OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carel Godin de Beaufort

Jonkheer Carel Pieter Antoni Jan Hubertus Godin de Beaufort va ser un pilot de curses automobilístiques neerlandès que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Carel Godin de Beaufort va néixer el 10 d'abril del 1934 a Maarsbergen, als Països Baixos i va morir el 2 d'agost del 1964 a Colònia, Alemanya per culpa de les ferides rebudes en un accident disputant una cursa al Circuit de Nürburgring.

## A la F1

Va debutar a la sisena cursa de la temporada 1957 (la vuitena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 4 d'agost del 1957 el GP d'Alemanya al Circuit de Nürburgring.
Carel Godin de Beaufort va participar en un total de trenta-una curses puntuables pel campionat de la F1, disputant-les en vuit temporades diferents (1957 - 1964), assolí en quatre ocasions un sisè lloc com a millor resultat.
Carel Godin de Beaufort va córrer gairebé sempre amb un Porsche pintat taronja en honor del seu país.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Posició | Punts |
| 1957 | Ecurie Maarsbergen | Porsche | Porsche | ARG | MON | 500 | FRA | GBR | ALE 14 | PES | ITA | | | | - | 0 |
| 1958 | Ecurie Maarsbergen | Porsche | Porsche | ARG | MON | HOL 11 | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | POR | ITA | MAR | - | 0 |
| 1959 | Ecurie Maarsbergen | Porsche | Porsche | MON | 500 | HOL 10 | | GBR | ALE | POR | ITA | USA | | | - | 0 |
| 1959 | Scuderia Ugolini | Maserati | Maserati | | | | FRA Ret | | | | | | | | - | 0 |
| 1960 | Ecurie Maarsbergen | Cooper | Climax | ARG | MON | 500 | HOL 8* | BEL | FRA | GBR | POR | ITA | USA | | - | 0 |
| 1961 | Ecurie Maarsbergen | Porsche | Porsche | MON | HOL 14 | BEL 11 | FRA Ret | GBR 16 | ALE 14 | ITA 7 | USA | | | | - | 0 |
| 1962 | Ecurie Maarsbergen | Porsche | Porsche | HOL 6 | MON NVQ | BEL 7 | FRA 6 | GBR 14 | ALE 13 | ITA 10 | USA Ret | SUD 11 | | | 16è | 2 |
| 1963 | Ecurie Maarsbergen | Porsche | Porsche | MON | BEL 6 | HOL 9 | FRA | GBR 10 | ALE Ret | ITA NVQ | USA 6 | MEX 10 | SUD 10 | | 14è | 2 |
| 1964 | Ecurie Maarsbergen | Porsche | Porsche | MON | HOL Ret | BEL | FRA | GBR | ALE MORT | AUS | ITA | USA | MEX | | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 31 | 0 | 0 | 0 | 0 | 4 |

## Referències

* ↑ F1, STATS. «Carel GODIN DE BEAUFORT • STATS F1» (en francès). [Consulta: 28 febrer 2021].
* ↑ F1, STATS. «Carel GODIN DE BEAUFORT • STATS F1» (en francès). [Consulta: 28 febrer 2021].
# Chris Hughton

Christopher William Gerard Hughton (11 de desembre de 1958) és un exfutbolista irlandès de la dècada de 1980. Va néixer a Anglaterra, fill de pare de Ghana i mare irlandesa.
Fou internacional amb la selecció de la República d'Irlanda amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1990.
Passà la major part de la seva carrera al Tottenham Hotspur FC. També jugà al West Ham United FC i Brentford FC.
Fou entrenador a Newcastle United FC, Birmingham City FC o Norwich City FC. El 2014 fitxà pel Brighton & Hove Albion FC.

## Palmarès

Jugador

### Tottenham Hotspur

* FA Cup: 1981, 1982
* Copa de la UEFA: 1984
* FA Charity Shield: 1981

### Brentford

* Football League Division Three: 1991-92
Entrenador

### Newcastle United

* Football League Championship: 2009-10

## Referències

* ↑ "The Manager: Interview with Chris Hughton", Leaders in Performance, 27 gener 2014
* ↑ «International football MATCH report: 19.11.1980 Rep. of Ireland vs Cyprus». Eu-football.info. [Consulta: 10 juny 2012].
* ↑ «Great players - Chris Hughton». www.tottenhamhotspur.com. Arxivat de l'original el 2012-07-14. [Consulta: 9 juny 2012].
* ↑ Perfil a hugmansfootballers
* ↑ «BBC Sport - Chris Hughton: Norwich sack manager and appoint Neil Adams». BBC Sport. [Consulta: 20 octubre 2014].
* ↑ «Boro secure return to Premier League». Sky Sports, 08-05-2016. [Consulta: 16 agost 2016].
* ↑ «Brighton promoted to Premier League after Huddersfield's draw at Derby». The Guardian. [Consulta: 16 abril 2017].
# Bakhtxissarai

Bakhtxissarai o Bakhtxé Sarai (tàtar de Crimea: Bağçasaray, literalment ‘el Palau dels Jardins' o ‘la Ciutat Jardí’; rus: Бахчисарай) és una ciutat de Crimea.

