OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nagelschmidtita

La nagelschmidtita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de Guenther Nagelschmidt (Alemanya - 19 de juliol de 1980), químic i mineralogista, qui va fer el primer informe de la fase en una escòria. Va treballar al Safety in Mines Research Establishment, estudiant la pols dels minerals com un perill per als miners del carbó i altres materials.

## Característiques

La nagelschmidtita és un silicat de fórmula química Ca₇(SiO₄)₂(PO₄)₂. Cristal·litza en el sistema hexagonal.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nagelschmidtita pertany a «09.HA - Silicats sense classificar, amb alcalins i elements terra-alcalins» juntament amb els següents minerals: ertixiïta, kenyaïta, wawayandaïta, magbasita, afanasyevaïta, igumnovita, rudenkoïta, foshallasita, caryocroïta, juanita, tacharanita, oyelita, denisovita i tiettaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la Formació Hatrurim, al Nègueb (Israel). També ha estat descrita a Nabi Musa (Palestina) i al mont Karnasurt (óblast de Múrmansk, Rússia). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Nagelschmidtite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 novembre 2019].
# Marina de Escobar

Marina de Escobar (Valladolid, 8 de febrer de 1554 — 9 de juny de 1633) va ésser una laica castellana, fundadora de la branca castellana de l'Orde de les Brigidines. Ha estat proclamada venerable per l'Església Catòlica Romana.

## Biografia

Era filla de Yago de Escobar, professor de dret civil i canònic i governador d'Osuna, i de Margarita Montaña de Montserrat, filla del metge de l'Emperador Carles V. Molt devota, va voler fer-se carmelita descalça, però la mateixa Teresa de Jesús li va dir que seria més útil fora del convent, fent obres de caritat a la ciutat. Fins als 45 anys va dedicar la seva vida a perfeccionar la seva espiritualitat, amb la guia espiritual del prevere jesuïta Luis de la Puente, vivint lliurada a la pregària, la penitència i la caritat. Als cinquanta anys, la contínua mortificació li va afectar la salut i va haver de restar al llit durant la resta de la seva vida. Va ésser coneguda per les seves experiències místiques: aparicions, revelacions, profecies, etc., que va descriure després en un llibre que va dictar i va ésser editat per Luis de la Puente quan ella va morir amb el títol Vida maravillosa de la Venerable virgen doña Marina de Escobar. L'estil de l'obra és fresc i àgil, ingenu i simple, amb visions pintoresques i imaginatives.
Va morir el 9 de juny de 1633.

### Fundació de la branca brigidina

Mai va ingressar en cap orde religiós, però va fundar el convent de Santa Brígida a Valladolid, on establí una comunitat de l'Orde del Santíssim Salvador, fundada per santa Brígida de Suècia i desconeguda a Espanya. Segons ella mateixa, havia estat una revelació mística, que la induí a introduir l'orde restituint-hi l'observança de la regla primitiva. Amb l'ajut de Luis de la Puente va fundar aquesta branca diferenciada de l'orde, que es va expandir per Castella, el País Basc i Hispanoamèrica, anomenada branca hispànica o espanyola. El 10 de novembre de 1629, Urbà VIII va aprovar la fundació amb el breu Ex incumbentis nobis, que va començar a funcionar en 1633.
El convent va començar a funcionar en 1637 quan la fundadora ja havia mort, instal·lant-se al palau del marquès de Fundado. L'església es va construir en 1668 i es consagrà el 1696.

## Veneració

El mateix Luis de la Puente va publicar una biografia de la monja a Madrid, en 1664, amb una continuació de 1673, que van ésser traduïdes al llatí i l'alemany. La fundadora és enterrada a l'església del monestir de Valladolid.

