OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cicle tebà

El Cicle tebà (Θηβαϊκὸς Κύκλος) és una col·lecció de quatre poemes èpics perduts de l'antiga literatura grega que relaten la història mítica de la ciutat de Tebes a Beòcia. Van ser compostos en vers d'hexàmetre dactílic i probablement van ser escrits entre els anys 750 aC i 500 aC.
L'erudit del segle ix i clergue Foci I, a la seva Bibliotheca, va considerar el cicle tebà com a part del Cicle èpic, però els estudiosos moderns normalment separen els dos grups per pertànyer a temes i estils diferents. Les històries que explicava el Cicle tebà eren tradicionals. Tant la Ilíada com l'Odissea en mostren coneixement. Les narracions més famoses del Cicle eren les que parlaven d'Èdip i de les batalles de la Guerra dels set Cabdills contra Tebes.
Les epopeies del Cicle tebà eren:
* Οἰδιποδία Edipòdia, atribuïda a Cinetó de Lacedemònia, que explicava la resposta d'Èdip a l'enigma de l'Esfinx i possiblement el seu casament incestuós amb la seva pròpia mare Jocasta o Epicasta.
* Θηβαΐς Tebaida, d'autor incert però atribuïda a Homer a l'antiguitat. Explicava la història de la lluita entre els dos fills d'Èdip, Etèocles i Polinices, i del fracàs de l'expedició de Polinices contra la ciutat de Tebes coneguda com la Guerra dels Set Cabdills, on van morir tant Etèocles com Polinices.
* Ἐπίγονοι, Els Epígons, poema atribuït a Antímac de Teos i també a Homer, una continuació de l'anterior que explicava l'expedició dels Epígons.
* Ἀλκμαιωνίδα Alcmeònida, d'autor desconegut, narrava la història d'Alcmeó que va matar a la seva mare Erifile per haver organitzat la mort del seu pare Amfiarau, que s'explicava a la Tebaida.

## Notes

* ↑ Aquesta obra va inspirar les tragèdies de Sòfocles sobre Èdip i la seva família: Èdip Rei, Èdip a Colonos i Antígona
* ↑ L'obra va inspirar la tragèdia Els set contra Tebes d'Èsquil i Les fenícies d'Eurípides

## Referències

* ↑ West, Martin L. Greek epic fragments : from the seventh to the fifth centuries BC. Cambridge (MA): Harvard University Press, 2003, p. 226-280. ISBN 9780674996052.
# Ḍād

* No veieu bé alguns caràcters?
La ḍād (en àrab ضاد ['dˁaːd]) és la quinzena lletra de l'alfabet àrab (divuitena o vint-i-sisena en l'ordre abjadí). És una lletra solar.

## Història

Prové, per via dels alfabets nabateu i arameu, de la ṣādē fenícia.
Podria haver representat (segons descripcions antigues del so) la lateral fricativa /ɮˁ/, provinent d'un so /ɬˁ/ protosemític que s'hauria fos amb la ṣād en altres llengües semítiques.

## Ús

Actualment representa el so consonàntic faringealitzat /dˁ/.

## Escriptura

| Aïllada | Final | Medial | Inicial |
| ض | ـض | ـضـ | ضـ |
La ḍād es lliga a la següent lletra de la paraula. També ho fa amb la precedent, sempre que aquesta no sigui àlif, dāl, ḏāl, rā, zāy o wāw, que mai no es lliguen a la lletra posterior.

## Representació, transcripció i transliteració

A la Viquipèdia existeix una proposta de directriu, vegeu-la per a les diferents maneres de transcriure i transliterar ḍād.
Al SATTS, ḍād es transcriu com a Ḍ. En l'alfabet de xat àrab, s'usa tant D com 9'.
A la representació Unicode, ḍād ocupa el punt U+0636 amb el nom ARABIC LETTER DAD.
A la codificació ISO 8859-6, el punt 0xd6.
Com a entitat HTML, es codifica com a &#1590;

## Variants

Tot i formar part de l'alfabet àrab bàsic, es pot considerar un variant de la ṣād, per ser una de les sis lletres que es van afegir a part de les vint-i-dues heretades de l'alfabet fenici.
En xiao'erjing el mateix símbol pot representar també el so /z/ i la velaritzada /ðˠ/.
Aquest símbol s'ha llevat de la varietat soraní de l'alfabet àrab.

