OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Characidium oiticicai

Characidium oiticicai és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Tietê i Ribeira de Iguape al Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt, J. T. 1867. Om trende, formeentligt ubeskrevne fisk af characinernes eller Karpelaxenes familie. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1866: 49-68, Pls. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Characidium oiticicai». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Christoph Meiners

Christoph Meiners (31 de juliol de 1747 - 1 de maig de 1810) va ser un racialista, filòsof, historiador i escriptor alemany nascut a Warstade. Va donar suport a la teoria poligenista dels orígens humans. Va ser membre de l'escola d'història de Göttingen.

## Biografia

Christoph Meiners va néixer a Warstade (ara una part de Hemmoor) prop d'Otterndorf. Va començar en un gimnàs de Bremen el 1763, i va ser estudiant a Göttingen des del 1767 fins al 1770. El 1772 va esdevenir professor extraordinari i el 1775 professor titular de Weltweisheit a la Universitat de Göttingen. De 1788 a 1791 va coeditar la revista anti-kantiana Philosophische Bibliothek. Va escriure sobre història comparativa i història cultural. Ara és conegut sobretot per la seva actitud crítica cap a Immanuel Kant, Mary Wollstonecraft i el concepte de la Il·lustració. Va morir a Göttingen. Més tard es va convertir en l'avantpassat intel·lectual favorit dels nazis.

## Obres

* Versuch über die Religionsgeschichte der ältesten Völker besonders der Egyptier (1775)
* Geschichte des Ursprungs, Fortgangs und Verfalls der Wissenschaften in Griechenland und Rom (1781), dos volums
* Geschichte des Luxus der Athenienser von den ältesten Zeiten an bis auf den Tod Philipps von Makedonien (1782)
* Grundriß der Geschichte der Menschheit (1785)
* Beschreibung Alter Denkmäler in Allen Theilen Der Erde (1786)
* Grundriß der Theorie und Geschichte der schönen Wissenschafften (1787)
* Ueber den thierischen Magnetismus (1788)
* Aus Briefen über die Schweiz. Reisen im Sommer 1782 und 1788 (1791)
* Leben Ulrichs von Hutten (1797)
* Lebensbeschreibungen berühmter Männer aus den Zeiten der Wiederherstellung der Wissenschaften (1797), tres volums
* Beschreibung einer Reise nach Stuttgart und Strasburg im Herbste 1801 (1803)
* Allgemeine kritische Geschichte der Religionen, dos volums (1806–7)
* Untersuchungen über die Verschiedenheiten der Menschennaturen (1813), quatre volums

## Referències

* ↑ Thiel, Udo (2006), "Meiners, Christoph", in Haakonssen, Knud, The Cambridge History of Eighteenth-Century Philosophy, vol. 2, Cambridge University Press, pàg. 1203
* ↑ Painter, Nell. The History of White People. Nova York, NY: W. W. Norton & Company, 2010, p. 90. ISBN 978-0-393-04934-3.

## Enllaços externs

* The Race Supremacist Anthropology of Christoph Meiners, its Origins and Reception
# Tazouta

Tazouta (en àrab تازوطة, Tāzūṭa; en amazic ⵜⴰⵣⵓⵟⴰ) és una comuna rural de la província de Sufruy, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.227 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Torre del Roc de Mallorca

La Torre del Roc de Mallorca es troba damunt mateix de la muntanya situada al sud-sud-est del poble de Castellnou dels Aspres, a la comarca del Rosselló, Catalunya Nord.
Dalt del cim muntanyós al sud-sud-est del poble de Castellnou, a 443 metres d'altitud, es dreça una torre de guaita que pertanyia al sistema defensiu del Castell de Castellnou.
De base rectangular, va ser construïda com a torre de guaita, juntament amb la Torre de Castellnou del sistema defensiu del Castell de Castellnou. És datable al segle xiii.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Castellnou dels Aspres». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere. «Castells i fortificacions militars del Rosselló anteriors al 1300: Castellnou dels Aspres. Torre del Roc de Mallorca». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «La base de la Torre del Roc de Mallorca en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 29 febrer 2016].
# Sloan (Iowa)