## Vegeu també

* Orde del Santíssim Salvador. Branca espanyola

## Enllaços externs

* Catholic Encyclopedia. "Marina de Escobar".
* Luis de la Puente. Vida maravillosa de la Venerable virgen doña Marina de Escobar. Madrid: Francisco Nieto, 1673.
# Luis Mariano Delís Fournier

Luis Mariano Delís Fournier (Guantánamo, 6 de desembre 1957) és un antic atleta cubà especialista en llançament de disc.
Tot i que la seva principal especialitat era el disc, també competí en proves de llançament de pes. Entrà de ple a l'escena internacional quan guanyà la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Moscou 1980. Més tard guanyà dues medalles (argent i bronze) als dos primers campionats del món.
El 1990 donà positiu per substàncies prohibides i fou desqualificat de la competició per dos anys. Després de retirar-se de la competició esdevingué entrenador, entrenant la campiona olímpica de 1992 Maritza Martén.

## Resultats

En llançament de disc si no es diu el contrari.
* 1993 Jocs Centre-americans i del Carib - medalla d'argent
* 1987 Campionat del Món d'atletisme - medalla de bronze
* 1987 Jocs Panamericans - medalla d'or
* 1986 Jocs Centre-americans i del Carib - medalla d'or
* 1985 Campionats Centre-americans i del Carib - medalla d'or
* 1985 Campionats Centre-americans i del Carib - medalla d'argent (pes)
* 1985 Universiada - medalla d'or
* 1983 Campionat del Món d'atletisme - medalla d'argent
* 1983 Jocs Panamericans - medalla d'or
* 1983 Jocs Panamericans - medalla d'argent (pes)
* 1983 Universiada - medalla d'or
* 1982 Jocs Centre-americans i del Carib - medalla d'or
* 1982 Jocs Centre-americans i del Carib - medalla d'or (pes)
* 1981 Campionats Centre-americans i del Carib - medalla d'or
* 1981 Campionats Centre-americans i del Carib - medalla d'or (pes)
* 1980 Jocs Olímpics d'estiu - medalla de bronze
* 1979 Jocs Panamericans - medalla de bronze
* 1978 Jocs Centre-americans i del Carib - medalla d'or
* 1977 Campionats Centre-americans i del Carib - medalla d'argent

## Referències

* ↑ Casey, Ron. Luis Delis. Athletics-heroes. Consultat el 2009-07-11.

## Enllaços externs

* (anglès) IAAF, perfil de Luis Mariano Delís Fournier
# Julián Andúgar Ruiz

Julián Andúgar Ruíz (Santomera, Múrcia, 4 d'octubre de 1917 - Alacant 13 de setembre de 1977) fou un poeta i polític murcià.

## Biografia

Andúgar va nàixer al si d'una humil família d'agricultors. Estudià al seminari menor de Cehegín (Múrcia), així com a Llorca i Oriola (Baix Segura). Les seues conviccions republicanes el condueixen a militar al PSOE des del 1935. Lluità a la Guerra Civil com a capità en l'exèrcit republicà i el 1938 fou ferit al Peñón de la Mata (província de Granada) quedant minusvàlid de la cama esquerra de per vida. Acabada la guerra restà empresonat un any i mig i a la seua sortida hagué d'exiliar-se a França fins al seu retorn l'any 1940.
A la seua tornada de l'exili residí a Madrid, Barcelona i definitivament a Alacant. Compaginà la literatura amb el magisteri, col·laborant a les revistes Sigüenza (1945), Estilo (1947) i Ifach (1949), i aconseguí llicenciar-se en dret i obtindre una plaça d'oficial a l'administració de justícia.
L'arribada de la democràcia a Espanya reactiva l'activitat política i esdevé senador a les eleccions generals espanyoles de 1977 per Alacant a les llistes del PSOE. Només 3 mesos després morí i fou substituït per Alberto Javier Pérez Farré.

## Poesia

Julián Andúgar, seguidor del poeta Miguel Hernández, conreà la poesia social on reflecteix les seues vivències i reivindicacions a la guerra, la presó i l'exili sofert. Tot i no bastir una extensa obra, és reconeguda la seva qualitat.