## Vegeu també

* Llengua àrab
* Alfabet de xat àrab
* Alfabet
* Alfabet fenici
* Ṣ́äppä

## Referències

* ↑ (castellà) Genealogia dels alfabets al web de la Promotora Española de Lingüística
# Allendale (Carolina del Sud)

Allendale és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 4.052 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Allendale tenia 4.052 habitants, 1.542 habitatges i 997 famílies. La densitat de població era de 472,7 habitants/km².
Dels 1.542 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 29,2% hi vivien parelles casades, en un 31,4% dones solteres, i en un 35,3% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,34.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,6% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,7 homes.
Entorn del 36,7% de les famílies i el 41,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Allendale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Allendale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Casa del Castlà

La casa del Castlà és un edifici de la Granada (Alt Penedès) declarat bé cultural d'interès nacional. Rep el nom del castlà, que era l'administrador feudal del castell de la Granada.
És un casal residencial fortificat, entre mitgeres, compost de planta baixa, pis i golfes. Té un portal d'entrada adovellat i una finestra del pis principal arquitravada amb brancals, ampits i llindes de pedra, decorats amb motllures, mènsules i elements figuratius.

## Referències

* 1 2 «Casa del Castlà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Bruno Bellone

Bruno Bellone (Toló, 14 de març de 1962) és un exfutbolista internacional francès que jugava com a lateral, i que va ser 34 cops internacional i va marcar dos gols.

## Referències

* ↑ (francès) French Football Federation Profile Arxivat 2018-02-05 a Wayback Machine.
* ↑ «Greatest World Cup matches: Brazil-France (1986)», 25-02-2010. [Consulta: 23 febrer 2014].
* ↑ Dupré, Rémi «On a retrouvé... Bruno Bellone» (en francès). Le Monde, 24-02-2016.
# Agnetina longihirta

Agnetina longihirta és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Evproske druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Ceské akademie ved a umení. Trída II. (Mathematicko prírodovedecká) (Rozpr. Ceské. Akad.) 16(16):16. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-10. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Du & Chou, 1998. Entomotaxonomia 20(2):104.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ insects.tamu.edu (anglès)
* ↑ Du & Chou, 1998. Taxonomic study of the genus Agnetina Klapálek (Plecoptera: Perlidae: Perlinae) from China. Entomotaxonomia 20(2):100-110.

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Sivec, Zhiltzova & Stark, 2005. The eastern Palearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 56:1 21.
* Stark, 1986. The Nearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Journal of the Kansas Entomological Society (J. Kans. Entomol. Soc.) 59(3):437 445.
* Zhiltzova, 2009. Supplement to the revision of the genus Agnetina Klapálek (Plecoptera, Perlidae) of the eastern Palaearctic. Entomologicheskoe Obozrenie (Entomol. Obozr.) 88(2):376 382.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1984. Notes on the genus Agnetina (=Phasganophora) (Plecoptera: Perlidae). Aquatic Insects 6(2):71 79.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 19 juliol 2012].

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
# Bruno Armirail

Bruno Armirail (Banhèras de Bigòrra, 11 d'abril de 1994) és un ciclista francès. Professional des del 2015, actualment corre a l'equip Decathlon–AG2R La Mondiale Team. En el seu palmarès destaca el Campionat de França de contrarellotge del 2022.