Sloan és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.032 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sloan tenia 1.032 habitants, 427 habitatges, i 284 famílies. La densitat de població era de 847,8 habitants/km².
Dels 427 habitatges en un 35,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.026 $ i la renda mediana per família de 50.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.393 $ mentre que les dones 23.068 $. La renda per capita de la població era de 17.310 $. Entorn del 4% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sloan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sloan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Arístees de Quios

Arístees de Quios (en llatí Aristeas, en grec antic Αριστέας) fou un oficial grec nascut a Quios que va tenir una actuació destacada durant la retirada dels deu mil. En parla Xenofont a l'Anàbasi.

## Referències

* ↑ 2.Aristeas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 293
# Byhleguhre-Byhlen

Byhleguhre-Byhlen (baix sòrab: Běła Gora-Bělin) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Lieberose/Oberspreewald. El municipi fou creat el 2003 de la unió de Byhleguhre i Byhlen.

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 1875 | 1 347 |
| 1890 | 1 331 |
| 1910 | 1 173 |
| 1925 | 1 158 |
| 1933 | 1 137 |
| 1939 | 1 155 |
| 1946 | 1 648 |
| 1950 | 1 548 |
| 1964 | 1 231 |
| 1971 | 1 159 |
| 1981 | 949 |
| 1985 | 933 |
| 1989 | 903 |
| Any | Població |
| 1990 | 894 |
| 1991 | 918 |
| 1992 | 951 |
| 1993 | 938 |
| 1994 | 938 |
| 1995 | 935 |
| 1996 | 875 |
| 1997 | 877 |
| 1998 | 880 |
| 1999 | 886 |
| Any | Població |
| 2000 | 897 |
| 2001 | 888 |
| 2002 | 879 |
| 2003 | 873 |
| 2004 | 870 |
| 2005 | 856 |
| 2006 | 845 |
| 2007 | 840 |
| 2008 | 825 |
| 2009 | 833 |
| Any | Població |
| 2010 | 807 |
| 2011 | 770 |
| 2012 | 770 |
| 2013 | 763 |
| 2014 | 775 |
| 2015 | 772 |
| 2016 | 742 |
| 2017 | 731 |
| 2018 | 732 |
| 2019 | 740 |
| 2020 | 753 |

## Referències

* ↑ Les fonts de dades es poden trobar en els Wikimedia Commons Population Projection Brandenburg at Wikimedia Commons
# Abington (cràter)

Abington és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 21,7 km de diàmetre. Porta el nom de Frances Abington (1737-1815), actriu britànica, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Abington». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Xop de la Granja-Escola El Xop

El Xop de la Granja-Escola El Xop (Populus nigra var. italica) és un arbre que es troba a l'Horta de Lleida (Lleida, el Segrià), el qual és un dels pollancres amb més diàmetre de tot Catalunya i gaudeix d'un cert simbolisme per a la gent del territori.

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 5,58 m.
* Perímetre de la base del tronc: 7,51 m.
* Alçada: 18,07 m.
* Amplada de la capçada: 11,86 m.
* Altitud sobre el nivell del mar: 159 m.

## Entorn

Se situa a les riberes del riu Segre, terra fèrtil envoltada de fruiterars, particularment pomeres. L'arbre és al peu d'una séquia amb disponibilitat hídrica contínua i al costat de l'equipament d'educació ambiental i d'activitats de lleure El Xop, el qual ha pres el nom d'aquest arbre. Les instal·lacions actuals són fruit de la reconversió d'una masia relativament moderna. Al costat hi ha diferents plantacions, una de les quals és un hort de plantes remeieres i amb molta diversitat d'espècimens.

## Aspecte general

Globalment mostra un aspecte saludable: està ben nodrit i cuidat. Tot i així, ha patit una esporgada excessiva que li ha reduït l'alçària.

