OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clau

«Clau» té aquests significats:
* Objectes:
** Clau (falca), objecte prim i allargat per a clavar dos o més objectes amb un martell
** Clau (pany), eina que permet obrir un pany o forrellat
** Clau de pas, vàlvula que regula la sortida d'un líquid o d'un gas en una canonada
** Clau (eina), estri per a collar o afluixar perns o femelles
** Clau dinamomètrica o clau torsiomètrica, eina manual que s'utilitza per a estrènyer els caragols que per les seves condicions de treball han de portar un parell de serratge molt exacte
* Arquitectura: Clau de volta, dovella central d'un arc o una volta
* Biologia: Clau dicotòmica, sistema d'identificació d'espècies
* Botànica / gastronomia: Clau d'espècia, espècia aromàtica produïda per arbres de l'espècie Syzygium aromaticum
* Criptografia: Clau (criptografia) algorisme que permet obrir o desxifrar algun document xifrat o no intel·ligible
* Música:
** Clau (notació musical), signe que determina la posició de les notes en un pentagrama
** Clau (instrument), peça d'un instrument de vent per a canviar la tonalitat
** Clau d'octava, clau en els saxofons o oboès, que facilita poder efectuar el trànsit harmònic
** Clau de registre, clau del clarinet que s'utilitza per a tocar al segon registre
* Signes de puntuació:
** Clau (puntuació), signe de puntuació que s'escriu
# Comtat de Tartu

Tartu (en estonià Tartumaa) és un dels comtats en què es divideix Estònia. La seva capital és Tartu.

## Govern local

El govern del comtat (en estonià Maakonnavalitsus) és dirigit per un governador o maavanem, que és nomenat pel govern d'Estònia per un període de cinc anys. Des del 2005 el governador és Eha Pärn.

## Municipis

El comtat se subdivideix en 22 municipis. Hi ha 3 municipis urbans (o linnad, "ciutats") i 19 de rurals (o vallad, "comuns") al comtat de Tartu.
Municipis urbans:
* Elva
* Kallaste
* Tartu
Municipis rurals:
* Alatskivi
* Haaslava
* Kambja
* Konguta
* Laeva
* Luunja
* Meeksi
* Mäksa
* Nõo
* Peipsiääre
* Piirissaare
* Puhja
* Rannu
* Rõngu
* Tartu
* Tähtvere
* Vara
* Võnnu
* Ülenurme

## Galeria

* Castell d'Alatskivi

## Enllaços externs

* Govern del comtat de Tartu - Pàgina oficial (en estonià)
* Ciutat de Tartu
* Universitat de Tartu
# Clara del Rey Calvo

Clara del Rey Calvo (Villalón de Campos, província de Valladolid, 11 d'agost de 1765 - Madrid, 2 de maig de 1808) fou una dona espanyola, una de les heroïnes de l'aixecament del 2 de maig de 1808 a Madrid.
Era la vuitena dels deu fills de Manuel del Rey i Teresa Calvo. Es casà amb el seu paisà Manuel González Blanco, de professió militar, amb qui tingué almenys tres fills (Juan, Ceferino i Estanislao). Durant l'Aixecament del 2 de maig de 1808 va estar animant i ajudant els defensors de la Caserna de Monteleón al costat del seu marit i tres fills. Sembla que va morir per la metralla d'una bala de canó que la va ferir en el front.
Clara del Rey figura entre les víctimes del 2 de maig identificades en l'Arxiu Municipal de Madrid, on consta que "deixa dos fills solters", per la qual cosa és de suposar que al Parc d'artilleria de Monteleón també van morir el seu marit i un dels seus fills.
Va ser enterrada al cementiri de la Buena Dicha, situat a l'hospital del mateix nom, avui dia desaparegut i que estava en les proximitats de la Gran Via de Madrid, entre els carrers de Libreros i de Silva. En la façana de l'església de la Buena Dicha (Carrer de Silva, 25) té una làpida commemorativa. El 1814 Ferran VII d'Espanya va concedir una medalla d'honor als dos fills superviventsː Estanislao (paleta) i Ceferino (captaire). A Madrid un carrer porta el seu nom.

## Referències

* ↑ Viñas-Valle, Carlos. «Clara del Rey, aquella mujer» (en castellà). MadridLaCiudad. Historias de Madrid. [Consulta: 12 juny 2020].