## Palmarès

* 2014
** Campió de França sub-23 de contrarellotge
** Vencedor d'una etapa al Circuit del Mené
* 2017
** 1r al Trofeu des Bastides
** 1r al Gran Premi de Saint-Étienne Loire
* 2022
** Campió de França de contrarellotge
* 2023
** Vencedor d'una etapa al Tour de Poitou-Charentes
* 2024
** Campió de França de contrarellotge

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2019. 91è de la classificació general
* 2020. 28è de la classificació general
* 2022. No surt (18a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2021. 83è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2023. 16è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Groupama - FDJ». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 1 gener 2021. [Consulta: 1r gener 2021].
* ↑ «Bruno Armirail nouveau champion de France du contre-la-montre» (en francès). [Consulta: 25 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Bruno Armirail a ProCyclingStats
# Chromis iomelas

Chromis iomelas és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de la Gran Barrera de Corall i el nord de Nova Guinea fins a Samoa i les Illes de la Societat.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ḥ

Ḥ és una transcripció que s'utilitza per a:
* El signe visarga del sànscrit, al·lòfon de /r/ i de /s/.
* El so de la consonant fricativa faríngia sorda, de la Ḥet (ח) semítica.
* En asturià, indica el so [h], com la lletra h en anglès.

## Referències

* ↑ Arabic (en anglès), 2012. ALA-LC Arabic.
* ↑ Hebrew and Yiddish (en anglès), 2011. ALA-LC Hebrew and Yiddish.
# Ahotsa.info

Ahotsa.info és un mitjà de comunicació digital de Navarra, fundat el 2014 i finançat mitjançant micromecenatge. Després del tancament d'Apurtu.org i Ateak Ireki ordenat per l'Audiència Nacional i el posterior arxiu de la causa, un grup de persones va endegar el projecte d'Ahotsa.info per a donar-los continuïtat.

## Dificultats de cobertura

Ahotsa.info s'ha trobat sovint amb dificultats per a realitzar la labor periodística de protestes a Navarra. El març de 2014, la Policia Nacional va agredir un càmera d'Ahotsa.info durant la cobertura de les protestes estudiantils contra la LOMCE. El 2015, després de publicar dues fotografies d'agents de policia durant els Sanfermines, la delegada del Govern, Carmen Alba Orduna, va enviar una carta a Ahotsa.info advertint que se'ls aplicaria la nova Llei de Seguretat Ciutadana si tornaven a publicar fotos d'agents de policia. El juny de 2016, un càmera que cobria una manifestació a la seu del Partit Socialista contra la corrupció va ser multat amb 540 euros acusant-lo de «promotor i responsable de la manifestació».
El 13 de juliol de 2018, la Policia Nacional va citar una membre d'Ahotsa.info per un delicte d'enaltiment del terrorisme. Després de negar-se a declarar, va quedar en llibertat. La Fiscalia investigava el mitjà de comunicació per dues notícies sobre el col·lectiu de presos Euskal Pres Politikoen Kolektiboa (EPPK) en les quals denominava als seus membres «presos polítics bascos.» A l'abril de 2019 la membre d'Ahotsa.info va declarar davant l'Audiència Nacional per videoconferència i va quedar en llibertat sense càrrecs.

## Referències

* ↑ «Ahotsa.info, otra herramienta para dar voz al movimiento popular de Nafarroa», 07-02-2014. [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «Agresión policial a un cámara de Ahotsa.info en una protesta contra la Lomce en Iruñea», 21-03-2014. [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «Alba amenaza a ‘Ahotsa’ con la ‘ley Mordaza’ tras una denuncia», 17-08-2017. Arxivat de l'original el 2017-08-17. [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ Kassam, Ashifa «Journalists take fight against Spanish 'gag law' to European court». The Guardian, 15-12-2015. ISSN: 0261-3077.
* ↑ «Multan con 540 euros a un cámara de Ahotsa que grabó una concentración ante la sede del PSN», 24-06-2016. [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «La Fiscalía abre una causa contra Ahotsa.info por presunto enaltecimiento». , 13-07-2018 [Consulta: 26 maig 2019].
* ↑ «Libre sin cargos la integrante de Ahotsa.info citada por la AN por «enaltecimiento»». , 24-04-2019 [Consulta: 26 maig 2019].
# Arquibi d'Alexandria

Arquibi d'Alexandria (Archibius, Arkhíbios Ἀρχίβιος) fou un escriptor grec d'Alexandria, pare o fill de l'escriptor Apol·loni. Va escriure una interpretació dels epigrames de Cal·límac, obra que fou esmentada per Suides o la Suda.

