OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Olainfarm

Olainfarm és una empresa de Letònia que cotitza a la borsa de valors NASDAQ OMX Riga amb l'elaboració de substàncies farmacèutiques, ingredients químics i ingredients farmacèutics actius. Products of JSC Olainfarm s'exporten a més de 35 països, inclosos els Estats bàltics, Rússia, països escandinaus, els països d'Europa occidental i l'Àsia, així com Amèrica del Nord i Austràlia.
La companyia va ser fundada el 1972 com a empresa estatal «Olaines ķīmiski – farmaceitiskā rūpnīca». L'objectiu principal de la fundació de la companyia era garantir substàncies farmacèutiques i semiproductes per al seu acabament a diverses plantes de fabricació farmacèutica de la Unió Soviètica. Com a resultat de la privatització el 1997, la companyia es va reorganitzar en una societat anònima i les seves accions es cotitzen en borsa. A partir de l'1 de desembre de 2006, les accions de JSC Olainfarm s'enumeren a la llista principal de la borsa NASDAQ OMX Riga.

## Referències

* ↑ «Joint Stock Company Olaine Annual Report 2009» p. 5. nasdacomxbaltic.com, 01-04-2010. Arxivat de l'original el 2012-03-09. [Consulta: 12 gener 2015].
# Lobocheilos fowleri

Lobocheilos fowleri és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la conca del riu Mekong.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1853. Nieuwe tientallen diagnostische beschrijvingen van nieuwe of weinig bekende vischsoorten van Sumatra. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 5. 495-534.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Doi, A., 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1):1-33.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. i T. H. Hui, 2008. A synopsis of the genus Lobocheilos in Java, Sumatra and Borneo, with descriptions of six new species (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 19(1):27-58.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lliura esterlina

La lliura esterlina (en anglès pound sterling) és la unitat monetària oficial del Regne Unit. Habitualment s'anomena simplement lliura (pound), i per diferenciar-la de la unitat de pes homònima es va convenir a usar el qualificatiu de sterling, nom que tenia l'antic penic d'argent, ja que els penics (la 240a part d'una lliura) eren la unitat monetària bàsica i el seu valor equivalia a poc menys que el d'una lliura actual.
El símbol de la lliura esterlina és £, i el seu codi ISO 4217 és GBP. Des de 1971, amb la introducció del sistema decimal, la moneda britànica està dividida en 100 nous penics (en anglès pence, plural de penny), el símbol dels quals és p. Anteriorment la lliura es dividia en 20 xílings (en anglès shillings; símbol: s), i cadascun d'aquests en 12 penics antics (símbol: d). Un penic nou equival a 2,4 dels antics.
La lliura esterlina és una de les monedes amb què es realitzen més transaccions comercials, juntament amb el dòlar dels Estats Units, l'euro, el ien japonès i el dòlar australià. Segons les taxes de canvi actuals, és la cinquena unitat monetària de valor més alt del món.
És emesa pel Banc d'Anglaterra (Bank of England) per al seu ús a Anglaterra i a Gal·les. Tot i això, hi ha diverses lliures equivalents emeses en altres parts de les illes Britàniques, a les dependències de la Corona i als territoris britànics d'ultramar, com ara:
* la lliura escocesa (Escòcia)
* la lliura de Gibraltar (Gibraltar)
* la lliura de Guernsey (Guernsey)
* la lliura d'Irlanda del Nord (Irlanda del Nord)
* la lliura de Jersey (Jersey)
* la lliura de les Malvines (illes Malvines)
* la lliura de l'illa de Man (illa de Man)
* la lliura de Santa Helena (Santa Helena)
En circulen monedes d'1, 2, 5, 10, 20 i 50 penics i d'1 i 2 lliures (també se n'han fet emissions commemoratives de 25 penics i 5 lliures), i bitllets de 5, 10, 20 i 50 lliures. El bitllet d'1 lliura es va retirar de la circulació el 1984 amb l'aparició de la moneda del mateix valor, si bé encara circulen de manera restringida els emesos pel Banc d'Escòcia, i també hi ha un bitllet de 100 lliures emès per a Escòcia i Irlanda del Nord; tots aquests bitllets, però, circulen rarament.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 0,906207 GBP; 1 GBP = 1,10350 EUR (3 de desembre del 2020)
* 1 USD = 0,747893 GBP; 1 GBP = 1,33709 USD (3 de desembre del 2020)

## Vegeu també

* Lliura

## Referències

* ↑ «Lliura esterlina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* (anglès) Banc d'Anglaterra
* (alemany) (anglès) Els bitllets del Regne Unit
* (alemany) (anglès) Els bitllets del Regne Unit (Escòcia inclosos)
* (alemany) (anglès) Els bitllets del Regne Unit (Irlanda del Nord inclòs)
# Palmiro Masciarelli

Palmiro Masciarelli (Pescara, Abruços, 7 de gener de 1953) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1976 i 1988. És el pare dels també ciclistes professionals Simone, Andrea i Francesco Masciarelli.
En el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa al Giro d'Itàlia, el 1981 i 1983, i una a la Volta a Espanya, el 1984. En retirar-se com a ciclista professional passà a desenvolupar tasques directives en diferents equips italians: Jolly Componibili (1989), Gis Gelati (1990-1991), Cantina Tollo (1996-2002) i Acqua & Sapone (2004-2012).

