OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mesures del sistema d'àudio

Les mesures del sistema d'àudio són un mitjà per quantificar el rendiment del sistema. Aquestes mesures es fan amb diversos propòsits. Els dissenyadors prenen mesures perquè puguin especificar el rendiment d'un equip. Els enginyers de manteniment els fan per assegurar-se que l'equip segueix funcionant segons les especificacions o per assegurar-se que els defectes acumulats d'una ruta d'àudio estiguin dins dels límits considerats acceptables. Les mesures del sistema d'àudio sovint s'adapten als principis psicoacústics per mesurar el sistema d'una manera que es relacioni amb l'oïda humana.

## Ponderació de la subjectivitat i la freqüència

Els mètodes subjectivament vàlids van cobrar protagonisme en l'àudio de consum al Regne Unit i Europa a la dècada de 1970, quan la introducció de les tècniques de reducció de soroll de cintes compactes, dbx i Dolby va revelar la naturalesa insatisfactòria de moltes mesures bàsiques d'enginyeria. L'especificació del soroll quasi-pic ponderat CCIR-468 i el wow i el flutter quasi-pic ponderats es van fer servir especialment i es van intentar trobar mètodes més vàlids per a la mesura de la distorsió.
Les mesures basades en psicoacústica, com ara la mesura del soroll, utilitzen sovint un filtre de ponderació. Està ben establert que l'oïda humana és més sensible a algunes freqüències que a altres, com ho demostren els contorns d'igualtat sonora, però no s'aprecia bé que aquests contorns varien segons el tipus de so. Les corbes mesurades per als tons purs, per exemple, són diferents de les del soroll aleatori. L'oïda també respon menys bé a ràfegues curtes, per sota de 100 a 200 ms, que a sons continus de manera que s'ha trobat que un detector de quasi-pic dona els resultats més representatius quan el soroll conté clics o ràfegues, com és sovint el cas de soroll en sistemes digitals. Per aquests motius, s'han ideat un conjunt de tècniques de mesura subjectivament vàlides i s'han incorporat als estàndards BS, IEC, EBU i ITU. Aquests mètodes de mesura de la qualitat d'àudio són utilitzats pels enginyers de difusió de la major part del món, així com per alguns professionals de l'àudio, tot i que l'antic estàndard de ponderació A per a tons continus encara és utilitzat habitualment per altres.

## Rendiment mesurable
### Resposta en freqüència (FR)

Distorsió harmònica total (THD)
Potència de sortida

### Relació de rebuig en mode comú (CMRR)
## Referències

* ↑ «Understanding Audio Measurements» (en anglès americà), 13-02-2018. [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ EETimes. «Introduction to the Six Basic Audio Measurements - Part 1» (en anglès), 14-11-2007. [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ Mathew, David. «Introduction to the Six Basic Audio Measurements» (en anglès americà), 19-02-2020. [Consulta: 30 octubre 2023].
* ↑ «Speaker Measurements 101» (en anglès), 30-08-2013. [Consulta: 30 octubre 2023].
# Front Unit d'Alliberament Oromo

El Front Unit d'Alliberament Oromo/Oromo Liberation Unity Front (OLUF) és un dels partits reconeguts a Etiòpia d'àmbit regional a Oròmia i ètnic oromo. Dona suport a la governamental Organització Popular Democràtica Oromo (OPDO) i al govern de l'estat en el que potser participa. L'agost de 1999 va condemnar les activitats armades del Front d'Alliberament Oromo. El 2005 va participar en les eleccions.

## Referències

* Eleccions
# Gpsim

gpsim és un simulador de sistemes per a microcontroladors PIC de Microchip escrit originalment per Scotte Dattalo. Es distribueix sota la llicència pública general de GNU.
gpsim ha estat dissenyat amb la precisió com a requisit, inclou tot el microcontrolador PIC, des del nucli fins als pins d'E/S i inclou les funcions de tots els perifèrics interns. Això permet crear estímuls i unir-los als pins d'E/S per tal de provar el PIC de la mateixa manera que ho faríem en una placa de circuit electrònic.
Hi ha una versió per a Windows, gpsimWin32, dissenyada per Borut Ražem.

