OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Tudela (Artesa de Segre)

El castell de Tudela és un castell termenat del municipi d'Artesa de Segre declarat bé cultural d'interès nacional.
Coronava el nucli de Tudela de Segre, entitat de població del municipi d'Artesa de Segre, que s'aixeca al vessant esquerra del riu Senill. L'actual castell està construït sobre l'antiga fortalesa medieval i seguint un model barroc.

## Història

Tudela es documenta des de l'any 1092, en què Ermessenda feu donació testamentària d'una unça a Sant Pere de Tudela de Segre. El 1151 l'ardiaca Arnau de la Seu d'Urgell, capellà d'Artesa, cedí l'usdefruit del que posseïa a Tudela i a Sallent, a la seva església. El castell de Tudela formà part dels dominis dels vescomtes d'Àger. Curiosament, de l'any 1172 es consignen dos testament, pels quals els testadors deixaven a llur descendència el castell de Tudela. Un d'ells és l'acta testamentària de Bertran de Preixens, en la qual llegava la fortalesa a la seva filla Elisenda. L'altre testament fou atorgat per Ramon Bernat i en ell deixava al seu fill Ramon de Seró el castell de Tudela; aquest mateix personatge, l'any 1190, el llegà, també en testament, a la seva filla Berenguera. El 1178, a Lleida, en un conveni entre Alfons el Cast i Berenguer de Fluvià, signen els seus castlans Pere i Berenguer de Tudela. Aquest darrer apareix el 1180 vinculat a l'orde del Temple. Es desconeix com aquesta fortalesa pervingué als Cervelló però se sap que el 1193, Guerau Alemany de Cervelló feia redactar el seu testament pel qual deixava al seu nebot Guerau el castell de Tudela a més dels d'Artesa i Marcovau, tot especificant que els tenia pel vescomte de Cabrera. Una altra referència data de l'any 1202, en que Ermessenda de Montsonís donà als hospitalers de Sant Salvador d'Isot tot l'honor que posseïa a la fortalesa de Tudela. El 1365 el lloc i el castell pertanyien a P. d'Olmar. A la fi del segle xvi i primeria del XVII era senyor de Tudela el noble Francesc Gilabert i d'Alentorn, que fou diputat de la Generalitat de Catalunya. A primers del s. XIX la senyoria de Tudela era del marqués de Barberà. Durant la Guerra Civil (1936-1939) aquest castell va fer les funcions d'escola militar i centre de control estratègic de les forces republicanes. D'aquest període es conserven dibuixos i gràfics en les seves parets interiors.

## Arquitectura

Fou castell termenat. A l'indret on estava emplaçada l'antiga fortalesa medieval hi ha un casal de l'època del barroc, el qual va aprofitar els carreus dels murs medievals. És de planta rectangular amb composició ordenada i regular de les obertures, tenint la porta, actualment modificada, al capçal de migjorn. Les cantonades i cèrcols de les obertures són de carreus ben escairats, amb motllures als ampits.

## Referències

* ↑ Giralt i Balagueró, Josep. «Castell de Tudela de segre». A: La Noguera. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1994, p. 43-44 (Catalunya Romànica, XVII). ISBN 84-7739-811-9.
* ↑ «Castell de Tudela». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2015].
# Atlatlahucan

Atlatlahucan és un municipi de l'estat de Morelos. Atlatlahucan és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-occidental de l'estat d'Morelos. Limita al nord amb el municipi de Tlalpan en la Ciutat de Mèxic, al sud amb Cuernavaca, l'oest i a l'est amb l'estat de Mèxic.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Atlatlahucan Arxivat 2016-09-09 a Wayback Machine. (castellà)
# Barranc Tuerto

El Barranc Tuerto és un jaciment de l'edat del bronze situat a l'est de Villena (Alt Vinalopó, País Valencià), al vessant sud de la serra de la Vila.