## Referències

* ↑ Suïda α 4105
* ↑ Pontani, Filippomaria. «Callimachus Cited». A: Brill's Companion to Callimachus. Brill Publishers, 2011, p. 111. ISBN 9789004216976 [Consulta: 13 octubre 2017].
# Bulachita

La bulachita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de Neubulach, a Alemanya, la seva localitat tipus.

## Característiques

La bulachita és un fosfat de fórmula química Al₂(AsO₄)(OH)₃·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1982. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bulachita pertany a «08.DE: fosfats, amb cations només de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 3:1» juntament amb els següents minerals: senegalita, aldermanita, fluellita, zapatalita, ceruleïta, juanitaïta i iangreyita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Neubulach, al municipi de Calw, dins de l'estat de Baden-Württemberg (Alemanya). També ha estat descrita en un altre indret de l'estat alemany d'Hessen, així com a la regió de Provença - Alps - Costa Blava (França), a la Cornualla anglesa i a Sardenya (Itàlia).

## Referències

* ↑ «Bulachite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 abril 2019].
# Albino Tena Mauri

Albino Tena Mauri (Tortosa) és un guitarrista, cantant i compositor català. A banda, és professor de guitarra al conservatori de música de Tortosa.
El 2015, va presentar l'espectacle Relats breus i guitarra juntament amb l'escriptor Jesús Maria Tibau. El 2016, va amenitzar la sessió de cloenda del Taller d'Art Cinta Dalmau. L'any següent, va presentar al Teatre Auditori Felip Pedrell Cap a on vas?, el seu primer disc, el disseny del qual va anar a càrrec de Marta Viladrich. El 2018, va enregistrar «Come home», una cançó dedicada als presos polítics pensada a partir dels del procés independentista català. Més endavant, el 2020, va fer una actuació musical en la celebració ebrenca del Dia Mundial de la Poesia. el 2021, va presentar el treball «You can Fly», en què incorpora rock i country en diversos idiomes, amb la música dels Estats Units com a referència principal.

## Referències

* ↑ «Concert d'Albino Tena». surtdecasa.net, 2021. [Consulta: 14 maig 2023].
* 1 2 «El cantautor tortosí Albino Tena dedica una cançó als presos polítics». Nació Digital, 26-06-2018. [Consulta: 19 abril 2020].
* ↑ «Patrimoni, cultura i vi se citen aquest divendres a la Cooperativa Falset-Marçà». VadeVi, 05-08-2015. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ «Tanca el Taller d'Art Cinta Dalmau». Bonart, 29-12-2016. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ «‘La treva’ i Carmen Machi, a Tortosa». El Punt Avui, 17-07-2017. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ Bonet, Cinta. «Josep Carner i Albino Tena per celebrar el Dia Mundial de la Poesia a l’Ebre». Canal 21, 09-03-2020. [Consulta: 14 maig 2021].
* ↑ Algarra, Ingrid. «Albino Tena torna a l’escenari amb ‘You can Fly’». Canal 21, 12-06-2021. [Consulta: 14 maig 2023].
# Bulamaç

El Bulamaç són unes postres tradicionals de la cuina turca.
Es fa amb farina de blat, sucre comú, llet (o aigua), mantega i s'adorna amb nous partides. Sembla la mazamorra dolça a les cuines de l'Amèrica Llatina; es difereix bàsicament per l'ús de farina de blat en comptes de farina de blat de moro. En l'elaboració del bulamaç de vegades es fa servir pekmez en comptes de sucre. En aquest cas el plat es denomina "pekmezli bulamaç", que significa "bulamaç amb pekmez" en turc.
A la cuina turca també hi ha un menjar salat anomenat igualment "bulamaç".