## Curiositats

És una varietat de pollancre (Populus nigra var. italica o Populus nigra var. pyramidalis) que va arribar de la Llombardia a Catalunya al segle xviii i és freqüent als prats i els conreus humits, d'acompanyant o en forma de closa per a frenar l'efecte del vent als cultius.

## Accés

Des de la ciutat de Lleida, cal prendre el camí municipal de la Granyana (que circula força proper a la carretera C-13 i travessant l'Horta de Lleida), el qual duu fins a Alcoletge. Primer passem a prop del Parc de la Mitjana i després continuem una estona fins a trobar, a la nostra esquerra, una gravera amb material per a la construcció. Ben poc després trobarem a la dreta del camí una casa amb molts camps i, seguidament, un trencall a la dreta que ens menarà a la Granja-Escola El Xop o Torre de les Vaqueres, on trobarem aquest xop, a pocs metres dels edificis entre els conreus i els horts. GPS 31T 0305079 4612196.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Boada, Martí; Boada, Arnau, 2011. Arbres remarcables de Catalunya. 100 ombres colossals. Edicions Brau, Figueres. ISBN 9788496905535. Pàgs. 198-199.

## Enllaços externs

* Associació Amics de la Natura El Xop Arxivat 2014-10-01 a Wayback Machine. (català)
* El Xop al dia (català)
# Clark Mills

Clark Mills és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.424 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clark Mills tenia 1.424 habitants, 628 habitatges, i 381 famílies. La densitat de població era de 591,2 habitants/km².
Dels 628 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,8% hi vivien parelles casades, en un 15,3% dones solteres, i en un 39,3% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.026 $ i la renda mediana per família de 45.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.036 $ mentre que les dones 25.523 $. La renda per capita de la població era de 18.101 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 6,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clark Mills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clark Mills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# The Kiss

«The Kiss» té aquests significats:
# Sneberka

Sneberka (rus: Снеберка) és un petit poble del districte o raion de Monastyrshchina, a l'óblast de Smolensk, a Rússia. La població és de 14 persones.

## Referències

* ↑ http://foto-planeta.com/np/129141/sneberka.html
* ↑ http://wikimapia.org/14979212/ru/%D0%A1%D0%BD%D0%B5%D0%B1%D0%B5%D1%80%D0%BA%D0%B0
# Arístides Rojas

Arístides Rojas (12 d'agost de 1968) és un exfutbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1998.

## Referències

* ↑ Arístides Rojas a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Paraguay's World Cup squad 1998». planetworldcup.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Bykle

Bykle és un municipi situat al comtat d'Agder, Noruega. Té 945 habitants (2016) i té una superfície de 1.467 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 21 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Bykle - Lloc web oficial
# Abinsk

Abinsk (en rus Абинск) és una ciutat del krai de Krasnodar de Rússia, centre administratiu del raion homònim. Està situada a la vora del riu Abín, afluent del riu Adagum, de la conca hidrogràfica del Kuban, a 69 km a l'oest de Krasnodar, la capital del krai. En 2010 tenia 34 510 habitants.
La ciutat més propera és Krimsk, 12 km a l'oest. Pertanyen a aquest municipi els khútors de Berejnoi, Korobkin i Proletari, i l'stanitsa de Xapsúgskaia.

## Demografia

La majoria de la població és russa (84,5%), encara que hi ha grups d'armenis, ucraïnesos, grecs, tàrtars i d'altres.
* Xapsúgskaia - Шапсугская (rus) - és una stanitsa a 14 km al sud-oest d'Abinsk i a 81 km al sud-oest de Krasnodar. Pertany a la ciutat d'Abinsk. L'àrea on hi ha la stanitsa de Xapsúgskaia fou habitada per una ètnia adigué, la xapsug. La població fou fundada per Aleksei Veliamínov el 1834 com a fortalesa, amb el nom de Nikolàievskoie. L'1 de juny de 1863 va rebre immigració cosaca de la mar Negra, i va esdevenir stanitsa i rebé el nom actual.
* Berejnoi - Бережной (rus) és a la riba del riu Abín, a 5 km al nord-oest d'Abinsk i a 72 km al sud-oest de Krasnodar.
* Korobkin - Коробкин (rus) és a 11 km al nord-est d'Abinsk i a 62 km al sud-oest de Krasnodar.
* Proletari - Пролетарий (rus) és a 7 km al nord-est d'Abinsk i a 63 km al sud-oest de Krasnodar.