## Excavacions i troballes

El jaciment del Barranc Tuerto es va localitzar en algun moment entre les dècades de 1940 i 1950, en un moment en què l'arqueòleg José María Soler García estava realitzant intenses prospeccions per tot el terme de Villena. En 1995, es van reprendre les excavacions arqueològiques, que van possibilitar conéixer completament la planta i el registre material de l'assentament. Així mateix, es va obtindre una data radiocarbònica mitjançant C-14, la qual cosa va permetre establir que l'enclavament va haver de ser fundat cap a 1830 a. C. Les restes documentades de major entitat són una sèrie d'atifells ceràmics fets a mà i algunes peses de teler realitzades en fang.

## Estructura del poblat

L'assentament és molt reduït i es disposa sobre un promontori rocós del vessant meridional de la serra de la Vila, seccionat a l'est pel Barranco Ancho i a l'oest pel Barranc Tuerto, que dona nom al jaciment. Ocupa una extensió aproximada de 170 m2 i s'articulava al voltant d'una xicoteta cabanya de planta quasi circular, per l'obertura de la qual s'accedia un pati o porxe, possiblement obert a l'est. Al sud d'aquest pati o porxe s'adossava un mur que constituïa la vora sud de l'assentament. En algun moment, la cabanya va ser destruïda per un incendi, al qual van succeir diverses remodelacions de les quals no han quedat a penes restes a causa de la intensitat de l'erosió a la zona. Per això, és difícil establir el moment de l'abandonament definitiu, que va haver de produir-se cap al 1500-1400 a. C.

## Economia i organització social

Donada la ubicació del jaciment i les seues característiques, el poblat respondria a un model d'organització territorial en què exerciria principalment funcions logístiques. Així, està situat en un punt alt i de difícil accés, considerablement allunyat de les terres cultivables i amb una àmplia panoràmica sobre la part sud-oriental de la cubeta de Villena i la vall de Biar. La hipòtesi de la dependència de Barranc Tuerto (i altres assentaments similars) respecte als jaciments més extensos emplaçats en el pla agrícola ve reforçada per la inexistència d'elements de falç en el jaciment, així com l'absència de restes òssies que denoten el consum d'animals salvatges.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Barranco Tuerto». A: Gran Enciclopedia Temática de la Comunidad Valenciana. Geografía. Editorial Prensa Valenciana, 2009.
* ↑ Morote Barberá, 2004, p. 435.

## Bibliografia

* Morote Barberá, José Guillermo. Cuaderno de viaje: La vía augusta a su paso por la Comunidad Valenciana. Valencia: Generalitat Valenciana, 2004. ISBN 84-482-3954-7.
# Banco de Castilla-La Mancha

Banco de Castilla-La Mancha (CCM) anteriorment Caja Castilla-La Mancha (Caja de Ahorros de Castilla-La Mancha) és una entitat financera castellana amb seu a Conca, que fins a l'any 2010 va ser una caixa d'estalvis. Va ser intervinguda pel Banc d'Espanya, sent la primera caixa a ser-ne arran de la crisi financera de la dècada del 2000.
L'antiga Caja Castilla-La Mancha, ara convertida en banc, forma part del Grup Cajastur, ja que fou adquirida per Cajastur a través de la seva filial Banco Liberta. El canvi d'estatus de caixa d'estalvis a banc va donar a la creació de la Fundación Caja Castilla-La Mancha per canalitzar l'obra social de l'entitat.
Cajastur actualment forma part del Grup Liberbank, juntament amb Caja Cantabria i Caja de Extremadura, fusió realitzada mitjançant el Sistema Institucional de Protecció (SIP).

