OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Regla de Taylor

En economia, la regla de Taylor és una regla de política monetària que estipula en quant el banc central hauria de canviar la taxa d'interès nominal en resposta als canvis en la inflació, la producció, o la taxa d'atur. En concret, la regla estableix que per cada augment d'un punt percentual de la inflació el banc central hauria d'augmentar la taxa d'interès nominal en més un punt percentual. La regla va ser proposada per primera vegada per l'economista nord-americà John B. Taylor el 1993. El seu objectiu és fomentar l'estabilitat de preus i plena ocupació per la reducció sistemàtica de la incertesa i l'augment de la credibilitat de les futures accions del banc central. També pot evitar les ineficiències de la inconsistència temporal en l'exercici de la política discrecional.

## Referències

* ↑ Taylor, John B. (1993). "Discretion versus Policy Rules in Practice," Carnegie-Rochester Conference Series on Public Policy, 39, pp.195-214 (press +). (The rule is introduced on page 202.)
* ↑ Athanasios Orphanides (2008). "Taylor rules," The New Palgrave Dictionary of Economics, 2nd Edition. v. 8, pp. 2000-2004.Abstract.
* ↑ Paul Klein (2009). "time consistency of monetary and fiscal policy," The New Palgrave Dictionary of Economics. 2nd Edition. Abstract.

## Bibliografia

* «Taylor rule». Investorwords.com. Arxivat de l'original el 2012-02-01. [Consulta: 3 gener 2012]. (anglès)
# Rent químic

El llevat, rent, lleute químic o la llevadura química és la mescla química d'un àcid no tòxic (com el cítric o el tartàric) i un carbonat o hidrogencarbonat per a donar esponjositat a una massa. L'àcid reacciona amb l'hidrogencarbonat produint bombolles de CO₂, i donant volum a la pasta. Es diferencia del llevat biològic perquè l'efecte d'aquest darrer és molt més lent, hores, i el del rent químic és immediat i perceptible a la vista.
# Amudja-zade Husayn Paixà

Amudja-zade Husayn Paixà - Amjazade o Köprülü Amcazade Hacı Hüseyin Paşa segons la grafia turca moderna, (? - Silivri, 22 de setembre de 1702) fou gran visir otomà, nebot de Köprülü Mehmet Paixà (Amudja-zade vol dir "fill de l'oncle").
Va prendre part a la campanya de Viena el 1683, però després del fracàs fou cridat a la Porta; va ocupar alguns governs militars de segon orde fins al maig de 1691 quan fou nomenat caimacan (vicegran visir) càrrec del qual fou revocat el gener o febrer de 1602, ocupant un govern militar secundari i tornant al cap d'un temps al lloc de caimacan (gener de 1604) fins al juny de 1694.
El desembre de 1694 fou nomenat kapudan paixà i fou enviat a Quios que havia estat ocupada pels venecians; es va enfrontar a aquests en dues batalles a les illes Spalmadori a la badia de Quios (febrer de 1695), els va derrotar i obligar a evacuar l'illa el maig del 1695. Fou nomenat muhafiz de Quios per uns mesos fins que fou enviat a Adana com a governador. El setembre de 1696 fou nomenat muhafiz de Belgrad.
Va fer diversos suggeriments que no foren escoltats (agost del 1697), però després de la batalla de Zenta i la mort del gran visir Elmas Mehmed Paixà, el sultà el va designar gran visir (17 de setembre de 1697). A l'any següent durant les converses del Tractat de Karlowitz va restar a Belgrad fins que fou acordada la pau (gener de 1699).
Va restar com a gran visir tres anys més, fins al 4 de setembre de 1702; conflictes a la cort i la seva mala salut el va fer dimitir finalment, i es va retirar a les seves propietats a Silivri on va morir als pocs dies.

## Referències

* ↑ Sandler, Stanley. Ground Warfare: An International Encyclopedia. ABC-CLIO, 2002, p. 985. ISBN 1576073440.