## Història

L'any 1834, en l'emplaçament d'un assentament xapsug, el tinent general Aleksei Veliamínov va manar construir el fort d'Abínskaia. L'any 1863 es va concedir el dret a conrear la terra i assentar-se, convertint-se en una stanitsa. Aquí van ser exiliats els decembristas Aleksandr Bestújev, Aleksandr Odóievski i Pàvel Katenin. Va ser nomenada centre administratiu del districte homònim durant l'època soviètica (1935). En 1962 se li va atorgar l'estatus d'assentament de tipus urbà (Abinski) i el 1963, el de ciutat i el seu nom actual.

## Economia i transport

L'economia d'Abinsk es basa en les indústries alimentàries (conserves, vi), els materials de construcció i la transformació de la fusta (mobles, parquets). Hi ha així mateix una fàbrica metal·lúrgica. A la zona es conreen cereals, s'extreu petroli i mercuri.
La principal carretera que passa per la ciutat és la 'A146', que va de Novorossisk i Anapa fins a Krasnodar. Compta amb una estació de ferrocarril (Abínskaia) del ferrocarril del Caucas Nord.

## Notes

* ↑ Cens. La resta són estimacions.

## Referències

* ↑ Результаты всероссийской переписи населения 2002 года (rus)

## Enllaços externs

* Informacions sobre Abinsk (rus)
* Abinsk, empreses i organitzacions (rus)
* Mapes topogràfics (rus)
# Ciutats estat italianes

Les ciutats estat italianes són les ciutats estat que existiren a la península Itàlica entre el principi de l'edat mitjana i la unificació d'Itàlia el 1861. Incloïen entitats com el Ducat de Nàpols, el Ducat d'Amalfi, el Ducat de Gaeta i la República de Venècia. Altres ciutats del nord i el centre d'Itàlia se sostregueren a l'autoritat del Sacre Imperi Romanogermànic amb el pas dels segles. Algunes d'elles formaren part de la Lliga Llombarda. Cap al 1100 es fundaren altres ciutats estat, com ara la República de Gènova, la República de Pisa i la República d'Ancona.

## Referències

* 1 2 Armando Lodolini, Le repubbliche del mare, Roma, Biblioteca di storia patria, 1967.
* ↑ Italian "Comuni" (en italià).
* ↑ G. Benvenuti Le Repubbliche Marinare. Amalfi, Pisa, Genova, Venezia Newton & Compton editori, Roma 1989.
# Teodoric IV (rei dels francs)

Teodoric IV (? – 737) va ser rei dels francs de la Dinastia merovíngia des de l'any 721 fins a la seva mort. Fill de Dagobert III, els seus drets dinàstics van ser ignorats a la mort del seu pare el 715. Teodoric va ser tancat al monestir de Chelles d'on no sortiria fins al 721, quan havent mort Khilderic II sense deixar hereus, el majordom de palau Carles Martell el va fer pujar al tron del regne dels francs. El poder real, però, va continuar trobant-se en mans del Carles Martell. Després de dècades de "reis mandrosos" el prestigi de la dinastia merovíngia havia caigut tant que els reis no eren més que una figura tradicional. A la mort de Teodoric IV, Carles Martell va considerar que el seu poder personal ja estava prou consolidat i ni tan sols li calia un rei per justificar-se. A partir d'aleshores s'inicià un període d'interregne en què Carles governà amb el títol de princeps o subregulus.