## Vegeu també

* Confederació Espanyola de Caixes d'Estalvis

## Referències

* ↑ Almenar, Sílvia «L'Estat intervé el Banc de València amb 3.000 milions». Diari Ara [Barcelona], núm.357, 22-11-2011, p.21. ISSN: 2014-010X.
* ↑ «CCM ya es sólo un banco». La Verdad, 01-10-2010. [Consulta: 17 octubre 2010].
# Feliks Władysław Starczewski

Feliks Władysław Starczewski (Varsòvia, 27 de maig de 1868 - Varsòvia, 29 de novembre de 1945) fou un compositor, pianista i musicòleg polonès.
Al conservatori de Varsòvia va estudiar composició amb Antoni Sygietyński i teoria amb Zygmunt Noskowski, després composició amb Engelbert Humperdinck a Berlín i amb Vincent d'Indy a París, així com musicologia amb Heinrich Bellermann, Oskar Fleischer i Max Friedländer a Berlín.
Des de 1894 va ensenyar piano al Conservatori de Varsòvia, el 1903 es va convertir en bibliotecari a la "Warsaw Music Society".
Va ser l'autor de molts estudis en el camp de la història de la música publicats al Diccionari biogràfic trimestral musical, "Musical i PAU". Va compondre, entre d'altres l'òpera infantil Dance of Flowers (1915), obres per a orquestra simfònica, dues sonates per a piano, variacions per a piano i cançons.

## Obres (selecció)

* Die polnischen Tänze (1901)
* Schola cantorum i Wincenty d'Indy com a professor (1905)
* De la música: notes soltes i notes (1906)
* Activitat musical de Jan Karłowicz: les seves característiques i avaluació (1907)
* Conservatori de música de Varsòvia, esquema de la història i l'activitat (1937, 2 edicions del polonès i francès)
* Our Homeland: 20 cançons per a nens per 1, 2 o 3 vots (1918)
* Flis: Obertura per a orquestra (1898)
* Cançons d'escoltes: cançons i declamacions per a scouts polonesos (1916).

## Bibliografia

* Portal Wiedzy – Starczewski, Feliks Władysław
* Wykaz dzieł
* Alfred Baumgartner: Propyläen Welt der Musik. Die Komponisten, Bd. 5. Propyläen-Verlag, Berlin 1989, S. 216, ISBN 3-549-07835-8.

## Referències

* ↑ Anna Starczewska. cmentarze.um.warszawa.pl. [dostęp 2019-11-02].

## Enllaços externs

* https://www.ipsb.nina.gov.pl/a/biografia/feliks-wladyslaw-starczewski
# Callionymus afilum

Callionymus afilum és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Austràlia.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Casa Mariel

Casa Mariel (o Can Guix) és una casa d'estil neoclàssic del municipi del Masnou (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici aïllat als quatre vents de planta quadrada i envoltat de jardí. Consta de planta baixa, planta pis i golfes. La coberta té forma de mansarda recoberta de pissarra, de manera que fa l'efecte que es tracta d'una teulada a quatre vessants.
La composició de totes les façanes és simètrica. A la façana principal, orientada a migdia, la porta d'accés és precedida per un porxo amb tres arcs de mig punt que fa de terrassa a la planta pis amb barana de balustrades. Les obertures de la planta pis tenen un emmarcament que consisteix amb un ampit sobresortint, pilastres i un frontó triangular. Estan protegides per persianes de llibret de fusta, tret d'una finestra de la planta baixa que és d'alumini. Una tanca d'obra amb reixa de ferro de línies sinuoses delimita l'espai enjardinat del pla de carrer.

## Referències

* ↑ «Mariel - Carrer Villa Jardí, 17». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r agost 2016].
* ↑ Montlló Bolart, Jordi. «Fitxa "08118/134 Casa Mariel - El Masnou"». Mapes de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona, 08-02-2010. [Consulta: 1r agost 2016].
# BHN

BHN té els següents significats:
* Duresa Brinell (del seu nom en anglès Brinell Hardness Number), mètode de mesura de la duresa d'indentació proposat per Johan August Brinell
* Bhn també és l'abreviatura de la běhounekita, mineral de la classe dels sulfats
* bhn també és el codi ISO 639-3 del neo-arameu de Bothan, dialecte de l'arameu parlat a Bohtan
# Bataclan

«Bataclan» té aquests significats:
* Bataclan (Barcelona), music-hall desaparegut de Barcelona
* Bataclan (París), sala d'espectacles de París
* Ba-ta-clan, una opereta de Jacques Offenbach
# Calling Time

Calling Time és un àlbum d'estudi del productor de suec Basshunter publicat el 13 de maig de 2013.