## Palmarès

* 1972
** 1r al Giro dels Abruços
* 1975
** 1r al Gran Premio della Liberazione
** 1r al Giro de les dues Províncies
* 1978
** Vencedor d'una etapa a la Tirrena-Adriàtica
* 1980
** Vencedor d'una etapa al Giro del Trentino
* 1981
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Aude
* 1982
** 1r al Gran Premi de Montelupo
* 1983
** 1r a la Coppa Bernocchi
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1984
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1978. 55è de la classificació general
* 1979. Abandona (9a etapa)
* 1980. 46è de la classificació general
* 1981. 36è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1982. 23è de la classificació general
* 1983. 33è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1984. 27è de la classificació general
* 1985. 30è de la classificació general
* 1986. 46è de la classificació general
* 1987. 110è de la classificació general
* 1988. Abandona (13a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 1986. Abandona (16a etapa)

### Resultats a la Volta Espanya

* 1984. 35è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* 1 2 3 «MASCIARELLI Palmiro Lorenzo». [Consulta: 21 desembre 2022].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Palmiro MASCIARELLI» (en italià). [Consulta: 21 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Pimelodella hartwelli

Pimelodella hartwelli és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ricard Estivill i de Llorach

Ricard Estivill i de Llorach (Reus 11-IX-1879 - Tarragona 9-VI-1952) va ser un pintor català.
Membre d'una família benestant, el seu pare era passant de notaria i el seu germà Antoni Estivill un prestigiós advocat, no va seguir cap estudi universitari i portà una vida bohèmia. Aficionat a la caça, es va trobar per atzar amb el pintor Joaquim Mir pels voltants de l'Aleixar quan l'artista pintava paisatges del poble on residia. Mir li va preguntar si li agradava pintar, i quan Estivill li va dir que potser si, Mir l'emplaçà per a l'endemà, i que fes cap allà mateix amb pinzells i estris de pintar per a començar la pràctica. Sota les directrius de Mir i seguint el seu estil, va iniciar-se en la pintura. El 1909 va entrar d'ajudant a l'aula de dibuix de l'Escola Municipal d'Arts i Indústries, i col·laborà com a dibuixant i articulista en algunes revistes satíriques de Reus, com ara La Kabila. El 1911 va presentar una col·lecció de pintures davant de la Diputació Provincial per tal d'aconseguir una beca. El mateix 1911 ja va exposar a Barcelona, on va tenir una menció honorífica pel seu quadre Paisatge. Pel novembre d'aquell any va exposar al Centre de Lectura de Reus uns 50 quadres, cosa que vol dir que es dedicava plenament a la pintura. El 1912 exposava a la Sala Parés de Barcelona. El 1918 exposa a les Galeries Dalmau i a Tarragona, on presenta 14 olis. Els anys següents només col·laborà en concursos locals i va fer alguna mostra de les seves teles. Fins al 1942 no va tornar a exposar, aquesta vegada a la Sala Gaspar de Barcelona. Es retirà a viure a Tarragona, on va morir el 1952. Aquell mateix any, la Secció d'Art del Centre de Lectura va organitzar una exposició amb obres seves. El 1992 un grup de reusencs van muntar en homenatge seu una exposició a una sala d'art de Reus. Estivill no va renovar el seu estil i la seva pintura presenta poques variants, però pintava vigorosament i amb colors exuberants.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 235.

## Enllaços externs

* Domènec Solé. "Ricard Estivill i de Llorach". La Guia de Reus, octubre de 2010 [Consulta 19-V-2017]
# Olalla Moreno

Olalla Moreno (Barcelona, 30 de maig de 1973) és una actriu de cinema, teatre i televisió catalana.
Es va fer famosa a després d'actuar en la sèrie Nissaga de poder en el paper de Laia Monsolís (1996-1997) i en la sèrie Porca misèria. També va actuar en la sèrie d'Antena 3 Lalola (2008), i a Kubala, Moreno i Manchón (2011-2014) i Com si fos ahir (des de 2017) de TV3.
En cinema va destacar pels seus papers en El domini dels sentits i Insomnio, a més de pel·lícules com A los que aman, dirigida per Isabel Coixet. El 2015 va ser una dels quatre protagonistes de Res no tornarà a ser com abans, l'obra de teatre convertida en telefilm de la mà de Carol López.
En 1996 va destacar en el teatre amb el paper d'Anne Frank en l'obra El diario de Ana Frank.