## Bibliografia

* Safwt, Kapudan Mazamorta Husayn Pasha, Istanbul 1909
* Köprülü, Orhan F. "ʿAmūd̲j̲a-Zāde Ḥusayn Pas̲h̲a". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 4 de juny de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/amudja-zade-husayn-pasha-SIM_2991>
Gran visir otomà :
# Resolució 301 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 301 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 20 d'octubre de 1971 després de reafirmar les resolucions anteriors sobre el tema, el Consell va condemnar als bantustans, que va qualificar de moviments destinats a destruir la unitat i la integritat territorial, juntament amb la contínua presència il·legal sud-àfricana a Namíbia, llavors coneguda com a Àfrica del Sud-oest.
El Consell va acabar demanant a tots els estats que donessin suport als drets de la població de Namíbia aplicant plenament les disposicions d'aquestes resolucions i va demanar al Secretari General que informés periòdicament sobre l'aplicació de la resolució .
La resolució va ser aprovada per 13 vots contra cap, amb l'abstenció de França i Regne Unit.
Aquesta va ser l'última resolució adoptada abans de l'expulsió de la República de la Xina (Taiwan) de les Nacions Unides, quan el seient de la Xina fou reconegut a la República Popular de la Xina.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Tania Head

Alícia Esteve, més coneguda pel seu nom fals Tania Head, (Barcelona, 31 de juliol de 1973) és una barcelonina que es va fer passar per supervivent dels atemptats de l'11 de setembre de 2001.

## Història

Segons explicava, es trobava en el pis 78 de la torre sud del World Trade Center al moment exacte de l'explosió. L'engany va durar fins al 27 de setembre de 2007, quan el diari The New York Times va desvelar el frau. Posteriorment, La Vanguardia va descobrir la seva veritable identitat, així com l'origen de les seves ferides. Segons les recerques fetes pel mateix diari, arran de les declaracions de les seves amigues, les tenia abans del tràgic accident. Aquesta versió xoca frontalment amb l'explicació que va mantenir Alícia Esteve durant 6 anys.
Les dramàtiques vivències del fatídic dia, així com les nombroses intervencions en els mitjans de comunicació, la van portar a ser presidenta i directora de l'Associació de Supervivents dels atemptats del World Trade Center, que va cofundar amb Gerry Bogacz, fins a l'última setmana de setembre de 2007, quan es va destapar l'engany.
La cadena Cuatro de la televisió espanyola va emetre un documental sobre la història de Tania Head anomenat "11-S, Me lo inventé todo".

### Suposades vivències
#### Falsedats

* Deia que estava a les torres bessones en el moment de l'impacte.
* Deia que era filla de diplomàtics.
* Deia que el famós "home del mocador vermell" (que va salvar la vida a 18 persones abans de morir allí) li va apagar les flames de l'espatlla i li va salvar la vida.

#### Desmentits

* Deia que treballava en les oficines que Merrill Lynch tenia a la torre sud (desmentiment per l'empresa).
* Deia que aquest dia pensava casar-se amb el seu xicot, que va morir a la torre nord (desmentiment per la família del suposat xicot afirmant que mai havien sentit parlar de Tania i que la història és impossible).
* Deia que va estudiar a les universitats de Stanford i Harvard (desmentiment per tots dos centres).
* Deia que el seu braç va quedar malament després de l'atemptat contra les torres (desmentiment pels seus coneguts).

#### Sense confirmar

* Deia que va ser tractada en un hospital (no va confirmar quin).
* Deia que un home abans de morir li va donar el seu anell de casat perquè l'hi lliurés a la seva dona.

## Referències

* ↑ «In a 9/11 Survival Tale, the Pieces Just Don’t Fit». The New York Times, 27-09-2007 [Consulta: 22 març 2022].
* ↑ Forn, Marta «La 'impostora' del 11-S es barcelonesa». La Vanguardia, 29-09-2007 [Consulta: 22 març 2022].

## Enllaços externs

* Cristina Galindo, Vidas inventadas, El País, 8 de juny de 2014.
# 945
## Esdeveniments
### Països Catalans

* 25 de maig, Marganell, Bagesː se signa l'acta fundacional del monestir de Santa Cecília de Montserrat.

### Resta del món

* Els bouides prenen el control de Bagdad.
* Ferran González recupera el Govern de Castella.
* Olga de Kíev ocupa la regència del Rus' després de l'assassinat d'Igor de Kíev.

## Necrològiques
### Països Catalans

* 22 de febrer: Cixilona de Barcelona, abadessa de Santa Maria del Camí.