## Posicions en llista

| Llista (2013) | Posició més alta |
| Estats Units (Dance/Electronic Albums) | 25 |

## Referències

* ↑ «BASSHUNTER» (en anglès). [Consulta: 25 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Basshunter (anglès)
# Chu Ta (cràter)

Chu Ta és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 100 km de diàmetre. Porta el nom del pintor xinès Zhu Da (c. 1625-1705), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Chu Ta». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-10-2016. [Consulta: 3 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Casa Bussanya (Moià)

Casa Bussanya és una obra barroca de Moià protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Gran casal urbá construït al segle xviii i façana dividida respectivament a migdia i l'altra a ponent. Entrada per un portal d'arc rebaixat a la banda de migdia que dona pas al vestíbul. La planta noble presenta una barana de pedra. Les obertures (2 a cada vessant de la façana) queden emmarcades per brancals i llindes de pedra. Tot el parament de la façana presenta esgrafiats amb motius geomètrics i vegetals. Es troben en força mal estat.

## Història

Els bussanya s'extingiren amb el matrimoni de Ramon Bussanya i Avelina Ferrer que no varen tenir fills. Aquest van deixar la casa a la parròquia del poble a finals del segle xvii (quan ni havia una comunitat d'uns 30 capellans)

## Referències

* 1 2 «Casa Bussanya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 juny 2020].
# Archamia bilineata

Archamia bilineata és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 3,8 cm de llargària màxima.
* 7 espines i 9 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 12-14 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical que viu fins als 12 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar Roig.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Archamia bilineata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* 1 2 Gon, O. & J. E. Randall, 1995.
* ↑ Gon, O. i J.E. Randall, 2003. Revision of the Indo-Pacific cardinalfish genus Archamia (Perciformes: Apogonidae), with description of a new species. Indo-Pacific Fishes (35):49 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Banco de Desenvolvimento de Angola

El Banco de Desenvolvimento de Angola (BDA) és un banc públic angolès, amb seu a Luanda, creat per donar suport al creixement econòmic del país.
El BDA fou creat pel Decret 37, de 7 de juny de 2006, signat per l'aleshores president d'Angola José Eduardo dos Santos com a substitut del Fundo de Desenvolvimento Económico e Social (FDES), té com a primera meta una assistència tècnica i financera per desenvolupar una producció de mill, cotó i materials de construcció. En els anys següents es va ampliar com línies d'actuació per beneficiar els sectors de ramaderia, avicultura, hoteler, producció de cereals, explotació fustera i de mel.
Teodoro da Paixão Franco Júnior fou el primer president de la institució. En 2017 fou nomenat president del consell d'administració l'ex-ministre d'economia d'Angola Abraão Gourgel.

## Referències

* ↑ Governo extingue Fundo Social e cria Banco de Desenvolvimento. AngolaPress, 15 de març de 2006
* ↑ Apresentado oficialmente Banco de Desenvolvimento. AngolaPress, 15 de dezembro de 2006
* ↑ Angola: Banco de Desenvolvimento tem como meta 300 milhões de dólares em financiamento de projectos em Angola Arxivat 2011-07-02 a Wayback Machine.. MacauHub, 5 de juny de 2008
* ↑ Governo aprova condições para funcionamento do BDA. AngolaPress, 29 de novembre de 2006
* ↑ Ex ministro da Economia passa a liderar Banco de Desenvolvimento de Angola, verangola.net, 30 d'octubre de 2017

## Enllaços externs

* Banco de Desenvolvimento de Angola Arxivat 2017-01-07 a Wayback Machine.
# Batty Fischer

Jean-Baptiste (Batty) Fischer (Ciutat de Luxemburg, 24 de juliol de 1877 - Ciutat de Luxemburg, 27 de desembre de 1958) fou un dentista i fotògraf luxemburguès. És recordat per la seva col·lecció d'unes 10.000 fotografies que documenten abundantment el desenvolupament de la Ciutat de Luxemburg des de finals del segle xix fins a la dècada de 1950.

