

## Qualificació

Un màxim de 50 atletes poden competir en tobogan en els jocs, 30 homes i 20 dones. La qualificació es basa en la classificació mundial obtinguda e14 de gener de 2018.

## Medaller

| Pos. | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Regne Unit | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 2 | Corea del Sud | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Alemanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Atletes Olímpics de Rússia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Medallistes
### Homes

| Event | Or | Plata | Bronze |
| Tobogan detalls | Yun Sung-bin Corea del Sud | Nikita Tregubov Atletes Olímpics de Rússia | Dominic Parsons Regne Unit |

### Dones

| Event | Or | Plata | Bronze |
| Tobogan detalls | Lizzy Yarnold Regne Unit | Jacqueline Lölling Alemanya | Laura Deas Regne Unit |

## Referències

* ↑ «Schedule». POCOG. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2017. [Consulta: 15 setembre 2017].
* ↑ «XXIII Olympic Winter Games PyeongChang 2018 Skeleton - Participation». International Bobsleigh and Skeleton Federation (IBSF), 22-01-2018. Arxivat de l'original el 22 de gener 2018.
* ↑ Number of Entries by NOC Arxivat 2018-02-21 a Wayback Machine. pyeongchang2018.com
* ↑ «Qualification Systems for XXIII Olympic Winter Games, PyeongChang 2018». International Bobsleigh & Skeleton Federation. Arxivat de l'original el 2017-11-07. [Consulta: 6 novembre 2017].
# Principi de Fermat

En òptica, el principi de Fermat és que el camí que pren un raig de llum per anar d'un punt a l'altre és el que es pot recórrer en el menor temps possible. Aquest principi sovint es pren com a definició de raig de llum. Aquest principi fou anunciat en el segle xvii per Pierre de Fermat.
El principi de Fermat pot ser utilitzat per descriure les propietat dels rajos de llum reflectits i refractats en diferents medis. Pot ser deduït del principi de Huygens i pot ser utilitzat per derivar la llei de Snell de la refracció i la reflexió.

## Referències

* ↑ M. Born i E. Wolf. Principles of Optics (en anglès). 4a ed.. Oxford: Pergamon Press, 1970, p. 740.