## Enllaços externs

* Gpsim - Lloc web oficial
* gpsimWin32

## Referències

* ↑ Dattalo, Scotte. «Simulators». [Consulta: 11 març 2018].
# Flavi Capre

Flavi Capre (llatí: Flavius Caper) va ser un escriptor i gramàtic romà de data incerta, però que es pot situar al segle ii. Les seves obres són citades amb el màxim respecte per autors posterior com ara Flavi Sosípater Carisi, Servi Maure Honorat i sobretot per Priscià de Cesarea.
La majoria de la seva obra es va perdre, però es conserven dos fragments llargs de les seves obres De Orthographia i De Verbis Dubiis, citats en una obra d'un autor posterior anònim.

## Obres

* De Latinitate
* Flavii Capri grammatici vetustissimi de Orthographia libellus.
* Caper de Verbis mediis
* Caper in libris dubii generis

## Referències

* ↑ «Flavius Caper, De Orthographia 107.4» (en llatí).
* ↑ Caper Flavius Arxivat 2011-11-01 a Wayback Machine. a l'Online Encyclopaedia (anglès), consulta el 22 de maig de 2012
* ↑ Hill, G.T.; Turner, A. Terence between Late Antiquity and the Age of Printing: Illustration, Commentary and Performance. Brill, 2015, p. 123. ISBN 978-90-04-28949-9.
* ↑ «Flavius Caper, De Orthographia 92.1» (en llatí).
* ↑ Heinrich Keil; Hermann Hagan Grammatici latini ex recensione Henrici Keilii ...: Scriptores de orthographia: Terentivs Scavrvs, Velivs Longvs, Caper, Agroecivs, Cassiodorivs, Martyrivs, Beda, Albinvs. Avdacis excerpta, Dosithei Ars grammatica, Arvsiani Messii Exempla elocvtionvm, Cornelii Frontonis liber de differentiis, Fragmenta grammatica. Index scriptorvm. in aedibvs B.G. Tevbneri, 1878, p. 92–.
* ↑ Boccardo, G.; Pagliani, S. Nuova enciclopedia italiana: Testo (en castellà). Unione tipografico-editrice torinese, 1877, p. 1075.
* ↑ Montaner y Simón. Diccionario enciclopedico hispano-americano de literatura, ciencias y artes (en castellà). Montaner y Simón, 1888, p. 533.
# Johann Tschopp

Johann Tschopp (Sierre, Valais, 1 de juliol de 1982) és un ciclista suís, ja retirat, que fou professional del 2004 al 2014 als equips Phonak, Bouygues Télécom, BMC Racing Team i IAM Cycling.
En el seu palmarès destaca la victòria en la 20a etapa del Giro d'Itàlia de 2010 amb final a Passo di Tonale, després de passar en primera posició pel Passo di Gavia, cima Coppi de l'edició.

## Palmarès

* 2009
** Vencedor d'una etapa de la Tropicale Amissa Bongo
* 2010
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 2012
** 1r al Tour de Utah i vencedor d'una etapa
* 2013
** Vencedor de la classificació de la muntanya a la París-Niça
* 2014
** Vencedor de la classificació de la muntanya al Tour de Romandia

### Resultat al Tour de França

* 2007. 93è de la classificació general
* 2008. 54è de la classificació general

### Resultat al Giro d'Itàlia

* 2005. 41è de la classificació general
* 2006. 45è de la classificació general
* 2009. 126è de la classificació general
* 2010. 34è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2011. 15è de la classificació general
* 2012. 14è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. 81è de la classificació general
* 2011. Abandona (6a etapa)
* 2014. No surt (14a etapa)

## Referències

* ↑ Mignot, Alexandre «Tschopp et Rasch signent chez IAM Cycling» (en francès). Cyclism'Actu. Swar-Agency, 09-08-2012 [Consulta: 11 agost 2012].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Johann TSCHOPP» (en italià). [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ AS, Diario. «Tschopp vence en la etapa y Basso sigue líder» (en castellà), 29-05-2010. [Consulta: 3 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial de Johann Tschopp Arxivat 2010-05-26 a Wayback Machine.
* Fitxa de Johann Tschopp a sitiodeciclismo.net
# Insoles

Insoles és una masia del poble de la Pedra, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès).