## Biografia

Batty Fischer va néixer el 24 de juliol 1877 al Marché aux Herbes enfront del palau Gran Ducal, on els seus pares, Josef Fischer i Marguerite Marie Ferron, tenien una botiga de roba de moda i pells. Batty era [l més gran de tres fills; la seva germana Margarita i el seu germà Fritz són els que es van fer, més tard, càrrec del negoci familiar. Després de graduar-se a l'escola secundària, Fischer va estudiar odontologia a l'Ecole Dentaire a París.
Encara que l'odontologia era la professió de Fischer, el seu veritable interès va ser la fotografia. Sovint se'l veia fer un passeig per la ciutat amb la seva càmera, esperant per prendre fotografies dels elements interessants que cridessin la seva atenció. De fet, sempre solter, va dedicar gran part del seu temps lliure a la seva afició. Considerat una espècie d'amateur, va mostrar gran interès a l'art i la música, va estar associat amb nombrosos grups de pintors, escriptors i periodistes. Fischer també era inventiu a l'elaboració dels seus propis teleobjectius. Després de fer tots els càlculs, ordenava els elements de lents necessàries des d'una òptica local i les desava en tubs envernissats de paper maixé, el subministrament d'aquest tipus d'equip en aquest moment no es podia obtenir en el mercat normal.
Mentre Fischer va mostrar gran interès a fotografiar edificis i elements d'interès físic de la ciutat de Luxemburg i els seus voltants, també era expert en fotografia de personatges locals al seu entorn natural, sovint en el seu lloc de treball. Les seves fotografies transmeten una vitalitat inusual per atrapar als seus subjectes en el curs de les seves activitats normals, de vegades resulta també divertit els retrats dels seus moments d'oci. A diferència d'altres fotografies existents de Luxemburg del mateix període, les realitzades per Fischer són una cosa especial en el seu número i en la continuïtat. Cada cap de setmana quan estava lliure per recórrer per la ciutat, Fischer prenia vistes que oferia a les autoritats locals i rebia uns centenars de francs, amb la condició que escrivís una breu descripció del context històric a la part posterior. Així, Fischer va deixar un registre documental complet de com la ciutat es va desenvolupar durant un llarg període, des de la Belle Époque dels anys de la postguerra.
Algunes de les 10.000 fotografies preses per Fischer entre 1890 i 1958 es poden veure a la Fototeca de Ciutat de Luxemburg.

## Referències

* 1 2 Clesse, René. «Geschichtsschreibung mit der Kamera: Die ersten Photographen unserer Hauptstadt» (PDF). Onsstad. Arxivat de l'original el 2011-07-22. [Consulta: 23 agost 2015].
* ↑ Beck, Henri. «Batty Fischer (1877–1958): un photographe pas comme les autres» (PDF) (en francès). Onsstad.
# Fiano Romano

Fiano Romano és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 40 km al nord de Roma. L'1 de gener de 2018 tenia 15.688 habitants.
Fiano Romano limita amb els municipis de Capena, Civitella San Paolo, Montelibretti, Montopoli di Sabina i Nazzano.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 11 abril 2019].
# Chualar

Chualar és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.444 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chualar tenia 1.444 habitants, 279 habitatges, i 261 famílies. La densitat de població era de 929,2 habitants/km².
Dels 279 habitatges en un 71% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 77,4% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 6,1% no eren unitats familiars. En el 3,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 5,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 5,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,4% tenia menys de 18 anys, un 14,9% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 12% de 45 a 60 i un 3,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 115,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.125 $ i la renda mediana per família de 40.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.667 $ mentre que les dones 19.643 $. La renda per capita de la població era de 10.096 $. Entorn del 12,4% de les famílies i el 15% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chualar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chualar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].