## Enllaços externs

* Clara del Rey, heroína del 2 de Mayo per Concepción López-Tello.
* Un tebeo reivindica a Clara del Rey como heroína del Dos de Mayo a El País, 16 d'abril de 1985
# Clube de Futebol Estrela da Amadora

El Clube de Futebol Estrela da Amadora (pron. IPA: [(ɨ)ʃ'tɾelɐ dɐ ɐmɐ'doɾɐ]), sovint anomenat Estrela, és un club esportiu portuguès (destacat en futbol) de la ciutat d'Amadora, al nord-oest de Lisboa.

## Història

Fundat el 1932, actualment és el tercer club de l'Associació de Futbol de Lisboa. Actualment (2008) disputa la seva catorzena temporada a la màxima divisió portuguesa. El seu èxit més important fou la copa portuguesa del 1990. A la lliga la seva millor classificació fou una setena posició el 1997/98.

## Jugadors destacats

* Paulo Bento
* Abel Xavier
* Miguel
* Jorge Andrade
* Nélson
* Tiago Gomes
* Mendonça
* Maxi Estévez
* Fernando
* Tomislav Ivkovic
* Moses Sakyi
* Leonson Lewis
* Luis Aguiar

## Palmarès

* Liga de Honra-Segona divisió (1): 1993
* Copa portuguesa de futbol (1): 1990

## Enllaços externs

* (portuguès) Web oficial
* (portuguès) Web de seguidors Arxivat 2013-12-31 a Wayback Machine.
# Clube Sportivo Marítimo do Porto Novo

El Clube Sportivo Marítimo do Porto Novo és un club capverdià de futbol de la ciutat de Porto Novo a l'illa de Santo Antão.

## Palmarès

* Lliga de Santo Antão Sud de futbol:
       1998/99, 2009/10
* Copa de Santo Antão Sud de futbol:
       2000/01, 2008/09, 2009/10

## Referències

* ↑ CS Marítimo at Facebook (portuguès)
* ↑ Club profile at the Final Ball
* ↑ «Cape Verde Islands - List of Regional Tournament Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Clube de Desportos da Costa do Sol

El Clube de Desportos da Costa do Sol és un club de futbol de la ciutat de Maputo, Moçambic.

## Història

Evolució del nom;
* 1955 : Sport Lourenço Marques e Benfica
* 1976: Sport Maputo e Benfica
* 1978: Clube de Desportos Costa do Sol

## Palmarès

* Lliga moçambiquesa de futbol:
** 1979, 1980, 1991, 1992, 1993, 1994, 1999/00, 2000/01, 2007, 2019
* Copa moçambiquesa de futbol:
** 1980, 1984, 1988, 1992, 1995, 1997/98, 1998/99, 1999/00, 2001/02, 2007
* Copa d'Honor de Maputo:
** 2000/01, 2008/09
* Minilliga de Moçambic:
** 1998

## Referències

* ↑ «Maputo.co.mz». Arxivat de l'original el 2007-03-14. [Consulta: 6 abril 2009].
* ↑ «Mozambique - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Mozambique - List of Cup Winners». RSSSF.
* ↑ RSSSF
# Congrés Internacional de la Llengua Espanyola

El Congrés Internacional de la Llengua Espanyola és un fòrum de reflexió sobre l'idioma espanyol, en què es discuteix sobre la situació, problemes i reptes de la llengua. Es realitza cada tres anys en alguna ciutat d'Espanya o Hispanoamèrica i la seva organització està a càrrec de l'Institut Cervantes, que compleix les funcions de secretaria general permanent dels Congressos, la Reial Acadèmia Espanyola i l'Associació d'Acadèmies de la Llengua Espanyola, així com el país organitzador de cada edició.
El seu motiu és la reflexió sobre la situació, problemes i reptes de l'espanyol. Pretenen avivar la consciència de corresponsabilitat de governs, institucions i persones en la promoció i en la unitat de la llengua, entesa com a instrument vertebrador de la comunitat iberoamericana en tots els ordres, en diàleg amb altres llengües que són viu patrimoni comú d'ella. Els participants són escriptors, acadèmics, intel·lectuals, professionals i experts relacionats amb la lingüística, les comunicacions i l'espanyol.

