OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Segarra i Niubó

Antoni Segarra i Niubó (Castellnou de Seana, 29 de setembre de 1924 - Barcelona, 23 de juliol de 2014) fou un futbolista català de les dècades de 1940 i 1950.

## Trajectòria

Jugava d'interior dret. Començà a jugar al club de Castellnou de Seana des d'on fou fitxat pel RCD Espanyol. La temporada 1943-44 fou cedit a la SD Espanya Industrial, passant la següent al primer equip blanc-i-blau. A l'Espanyol jugà durant set temporades al primer equip, destacant principalment entre els anys 1945 i 1948. Formà una brillant ala dreta amb el canari Rosendo Hernández. Un cop deixà l'Espanyol fitxà pel CE Sabadell, on jugà sis temporades entre 1951 i 1957. L'agost de 1957 fou objecte d'un homenatge per part del club sabadellenc i deixà la pràctica del futbol. Jugà un partit amb Catalunya l'any 1947.

## Referències

* ↑ «Esquela». La Vanguardia, 25 jul. 2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Necrològiques». La Vanguardia, 25-07-2014. [Consulta: 25 agost 2014].
* ↑ «Fallece el exjugador Antonio Segarra». Mundo Deportivo, 25-07-2014. [Consulta: 25 agost 2014].
* ↑ «Ens deixa Antonio Segarra». RCD Espanyol, 24-07-2014. Arxivat de l'original el 2014-07-27. [Consulta: 27 juliol 2014].
* ↑ «El sabadellense Segarra será homenajeado». Mundo Deportivo, 22-08-1957.
* ↑ «ANTONIO SEGARRA, CORAZÓN PERICO». Angel Iturriaga Barco, 26-07-2014.
* ↑ «En la Cruz Alta». La Vanguardia, 27-08-1957.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a BDF
# Starovsxina

Starovsxina - Старовщина (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 62 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Safareig del carrer de la Costa

El Safareig del carrer de la Costa és una obra del municipi de Cercs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un safareig de proporcions rectangulars, amb pica a les dues bandes. Cobert per una original teulada a una vessant inversa a la part frontal de l'element. La coberta és de fusta i de teula tradicional, recolzada per uns murs laterals de suport en totxo vist i un puntal de fusta al centre de la teulada que pren la base de suport just a l'interior del propi safareig. A la part frontal hi ha un mur de tancament que delimita l'element i en regula l'accessibilitat. El terra és regular i cimentat.
L'entrada i sortida de l'aigua està connectada a la xarxa regular d'abastament d'aigües.

## Història

Per referències orals, es coneix que en aquest mateix indret existia un altre safareig públic en començar el segle xx. Aquest va abandonar-se i l'any 1942 va instal·lar-s'hi l'actual, que continua essent utilitzat per la gent de les cases més properes.

## Referències

* 1 2 3 «Safareig del carrer de la Costa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].
# South Pittsburg

South Pittsburg és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 3.295 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Pittsburg tenia 3.295 habitants, 1.328 habitatges, i 861 famílies. La densitat de població era de 214,9 habitants/km².
Dels 1.328 habitatges en un 28,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43% hi vivien parelles casades, en un 17,8% dones solteres, i en un 35,1% no eren unitats familiars. En el 32,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 20,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.000 $ i la renda mediana per família de 31.809 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.813 $ mentre que les dones 20.948 $. La renda per capita de la població era de 15.021 $. Entorn del 18,4% de les famílies i el 20,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Pittsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Pittsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ablaincourt-Pressoir

Ablaincourt-Pressoir és un municipi francès, situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França.
# Renaixement musical anglès

El Renaixement musical anglès va ser un període hipotètic de la fi del segle xix i principis del xx en què els compositors britànics, sovint professors o alumnes del Royal College of Music, dels quals es diu que es van alliberar de les influències musicals estrangeres, que van començar a escriure en una distintiva llengua nacional, i que van igualar l'assoliment dels compositors del continent europeu. La idea va guanyar adeptes considerables en el seu moment, amb el suport dels crítics de música prominents, però a partir de la segona meitat del segle xx el terme ha tingut menor difusió.
Alguns dels compositors que s'hi incloïen pels partidaris de la teoria van ser Hubert Parry, Charles Villiers Stanford i Alexander Mackenzie. Els escriptors que van proposar la teoria incloïen Francis Hueffer i John Alexander Fuller Maitland.
# Raval de la Vilanova