### Obres

* Entre la piedra y Dios (1949)
* Denuncio por escrito (1957)
* A bordo de España (1959)
* Cancionero del sitiado (1978)

## Referències

* Fitxa del Senat
* Biografia
* Javier Paniagua Fuentes i y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.33-34. ISBN 9788495484802.
# Meyzieu

Meyzieu és un municipi francès, situat a la metròpoli de Lió i a la regió de Alvèrnia - Roine-Alps. L'any 2012 tenia 31.493 habitants.
# Plaus

Plaus (italià Plaus) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del districte de Burggrafenamt. L'any 2007 tenia 622 habitants. Limita amb els municipis d'Algund, Naturns i Partschins.

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 99,01% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,99% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 0,00% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Arnold Schuler | SVP |
Viccionari
# Nagda

Nagda (नागदा) antigament Naaghrida o Nagadraha és un poble del Rajasthan al districte d'Udaipur a 23 km al nord d'Udaipur (Rajasthan). La ciutat és molt propera a Eklingji amb un complex de temples. Fou la primera capital de l'antic principat de Mewar. La fundació correspon a Nagaditya de Guhilot al segle vi (vers 626). Fou saquejada per Iltimish entre 1222 i 1229. Entre els monuments de la ciutat el temple jain d'Abduji construït en temps del rana Khumba Singh, avui en ruïnes, però d'arquitectura interessant i amb un ídol únic a la capella i una gran imatge del santó Shanti Nath d'uns 3 metres. A poca distància (uns 500 metres) els temples vaishnavites bessons de Sas Bahu (Temple de la Sogre i Temple de la Cunyada, el primer molt més gran que l'altra), dedicats a Vixnu, del segle x, amb escultures gravades de gran bellesa i complicació, que corresponen a escenes del Ramayana i imatges de Brahma, Xiva i Vixnu; les columnes són esplèndides i la cel·la octagonal està decorada amb vuit figures femenines; el temple de Sas té una arcada al seu frontal i a la part oriental dels dos temples hi ha una cisterna; l'accés és per un llindar amb els llindars tallats i un arc multi lobulat al centre. A l'entorn de Sas hi ha deu capelles menors i quatre temples a l'entorn de Bahu. Al llac proper hi ha alguns temples submergits.
# Masia del Cardona

Can Castell és una masia situada al municipi de Passanant i Belltall a la comarca catalana de la Conca de Barberà.
Està situada a 1,8 quilòmetres en línia recta del nucli de Passanant, entre camps de concreu. A 250 metres al sud-est hi trobem la masia de Ca l'Ignàsio, i a uns 900 la de l'Hostal Nou; i a poc més de 700 metres al nord la Serra del Martí.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Masia del Cardona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Luis Mariani

Luis Mariani Jiménez (Sevilla-1835) fou un director, litògraf, impressor i dibuixant. En el camp de la il·lustració fou un dels més representatius de la premsa satírica a l'Espanya del segle xix. També fou un dels pioners en dibuixar còmic a Espanya.

## Biografia

Luis Mariani Jiménez o bé "Giménez" segons algunes fonts, va néixer a Sevilla entre el 1835 i el 1840, era descendents d'italians. Va fundar i col·laborar com a director, redactor, litògraf i dibuixant de la revista satírica, El Cencerro (Córdoba, 1863), El Tío Clarín (1864-1867), La Campana (1867-1868), El Clarín (1867-1870), El Padre Adam (1868-1870) i El Tío Clarín segona època (1870-1871).
D'altres publicacions que va dirigir i que editava entre les ciutats de Sevilla, Córdoba, Málaga i Madrid foren, Sancho Panza (Madrid, 1868-1872), El Cencerro segona època (1869-1873), El Caos (Madrid, 1870) i El Tío Conejo (1875-1882).
Les pàgines pioneres de còmic les va publicar a El Tío Clarín des del 1864, a La Campana cap al 1867 o bé a El Padre Adam entre el 1868 i 1870.