## Congressos realitzats

| Edició | Data | Ciutat | País | Lema |
| I | Entre el 7 i l'11 d'abril de 1997 | Zacatecas | Mèxic | «La llengua i els mitjans de comunicació» |
| II | Entre el 16 i el 19 d'octubre de 2001 | Valladolid | Espanya | «L'idioma espanyol en la societat de la informació» |
| III | Entre el 17 i el 20 de novembre de 2004 | Rosario | Argentina | «Identitat llingüística i globalització» |
| IV | Entre el 26 y el 29 de març de 2007 | Cartagena de Indias | Colòmbia | «Present i futur de la llengua espanyola. Unitat en la diversitat» |
| V | Suspès (programat entre el 2 i el 6 de març de 2010) | Valparaíso | Xile | «Amèrica en la llengua espanyola» |
| VI | Entre el 20 i el 23 d'octubre de 2013 | Panamà | Panamà | «L'espanyol en el llibre» |

## Controvèrsies

Malgrat la seva breu història, el Congrés no ha mancat de la seva ració d'agres disputes. Al primer Congrés, la ponència de Gabriel García Márquez, titulada Ampolla al mar per al déu de les paraules, va advocar per la «jubilació de l'ortografia».
De manera simultània a la realització del tercer Congrés en Rosario, l'argentí Adolfo Pérez Esquivel, Premi Nobel de la Pau, va inaugurar el primer Congrés de les llengües (sic) per reivindicar la recuperació de la memòria i la identitat de les llengües dels pobles indígenes d'Amèrica. D'altra banda, es va cancel·lar la participació de la lingüista Rosario Nélida Donni de Mirande, acusada per la Universitat de Rosario de col·laborar amb l'última dictadura militar a l'Argentina (1976-1983).

## Notes i referències

* ↑ El V Congreso fue suspendido debido a un fuerte terremoto ocurrido en el país menos de una semana antes.
* ↑ García Márquez, Gabriel «Botella al mar para el Dios de las palabras». I Congreso Internacional de la Lengua Española [Zacatecas], abril de 1997. Arxivat de l'original el 2015-05-18 [Consulta: 13 setembre 2011]. Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Actes dels Congressos realitzats.
# Castell de Tous

El Castell de Tous és una edificació defensiva medieval avui dia ruïnosa al municipi de Tous, a la comarca de la Ribera Alta (província de València), en un turó el cim sobresurt de les aigües de l'embassament de Tous. Les seves restes estan protegits com bé d'interès cultural amb anotació ministerial RI-51-0010680 de 12 de setembre de 2001.
Jaume el Conqueridor hi va residir durant el setge de Xàtiva. Hi ha dues zones de fortificació. La de la part sud acull el conjunt major de defenses i el recinte principal d'habitació amb restes de les cambres internes, fonaments de torres i restes de cortines a tàpia i maçoneria. A l'extrem nord hi ha una gran torre rectangular assentada en roca, envoltada per les muralles d'un recinte anterior. Aquesta gran torre ha perdut els merlets, però conserva la seva volta superior. Tots dos conjunts estan units per llargues cortines i les restes en segueixen sent visibles a inicis del segle xxi.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 3 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=210
* ↑ «Ciutat històrica». Ajuntament de Tous. Arxivat de l'original el 2011-09-03. [Consulta: 15 febrer 2015].
# Carles Sala i Roca

Carles Sala i Roca (Tarragona, 1967) és un advocat, Director Institucional de l'Àrea Jurídica dels Agents de la Propietat Immobiliària (COAPI-BCN / AIC) de qui també n'és el portaveu.

## Biografia

Doctor en Dret per la Universitat Autònoma de Barcelona, llicenciat per la Universitat Oberta de Catalunya i diplomat com a graduat social per la Universitat Rovira i Virgili, pertany al Col·legi d'Advocats de Tarragona. Postgraus en Dret Urbanístic i en Gestió Local per la Universitat Autònoma de Barcelona.
Ha estat diputat al Parlament de Catalunya en la vuitena i novena legislatures, i Secretari d'Habitatge del govern català en dues etapes diferents (2011-2018 i 2021-2022).
Va militar a Unió Democràtica de Catalunya (UDC) des del 1984 fins a 2015, va ser membre del Comitè de Govern d'UDC. Ha estat conseller de l'Ajuntament de Tarragona, diputat provincial a la Diputació de Tarragona, president del Consell Comarcal del Tarragonès i diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2006 i 2010. En el període 2011-2018, i 2021-2022 va ser secretari d'Habitatge (Millora Urbana - Inclusió Social) de la Generalitat de Catalunya. Ha exercit d'advocat en el despatx d'advocats Manumissio a Tarragona, funcionari de carrera en excedència de la Generalitat de Catalunya, professor associat a la Universitat Rovira i Virgili, i patró de la Fundació Nou Lloc, d'habitatge social.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura p. 145

## Enllaços externs

* Carles Sala i Roca al a web del Parlament de Catalunya
# Associació Catalana per la Infància Maltractada