### Resta del món

* Igor de Kíev
* 23 de juliol (Lieja - Lotaríngia): Richer de Lieja, bisbe de Lieja

## Referències

* ↑ Memòria d'activitats: curs 1990-1991. Institut d'Estudis Catalans, 1992, p. 166. ISBN 978-84-7283-203-9.
* ↑ Julio Giménez, Teresa. Catalanes del IX al xix. Vic: Eumo, octubre de 2010, p. 24. ISBN 978-84-9766-383-0.
# Valdemorales

Valdemorales és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Geografia

El municipi se situa sobre la serra de Serra de Montánchez la qual té dues alineacions muntanyoses separades per una àmplia vall on se situa, en la seva zona més baixa, la població de Valdemorales. La cresta oriental és més escarpada que la occidental i els seus pics més significatius són «Cerro de San Cristóbal», «Cancho del Águila» i el «Cerro Limón» mentre que a l'occidental es troben els de «Cerro del Pajar», «Acebuchal», «Las Torrecillas» i «El Cañazo».
La vall on està situat Valdemorales fa de petit port (pas d'una vall a un altre entre dues muntanyes) de pas entre l'altiplà trujillano-Càceres i les Vegas Altes del riu Guadiana que estan en cotes que es diferencien en 200 m. Els corrents d'aigua més importants són el «Arroyo de Santa Ana» i el «Regato del Cañazo». El clima és mediterrani subtropical amb hiverns suaus i temperatura mitjana anual de 17 °C la qual cosa fa que, enmig de zones de extremat calor, sigui una zona de benestar tèrmic.

## Referències

* 1 2 «Geografía - Ayuntamiento de Valdemorales». Arxivat de l'original el 2017-02-13. [Consulta: 23 setembre 2019].
# Residència de Jambi

La residència de Jambi (també apareix com Djambi) fou una divisió administrativa de Sumatra a les Índies Orientals Holandeses. Limitava al nord amb el territori continental de la residència de Riau i dependències; al sud amb la residència de Palembang; al nord-oest amb el govern de la Costa Occidental, al sud-oest amb la residència de Benkulen, i a l'est amb l'estret de Borneo (o de Kalimantan) que separa la mar de la Xina Meridional de la mar de Java. La capital era Jambi i estava formada per l'antic estat de Jambi (annexionat el 1899) i el de Tungkal (agregat a la residència el 1905). La resistència nacional va durar fins al 1906.

## Referències

* A. Flicher, Les Etats princiers des Indes néerlandaises, Dreux 2009
# Ricardo Sanzol Goñi

Ricardo Sanzol Goñi (Pamplona, 8 d'abril de 1976), és un futbolista navarrès. Juga de porter, i en l'actualitat es troba sense equip després d'acabar contracte amb l'Hèrcules CF.

## Trajectòria

Ricardo Sanzol és un jugador format a les categories inferiors de l'AD San Juan, club del Barri de Donibane de la ciutat de Pamplona. Posteriorment va passar als juvenils del CA Osasuna, el filial Osasuna B i va pujar definitivament al primer equip de l'Osasuna el 1998, on ha assolit els seus millors registres en La Lliga.
El seu debut en Primera Divisió va ser el 18 de novembre de 2000 en un Osasuna-Deportivo de La Corunya (1-1). En la temporada 2003/04 va ser el tercer millor guardameta del Trofeu Zamora només superat per Santiago Cañizares i José Francisco Molina. En la següent temporada el porter va jugar 16 partits encaixant 28 gols i no va rebre cap oferta de renovació per part del seu club de tota la vida. Va ser sotscampío de la Copa del Rei 2004/05 que va finalitzar en victòria 2-1 en la pròrroga per al Reial Betis Balompié.
Va marxar a jugar amb l'Albacete Balompié durant 2 temporades, ambdues en Segona Divisió. Després de finalitzar la seva vinculació amb l'Albacete Balompié, es va quedar sense equip 8 mesos després de no fitxar per cap equip en la primera volta de la temporada 2007/08, i va estar entrenant amb l'AD San Juan pamplonés de la Tercera Divisió fins que va fitxar per l'Hèrcules CF de la Segona Divisió un contracte de 6 mesos després d'haver-se quedat el club alacantí amb tan sols el porter professional Unai Alba, i Efrén del filial.
Va debutar amb l'Hèrcules CF el 7 de juny de 2008 en la penúltima jornada de Segona Divisió en l'Estadi Martínez Valero contra l'Elx CF (0-2), partit clàssic regional per excel·lència; Sanzol va jugar els 90 minuts i va quallar una gran actuació.
En l'última jornada de lliga va disputar el seu segon partit com hercul·là, contra el Cádiz, i va estar davant d'Abraham Paz, executor del fatídic penal que podia haver salvat els gaditans del descens a Segona B. Després de concloure contracte amb l'Hèrcules, va quedar lliure a l'estiu de 2008. Actualment exerceix de segon entrenador en les files del juvenil B del Club Atlético Osasuna.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Alfonso García