## Referències

* 1 2 3 «Mariani Jiménez, Luis» (en castellà). Manuel Barrero y Félix López, 2014. [Consulta: 13 desembre 2017].
# Juratinden

Juratinden o Gjuratinden és una muntanya de 1.712 msnm situada a la frontera dels municipis de Nesset i Rauma, al comtat de Møre og Romsdal, Noruega. Es troba a uns 15 quilòmetres a l'est d'Isfjorden i prop de 20 quilòmetres a l'est d'Åndalsnes. El llac Eikesdalsvatnet es troba a uns 5 quilòmetres a l'est de la muntanya. La muntanya Kyrkjetaket es troba a uns 9 quilòmetres al nord-oest. La pujada cim està a prop d'aleatorització, però es recomana una corda per als últims 20 a 30 metres.

## Referències

* ↑ «Gjuratinden» (en noruec). yr.no. Arxivat de l'original el 2012-10-12. [Consulta: 26 octubre 2010].
# Monument a la 50a Ciutat Pubilla de la Sardana

El Monument a la 50a Ciutat Pubilla de la Sardana és una escultura situada al passeig Lluís Albert de l'Escala (Alt Empordà). Inaugurat el 25 d'abril de 2010 durant els actes de celebració de l'Escala com a Ciutat Pubilla de la Sardana. Obra de l'artista Josep Maria Simon, consisteix en una base sobre la que hi ha un grup estilitzat de dansaires en una rotllana, sobre la qual hi ha les notes inicials de la sardana L'Empordà, del compositor Enric Morera, amb lletra del poeta Joan Maragall. El 2018, després de diverses reparacions causades per actes vandàlics, el mateix artista va afegir una clau de sol de grans dimensions, com a lligam i reforç entre totes les figures que el componen.

## Referències

* ↑ «Onada sardanística a l'Escala». El Punt Avui, 20-04-2010.
* ↑ «La Ciutat Pubilla de la Sardana ja té monument». Empordà, 25-04-2010.
* ↑ «Es restaura el monument de la Ciutat Pubilla de la Sardana». Canal 10 Empordà, 20-12-2018.
# Molí de Vallès (Santa Bàrbara)

El molí de Vallès és un edifici de Santa Bàrbara (Montsià) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat a la carretera de Santa Bàrbara en direcció al Mas de Barberans, fou bastit el segle xix. De planta rectangular, fet amb maçoneria, la construcció sembla que era de planta baixa i que, amb el temps s'hi afegí un cos amb pis, a l'extrem oest, i s'alçaren uns metres més de parets. En l'extrem est hi ha restes, fins a l'alçada d'un pis, d'una torre octogonal que sembla que fou construïda amb anterioritat, te espitlleres i s'utilitzà a les guerres carlines. Tot l'edifici s'obre a la carretera per una gran porta amb muntants i llinda de pedra escairada i que porta al mig la inscripció "AÑO 1816" dins d'un rebaix circular a la mateixa pedra.
Té els trets típics dels masos, amb una zona per al ramat i les cavalleries (a l'altra banda del camí), la zona d'habitatge i la zona d'elaboració amb molí de giny. Actualment s'hi veuen algunes restes soltes de la premsa del giny, una pica de pedra per a la recollida de l'oli i el que, possiblement, és un trull soterrat.

## Història

Sembla evident que el molí fou bastit per la família Vallès que el va posseir fins al 1896, any que el va vendre.
Els trets clarament defensius (recinte clos, poques obertures, amplada dels murs, espitlleres), i l'època en què es desenvolupa el molí fan pensar en un possible ús militar durant les guerres carlines. D'altra banda, la utilitat del molí per a la transformació de l'oli indica una intensa activitat agrícola de la plana ja des del segle xviii, i de la important embranzida econòmica que tingué tota l'àrea de l'Ebre gràcies al comerç de l'oli.