Associació Catalana per la Infància Maltractada és una associació constituïda formalment el 1988, tot i que portava alguns anys actuant en grups de treball. És una associació sense ànim de lucre que vetlla pels drets i les necessitats dels infants. L'ACIM promou actuacions adreçades a prevenir i pal·liar les situacions de maltractaments infantils, i està integrada per professionals de diferents disciplines (assistents socials, educadors, juristes, mestres, pedagogs, psicòlegs, infermeres...). El 2007 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* 1 2 Es redueixen a un terç les Creus de Sant Jordi del 2007 Arxivat 2017-10-24 a Wayback Machine. a Directe.cat, 13 de juny de 2007

## Enllaços externs

* Pàgina de l'ACIM
# Belcher

Belcher és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 272 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Belcher tenia 272 habitants, 99 habitatges, i 78 famílies. La densitat de població era de 67,3 habitants/km².
Dels 99 habitatges en un 41,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,7% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 21,2% no eren unitats familiars. En el 17,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.167 $ i la renda mediana per família de 40.469 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 16.954 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 4,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Belcher». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Belcher». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cher ami (pel·lícula)

Cher Ami és una pel·lícula d'animació catalana dirigida per Miquel Pujol i estrenada el 19 de juny de 2009. Va aconseguir recaptar 168.304 d'euros. Va guanyar el Premi Gaudí a la Millor pel·lícula d'animació el 2010 i fou nominada en la mateixa categoria als Premis Goya 2010.
El director reconeix que la pel·lícula està molt influïda per «l'estil Disney d'abans», i barreja tècniques d'animació tradicional amb 3D. La banda sonora, composta per Manel Gil i interpretada per l'Orquestra Simfònica de Bratislava, compta amb la veu de Nina. La pel·lícula ha estat doblada a l'èuscar i al castellà i ha participat en els festivals de Sitges, Sant Sebastià i Màlaga.

## Argument

La història, inspirada en fets reals, s'esdevé durant la Primera Guerra Mundial: Cher Ami fou un colom missatger que el 1918 salvà la vida d'un batalló de dos-cents soldats estatunidencs que lluitaven a França i que s'havien perdut al bosc. El film transcorre principalment en una granja.
Cher ami és un ocell que viu en una granja francesa i vol convertir-se en heroi. Corre l'any 1918, i amb l'esclat de la guerra es necessiten coloms que facin de missatgers i duguin informació important allà on calgui. Ell s'hi allistarà, i juntament amb una coloma missatgera i un ratolí ansiós per volar intentaran salvar la vida d'uns soldats.

## Producció

En un principi s'havia d'anomenar Flying Heroes, i ha estat produïda per la productora Acció, en coproducció amb Euroview, Digital Dreams Films i Mesfilms, en coproducció associada amb Televisió de Catalunya i amb la participació de TVE.

## Referències

* ↑ http://www.imdb.com/title/tt1476250/business
* ↑ «Guanyadora del Premi Gaudí». CCMA.cat. Arxivat de l'original el 2010-02-05. [Consulta: 5 gener 2023].
* ↑ Salvà, Bernat. «S'estrena la pel·lícula catalana 'Cher ami'». ElPuntAvui.cat, 19-06-2009. Arxivat de l'original el 2012-07-18. [Consulta: 5 gener 2023].
* ↑ Millán, Itxaso. «Animación con huella del "Disney de antes"» (en castellà). NoticiasDeGipuzkoa.com, 27-09-2008. Arxivat de l'original el 2010-01-02. [Consulta: 5 gener 2023].

## Enllaços externs

* La pel·lícula, a GuiaDelOcio Arxivat 2010-01-24 a Wayback Machine. (castellà)
* Bloc La setena mirada
# Centre espacial de Xichang

El Centre espacial Xichang (XSLC) és una instal·lació xinesa a 64 km al nord-oest de la ciutat de Xichang a la província de Sichuan. Està servit per un ferrocarril dedicat des de l'aeroport de Xichang Qinshan.
Les instal·lacions del centre espacial funcionen des de 1984 i són principalment un lloc de llançament de coets d'alt poder d'empenta i satèl·lits climàtics i geoestacionaris.

## Referències

* ↑ Lutes, Charles D. Toward a Theory of Spacepower: Selected Essays (en anglès). Smashbooks.