Alfonso García és el nom dels següents personatges:
* Alfonso García Castell (Tona), ciclista català
* Alfonso García Matamoros (Villarrasa, ? - Alcalá de Henares, 1572), retòric i humanista espanyol
* Alfonso García Robles (Zamora, Mèxic, 1911 - ciutat de Mèxic, 1991), diplomàtic mexicà guardonat amb el Premi Nobel de la Pau
* Alfonso García Valdecasas (Granada, 1904 -1993), advocat i un dels fundadors de Falange Española
# Somriure

El somriure és l'expressió facial associada a sentiments com l'alegria, la satisfacció o la felicitat. Es caracteritza per aixecar les comissures dels llavis, de manera que formin una corba en forma d'U. Segons els investigadors, quan el somriure és espontani es mouen també els músculs dels costats dels ulls, mentre que si és fruit de la cortesia o el fingiment només es mou la boca.
Un somriure ampli pot mostrar les dents, un gest que en la majoria d'animals és signe d'amenaça però no entre els humans. Si va acompanyat de so, es parla de riure, sovint considerat un grau més de plaer.
El somriure és innat, ja que s'ha apreciat en nadons molt petits però la freqüència de somriures depèn de la personalitat, dels codis culturals per expressar emocions i de les experiències viscudes.
Viccionari
# Tale of the Mummy

Tale of the Mummy és una pel·lícula de l'any 1998 dirigida per Russell Mulcahy i les participacions de Jason Scott Lee, Jack Davenport, Louise Lombard i Christopher Lee.

## Argument

Segles enrere a l'antic Egipte, sota les ardents sorres, un despietat príncep va ser sepultat i la seva tomba maleïda perquè cap home tornés a sofrir els seus horrors. Segles més tard, un grup d'arqueòlegs dirigits per Sir Richard Turkel (Christopher Lee) troben i obren la tomba. Ignorant les advertències de la tomba, s'endinsen en ella, alliberant l'horror, i tots els membres del grup desapareixen. Algunes dècades més tard a Londres, es prepara una exposició per mostrar al món l'única cosa que va ser recuperada de la tomba: les benes de la mòmia. Aviat, els horrors alliberats anys abans recauen en un grup d'arqueòlegs dirigits per la neta de Turkel, Sam (Louise Lombard), en el seu intent per descobrir els orígens de la llegenda del sanguinari Príncep Tal·lus.

## Repartiment

* Jason Scott Lee és Riley.
* Louise Lombard és Samantha Turkel.
* Sean Pertwee és Bradley Cortese.
* Lysette Anthony és Dr. Claire Mulrooney.
* Michael Lerner és Professor Marcus.
* Jack Davenport és Detectiu Bartone.
* Honor Blackman és Captain Shea.
* Christopher Lee és Sir Richard Turkel.
* Shelley Duvall és Edith Butros.
* Gerard Butler és Burke.
* Jon Polito és Parsons.
* Ronan Vibert és Young.
* Bill Treacher és Stuart.
* Elizabeth Power és Mary.
* Roger Morrissey és The Mummy.

## Enllaços externs

* Sylvain, Nicholas. «Russell Mulcahy's Tale Of The Mummy». Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 27 novembre 2015]. (anglès)]
# 360 aC

El 360 aC va ser un any del calendari romà prejulià.

## Esdeveniments

* Plató escriu els diàlegs Timeu i Críties, que inclouen la primera menció de l'Atlàntida.
* Va ser l'any del consolat de Marc Fabi Ambust i Gai Peteli Libó Visol. Marc Fabi Ambust va vèncer els hèrnics, i Gai Peteli va obtenir una victòria sobre els gals a Tibur. Quan van tornar a Roma els dos cònsols van celebrar un doble triomf.
* Quint Servili Ahala va ser nomenat dictador per combatre els gals, als que va vèncer prop de la Porta Col·lina.
* Mort de Perdicas III, rei de Macedònia, en una batalla contra els il·liris.

## Naixements

* Pirró d'Elis, filòsof iniciador de l'escepticisme.
* Autòlic de Pítana, matemàtic. Va influir en Euclides.
* Cal·lístenes d'Olint, historiador, nebot d'Aristòtil. Va acompanyar Alexandre el Gran a Àsia.