## Referències

* ↑ Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pàg. 227. Amb la denominació Insulas. La primera aparició del topònim Insoles data de l'any 1553
* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al padró municipal de l'Ajuntament i al llibre Masies del Solsonès. Per contra, no apareix al mapa de l'ICC,
Viccionari
# Melomys howi

Melomys howi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Són rosegadors de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 111,5 a 112,2 mm, una cua de 135,6 a 137,2 mm i un pes de fins a 73 g. Es troba exclusivament a Riama (Indonèsia), una petita illa a l'oest de Selaru a l'arxipèlag Tanimbar. Es tenen poques dades de l'espècie, però és possible que sigui present en altres illes del grup. Està estretament relacionada i és similar a M. lutillus. La Unió Internacional per la Conservació de la Natura, considerant la falta d'informació sobre l'àmbit de distribució, classifica M. howi com a espècie amb "dades insuficients" (DD).

## Referències

* ↑ Kitchener, D.J.; Suyanto, Augustinus «A new species of Melomys (Rodentia:Muridae) from Riama Island, Tanimbar Group, Maluku Tenggara, Indonesia» (en anglès). Records of the Western Australian Museum, 18, 1996, pàg. 113-119.
* 1 2 «Melomys howi» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN).
# Ligier Richier

Ligier Richier (Saint-Mihiel, c. 1500 - Ginebra, 1567) va ser un escultor francès que va adoptar, sobre la base de la cultura gòtica, les formes primeres l'estil renaixentista.

## Biografia

Al servei de la cort del duc de Lorena, va crear moltes obres importants que avui es conserven principalment als departaments de Mosa i de Meurthe i Mosel·la, a la regió de Lorena.
La vida i la carrera de Richier va tenir lloc principalment a Lorena, ducat, en aquell temps, independent de França. La primera notícia que tenim de l'artista és el 1530, quan el duc de Lorena ho va cridar al seu servei. El 1543 va ser nomenat un dels quatre alcaldes de la ciutat de Saint-Mihiel.
Convertit a la religió protestant, Ligier va dirigir al duc una petició sol·licitant l'oportunitat de lliure exercici de la religió reformista, i més tard, el 1563, tement la persecució religiosa, va fugir de Lorena i es va refugiar a Ginebra, on va morir el 1567.
Les similituds posades sovint amb l'art renaixentista italià va donar lloc a la conjectura de la seva realització d'un viatge de formació a Itàlia: la hipòtesi no està documentada.

## Obra

La producció artística de Ligier és essencialment de caràcter religiós, centrant-se principalment en les qüestions del Calvari i de l'Enterrament de Crist. Particularment important al seu llenguatge artístic, és la precisió amb la qual són tractats els rostres dels personatges i la subtilesa dels plecs de les seves robes.
Ligier va treballar la pedra, la fusta i l'argila, es va iniciar en un procés de tractament de la tècnica de l'encàustica amb cera per donar a la pedra calcària de Lorena l'aparença de marbre, veiem com l'aplica, per exemple, a la tomba de Philippe de Gueldre a Nancy.
Entre les seves obres més importants es poden esmentar les tretze figures del grup de l'Enterrament de Crist a l'església de Saint Etienne de Saint-Mihiel, però també la tomba de René de Chalon, Príncep d'Orange, a l'església de Saint-Etienne a Bar-le-Duc, on es veu l'estàtua d'un esquelet que, amb el seu braç aixecat, ofereix el seu cor. Aquesta escultura, és de cru realisme anatòmic que permet de veure, juntament amb els ossos, trossos de carn i pell.