## Història

Fou la capital del Kanat de Crimea sota la dinastia Giray o Ghiray, que va governar del 1423 al 1783. Es troba 32 km al sud-oest de Simferòpol, en una vall estreta formada pel Txuruc Su (‘Riu d'Aigua Pudenta’), a l'est d'Eski Iurt, la capital anterior (on els kans foren enterrats fins al segle xvi) i l'establiment karaita de Txufut Kalé (en rus Чуфут-Кале, en tàtar de Crimea Çufut Qale, pronunciat Txufut Kalé, que es tradueix com a ‘Fortelesa dels Jueus', en karaita Джуфт Къале, Djuft Qalé, abans coneguda pel nom karaita de Qırq Yer, Kirk Ier, ‘Lloc dels Quaranta’, i també com Cever Kermen, Gevkher Kermen, i Fullı, Fuli).
Bakhtxissarai era un cementiri que el kan Mengi Giray va començar a desenvolupar el 1503/1504 amb la construcció d'un palau a l'entorn del qual es va crear una nova vila que va prendre el nom del palau. La seva eclosió va fer entrar en decadència a les properes Eski Iurt i Kirk Ier. La primera vegada que apareix Bakhtxissarai com a nom de ciutat és el 1644. El 1681 s'hi va signar un tractat de pau entre tàrtars, russos i otomans que va reconèixer el Dnipró com a frontera.
Bakhtxissarai fou devastada en una incursió de l'Imperi Rus el 1736 i entre altres destruccions (inclòs el palau del Kan, el Hansarai), es va destruir la gran biblioteca de Selim Giray (que fou quatre vegades kan entre 1671 i 1704) i només es van salvar 124 volums. La ciutat es va reconstruir i el palau aixecat de nou encara més gran; el 1743 es va construir una nova sala del consell o divan amb rica decoració i sala de pintures; la biblioteca es va recuperar parcialment amb ajut d'erudits d'Istanbul.
La pau de Küčük Kaynardji del 1774 va establir que la població cristiana de la ciutat (grecs i armenis, que formaven un terç de la població) fou reinstal·lada a territoris sota domini rus (1779) al nord de la mar d'Azov i a la regió de Rostov al riu Don. Crimea fou integrada a l'Imperi Rus el 1783.
El 1787, Bakhtxissarai tenia 5776 habitants el 1881 en tenia 13.377 (dels quals 697 karaites i 210 jueus); el 1897 la població es va reduir a 12.955 persones. Fou el centre del nacionalista tàrtar Ismail Bey Gaspirali (en rus, Gasprinski) (1851-1914) hi va publicar el diari Terdjüman (Interpret) des de 1883 i hi va fundar una escola model (1884). El 1905 ja hi havia cinc mil escoles del mateix tipus.
Durant la independència de Crimea, fou la capital de l'estat tàtar (1918-1920). Durant la Segona Guerra Mundial, fou ocupada pels alemanys el 1941 i reconquerida pels soviètics el 1944, patint importants destruccions (abril). El Hansarai o palau del kan fou restaurat més tard i esdevingué museu el 1950 i record del Generalíssim Suvórov, que hi va tenir el seu quarter general durant la part final de la guerra. L'expulsió dels tàtars de Crimea (1944-1945) sota Stalin va fer perdre a la ciutat gran part del seu caràcter tàtar o turquès.

## Llocs d'interès a prop

* Txufut Kalè (Fortalesa dels Jueus)
# Bosc Sectorial de Puigbalador

El Bosc Sectorial de Puigbalador (en francès, oficialment, Forêt Sectionale de Puyvalador) és un bosc del terme comunal de Puigbalador, de la comarca del Capcir, a la Catalunya del Nord.
Aquest bosc, de 7,16 km² d'extensió, està situat a la zona central del terme comunal de Puigbalador, des del nord-oest fins al nord-est del poble d'aquest nom.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per la comuna de Puigbalador, atès que la propietat del bosc és de la comuna. Té el codi identificador de l'ONF F16306D.