## Referències

* ↑ Robert Dankoff. Armenian Loanwords in Turkish. Otto Harrassowitz Verlag, gener 1995, p. 59–. ISBN 978-3-447-03640-5.

## Vegeu també

* Mazamorra

## Enllaços externs

* Imatges de "bulamaç" (Ull que juntament amb les de les postres també inclou algunes imatges del plat salat homònim.)
# Chromis lepidolepis

Chromis lepidolepis és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les Illes de la Línia, les Illes Izu, el sud del Japó i Nova Caledònia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alsodes australis

Alsodes australis és una espècie de granota que viu a l'Argentina i Xile.

## Bibliografia

* Úbeda, C., Veloso, A., Núñez, H., Núñez, J., Basso, N. & Blotto, B. 2004. Alsodes australis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a 17 de gener de 2008.
# Arquiacantocèfals

Els arquiacantocèfals (Archiacanthocephala) constitueixen una classe de l'embrancament dels acantocèfals. Són cucs paràsits que s'aferren a la paret intestinal de vertebrats terrestres, incloent l'home. Al nostre país ha estat trobat solament, al Principat i a les Balears, Moniliformis moniliformis, un arquiacantocèfal paràsit de rosegadors i eriçons.

## Taxonomia

La classe Archiacanthocephala inclou 177 espècies en quatre ordres, cadascun amb una sola família:
* Ordre Apororhynchida
** Família Apororhynchidae
* Ordre Gigantorhynchida
** Família Gigantorhynchidae
* Ordre Moniliformida
** Família Moniliformidae
* Ordre Oligacanthorhynchida
** Família Oligacanthorhynchidae

## Referències

* ↑ «Història Natural dels Països Catalans. Els acantocèfals». [Consulta: 14 gener 2021].
* ↑ Monks, S. & Richardson, D. J. 2011. Phylum Acanthocephala Kohlreuther, 1771. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness. Zootaxa, 3148: 234–237.
# Cecili d'Argos

Cecili d'Argos (en llatí Caecilius en grec antic Καικίλιος) fou un escriptor grec. L'esmenta Ateneu de Naucratis com a autor d'alguns llibres sobre l'art de la pesca (I, pag. 13), però no se sap res més sobre ell.

## Referències

* ↑ Caecilius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 528
# Brécy-Brières

Brécy-Brières és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 92 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Brécy-Brières era de 92 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 51 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 49 habitatges eren cases. Dels 37 habitatges principals, 29 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 3 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Brécy-Brières el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 47 persones, 30 eren actives i 17 eren inactives. De les 30 persones actives 26 estaven ocupades (13 homes i 13 dones) i 4 estaven aturades (3 homes i 1 dona). De les 17 persones inactives 7 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Brécy-Brières hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Brécy-Brières a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Brécy-Brières a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cleòmbrot

Cleòmbrot és el nom dels següents personatges:
* Cleòmbrot d'Esparta, regent d'Esparta
* Cleòmbrot I d'Esparta, rei d'Esparta 380 aC -371
* Cleòmbrot II d'Esparta, rei d'Esparta 243 aC - 240 aC
* Cleòmbrot d'Ambràcia, filòsof grec
# Н

Н, н (en cursiva Н, н) és una lletra de l'alfabet ciríl·lic, la quinzena de l'alfabet rus.
Tot i que pot tenir la forma de la H llatina, representa el so [n] (Noguera). Fou inspirada en una lletra de l'alfabet grec: N.

## Taula de codis

    Codificació de caràctersTipusDecimalHexadecimalOctalBinari UnicodeMajúscula1053041D0020350000 0100 0001 1101 Minúscula1085043D0020750000 0100 0011 1101 ISO 8859-5Majúscula189BD2751011 1101 Minúscula221DD3351101 1101 KOI 8Majúscula238EE3561110 1110 Minúscula206CE3161100 1110 Windows 1251Majúscula205CD3151100 1101 Minúscula237ED3551110 1101

## Vegeu també

* N, alfabet llatí
* N, alfabet grec