## Referències

* ↑ Guthrie, W. K. C. Historia de la filosofía griega.,vol. V. Madrid: Gredos, 1993, p. 263. ISBN 9788424915001.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VII, 11
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita. VII. 1, 4, 6
* ↑ Smith, William (ed.). «Perdiccas III». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 16 desembre 2023].
* ↑ Bréhier, Émile. Histoire de la philosophie. París: Presses universitaires de France, 2012, p. 253.
* ↑ «Autòlic de Pítana». GEC. [Consulta: 16 desembre 2023].
* ↑ «Cal·lístenes d'Olint». GEC. [Consulta: 16 desembre 2023].
# Ursí

* Per a altres significats, vegeu «Ursins».
Ursí o Ursicí (? - Colònia, segle iv) fou un antipapa de l'Església Catòlica entre 366 i 381.
D'origen romà, era diaca de l'església romana quan es va negar a reconèixer el papa escollit Damas I i es va autoproclamar bisbe de Roma el 366. L'emperador Valentinià I va reconèixer Damas i va desterrar Ursí a Colònia el 367, de manera que Sant Damas va quedar com a màxim pontífex. Si bé posteriorment Valentinià li va permetre de tornar a Milà, dos mesos més tard li va prohibir totalment de tornar de nou a Roma o a la seva rodalia. En aquestes circumstàncies, els partidaris de l'antipapa es van reunir a Milà amb els arrians i varen continuar pretenent la seva successió i perseguint Damas fins a la mort d'Ursí.
Els partidaris de l'antipapa van llançar una acusació d'adulteri que va ser presentada contra Damas l'any 378 a la cort imperial però va ser exonerat, primer, per l'emperador Gracià mateix i després per un sínode romà de quaranta-quatre bisbes que a més excomunicà els acusadors.
A la mort de Damas I el 384, va intentar novament d'assumir el papat, però l'emperador Valentinià II el va desterrar a perpetuïtat el 385.

## Referències

* ↑ «Ursí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Mansi, Coll. Conc III, 628
* ↑ Liber Pontificalis, ed. Duchesne, s.v.; Mansi, op. cit., III, 419
# Residència de Riau i dependències

La residència de Riau i dependències (en neerlandès Residentië Riouw en Onderhoorigheden) fou una subdivisió administrativa de Sumatra sota domini neerlandès (Índies Orientals Neerlandeses). Estava formada per l'arxipèlag de Riau Lingga, les illes Karimun, les illes Timbalan (o Tembilan), el grup insular d'Anambas (a l'est de la part sud de la península Malaia) i les illes Natuna, al nord-est de les anteriors, i territoris a la costa oriental de Sumatra (entrant cap a l'interior fins més de la meitat de l'ample de l'illa).
La residència estava dividida en regències:
* Regència d'Indragiri (el sultanat d'Ingragiri i estats vassalls, que formava el territori de la residència a l'illa de Sumatra)
* Regència de Lingga (illes Lingga o Linga)
* Regència de Karimun o Karimon (les illes anomenades en neerlandès Karimoen al sud-oest de Singapur)
* Regència de Batam (les illes Batam o Battam al sud de Singapur)
* Regència de Tandjung-Pinang o Tandjong-Pinang (neerlandès Tandjoeng-Pinang, capital de les illes Bintam al sud-est de Singapur)
* Regència de Pulau-Tandjung o Pulau-Tandjong (neerlandès Pula-Tandjoeng, a la costa de Sumatra)
Abans de 1824 les illes que formen la residència formaven part del sultanat de Lingga que dominava també Johore i Pahang a la península Malaia. El 1824 es va imposar la sobirania neerlandesa i el sultà va perdre els seus dominis a la península malaia i a Sumatra. Els poders locals a les illes Riau, Tembilan, Penjigat, Djemadja, Siantan, Pulau Lmaut, Punguran o Burungan, Sedanan, Subi, Serasan i Ranei, i el sultà d'Indragiri, des de llavors només van reconèixer al sultà de Lingga com a sobirà de manera nominal.