## Referències

* ↑ El Bosc Sectorial de Puigbalador en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «- Puigbalador». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Puigbalador». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Boyceville

Boyceville és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 1.043 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Boyceville tenia 1.043 habitants, 424 habitatges, i 268 famílies. La densitat de població era de 103,8 habitants per km².
Dels 424 habitatges en un 34,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,7% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 28,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 36.389 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.270 $ mentre que les dones 20.921 $. La renda per capita de la població era de 14.674 $. Aproximadament l'11,9% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Boyceville» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Boyceville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Festival de Jazz Terrassa

El Festival de Jazz Terrassa és un certamen que té lloc un cop cada any, des de 1982, a l'esmentada capital vallesana, que engloba un conjunt d'actuacions i activitats relacionades amb el jazz. Va néixer l'any 1982 (un any abans s'havien celebrat els 10 anys de l'existència de la Jazz Cava), promogut per Jazz Terrassa, el club de jazz d'Amics de les Art i Joventuts Musicals d'aquesta ciutat. Aquest festival s'ha pogut realitzar des de llavors, cada any, amb la col·laboració d'entitats com l'Ajuntament de Terrassa, la Generalitat de Catalunya, la Diputació de Barcelona, la Caixa de Terrassa, etc. Però sobretot el Festival de Jazz Terrassa es realitza gràcies a la mateixa Jazz Cava (local neuràlgic de la ciutat amb actuacions de jazz tot l'any).
El festival ja fa més d'un quart de segle que dura, i durant aquests anys han passat per Terrassa prop de 3.500 músics i hi han tingut lloc més de 800 concerts, exposicions, vídeos, cinema, conferències, homenatges... Als seus escenaris hi han actuat músics, ja morts, com Stan Getz, Chet Baker, Dexter Gordon, Tete Montoliu, Dizzy Gillespie, Stéphane Grappelli, Elvin Jones, Art Blakey, Phil Guy o Ray Brown. L'activitat més multitudinària del Festival de Jazz Terrassa és el Pícnic Jazz, que s'organitza al Parc de Vallparadís (també molt concorregut a Terrassa). En aquest pícnic s'hi ofereixen concerts a l'aire lliure durant tot el dia, a més de paradetes on es pot comprar menjar, beguda, samarretes, etcètera.

## Referències

* ↑ "..Des del 1966 hom celebra anualment un Festival Internacional de Jazz a Barcelona, hom ha celebrat importants Festivals Internacionals al Vendrell (1975), Cardedeu, Sitges (1976 i 1977), Figueres (1980), Terrassa (anualment des del 1982), etc..." a «Festival de Jazz Terrassa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Jazz a Catalunya». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: abril 2013].
* 1 2 «Festival de Jazz Terrassa». Ajuntament de Terrassa. Arxivat de l'original el 2014-02-08. [Consulta: 18 març 2014].
* Rambla, Lluís. «El Festival de Jazz de Terrassa». A: Consell Català de la Música. I Congrés de Música a Catalunya : llibre d'actes del Congrés organitzat pel Consell Català de la Música.. 1a ed.. [Barcelona]: Consell Català de la Música, 1994, p.579-582. ISBN 9788486949341.

## Enllaços externs

* Festival de Jazz Terrassa Arxivat 2017-11-24 a Wayback Machine.
# Carlo Sgorlon

Carlo Sgorlon (Cjassà, 1930) és un escriptor en friülà i en italià. Passà la seva joventut al camp, on assolí la cultura popular friülana. Estudià a l'Escola Normal de Pisa, on es graduà en lletres amb un estudi sobre Franz Kafka, i s'especialitzà a Múnic. Posteriorment va donar classes d'italià a un institut d'Udine. Ha rebut molts premis literaris en italià i ha escrit alguns contes en friülà.