## Vegeu també

* Cronologia de la història de França

## Notes i referències

* ↑ Com en la majoria de noms bàrbars que apareixen en textos romans, existeixen diverses versions del nom llatinitzat: Theuderich, Theoderic, o Theodoric. El nom va evolucionar al francès "Thierry"
# The Kiss (pel·lícula de 1896)

The Kiss (també coneguda com The May Irwin Kiss, The Rice-Irwin Kiss i The Widow Jones) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per William Heise l'any 1896. Amb una durada aproximada de mig minut, el film es pot catalogar com una de les primeres pel·lícules que es van presentar comercialment al públic. En ella, s'observa un petó filmat amb un primer pla entre els actors de teatre May Irwin i John C. Rice, extret d'una escena de l'obra teatral The Widow Jones.
Aquest film va suposar un gran escàndol pel públic, ja que mai havien vist una actuació des de tan a prop (estaven acostumats al teatre i, per tant, el primer pla era una gran innovació) on, a més, es mostraven dos actors del món teatral donant-se un petó. Es van generar una sèrie de crítiques, amb una connotació negativa, on es qüestionaven què més es podria projectar després d'aquest film, i demanaven la prohibició de la pròpia pel·lícula. Finalment, el cinema als Estats Units es convertí en motiu de discussió social.

## Referències

* 1 2 Burch, Noël. El tragaluz del infinito. Cátedra. ISBN 84-376-0642-X 00006.
* ↑ «Le premier baiser sur la bouche au cinéma - L'Express» (en francès canadenc). [Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ «Sex in Cinema: Pre-1920s Greatest and Most Influential Erotic / Sexual Films and Scenes» (en anglès). [Consulta: 6 novembre 2018].
# Soci

«Soci» té aquests significats:
* Soci, que té accions en una societat, membre d'un club o associació
* Soci, associat a un o uns altres
* Soci (plural llatí socii), aliat romà a Itàlia
Viccionari
# Aspecte

«Aspecte» té aquests significats:
* aspecte físic
* aspecte gramatical
* tipus de moviment dels planetes
Viccionari
# Cal·lip de Corint

Cal·lip, en llatí Callipus, en grec antic Κάλλιππος, fou un filòsof estoic nascut a Corint deixeble de Zenó, el fundador de l'escola estoica. Probablement és el Cal·lip que menciona Pausànies com a autor de l'obra συγγραφὴ εἱς Ὀρχομενίους, de la que se'n conserven uns fragments.

## Referències

* ↑ 3.Callippus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 574
# Adílson Dias Batista

Adílson Dias Batista (Curitiba, Brasil, 16 de març de 1968) és un futbolista brasiler retirat que disputà quatre partits amb la selecció del Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Àretes IV Filòpatris

Àretes IV (en àrab: الحارث, al-Ḥāriṯ; en grec antic: Αρέτας; en llatí: Aretas), de sobrenom Filòpatris (en arameu nabateu, רחם עמה; en grec antic: Φιλόπατρις, 'que estima la pàtria'), fou rei nabateu d'Aràbia Pètria (9 aC-40 dC). Fou sogre d'Herodes Antipas de Judea.
Herodes Antipes va repudiar a la seva dona per poder-se aparellar incestuosament amb Heròdies, la dona del seu germà Herodes Filip. En represàlia, Àretes va fer la guerra al seu gendre i el va derrotar. Herodes va demanar ajut a Roma i Vitel·li, governador de Síria, va rebre l'ordre de castigar Àretes i va marxar contra Petra, però pel camí es va assabentar de la mort de Tiberi (37) i va cancel·lar l'expedició. L'any 31 Àretes encara dominava Damasc. Aquest Àretes és esmentat com a sobirà d'un dels territoris creuats per Eli Gal, en temps d'August.

## Referències

* ↑ «Aretas 4». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ «Aretas». A: Enciclopèdia Jueva. The Kopelman Foundation.