## Referències

A. Flicher, Les Etats princiers des Indes néerlandaises, Dreux 2009
# Alfonso Godá Alabau

Alfonso Godá Alabau (València, 1912 - 29 de juliol de 2003) fou un actor valencià.
La seva trajectòria inicial va ser musical, actuant com a baríton de sarsuela i destacant especialment en el gènere de la revista. Els seus primers grans èxits van ser La Ventafocs del Palace (1940) i Yola (1941) ambdues al costat de Celia Gámez. Durant aquesta representació va conèixer a la qual va anar la seva esposa durant més de 50 anys, la vedette Maruja Boldoba.
Al llarg de la dècada de 1940 i de vegades en companyia de la seva esposa, encadena èxits - sempre en el gènere de la revista - com Si Fausto fos Faustina (1942), Rumb en orris (1943), Tres dies per voler-te (1945), Vint-i-quatre hores mentint (1947) o La quarta de A. Polo (1951).
En els 50 abandona els espectacles musicals i centra la seva carrera en la interpretació de comèdies teatrals, debutant al cinema el 1956, de la mà de Juan Antonio Bardem amb una de les cintes més emblemàtiques de la història del cinema espanyol: Calli Major.
Seguirien una mica més d'una vintena de títols, entre els quals destaquen El rusc, de Mario Camus.

## Filmografia

* Les noies d'avui dia (TV)
** Les noies d'avui dia marquen el pas (1992)
* Els genets de l'alba (TV) (1990)
* El Lute II: demà seré lliure (1988)
* El bec 2 (1984)
* Chispita i els seus goril·les (1982)
* El rusc (1982)
* Assassinat en el Comitè Central (1982)
* Femení singular (1982)
* És perillós casar-se als 60 (1981)
* Estudi 1 (TV)
** Maribel i l'estranya família (1980)
* La Gioconda està trista (1977)
* Els quatre salvatges (1967)
* Mai passa algo (1963)
* Pedra de toc (1963)
* La gran família (1962)
* Madame Sans-Gêne (1962)
* Tres de la Creu Vermella (1961)
* Honorables pocavergonyes (1961)
* Fantasmes a la casa (1961)
* El meu últim tango (1960)
* Crim per a jovençans (1960)
* Bon viatge, Pablo (1959)
* La ironia dels diners (1959)
* Malinconico autunno (1959)
* Un marit d'anada i tornada (1957)
* Calli Major (1956)

## Enllaços externs

* Ressenya biogràfica
# Reserva marina de l'Illa de Tabarca

La reserva marina de l'Illa de Tabarca és una reserva natural situada enfront de les costes de la província d'Alacant, al País Valencià.

## Dades bàsiques

Aquesta reserva ocupa una extensió de 1.400 hectàrees al voltant de l'illa de Nova Tabarca i va ser declarada el 9 de gener de 1995. La zona protegida té una forma rectangular, de la qual l'illa ocupa la zona central. Aquesta comprén tant aigües interiors, que són competència de la Generalitat Valenciana, com a aigües exteriors que corresponen a l'administració general de l'Estat espanyol.

## Flora

A les seues zones de substrat arenós destaca la presència de les prades de posidònia oceànica que, a més de produir gran quantitat d'oxigen i ser la base de la cadena alimentària, és capaç d'estabilitzar els sòls arenosos, evitant per tant l'erosió. A més, també existeixen formacions d'altres plantes del gènere Posidònia i cymodocea.
A les zones de substrat rocós, viuen diverses espècies d'algues adaptades segons la profunditat, de les quals la més superficial és l'alga verda i la més profunda, l'alga roja.

## Fauna

Existeix una gran varietat de peixos en la reserva, entre els quals destaquen el mero, el dot, el mero blanc, el déntol, l'orada, el pagre, la salpa o la oblada.
Entre els invertebrats destaca la llagosta, diversos mol·luscos vermètids, les nacres, les gorgònies, l'eriçó de mar, l'estrela de mar o les esponges. Així mateix, és possible trobar exemplars de tortuga babaua.

## Accessos

L'illa es troba a onze milles nàutiques d'Alacant, a tres de Santa Pola i set de Guardamar del Segura, i existeixen diverses companyies que cobreixen la distància amb vaixell de manera regular.

## Referències

* 1 2 3 4 «Reserva marina de la Isla de Tabarca». A: Gran Enciclopedia Temática de la Comunidad Valenciana. Geografía. Editorial Prensa Valenciana, 2009.
* ↑ «Reserva Marina de Tabarca» (en castellà), 13-04-2015. [Consulta: 27 febrer 2021].
* ↑ Mediterráneo, El Periódico. «Sueltan una tortuga boba en la reserva de tabarca» (en castellà). [Consulta: 27 febrer 2021].