## Obres
### Contes

* La poltrona - Mondadori (1968) - Milà 2 edició
* La notte del ragno mannaro (1979) - Udine, Pordenone 4 edició
* La luna color ametista Rebellato / Mondadori (1972) - Padova, Milà 3 edició
* Il vento nel vigneto - Gremese (1973) - Roma 12 edició
* Il trono di legno - Mondadori (1973) - Milà 26 edició
* Regina di Saba - Mondadori (1975) - Milà 3 edició
* Gli dei torneranno - Mondadori (1977) - Milà 10 edició
* La carrozza di rame - Mondadori (1979) - Milà 9 edició
* La contrada - Mondadori (1981) - Milà 7 edició
* La conchiglia di Anataj - Mondadori (1983) - Milà 18 edició
* L'armata dei fiumi perduti - Mondadori (1985) - Milà 22 edició
* I sette veli - Mondadori (1986) - Milà 4 edició
* L'ultima valle - Mondadori (1987) - Milà 5 edició
* Il caldéras - Mondadori (1988) - Milà 9 edició
* La fontana di Lorena - Mondadori (1990) - Milà 7 edició
* La tribù - edició Paoline (1990) - Milà
* Il patriarcato della luna - Mondadori (1991) - Milà 5 edició
* La foiba grande - Mondadori (1992) - Milà 9 edició
* Marco d'Europa - edició Paoline (1993) - Milà 2 edició
* Il guaritore - Mondadori (1993) - Milà
* Il regno dell'uomo - Mondadori (1994) - Milà 2 edició
* Il costruttore - Mondadori (1995) - Milà 3 edició
* La malga di Sîr - Mondadori (1997) - Milà 7 edició
* Il processo di Tolosa - Mondadori (1998) Milà 5 edició
* Il filo di Seta - Piemme (1999) - Casale Monferrato 3 edició
* La tredicesima notte - Mondadori (2001) - Milà 6 edició
* L'uomo di Praga - Mondadori (2003) - Milà 2 edició
* Le sorelle boreali - Mondadori (2004) - Milà
* Il velo di Maya - Mondadori (2006) - Milà
* L'alchimista degli strati - Mondadori (2008) - Milà
* La penna d'oro - Morganti (2008) - Treviso

### Narracions

* Il paria dell'universo - Gremese (1979)- Roma
* Il quarto Re mago - Studio Tesi (1986) - Pordenone 3 edizioni
* Racconti della terra di Canan - Mondadori (1989) - Milano 4 edizioni

### Contes en friülà

* Prime di sere - Soc. Filologica Friulana (1970) - Udine 5 edizioni
* Il Dolfin - La Panarie / Vattori (1982) - Udine 3 edizioni

## Enllaços externs

* Web oficial
# Characidium sanctjohanni

Characidium sanctjohanni és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu San Juan a Colòmbia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Characidium sanctjohanni». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Baltazar Maria de Morais Júnior

Baltazar Maria de Morais Júnior (Goiânia, 17 de juliol de 1959) és un exfutbolista brasiler, que ocupava la posició de davanter.
Va demostrar el seu olfacte golejador en diversos clubs en els quals va militar, assolint el trofeu Pitxitxi de la lliga espanyola 1988/89 i de la Serie B brasilera 1994.
Internacional pel Brasil en sis ocasions, va formar part del combinat del seu país que hi va guanyar la Copa Amèrica de 1989.

## Referències

* ↑ «Puerta, Jarque y Gallardo» (en castellà). Marca, 13-01-2012 [Consulta: 15 març 2016].
* ↑ «3–2: Baltazar volvió a salvar al Celta» (en castellà). Mundo Deportivo, 22-12-1986 [Consulta: 15 març 2016].
* ↑ «3–3: Baltazar impidió el triunfo del Valencia» (en castellà). Mundo Deportivo, 07-09-1987 [Consulta: 13 març 2014].
* ↑ Baltazar; Yo Jugué en el Celta, 3 abril 2008 (castellà)
* ↑ «El gol del Atlético» (en castellà). Diari AS, 22-04-2014. [Consulta: 23 abril 2016].
* ↑ Copa América 1989 Arxivat 18-6-2015 a Wayback Machine.; at RSSSF

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador Arxivat 2008-07-04 a Wayback Machine.
# Bisbat de Le Havre

El bisbat de Le Havre (francès: Diocèse de Le Havre , llatí: Dioecesis Portus Gratiae) és una seu de l'Església Catòlica a França, sufragània de l'arquebisbat de Rouen. Al 2013 tenia 364.000 batejats sobre una població de 417.600 habitants. Actualment està regida pel bisbe Jean-Luc Brunin.

## Territori

La diòcesi comprèn el part del districte de Le Havre, situat al departament francès del Sena Marítim, a la regió de l'Alta Normandia.
La seu episcopal és la ciutat de Le Havre, on es troba la catedral de Nostra Senyora.
El territori s'estén sobre 1.902 km², i està dividit en 21 parròquies, agrupades en 7 zones pastorals.