Vilanova o el raval de la Vilanova fou un suburbi septentrional de la Ciutat de València. En l'actualitat estaria situat als voltants del carrer Alboraia. Estava comunicat amb la muralla de la ciutat amb un pont i portal dits Bab al- Wàrraq o "porta del llibreter" on seria el carrer del Salvador. Se situa a l'actual barri de Jaume Roig, al districte del Pla del Real.
Algunes teories afirmen que fou allà on nasqué Arnau de Vilanova, cristià d'origen jueu, un metge i moralista internacionalment conegut. Arnau fou un dels primers escriptors valencians en llengua catalana, al cap de poc després de la Conquesta de Jaume I.
# Anti todo

Anti todo és el segon àlbum d'estudi del grup de punk basc Eskorbuto, que va ser gravat l'any 1985 en els Estudis Tsunami de Sant Sebastià, amb la totalitat dels seus temes gravats en 26 hores. Va ser editat al febrer de 1986 per la companyia discogràfica Discos Suicidas.
El disc és considerat com una obra mestra, no sols en la carrera de Eskorbuto, sinó com una fita en la història del punk espanyol. A més, és considerat per molts seguidors del grup com un dels seus millors treballs. Les seves lletres, com va declarar el propi Iosu, expressen decadència, nihilisme i pessimisme en la societat:
    A «Anti Todo» vam demostrar que no tenim cap bàndol, només el nostre. Creiem que les idees estan caduques i no serveixen per a res [...] A «Anti Todo» ens hem allunyat de la política.
Després de l'edició del disc, Iosu va declarar que aquesll any, Eskorbuto tenien planejat editar dos discos més, cosa que els mitjans de comunicació no es van acabar de creure. Però ells van acabar sortint-se amb la seva. A més d'Anti Todo, van editar Ya no quedan más cojones, Eskorbuto a las elecciones en format casset i un disc en directe: Impuesto Revolucionario.

## Llista de cançons

Totes les cançons van ser escrites per Jesús María Expósito López, Juan Manuel Suárez Fernández i Francisco Galán.
* "Historia triste" – 3:06
* "De ti depende" – 2:35
* "Es un crimen" – 2:32
* "Mata la música" – 3:39
* "Anti todo" – 1:44
* "Haciendo bobadas" – 0:55
* "Cuidado" – 4:07
* "Tamara" – 5:43
* "Cerebros destruidos" – 2:31
* "Ha llegado el momento (el fin)" – 5:32

## Músics

* Iosu Expósito – veu i guitarra elèctrica.
* Juanma Suárez – veu i baix elèctric.
* Pako Galán – bateria.

## Referències

* ↑ Cervantes, Xabier: Reseña de Anti Todo en «Los 100 mejores discos españoles del siglo XX», en Rockdelux 223: noviembre de 2004.
* ↑ Kike Babas i Kike Turrón: reseña de Anti Todo en «10 de los discos más influyentes del punk-rock ibérico (probablemente)», en Todas las Novedades 128: septiembre de 2004.
* ↑ Herrera, Jose Félix: «El rock no tiene patria», entrevista a Iosu, marzo de 1986. Aparecido en Cerdán, 2001.
* ↑ Cabeza, Pablo: «Quijotes«, 1986. Aparecido en Cerdán, 2001.

## Bibliografia

* CERDÁN, Diego. Eskorbuto. Historio triste. Ediciones Marcianas:Madrid, 2001. ISBN 84-607-3083-2.
# Sélitba (Khvalinsk)

* Per a altres significats, vegeu «Sélitba».
Sélitba (en rus: Селитьба) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 209 habitants. Pertany al districte municipal de Khvalinsk.

## Referències

* ↑ «Почвенная карта России». Arxivat de l'original el 2018-01-25.
* ↑ «Топографические карты СССР N-39 (В) 1:100000. Самарская область.». Arxivat de l'original el 2018-01-15.
# Safareig i abeurador d'Arròs

Safareig i abeurador d'Arròs és una obra de la vila d'Arròs, al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran), protegida com a bé cultural d'interès local.
El safareig d'Arròs es troba al carrer Major. Es tracta d'una construcció de planta rectangular a l'empara del mur de contenció al costat est de la plaça que allotja el safareig i l'abeurador. El safareig està cobert per una teulada de pissarra a una sola vessant, mentre que l'abeurador queda descobert. La construcció és de pedra i la coberta és de pissarra. A la primavera del 2009, es porta a terme una restauració que comporta un canvi: el mur nord i sud que tancava l'espai del safareig es rebaixa però això no afecta a l'estructura general.