## Referències

* 1 2 3 4 «Molí de Vallès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Molí de Vallès». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Museu Etnològic La Casa Gran

El Museu Etnològic La Casa Gran és un museu situat al municipi de la Pobla de Vallbona, al Camp de Túria.

## Història

La Casa Gran va ser adquirida per l'Ajuntament de la Pobla de Vallbona el 1998. L'any 2008 s'inaugurà a l'edifici el museu etnològic que porta el seu nom i que és de titularitat municipal, amb fons, unos 5000 objectes, que han estat principalment donats pel propi veinat.
Des del 2 de març de 2017 forma part de la Xarxa de Museus Etnològics Locals de la província de València.

## Seu

Està ubicat al carrer de Sant Josep 13 de la Pobla de Vallbona, a una antiga casa tradicional del segle xviii, de grans propietaris agrícoles de la comarca. També té accés pel carrer de Sant Antoni 14-

## Continguts

Una part de l'edifici reflecteix la zona d’habitatge, tant dels propietaris, què hi residien temporalment, com de la família de l’estatger. En la resta de l’edifici estan les dependències econòmiques: l’estable; l’andana; el celler, amb el cup, la premsa i la zona d’emmagatzematge del vi en grans botes; l’almàssera, amb tota la instal·lació per elaborar l’oli i la tenda on es venien aquests productes.
A més d'exposicions i visites guiades o teatralitzades, el museu organitza altres activitats com visites a espais arqueològics i naturals de la Pobla de Vallbona i tallers infantils. Al tractar-se d'un edifici de propietat municipal, també s'hi celebren bodes civils.

## Referències

* 1 2 3 «MUSEU ETNOLÒGIC «LA CASA GRAN». La Pobla de Vallbona». L'ETNO. Museu Valencià d'Etnologia, 2021. [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «Así era la Casa Gran antes de ser rehibilitada». El Mundo, 08-05-2014.
* ↑ Acord municipal de adhesió a la Xarxa de Museus Etnològics Locals. 2 de març 2017
* 1 2 «Museu Etnològic La Casa Gran». Ajuntament de la Pobla de Vallbona. [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «Camp de Turia Información de tu ciudad» (en castellà). Diputació de València. [Consulta: 12 juliol 2024].
# Luis Mariano Minguela Muñoz

Luis Mariano Minguela Muñoz (Frumales, 5 de gener de 1960) és un exfutbolista castellanolleonès, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Va desenvolupar tota la seua carrera a les files del Reial Valladolid. Debuta a primera divisió a la campanya 80/81, i fins a la seua retirada el 1992 hi sumaria 341 partits i 24 gols amb els val·lisoletans a la màxima categoria. A la campanya 83/84 va guanyar la Copa de la Lliga.
Va ser internacional absolut amb Espanya en una ocasió, davant la selecció de Polònia.
Després de penjar les botes, ha estat vinculat al món de la política, exercint càrrecs a la Diputació de Valladolid i a l'Ajuntament de Laguna del Duero amb el Partit Popular.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Juravenator starki

Juravenator starki és una espècie de petit dinosaure celurosaure que va viure en el que actualment és Alemanya al Juràssic superior, uns 150 milions d'anys.
Les seves restes fòssils foren trobades l'any 1998 per un paleontòleg amateur, Klaus-Dieter Weiß, a prop de Eichstätt.
# Morihiro Hosokawa

Morihiro Hosokawa (細川 護煕 Hosokawa Morihiro, 14 de gener de 1938) és un polític japonés que va exercir com a Primer Ministre des de 1993 a 1994. El seu govern de coalició va ser el primer que no va ser integrat pel Partit Liberal Democràtic des de l'any 1955. Va ser candidat a governador de Tòquio a les eleccions a governador de Tòquio de 2014 com a candidat independent però amb el suport del Partit Democràtic del Japó. Des del 2005 és el cap número 18 del clan Hosokawa, una de les famílies nobles del Japó.