## Vegeu també

* Escultura del Renaixement

## Referències

* ↑ Existeixen nombrosos exemples d'escultura funerària que representa una persona a la tomba, però a la forma d'un esquelet amb el realisme de putrefacció. A França, pren el nom de Trans

## Enllaços externs

* Obres de Ligier Richier
# Gra de Fajol

El Gra de Fajol és una muntanya de 2.714,3 metres situada entre els municipis de Queralbs i Setcases al Ripollès. El seu nom es deu a la comparança amb un gra de fajol.
Al cim hi havia una creu, instal·lada el 1999, que fou robada el setembre de 2010. El Centre Excursionista Espluga Viva, d'Esplugues, que havia col·locat l'anterior, va reposar-la el 10 de juny del 2012.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Rutes

Una de les possibles rutes parteix des del refugi d'Ulldeter, a través del coll de la Marrana.

## Referències

* ↑ «ICGC - Vissir3». [Consulta: 18 gener 2020].
* ↑ Torallas i Rous, Rosa Maria «Toponímia de la vall de Camprodon». IV Assemblea d'estudis sobre el Comptat de Besalú.
* ↑ Girona, Diari de. «Sense notícies de la creu del cim del Gra de Fajol a Setcases». [Consulta: 18 gener 2020].
* ↑ NacióRipollès. «La creu torna al cim del Gra de Fajol després del robatori | NacióRipollès». [Consulta: 18 gener 2020].
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].

## Bibliografia

* Mapa Ulldeter, ed. Alpina. 1:25:000
# Maquereu

Maquereu "l'home del ganivet" (en grec antic Μαχαιρεύς) va ser, segons la mitologia grega, un sacerdot de Delfos, fill de Detas.
Va matar Neoptòlem perquè aquest heroi va protestar contra els usos dels sacerdots de l'oracle de Delfos, que es quedaven la carn dels animals sacrificats a Apol·lo.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 340. ISBN 9788496061972.
# Johann Thölde

Johann Thölde o també Johann Georg Toeltius (Grebendorf, 1565 - 1614), va ser un alquimista, autor i editor alemany, que es va fer famós per l'edició, de 1602, de les obres atribuïdes a Basilius Valentinus, personatge d'existència discutida. Hom considera Thölde un dels més importants científics de les ciències químiques del seu temps.
Avui dia hom suposa que fou autor, almenys parcial, dels llibres atribuïts a Basilius Valentinus, com "El carro triomfal de l'antimoni" i, més concretament, tot el que es refereix a la primera descripció "científica" d'aquest element químic, descobriment tradicionalment atribuït a Valentinus. Va escriure, sens dubte, un llibre titulat "Disenteria vermella i extremadament ràpida i perillosa malaltia de pestilència" a Erfurt el 1599 i una obra de l'alquímia ("Haligraphia"), també a Erfurt el 1603.

## Obra

* Agrippa von Nettesheim - De occulta philosophia : Auswahl, Einführung und Komm.. 2. Aufl. St. Goar: Reichl, 2003. ISBN 3-87667-021-7. (Hg.)
* Thölde, Johann. Haliographia das ist: gründliche unnd eigendliche Beschreibung aller Saltz-mineralien ; beneben einer historischen Beschreibung aller Saltzwercke. Reprint der Orig.-Ausg. Leipzig, Apel, 1612, 1992. ISBN 978-3-7463-0193-8.
* Basilius Valentinus. Triumphwagen des Antimons : Text, Kommentare, Studien. Elberfeld: Oliver Humberg, 2004. ISBN 3-9802788-7-5.

## Referències

* ↑ Janderson. Verzeichnis und Erklärung der vornehmsten Wörter, Werckzeuge, Gebäude und anderer Sachen so bey dem Saltz=Sieden gebrauchet werden und jetzo üblich sind auf das Deutlichste entworffen und nach dem Alphabeth eingerichtet ; aufgesetzet von einen Liebhaber der Saltz-Wercke. Reprint [der] Ausg. Magdeburg, Müller, 1720, 2003. ISBN 978-3-936980-01-1.
* ↑ Humanismus und Medizin. Weinheim: Acta Humaniora, 1984. ISBN 3-527-17011-1.