## Referències

* 1 2 3 «Safareig i abeurador d'Arròs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Ugíjar

Ugíjar és un municipi situat en la part oriental de la Alpujarra (província de Granada), a uns 120 km de la capital provincial.
Aquesta localitat limita amb els municipis granadins de Nevada, Válor, Alpujarra de la Sierra, Cádiar i Murtas i amb el municipi almerienc d'Alcolea. L'ajuntament està format pels nuclis de Ugíjar, Cherín, Jorairátar, Los Montoros i Las Pedreras. Ugíjar és considerat la "porta d'entrada" a la província d'Almeria.
# South Rosemary

South Rosemary és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 2.843 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Rosemary tenia 2.843 habitants, 1.184 habitatges i 790 famílies. La densitat de població era de 178,5 habitants per km².
Dels 1.184 habitatges en un 29,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,5% hi vivien parelles casades, en un 18,7% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.771 $ i la renda mediana per família de 32.237 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.445 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era d'11.409 $. Entorn del 16,8% de les famílies i el 25,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Rosemary». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Rosemary». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Ajoïta

L'ajoïta és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom de la localitat d'Ajo, a Arizona (Estats Units), on es troba la mina New Cornelia, on va ser descoberta l'any 1958.

## Característiques

L'ajoïta és un fil·losilicat, concretament un alumino-silicat hidroxilat i hidratat de sodi i coure, amb fórmula (K,Na)Cu₇AlSi$_9$O$_{24}$(OH)₆·3H₂O. A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses: ferro, manganès i calci. Cristal·litza en el sistema triclínic formant raïms de cristalls prismàtics aplanats, de fins a 0,4 mm. Acostuma a trobar-se en hàbit fibrós.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ajoïta pertany a «09.EA: Fil·losilicats, amb xarxes senzilles de tetraèdres amb 4-, 5-, (6-), i 8-enllaços» juntament amb els següents minerals: cuprorivaïta, gillespita, effenbergerita, wesselsita, ekanita, apofil·lita-(KF), apofil·lita-(KOH), apofil·lita-(NaF), magadiïta, dalyita, davanita, sazhinita-(Ce), sazhinita-(La), armstrongita, okenita, nekoïta, cavansita, pentagonita, penkvilksita, tumchaïta, nabesita, zeravshanita, bussyita-(Ce) i plumbofil·lita.

## Formació i jaciments

Es troba en dipòsits d'oxidació metàl·lics rics en coure. Sol trobar-se associada a altres minerals com: shattuckita, quars, pirita, moscovita, sillenita, papagoïta, duhamelita, creaseyita i conicalcita. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina de la turquesa de Cornudella de Montsant (Priorat, Tarragona).

## Referències

* ↑ «Ajoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juliol 2015].
* ↑ «Turquoise mine (Mina de la Turquesa; Mas de les Moreres), Cornudella de Montsant, Priorat, Tarragona, Catalonia, Spain» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 gener 2024].

## Enllaços externs

* Mina New Cornelia, on va ser descoberta l'ajoïta (anglès)
# Ravalli

Ravalli (salish: sk̓ʷɫólqʷe, sk̓ʷɫʔó) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 119 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ravalli tenia 119 habitants, 48 habitatges, i 30 famílies. La densitat de població era de 17,3 habitants per km².
Dels 48 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,7% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 33,6% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.750 $ i la renda mediana per família de 29.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 4.750 $ mentre que les dones 32.708 $. La renda per capita de la població era de 14.094 $. Aproximadament el 16% de les famílies i el 24% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Tachini, Pete. Seliš nyoʻnuntn, Medicine for the Salish language : English to Salish translation dictionary. 2a edició. Pablo, MT: Salish Kootenai College Press, 2010, p. 487. ISBN 9781934594063.
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ravalli». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ravalli». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Anneu

Anneu (Anneius) és el nom dels següents personatges:
* Luci Anneu Flor o Florus, historiador romà
* Publi Aneu Flor o Florus, poeta romà
* Marc Anneu, militar romà
* Luci Anneu Cornut, filòsof romà
* Marc Anneu Lucà, poeta romà
# Sénia