## Referències

* 1 2 3 «Olalla Moreno». [Consulta: 11 agost 2017].
* 1 2 «Perfils», 18-12-2014. Arxivat de l'original el 2014-12-18. [Consulta: 11 agost 2017].
* ↑ Arriben els 3 detectius de TV3 a El Punt Avui, 9/1/2012
* ↑ La Cati (Olalla Moreno), l'Eva (Alícia González), el Quim (Jordi Rico) i el Pep (Santi Ricart) a "Com si fos ahir" a CCMA, 10/9/2017
* ↑ «"Res no tornarà a ser com abans", la versió televisiva de l'obra de Carol López». CCMA, 13-03-2017 [Consulta: 6 gener 2020].

## Enllaços externs

* Olalla Moreno: ‘Sóc més fràgil que els personatges que interpreto’, entrevista a L'independent de Gràcia, 7/4/2019
# Marca de Panònia

La Marca de Panònia fou una de les marques o territoris de frontera de l'Imperi Carolingi establerta a la meitat del segle IX enfront de la Gran Moràvia i que va existir només durant el temps en què aquest estat va tenir poder.
Va substituir a la Marca Àvar i ocupava el territori al sud del Danubi entre el riu Enns i el Wienerwald. En alguns documents se l'esmenta com terminum regni Baioariorum in Oriente ("final del regne dels bavaresos a l'est") i per això va acabar adoptant el nom de "Marca Oriental de Baviera" quan fou establerta el 976 (que després fou el marcgraviat d'Àustria).

## Marcgravis

Llista incompleta.
* Radbod, fins al 856
* Carloman, 856-863
* Guillem, fins al 871
* Engelschalk I, vers 871
* Aribo, 871-909
* Engelschalk II, fill d'Engelschalk I, oposat a Aribó

## Fonts

* Timothy Reuter, Germany in the Early Middle Ages 800-1056. New York: Longman, 1991.
* Medieval Lands Project: Nobility of Austria.
# Luigi Cavenaghi

Luigi Cavenaghi (Caravaggio, 8 d'agost de 1844 - Milà, 7 de desembre de 1918) fou un pintor i restaurador italià.

## Biografia

Es va mudar a una edat primerenca a Milà, i hom el considera el restaurador més important de la seva època.
Estudiant de Giuseppe Molteni i Giuseppe Bertini, el seu nom està vinculat a la restauració de l'Últim Sopar de Leonardo, a què es va dedicar a 7 anys, entre 1901 i 1908.
Tot i que va treballar principalment en la restauració, també va deixar obres de la seva producció, com les columnes de la cúpula de l'Església de San Fedele la decoració de l'absis de l'Església de San Babila, l'interior de l'església de Santa Eufemia, la volta del santuari de Santa Maria del Fonte a Caravaggio, on va tractar de seguir l'estil de l'arquitecte Pellegrino Tibaldi i els frescos de la Basílica de Santa Maria de Gallarate.
La seva àmplia experiència en el camp de la restauració li va concedir assignacions importants, incloent la direcció del departament de pintura del Vaticà i la direcció de la recentment formada Scuola Superiore d'Arte Applicata del Castello Sforzesco a Milà.
Entre els seus estudiants, hi havia Sigismondo Martini.
També va realitzar una sèrie de decoracions a les cases dels milanesos Ponti, Valsecchi, Branca, i Crespi i al Palazzo Turati; també va treballar per a Gian Giacomo Poldi Pezzoli.
Com a pintor, Cavenaghi va treballar principalment el retrat.

## Referències

* ↑ "Le Muse", De Agostini, Novara, Vol.III, pag.177
* ↑ Bombelli, Andrea. I pittori cremaschi. Ceschina, 1957, p. 249.

## Bibliografia

* A. Civai - S. Muzzin (a cura di), Luigi Cavenaghi e i maestri dei tempi antichi. Pittura, restauro e conservazione dei dipinti tra Ottocento e Novecento, Bergamo, Lubrina 2006
* Lionel Cust, Luigi Cavenaghi, The Burlington Magazine for Connoisseurs, Vol. 33, No. 184 (Jul., 1918), pp. 36–37
* C. Giannini, Luigi Cavenaghi in Dizionario degli artisti di Caravaggio e Treviglio, Treviglio 1994, pp. 73–77
* Restauratori e restauri in archivio, Firenze, Nardini Editore, Vol. 3 (2006) - ISBN 88-89566-51-5
* Federica Manoli, Luigi Cavenaghi restauratore, tesi di laurea, Università degli Studi di Milano.
# Plegafulles ala-roig

El plegafulles ala-roig (Dendroma erythroptera) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).
Habita els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits a Bolívia, el Brasil, Colòmbia, l'Equador, el Perú i Veneçuela.
Classificat freqüentment al gènere Philydor ha estat recentment ubicat a Dendroma.

## Referències

* ↑ «Plegafulles ala-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/03/2021(català)
* ↑ EP Derryberry, S Claramunt, G Derryberry, RT Chesser, J Cracraft, A Aleixo, J Pérez-Emán, JV Remsen Jr et RT Brumfield. 2011. Lineage diversification and morphological evolution in a large-scale continental radiation: the Neotropical ovenbirds and woodcreepers (Aves: Furnariidae). Evolution 65: 2973–2986.
# Roseana Sarney

Roseana Sarney (São Luís, Maranhão, 1 de juny de 1953) és una sociòloga i política brasilera, actualment afiliada al Partit del Moviment Democràtic Brasiler. És governadora i filla de l'expresident José Sarney.
Va ser diputada federal de 1991 a 1995 a l'estat de Maranhão. El 1994 es va presentar per primera vegada a les eleccions al govern del seu estat natal. Amb el suport del seu pare, va guanyar les eleccions i les següents, el 1999, i va estendre la influència del sarneismo en la política de l'estat, ja que tots els governadors des de 1966 havien estat triats per José Sarney.
El 2002 va arribar a ser precandidata a la presidència de la República, pel Partit del Front Liberal, al qual va pertànyer fins a desembre de 2006. Es va retirar en veure el seu nom embolicat en suposats escàndols de corrupció. Quatre anys després, el 2006, va tornar a Maranhão per presentar-se de nou a les eleccions. El seu rival era Jackson Llac, que comptava amb el suport del governador sortint i de només tres partits, mentre que Sarney comptava amb una àmplia coalició al seu favor (PFL, PP, PTB, PMDB, PTN, PSC, PL, PRTB, PHS, PV, PRP). Roseana va vèncer clarament a la primera volta, en obtenir el 47% dels vots, 13 punts per sobre del seu rival. No obstant això, en no obtenir la meitat més un dels vots va haver d'enfrontar-se a una segona tornada. Tots els altres candidats van fer un front comú davant la candidatura de la senadora i Lago una ajustada victòria amb el 51,82% dels vots, enfront del 48,12% de Roseana Sarney. De qualsevol forma, el 2009 es va convertir en governadora després del cessament de Jackson per les recerques de frau electoral en la seva campanya.

## Referències

* ↑ «TSE confirma cassação de Jackson Lago e posse de Roseana Sarney no governo do Maranhão» (en portuguès brasiler). Agência Brasil, 16-04-2009. [Consulta: 9 juliol 2022].
# Nemacheilus stigmofasciatus

Nemacheilus stigmofasciatus és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Fa 3,8 cm de llargària màxima. La línia lateral s'estén fins a la base de l'aleta pelviana per sota i presenta entre 6 i 8 taques. Té un musell més curt i ulls més grossos que en Nemacheilus anguilla i Nemacheilus monilis, així com el peduncle caudal més curt que en N. anguilla, però més llarg que en N. monilis. Menor nombre de franges al dors (11-13) en comparació amb N. anguilla i N. monilis (19-20).

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (14°N-13°N, 75°E-76°E), que viu al riu Seethanathi (els Ghats Occidentals, Karnataka, l'Índia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 Arunachalam, M.; Murali, Dharan «Nemacheilus stigmofasciatus, a new species of nemacheiline loach (Cypriniformes: Balitoridae) from the Western Ghats, India» (pdf) (en anglès). Journal of Threatened Taxa, 1, 147-150, 2009. Arxivat de l'original el 2012-11-01 [Consulta: 15 juliol 2012].
* ↑ Vattakaven, Thomas. «Nemacheilus stigmofasciatus Arunachalam & Muralidharan, 2009» (en anglès). India Biodiversity, 13-11-2013.
# Marcellina

Marcellina és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 30 km al nord-est de Roma. L'1 de gener de 2018 tenia 7.325 habitants.
Marcellina limita amb els municipis de Guidonia Montecelio, San Polo dei Cavalieri i Tívoli.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 11 abril 2019].
# Loupeigne

Loupeigne és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 82 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Loupeigne era de 82 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 16 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 50 habitatges eren cases. Dels 39 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 9 tenien tres cambres, 18 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Loupeigne el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 12 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 12 | 15 a 19 | 4 |
| 12 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 59 persones, 43 eren actives i 16 eren inactives. De les 43 persones actives 36 estaven ocupades (19 homes i 17 dones) i 7 estaven aturades (4 homes i 3 dones). De les 16 persones inactives 5 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa extractiva.
L'any 2000 a Loupeigne hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 588 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Loupeigne a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Loupeigne a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.