## Enllaços externs

* Bibliografía de Tholden Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (alemany)
# Insolació (patologia)

La insolació (també anomenada assolellada, cop de sol o heliosi) és l'exposició excessiva als rajos solars. Els seus efectes poden ser des de cremades de primer grau fins a febre, cefalàlgia, vertigen, deliri i, fins i tot, arribar al coma.
# Frihetsligan

Frihetsligan (en suec La lliga de la llibertat, en àrab Al Sheikha) és una pel·lícula sueca de 1994 dirigida per Leyla Assaf-Tengroth i amb un guió de Assaf -Tengroth i Bo Bjelfvenstam. La pel·lícula va ser el debut d'Assaf-Tengroth com a director de llargmetratge.

## Argument

L'enregistrament va tenir lloc a Beirut al Líban amb Roland Lundin com a fotògraf i es va estrenar el 25 de febrer de 1994 al cinema Filmstaden a Estocolm. També ha estat mostrat per Sveriges Television i publicat en vídeo.
La pel·lícula representa la noia Schejka durant una guerra en curs al Líban.

## Repartiment

* Rim Al Hamad – Shejka
* Elie Kaii - Ahmed
* Walid Takriti – Ibrahim
* Alain Abi Rached – Kheled
* Selim Khalaf – Karim
* Patrick Joun – Ali
* Carole Abboud - mare
* Georges Kassouf – pare
* Rifaat Torbay – Abou Rachid
* Tony Aad – Fadi
* Aline Khallouf – Zeinab
* Laila Karam – àvia
* Julia Kassar – Sor Teresa
* Samih Achkouti - la policia
* Assar Reehdan – Nabil
* Pascale Harfouche - minyona
* Fida Noun: presonera
* Sassine Gerges – director de la presó

## Referències

* 1 2 3 «Frihetsligan». Svensk Filmdatabas, 29 maj 2013.
* ↑ Friheitsligan, al filminstitutet.es
# Living in Clip

Living in Clip és un àlbum en directe de la cantant i compositora Ani DiFranco publicat al 1997.
El títol ve donat per un comentari de l'enginyer de so Larry Berger, indicant que els amplificadors no es sobrecarregaven fins al tall només de forma puntual (el que pot ser comú en so en directe), sinó que constantment estaven tan tallats que “vivien en el tall” (living in clip).
La revista Rolling Stone el va catalogar com una de les "Gravacions essencials dels '90". El disc va arribar a la posició 59 de la llista Billboard 200, publicada per la revista Billboard.
La cançó «Shy» li va atorgar a Ani DiFranco la seva primera nominació a Millor interpretació vocal femenina de rock als Premis Grammy d'aquell any.
L'any 2022 es va publicar una versió remasteritzada del CD i, per primera vegada, una versió en vinil per celebrar el 25è aniversari del llançament original.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Ani DiFranco, excepte on s'indiqui.

### Reedició en vinil (2022)
## Personal

* Ani DiFranco - veu, guitarra acústica, baix
* Andy Stochansky - bateria, percussió, harmònica, veu de fons
* Sara Lee - baix, guitarra, pedals de baix, veu de fons
* Buffalo Philharmonic Orchestra - a «Amazing Grace» i «Both Hands»

### Producció

* Producció – Ani DiFranco
* Mescla – Ani DiFranco, Andrew Gilchrist
* Masterització – Chris Bellman
* Arranjament – James Mabry («Amazing Grace» i «Both Hands»)
* Fotografia – Ani DiFranco, Andy Stochansky, Asia Kepka, Susan Alzner, Scott Fisher, Mate Hagen, Thomas Hoebbel, Liam King, Dan Koeck, Heidi Kunkel, Liz Marshall

#### Reedició 2022

* Producció – Ani DiFranco
* Masterització – Chris Muth
* Disseny – Carrie Smith
* Fotografia – Susan Alzner