## Inicis

Morihiro Hosokawa va nàixer a Tòquio sent el fill gran de Moritatsu, tercer marqués Hosokawa i cap número 16 del clan Hosokawa. El seu avi matern va ser l'ex Primer Ministre Fumimaro Konoe. Com a rebesnet del príncep Kuni Asahiko, Hosokawa també és cosí segon de l'emperador Heisei. També és descendent de la màrtir cristiana Gràcia Hosokawa.
Hosokawa es va graduar en dret a la Universitat Sophia l'any 1961. Després de treballar per cinc anys com a periodista a l'Asahi Shimbun va presentar-se, de manera infructuosa, a les eleccions generals japoneses de 1969. Va ser elegit membre de la Cambra de Consellers del Japó en les files del PLD com a representant de la prefectura de Kumamoto en 1971 en una campanya amb el suport del Primer Ministre Kakuei Tanaka.
Després de romandre dues legislatures a la Dieta Nacional del Japó, va deixar el seu escó l'any 1983 per convertir-se en governador de Kumamoto, càrrec que va ocupar fins a l'any 1991. Durant el seu mandat com a governador, Hosokawa va queixar-se de la poderosa burocràcia del govern central. Hosokawa va seguir una política econòmica agressiva i va enfortir les lleis ambientals. El maig de 1992, els recents casos de corrupció que afectaven el PLD van fer que fundara el Nou Partit del Japó amb el qual es presentà a les eleccions a la Cambra de Consellers del Japó de 1992, on el partit guanyà quatre escons (inclòs el de Hosokawa).

## Referències

* ↑ Yoshida, Reiji «Any Hosokawa presence in Tokyo race bad for Abe». The Japan Times, 10-01-2014 [Consulta: 12 gener 2014].
* 1 2 3 Goozner, Merrill «A Party Rebel Will Assume Reins In Japan». Chicago Tribune, 30-07-1993 [Consulta: 14 gener 2014]. Arxivat 15 de gener 2014 a Wayback Machine.
* ↑ https://nirc.nanzan-u.ac.jp/nfile/3524
* ↑ «Hosokawa Morihiro | prime minister of Japan» (en anglès). Encyclopedia Britannica [Consulta: 30 novembre 2017].
# Morellols

Morellols és un indret del terme municipal de Talarn, al Pallars Jussà.
És el territori situat a l'extrem sud-oest del terme de Talarn, en els vessants que pugen cap a l'antic poble de Puigmaçana. Es troba al sud-oest de Palau de Noguera i al nord-oest de Puigcercós.
Travessa aquesta partida, de nord-est a sud-oest, però fent diverses giragonses, el Camí de Puigmaçana.

## Enllaços externs

* Morellols en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Plantilla 2008-2009 de la secció d'handbol del Futbol Club Barcelona

La temporada 2008-2009, la plantilla del primer equip d'handbol del Futbol Club Barcelona era formada pels següents jugadors:
| 1 Kasper Hvdit 3 Jesper Nøddesbo 6 Juanín García 8 Victor Tomás 9 Rubén Garabaya 10 Demetrio Lozano 12 Venio Losert 15 Cristian Ugalde 16 David Barrufet | 17 Oualid Ben-Amor 18 Iker Romero 19 Laszlo Nágy 20 Magnus Jernemyr 23 Joachim Boldsen 24 Mikkel Hansen 26 Albert Rocas 29 Marco Oneto |
També va formar part de la plantilla (i va jugar en dos partits) Barna Putics.

## Referències

* ↑ Comunicat oficial en el qual el club notifica el relleu de Manolo Cadenas.
# Nelsonophryne aterrima

Nelsonophryne aterrima és una espècie de granota que viu a Colòmbia, Costa Rica, Equador i Panamà.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Solís, F., Ibáñez, R., Chaves, G., Savage, J., Jaramillo, C., Fuenmayor, Q., Bolívar, W., Grant, T. & Almandáriz, A. 2004. Nelsonophryne aterrima. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 28 d'abril del 2008.