«Sénia» té aquests significats:
* Geografia:
** Municipi de la comarca del Montsià. Vegeu: La Sénia.
** Riu que pren el nom de l'esmentat municipi, que serveix de frontera entre Catalunya i el País Valencià. Vegeu: riu de la Sénia.
** Indret de Benifallet anomenat Mas de la Sénia.
** Indret de Vilalba dels Arcs anomenat Sénia del Perxe.
** Vall de la Sénia a Horta de Sant Joan.
* Enginyeria agrònoma:
** Màquina d'elevar aigua, generalment per a regar. Vegeu Sínia.
** Tros de terra per a conrear-hi hortalisses regat artificialment. Vegeu Sénia (hort).
# Salix arctica

Salix arctica (Salze àrtic) és una espècie arbustiva de salze que viu a la tundra
Aquesta espècie està adaptada a viure en els rigorosos climes àrtics i subàrtics i té una distribució circumpolar al voltant de l'oceà àrtic. És la planta llenyosa que viu més al nord, ja que arriba a viure a la costa nord de Groenlàndia. També viu a les altes muntanyes d'Amèrica i a la Xina, Xinjiang.
Es tracta d'un arbust baix que normalment només arriba a fer 15 cm d'alt però en alguns casos arriba a 50 cm. Com tots els salzes és una planta dioica amb els dos sexes separats en plantes diferents.
Malgrat la seva curta mida viu molts anys se n'ha detectat un de 236 anys a Groenlàndia.
Se sap que s'hibrida amb les espècies Salix arcticola i Salix glauca.

## Usos

El salze àrtic serveix d'aliment a animals àrtics com els Bou mesquers, Rens, Llebre àrtica i lemmings tots ells es mengen l'escorça i els brots però les perdius blanques es mengen els borrons.
Tant els pobles Inuits com el Gwich'in fan ús d'aquest salze com a combustible i de les flors passades (Suputiit) poden barrejar-se amb la molsa i incorporades al kudlik, una làmpada d'oli. La planta té usos medicinals, cal recordar que l'aspirina és la síntesi del producte natural dels salzes. El salze àrtic és ric en vitamina C i té bon gust.

## Referències

* ↑ Germplasm Resources Information Network: Salix arctica
* 1 2 3 4 Salicaceae of the Canadian Arctic Archipelago: Salix arctica Arxivat 2005-12-01 a Wayback Machine.
* ↑ Flora Europaea: Salix arctica
* ↑ PDF
* ↑ Jepson Flora: Salix arctica
* ↑ Flora of the Canadian Arctic Archipelago Arxivat 2011-06-05 a Wayback Machine., S.G. Aiken, M.J. Dallwitz, L.L. Consaul, C.L. McJannet, L.J. Gillespie, R.L. Boles, G.W. Argus, J.M. Gillett, P.J. Scott, R. Elven, M.C. LeBlanc, A.K. Brysting and H. Solstad. 1999 onwards. Flora of the Canadian Arctic Archipelago: Descriptions, Illustrations, Identification, and Information Retrieval. Version: 29th April 2003. http://www.mun.ca/biology/delta/arcticf/.
# Uharte Arakil

Uharte Arakil és un municipi de Navarra, a la comarca de Sakana, dins la merindad de Pamplona. Se situa a la vall del riu Arakil als peus de San Miguel de Aralar.

## Fills il·lustres

* Felipe Gorriti y Osambela (1839-1896) compositor i organista.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 794 | 751 | 769 | 770 | 801 | 792 | 787 | 776 | 799 | 775 | 774 |
| Fonts: Uharte-Arakil i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Referències

* ↑ «Cambio de denominación de los municipios». Modificaciones en los municipios producidas desde el 01-01-14 hasta el 01-01-15. INE. [Consulta: 12 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Uharte Arakil Arxivat 2007-10-12 a Wayback Machine. - Informació de Pobles de Sakana
* Uharte-Arakil Arxivat 2007-11-24 a Wayback Machine. - Informació de Pobles d'Espanya
* Uharte-Arakil - Govern de Navarra - Informació i Dades de Municipis
# South Prairie

South Prairie és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 382 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Prairie tenia 382 habitants, 125 habitatges, i 98 famílies. La densitat de població era de 359,7 habitants per km².
Dels 125 habitatges en un 44,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 20,8% no eren unitats familiars. En el 12% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,4.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 38,5% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 7,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.250 $ i la renda mediana per família de 56.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.589 $ mentre que les dones 37.250 $. La renda per capita de la població era de 19.345 $. Aproximadament l'1,8% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Prairie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Prairie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].