## Referències

* ↑ Cater, Darryl. «Living in Clip – Ani DiFranco». AllMusic. [Consulta: 20 agost 2012].
* ↑ Kot, Greg «Ani DiFranco: Living in Clip (Righteous Babe)». Chicago Tribune, 25-04-1997 [Consulta: 28 juny 2013]. Arxivat 4 de març 2016 a Wayback Machine.
* ↑ Johnson, Beth «Living In Clip». Entertainment Weekly, 376, 25-04-1997, pàg. 71 [Consulta: 28 juny 2013].
* ↑ Cromelin, Richard «Fiery DiFranco, Hot Combos, Cool Polara». Los Angeles Times, 20-04-1997 [Consulta: 28 juny 2013].
* ↑ Kot, Greg «Ani DiFranco: Living In Clip». Rolling Stone, 15-05-1997, pàg. 111–12. Arxivat de l'original el 4 febrer 2009 [Consulta: 20 agost 2012]. Arxivat 4 de febrer 2009 a Wayback Machine.
* ↑ Hull, Tom. «Ani DiFranco». A: The New Rolling Stone Album Guide. 4th. Simon & Schuster, 2004, p. 236–37. ISBN 0-7432-0169-8.
* ↑ Cooper, Carol «Ani DiFranco: Living in Clip». Spin, 13, 4, 01-07-1997, pàg. 111 [Consulta: 25 octubre 2018].
* ↑ Christgau, Robert. «CG: Ani DiFranco». RobertChristgau.com. [Consulta: 20 agost 2012].
* ↑ «Rocklist.net....Rolling Stone Lists - Main Page». Arxivat de l'original el 2023-05-01. [Consulta: 4 setembre 2021].
* ↑ «Ani DiFranco». [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «Winners & Nominees» (en anglès). [Consulta: 19 setembre 2021].
* ↑ «Out Now! Living In Clip (25th Anniversary Edition) by Ani DiFranco» (en anglès). [Consulta: 14 agost 2022].
# Gra de cacau

Un gra de cacau és la llavor fermentada i assecada del Theobroma cacao, del qual s'extreuen els sòlids de cacau i la mantega de cacau. Els grans són la base de la xocolata, com també ho són diversos àpats de Mesoamèrica com la salsa de mole i el tejate.
Una beina de cacau té una escorça rugosa d'uns 3 centímetres (això varia amb l'origen i la varietat de la beina). Està plena de polpa dolça i mucilaginosa anomenada 'bava de cacau' a Amèrica del Sud.
Mentre que les llavors són generalment blanques, es tornen violetes o d'un marró vermellós durant el procés d'assecatge. L'excepció són varietats rares de cacau blanc, en què les llavors es mantenen blanques. Històricament, el cacau blanc va ser cultivat pel poble Branca a Nicaragua.

## Referències

* ↑ Zipperer, Paul. "white+cacao" The manufacturer of chocolate and other cacao preparations. 2. Berlín: Verlag von M. Krayn, 1902, p. 14.
* ↑ http://www.freepatentsonline.com/5395635.pdf
# Font del Quim

La Font del Quim és una font del poble de Claverol (Conca de Dalt), de l'antic terme del mateix nom, pertanyent a l'actual municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. És a 810 m d'altitud, a l'est-nord-est de Claverol, al vessant nord-est del Canarill de Claverol, al sud-est de Plana Mateu. És al sud dels Esclotassos, a prop i al nord de la carretera d'Hortoneda. Aquesta font és prop de l'origen del barranc de la Font de Jaumet, afluent del barranc de Santa per l'esquerra. És al nord-est de la Font de Jaumet.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Jonesville (Carolina del Sud)

Jonesville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 982 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jonesville tenia 982 habitants, 444 habitatges i 264 famílies. La densitat de població era de 371,7 habitants/km².
Dels 444 habitatges en un 25,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,8% hi vivien parelles casades, en un 18,5% dones solteres, i en un 40,5% no eren unitats familiars. En el 36,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 20,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.273 $ i la renda mediana per família de 31.458 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.583 $ mentre que les dones 19.643 $. La renda per capita de la població era de 13.116 $. Entorn del 9,5% de les famílies i el 12,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jonesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jonesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.