## Història

La diòcesi va ser erigida el 6 de juliol de 1974 mitjançant la butlla Quae Sacrosanctum del Papa Pau VI, obtenint el seu territori de l'arxidiòcesi de Rouen.
Entre el 1992 i el 1995, la diòcesi va celebrar el seu primer sínode, inaugurat litúrgicament l'11 d'octubre de 1992 i va tancar amb les sessions solemnes del 3-5 de juny de 1995. Després de la feina sinodal, es va prendre la decisió d'actualitzar i revisar organització parroquial diocesana; amb una ordenança de juny de 1998, el bisbe Saudreau va suprimir totes les parròquies existents fins aleshores i al mateix temps en va erigir 21 noves.

## Cronologia episcopal

* Michel Marie Paul Saudreau † (6 de juliol de 1974 - 9 de juliol de 2003 jubilat)
* Michel Jean Guyard (9 de juliol de 2003 - 24 de juny de 2011 jubilat)
* Jean-Luc Brunin, des del 24 de juny de 2011

## Estadístiques

A finals del 2013, la diòcesi tenia 364.000 batejats sobre una població de 417.600 persones, equivalent al 87,2% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diaques | religiosos | religiosos | parròquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diaques | homes | dones | |
| 1980 | 322.000 | 392.000 | 82,1 | 162 | 152 | 10 | 1.987 | 2 | 20 | 213 | 176 |
| 1990 | 332.000 | 404.000 | 82,2 | 121 | 115 | 6 | 2.743 | | 8 | 131 | 174 |
| 1999 | 318.700 | 398.457 | 80,0 | 77 | 77 | | 4.138 | 10 | 6 | 152 | 21 |
| 2000 | 319.089 | 398.862 | 80,0 | 78 | 78 | | 4.090 | 10 | 6 | 152 | 21 |
| 2001 | 319.089 | 398.862 | 80,0 | 76 | 73 | 3 | 4.198 | 1 | 6 | 152 | 21 |
| 2002 | 319.090 | 398.862 | 80,0 | 76 | 72 | 4 | 4.198 | 15 | 7 | 122 | 20 |
| 2003 | 319.090 | 398.862 | 80,0 | 72 | 67 | 5 | 4.431 | 15 | 8 | 121 | 21 |
| 2004 | 300.000 | 399.000 | 75,2 | 84 | 77 | 7 | 3.571 | 13 | 9 | 110 | 21 |
| 2013 | 364.000 | 417.600 | 87,2 | 56 | 53 | 3 | 6.500 | 19 | 4 | 89 | 21 |

## Notes

* ↑ Ordinanza episcopale di erezione delle nuove parrocchie.

## Fonts

* Anuari pontifici del 2014 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Diocese of Le Havre (anglès)
* Pàgina oficial de la diòcesi (francès)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
* Butlla Quae Sacrosanctum, AAS 66 (1974), pp. 473–474 (llatí)

## Vegeu també

* Catedral de Le Havre
# Brumath

Brumath (en alsacià Bröömt) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2007 tenia 9.825 habitants.
Forma part del cantó de Brumath, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat d'aglomeració de Haguenau.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 6.801 | 7.357 | 6.888 | 7.702 | 8.182 | 8.930 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1947-1953 | Charles Metzger | |
| 1953-1977 | Victor Fischer | |
| 1977-2001 | Bernard Schreiner | |
| 2001- | Étienne Wolff | UMP |

## Personatges il·lustres

* Gustave Stosskopf, escriptor en alsacià.
# Font de la Granota

La Font de la Granota és una font noucentista de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És obra de Josep Campeny i de Josep Renom i data del 1919. Està situada a la Rambla cantonada amb el carrer del Jardí.

## Descripció

Font feta amb base i pica de pedra sobre la qual hi ha l'escultura d'un noi de ferro colat. Les mides de l'escultura són 95,5 x 0,80 x 1,37 m, mentre que les de la font de pedra són 1,79 x 1,72 x 1,35 m. L'alçada total és de 2,24 m.

## Història

Aquesta és una de les poques fonts que queden a la ciutat de les 60 que hi havia l'any 1927. És còpia de la Font de la Granota, obra de l'escultor Josep Campany (1911-1912), situada a la cruïlla de l'avinguda de la Diagonal amb el carrer de Còrsega, de Barcelona. El pedestal és, però, diferent.

## Referències

* 1 2 «Josep Campeny. Font de la granota - Museus Municipals - Ajuntament de Sabadell». [Consulta: 10 agost 2020].
* 1 2 «Font de la Granota». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Vegeu també

* Font del Trinxeraire
* Llista de monuments de Sabadell

## Enllaços externs

* Font de la Granota Arxivat 2017-08-31 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament