OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anagàlides

* Per a altres significats, vegeu «Anagàlids».
Els anagàlids (Anagalida) són un grup polifilètic de mamífers extints. Visqueren entre el Cretaci superior i l'Oligocè superior. És possible que aquest grup sigui proper als lagomorfs (Lagomorpha) i rosegadors (Rodentia). La validesa d'Anagalida com a clade ha sigut descartada per anàlisis moleculars.

## Classificació

* Ordre Anagalida (Szalay i McKenna, 1971)
** Anchilestes (Qiu i Li, 1977)
** Ardynictis (Matthew i Granger, 1925)
** Família Anagalidae (Simpson, 1931)
*** Anagale (Simpson, 1931)
*** Anagalopsis (Bohlin, 1951)
*** Anaptogale (Xu, 1976)
*** Chianshania (Xu, 1976)
*** Diacronus (Xu, 1976)
*** Eosigale (Hu, 1993)
*** Huaiyangale (Xu, 1976)
*** Linnania (Chow et al., 1973)
*** Qipania (Hu, 1993)
*** Stenanagale (Wang, 1975)
*** Wanogale (Xu, 1976)
** Família Pseudictopidae Sulimski 1969
*** Allictops (Qiu, 1977)
*** Anictops (Qiu, 1977)
*** Cartictops (Ding i Tong, 1979)
*** Halictops (Ding i Tong, 1979)
*** Mingotherium (Schoch, 1985)
*** Paranictops (Qiu, 1977)
# Bajocià

| Període | Sèrie | Estage | Edat (Ma) |
| Cretaci | Inferior | Berriasià | més recent |
| Juràssic | Superior | Titonià | 145,5-150,8 |
| Juràssic | Superior | Kimmeridgià | 150,8-155,7 |
| Juràssic | Superior | Oxfordià | 155,7-161,2 |
| Juràssic | Mitjà | Cal·lovià | 161,2-164,7 |
| Juràssic | Mitjà | Bathonià | 164,7-167,7 |
| Juràssic | Mitjà | Bajocià | 167,7-171,6 |
| Juràssic | Mitjà | Aalenià | 171,6-175,6 |
| Juràssic | Inferior | Toarcià | 175,6-183,0 |
| Juràssic | Inferior | Pliensbaquià | 183,0-189,6 |
| Juràssic | Inferior | Sinemurià | 199,3 ± 0,3 |
| Juràssic | Inferior | Hettangià | 201,3 ± 0,2 |
| Triàsic | Superior | Retià | més antic |
| Subdivisió del sistema Juràssic segons IUGS, el juliol del 2009. ||||
El període Bajocià (de la ciutat de Bayeux, a França) és un estatge faunístic del Juràssic mitjà. Comprèn el període entre fa 171,6 ± 3 milions d'anys i fa 167,7 ± 3,5 milions d'anys.
# Centre de Visió per Computador

El Centre de Visió per Computador (CVC) és un consorci públic format per la Generalitat de Catalunya i la Universitat Autònoma de Barcelona. Es troba al campus de la UAB a Bellaterra, Barcelona.
El CVC es dedica principalment a la investigació, el coneixement de qualitat i la transferència de tecnologia cap a les empreses, centrat en el camp de la visió per computador i en aplicacions en biomedicina, seguretat, producció, mitjans audiovisuals, mobilitat, etc.

## Projectes destacats

El CVC ha estat implicat en diferent grau en multitud de projectes, tant de recerca com de transferència de tecnologia. Els més destacats son:
* Projecte ELEKTRA per desenvolupar un cotxe autònom.
* myStone, un sistema per la classificació de càlculs renals a la pròpia consulta mèdica.

## Spin-offs

El centre ha generat nombroses spin-off arran de la recerca aplicada. A 2018 les spin-off son:
* Icar Vision Systems, centrada en el reconeixement automàtic de documents d'identitat.
* Visual Century ofereix solucions de realitat augmentada.
* Inspecta, productes de visió artificial amb aprenentatge.
* Davantis technologies ofereix serveis de video-vigilància basada en visió artificial.
* Visual tagging, especialista en tecnologia de reconeixement d'imatges.
* Knowxel, que ofereix solucions de crowdmobile per repartint petites tasques als usuaris.
* Verisize, que treballa en el camp de la moda on-line.

## Referències

* ↑ Barcelona, UAB - Universitat Autònoma de. «Centre de Visió per Computador (CVC) - UAB Barcelona». Arxivat de l'original el 2018-01-05. [Consulta: 5 gener 2018].
* ↑ «Enseñar a las máquinas a ver». La Vanguardia.
* ↑ «People – Elektra» (en anglès). [Consulta: 5 gener 2018].
* ↑ «myStone a kidney stone classificator -» (en anglès). [Consulta: 5 gener 2018].
* ↑ «Spin-off». Computer Vision Center, 19-11-2013.
# Cal Quingles

Cal Quingles és una obra del municipi d'Artés (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció civil: Antiga masia avui integrada completament dins la vila d'Artés i de la qual se'n conserva únicament l'estructura arquitectònica de la masia i de la capella. La masia és una gran i àmplia construcció que respon al model clàssic qualificat en la segona categoria per Danés, és a dir, una masia de planta basilical, coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana principal, orientada a migdia. El carener és lleugerament desplaçat; al costat de ponent fou construït un cos que engrandia encara més les dependències de la masia; aquest cos és perpendicular a la façana i a migdia s'obra amb un pis central de galeria d'arcs de mig punt adovellades i sostinguts amb columnes rematades per uns simples capitells. A ponent també fou construïda la capella familiar al s.XIX.

## Història

L'antiga masia de Bonamic, coneguda avui amb el nom de Can Quingles (o casa Quingle) és una de les més antigues del terme i amb les seves propietats va créixer la vila d'Artés car tot el sector de migdia del poble actual i els carrers documentats ja al segle xvii són dissenyats i construïts amb les terres i camps d'aquest antic mas. Avui resta com a habitatge arrendat pel seu propietari.

## Referències

* 1 2 «Cal Quingles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Clarias dhonti

Clarias dhonti és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: oest del llac Tanganyika (República Democràtica del Congo).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Anaxàndrides

Anaxàndrides és el nom dels següents personatges:
* Anaxàndrides I, rei d'Esparta
* Anaxàndrides II, rei d'Esparta
* Anaxàndrides (poeta)
# Bàndicut daurat

El bàndicut daurat (Isoodon auratus) és una espècie de bàndicut provinent del nord d'Austràlia. És de llarg el més petit del gènere Isoodon, fent una mica més de la meitat de la mida dels seus parents, el bàndicut bru septentrional (I. macrourus) i el bàndicut bru meridional (I. obesulus).

## Referències

* ↑ Menkhorst, Peter. A Field Guide to the Mammals of Australia. Oxford University Press, 2001, p. 76.
# Alice Milliat

Alice Milliat (Nantes, 1884 - 1957) va ser pionera en l'esport femení a França i arreu del món. La seva pressió en la representació d'atletes femenines va obligar a incloure esportistes femenines en els Jocs Olímpics. Milliat, traductora de professió, va participar en l'esport del rem. També va destacar en natació i hockei. Membre de Femina Sport, un club fundat el 1911, va ajudar a formar la Federació Francesa Esportiva Femenina el 1917, i en fou tresorera i posteriorment presidenta. El 1921 va organitzar el primer esdeveniment esportiu femení internacional a Montecarlo (que va seguir el 1922 i 1923). Se li reconeix haver iniciat la pressió als Jocs Olímpics per permetre més representacions femenines en un ampli ventall d'esports, un procés que encara es manté. El seu nom està gravat al front d'un gimnàs al districte 14 de París, per les seves contribucions a l'atletisme.

## Referències

* ↑ «Bruce Kidd - The Women's Olympic Games: Important Breakthrough obscured by time». Arxivat de l'original el 2013-01-15. [Consulta: 23 febrer 2018].
* ↑ «Columbia College - First international track meet for women». Arxivat de l'original el 2008-02-25. [Consulta: 23 febrer 2018].
# Cal Quinze

Cal Quinze és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'accés principal a la finca es fa per la carretera d'Olot. Hi ha sis edificis, d'aquests dos estan destinats a coberts o garatges i la resta són habitatges, la majoria de segona residència. La casa més pròxima a la carretera és el mas originari que dona nom a la finca. La finca té arbres de diversa tipologia, especialment en els accessos a les cases.

## Referències

* ↑ «Cal Quinze». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Clarias fuscus

Clarias fuscus és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina, Taiwan, les Filipines, Vietnam i les Hawaii.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Zheng, W. i J.-H. Pan 1990. Clariidae. p. 290-292. A J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 p.
* ↑ Yamamoto, M.N. 1992. Occurrence, distribution and abundance of accidentally introduced freshwater aquatic organisms in Hawaii. State of Hawaii, Federal Aid in Sportfish Restoration, Dingell-Johnson JOR. Freshwater Fisheries Research and Surveys, Project Núm. F-14-R-16.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# 12 aC
## Esdeveniments
### Imperi romà

* 6 de març - Roma (Imperi Romà)ː August és nomenat Pontifex Maximus, títol més important de la religió romana.
* Tiberi és citat a Pannònia per una gran revolta.
* Primera menció oficial d'Argentoratum, la ciutat ara coneguda com a Estrasburg].

## Necrològiques

* Tigranes III d'Armènia
* Marc Vipsani Agripa, general i polític romà, mà dreta de l'emperador August.

## Referències

* ↑ Kaplan, Michel. Le monde romain (en francès). Éditions Bréal, 1995. ISBN 9782853948098.
# Anaxàndrides II

Anaxàndrides II (en llatí Anaxandrides, en grec antic Ἀναξανδρίδης) fou el 15è rei d'Esparta de la dinastia agíada, fill de Lleó, va regnar 560 al 520 aC.
Va rebre una ambaixada del rei Cresos de Lídia que volia formar una aliança "amb el més poderós dels grecs", se suposa que cap a l'any 554 aC. Va fer la guerra a Tègea, guerra que en els seus inicis va resultar favorable als espartans, conjuntament amb Aristó, l'altre rei espartà de la dinastia dels euripòntides. Sota els dos reis es va imposar la supressió de les tiranies i l'establiment de l'hegemonia d'Esparta a Lacònia.
La seva dona era estèril, però no se'n volia divorciar i els èfors li van portar una segona esposa amb la que va tenir Cleòmenes I. Curiosament llavors la seva primera dona va començar a donar-li fills: Doreu, Leònides i Cleòmbrot, segons diu Heròdot.
Amb els regnats d'Anaxàndrides i Aristó comencen les dades certes sobre la cronologia dels reis d'Esparta. Les biografies i l'època del regnat dels seus antecessors són dubtoses i en molts sentits sospitoses de ser falses. Només hi ha la certesa de què Polidor d'Esparta i Teopomp d'Esparta van coincidir a la Primera guerra messènica, però no es pot fixar amb seguretat en quins anys va ser.

## Referències

* ↑ 2.Anaxandrides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 163
# Babeldaob

Babeldaob, o també Babelthuap, és l'illa més extensa de la república de Palau, a l'arxipèlag de les Carolines. Amb 331 km$^2$, és la segona illa més gran de la Micronèsia després de Guam.

## Geografia

En ésser l'illa més gran de Palau, el 2006 hom hi va traslladar la capital de la república, a la vila de Melekeok, a la costa de llevant. Per fer-se una idea de la seva importància territorial, Babeldaob representa un 72% de la superfície total i alberga 10 dels 16 estats de Palau. Malgrat això, l'illa no conté la majoria de la població, doncs hi viuen uns 6.000 dels 20.000 habitants del país i el seu grau de desenvolupament és molt discret. L'estat més habitat de Babeldaob és Airai, al sud i amb aeroport. Al sud-oest de Babeldaob hi ha l'illa de Koror, amb la que es comunica per un pont atirantat de més de 400 m. A Koror és on resideix la major part de la població de l'arxipèlag i en fou l'antiga capital. Els estats en què es divideix Babeldaob són, de nord a sud, Ngarchelong, Ngaraard, Ngardmau, Ngiwal, Ngeremlengui, Melekeok, Ngchesar, Ngatpang, Aimeliik i Airai.

## Relleu

L'illa de Babeldaob és força muntanyosa, a diferència de la majoria d'illes de Palau que són planes. El seu punt més alt fa 242 metres. El seu interior és molt boscós, la seva costa de ponent és, sobretot, de manglar i la de llevant és de platges de sorra.

## Arqueologia

Al nord de l'illa es poden observar uns misteriosos monòlits de pedra als quals encara no s'ha pogut trobar una explicació arqueològica convincent. Es tracta del conjunt arqueològic de Badrulchau.

## Referències

* ↑ Matthew, Elizabeth. Community-based and collaborative management of coral reefs and coastal resources in Palau. ProQuest, 2007, p.19. ISBN 0549261257 [Consulta: 3 desembre 2011].
# Bàndicut de peus de porc

El bàndicut de peus de porc (Chaeropus ecaudatus) era un petit bàndicut majoritàriament herbívor que vivia antigament a les planes àrides i semiàrides de l'interior d'Austràlia.
Amb una mida similar a la d'un gató, a primera vista tenia un aspecte semblant al dels bilbis, amb membres llargs i àgils, orelles puntades i una cua llarga. Tanmateix, en observar-lo detalladament es feia evident que era diferent d'aquests altres marsupials.

## Referències

* ↑ Hocknull, S. A «Late Pleistocene-Holocene occurrence of Chaeropus (Peramelidae) and Macrotis (Thylacomyidae) from Queensland» (en anglès). Memoirs of the Queensland Museum, 51, 38, 2005.
# Classificació dels joves a la Volta a Espanya

La classificació dels joves de la Volta a Espanya fou instaurada el 2017, sent una de les classificacions secundàries de la Volta a Espanya. Aquesta classificació premia al ciclista menor de 25 anys millor classificat en la classificació general. Durant el desenvolupament de la cursa el líder d'aquesta classificació porta un mallot blanc que el diferencia de la resta de corredors.
Aquesta classificació es crea en l'edició del 2017, sense que se li atorgui cap mallot distintiu al ciclista que lidera la classificació, sols un dorsal vermell. És patrocinat pel diari As. A partir de l'edició de 2019, el líder de la classificació porta un mallot blanc, que fins aquell moment havia estat associat a la classificació de la combinada, la qual desapareix.

## Palmarès

| Any | Nom | País | Equip | Classificació general | Altres classificacions |
| 2017 | Miguel Ángel López | Colòmbia | Astana | 8è | - |
| 2018 | Enric Mas Nicolau | Espanya | Quick-Step Floors | 2n | - |
| 2019 | Tadej Pogačar | Eslovènia | UAE Emirates | 3r | - |
| 2020 | Enric Mas Nicolau | Espanya | Movistar | 5è | - |
| 2021 | Gino Mäder | Suïssa | Bahrain Victorious | 5è | - |
| 2022 | Remco Evenepoel | Bèlgica | Quick-Step Alpha Vinyl | 1r | General |

## Vegeu també

* Classificació dels joves al Tour de França
* Classificació dels joves al Giro d'Itàlia

## Referències

* ↑ Vuelta : un maillot blanc pour le meilleur jeune
* ↑ (castellà) «La Vuelta tendrá maillot distintivo para el mejor joven», 18-12-2018.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Bétignicourt

Bétignicourt és un municipi francès situat al departament de l'Aube i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 32 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bétignicourt era de 32 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 20 habitatges, 13 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 19 habitatges eren cases. Dels 13 habitatges principals, 12 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 3 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 3 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 5 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bétignicourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 16 persones, 9 eren actives i 7 eren inactives. De les 9 persones actives 8 estaven ocupades (6 homes i 2 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 7 persones inactives 4 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Bétignicourt hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia 1 escola maternal integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa i 1 escola elemental integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bétignicourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bétignicourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Alire Raffeneau-Delile

Alire Raffeneau-Delile, (Versalles, 23 de gener de 1778 - Montpeller, 5 de juliol de 1850) va ser un botànic francès germà d'Adrien Raffeneau-Delile. S'especialitzà en els pteridòfits, la micologia, els briòfits, les algues i els espermatòfits.
Participà en la campanya napoleònica d'Egipte i Síria on informà sobre els gèneres Lotus i Papyrus. Va fer un motlle de la pedra de Rosetta, gràcies a la qual es van reproduir les inscripcions gregues i demòtiques a l'obra Description de l'Égypte. Va ser Director del jardí botànic del Caire i es va encarregar de la part de la botànica a l'obra Voyage dans la Basse et Haute-Égypte de Vivant Denon.
El 1832, quan era vicecònsol de França a Carolina del Nord, va ser nomenat director del Jardin des plantes de Montpellier. Va portar dos exemplars de l'arbre Maclura i els va plantar al jardí botànic de Montpeller on encara hi són. Enriquí l'herbari de Montpeller amb moltes espècies. Els gèneres Delilia i Raffenaldia l'honoren.
També va ser professor d'història natural a Montpeller l'any 1819.

## Bibliografia

* Éd. Driault et Em. Houth, Alyre Raffeneau-Delile, dins Bulletin de l'Institut d'Égypte, t. XV, 1932-1933, p. 85-92.

## Notes i referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Robert Solé, Les savants de Bonaparte, Paris, Seuil, 1998,p. 110
* ↑ Edouard de Villiers du Terrage, Journal et souvenirs sur l'expédition d'Égypte, mis en ordre et publiés par le baron Marc de Villiers du Terrage, Paris, E. Plon, Nourrit, 1899, et L'expédition d'Égypte 1798-1801, Journal et souvenirs d'un jeune savant, Paris, Cosmopole, 2001 et 2003, p. 378
# Babek (ciutat)

Babək (també, Babek, Babekskiy, i Tazakend) és una ciutat i municipi, així com també la capital del districte de Babek, a l'exclavament de Nakhtxivan a l'Azerbaidjan. Tant la ciutat com el districte van ser anomenades en honor de Babak Khorramdin, un revolucionari del segle ix.