## Enllaços externs

* Xichang en www.globalsecurity.org
* Centre de llançament espacial Xichang a Google maps
# Congrés Jueu d'Amèrica Llatina

El Congrés Jueu Llatinoamericà (CJLA) (en castellà: Congreso Judío Latinoamericano) és la branca regional del Congrés Mundial Jueu en l'Amèrica Llatina. El CJLA representa a les comunitats jueves d'Amèrica Llatina i defensa els mateixos principis que promou i defensa el Congrés Mundial Jueu. Estan adherides al mateix les organitzacions jueves que tenen rellevància global i regional.
El Congrés Jueu Llatinoamericà és l'organització internacional que reuneix i representa a les comunitats jueves de la regió, actuant com a braç diplomàtic davant els governs i els organismes internacionals. Està integrat per les organitzacions representatives de la comunitat jueva de cada país, adoptant com a modalitat organitzativa la d'una federació de comunitats. És la branca regional del Congrés Mundial Jueu, que reuneix les organitzacions comunitàries de més de 90 països
La seva agenda comprèn el combat contra la discriminació, diàleg interreligiós, defensa dels drets humans, preservació de la memòria de l'Holocaust i el desenvolupament dels vincles amb l'Estat d'Israel. L'oficina per a Llatinoamèrica es troba en la capital argentina, Buenos Aires, des d'on es coordinen les polítiques de les comunitats de la regió amb la resta de les organitzacions jueves del món.

## Referències

* ↑ «www.congreso judío.org.ar». Arxivat de l'original el 2017-06-23. [Consulta: 16 juny 2017].

## Enllaços externs

* Congrés Jueu Llatinoamericà Arxivat 2016-04-05 a Wayback Machine. (castellà)
# Carnestoltes d'Alacant

El Carnestoltes d'Alacant és una festivitat de carnestoltes celebrada a la capital de l'Alacantí (País Valencià).

## Història

Després del parèntesi de la Dictadura,, a partir de 1976, i en plena efervescència predemocrática, les hosts de Don Carnal comencen a apuntar tímidament pels limítrofs del nucli històric d'Alacant, vertader centre cultural a la fi dels setanta. Aquestes màscares disperses prompte comencen a cohesionar-se i s'uneixen en aquell embrió carnavalesc anomenat Col·lectiu Carnestoltes. Així les coses, es promouen els primers balls de carnestoltes a la Plaça del Carme, que es financen amb la venda d'adhesius.
A partir de 1980, l'Ajuntament i d'altres institucions comencen a recoltzar el treball del Col·lectiu Carnestoltesa i es comença a comptar amb una financiació que permet definir actuacions agosarades i efímeres i que, en el temps, es consolidaran i donaran pas al model eclèctic actual del carnestoltes alacantí.
En 1989, d'una escissió del Col·lectiu surt la penya «La Tripa del Moro» i s'estableix una constructiva polèmica entre la línia inicial original del Col·lectiu Carnestoltes i la procacitat i frescor de La Tripa. Així mateix, mereixen especial esment en el disseny i evolució del carnestoltes alacantí els hui desapareguts Juanito, Toni Defez i Joserra «El Caja».
D'altra banda, noves penyes s'han vingut incorporant en els últims temps al Carnestoltes, com ara Desoxirribonucleicos, Inoxidables, Cainitas, Colla de Dimonis La Ceba, Els Pocasoltes (infantil), etc. Totes elles s'agrupen actualment sota la forma assembleària de Taula de Carnestoltes d'Alacant - La Meca.

## Elements del Carnestoltes alacantí

* Arqueologies urbanes: Són disfresses efímeres de diferents zones de la ciutat, inicialment amb marcat caràcter reivindicatiu. En alguns llocs es coneix això com a intervencions urbanes.
* Arqueologies escolars: Transformació carnavalesca de col·legis i instituts.
* Pendons de Carnestoltes: Pintures efímeres sobre llenç que se situen en carrers.
* Actuacions de Carnestoltes: Sàtires representades els divendres de Carnestoltes per grups i penyes carnavalesques en diferents espais.
* Dijous Gras. Precalfament d'inici del ritual sota foc, greix i vi.
* Dissabte rambler: La rambla d'Alacant, avinguda per excel·lència de la ciutat, es transforma en un gran ball de màscares.
* Dimarts de Carnestoltes: Juí sumari a Carnestoltes per les autoritats i processó amb percussió i foc pels estrets carrers del nucli antic (Juí d'en Carnestoltes i processó del pelele).
* Enterrament de la Sardina i Dimecres de Cendra: Les diferents confraries i germandats penitencials carnavalesques formen el festeig del bell peix pel nucli antic fins a la seua incineració.
* Diumenge de Pinyata: Celebració infantil matinal.
* Ball de Veterans: dirigit als més majors.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carnaval de Alicante |». Carnavales hoy. Arxivat de l'original el 2020-06-14. [Consulta: 14 juny 2020].
* ↑ «Mundo Alicante 3» (en castellà). [Consulta: 14 juny 2020].
# Carcharhinus borneensis

Carcharhinus borneensis és una espècie de peix de la família dels carcarínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 70 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Borneo i la Xina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.