OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Uvs

Uvs o Província o Aimag d'Uvs (en mongol:Увс аймаг) és una de les 21 províncies o aimags de Mongòlia. Es troba a l'oest del país, a 1.336 km de la capital Ulaanbaatar. La seva capital és la ciutat de Ulaangom.
Rep el nom del llac Uvs que és el més gran de Mongòlia.
Parts de l'estepa d'aquesta província són Patrimoni de la Humanitat, en la zona de Ubsunur Hollow. Al nord fa frontera amb Rússia i a l'est amb la província mongola de Zavkhan. Al sud i oest limita amb la província de Khovd i Bayan-Ölgii. La província d'Uvs té una superfície de 69.585 km².

## Població

Tradicionalment hi vivien pobles altaics, actualmentel 60% de la població són Do'rbet Oirats, 15% són Bayid i 15% són Halh. També hi ha Tuvans, Khotons i Kazakhs.

## Subdivisió administrativa

$^*$ - Capital de l'aimag Ulaangom

## Vegeu també

* Depressió dels Grans Llacs

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Uvs Aimag Population Annual Report 2007». Arxivat de l'original el 2011-07-22. [Consulta: 28 setembre 2011].
* ↑ Uvs Aimag Annual Statistical Report 2008
# Pir vo vrémia txumí

Pir vo vrémia txumí, Пир во время чумы (Пир во время чумы) (títol original en rus, en català Un festí durant la pesta) és una obra dramaticomusical en un acte composta per César Cui sobre un llibret en rus d'Aleksandr Puixkin, basat en Un festí durant la pesta del mateix autor. Es va estrenar l'11 de novembre de 1901 al Moscou de Rússia.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. [Consulta: 18 maig 2018].
# Roca Rodona (Riells del Fai)

La Roca Rodona és una roca singular del terme municipal de Bigues i Riells, al Vallès Oriental, en terres del poble de Riells del Fai.
És a prop del límit occidental del terme, quasi al límit amb Sant Feliu de Codines, a la part meridional de la Vall de Sant Miquel. És a la dreta del Tenes, al sud-oest de la Pineda i al nord-oest del Molí de la Pineda, als peus del sector meridional dels Cingles del Perer.
Queda al nord de la Roca del Migdia, i encara més al nord de la de Bellotar i de la Roca Alta. Al seu sud-est hi ha el Camp del Corb.
# Sant Ramon de Vic

Sant Ramon de Vic és una església eclèctica de Sentfores al municipi de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici religiós. Capella de nau única amb absis de planta semicircular peraltada. La façana es troba orientada a llevant. Presenta un portal d'arc de mig punt amb esqueixada i un trencaaigües al damunt, sostingut per mènsules. El mur de la façana s'obre a l'exterior mitjançant unes finestres geminades amb el capitell esculturat amb entrellaçats. El cos de l'edificació està decorat exteriorment amb arquets de tipus llombard que a la façana segueixen un ritme decreixent a partir del carener. Al damunt hi ha un campanar d'espadanya amb campana. És construït amb lleves de pedra, totxo i arrebossat. L'estat de conservació és bo.

## Història

Capella adscrita a les propietats de Sant Ramon, construïda arran de la prometença feta pels antics propietaris, Srs. Conill, que varen vendre el mas i les terres, conservant tan sols la capella.
Està dedicada a sant Ramon Nonat i a l'interior hi ha nombrosos exvots.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Sant Ramon de Vic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
* ↑ «Goigs a sant Ramon Nonat de la capella de Vic». [Consulta: 2020].
# Stratosphere Giant

Stratosphere Giant (Gegant de l'estratosfera) va ser considerat l'arbre més alt del món fins al 2006. L'arbre és un espècimen de l'espècie Sequoia sempervirens, la sequoia costanera.
L'any 2004 mesurava 112,83 metres, i està situat en el Humboldt Redwoods State Park, Califòrnia, EUA. L'arbre segueix creixent, i l'any 2010 ja mesurava 113,11 metres.
Està envoltat per un gran nombre d'arbres de grandària similar. Per evitar danys pel turisme, la ubicació exacta de l'arbre no ha estat revelada al públic.
El 8 de setembre de 2006, es va descobrir una sequoia costanera anomenada Hyperion al Parc Nacional de Redwood, i que és considerat actualment (2013) l'arbre (i ser vivent) més alt, mesurant 115,55 metres. Això ha estat confirmat mitjançant una cinta de mesurament. S'han trobat altres dos arbres d'aquest bosc més grans que Stratosphere Giant.

## Referències

* ↑ «Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana | TERMCAT». [Consulta: 14 febrer 2023].
* 1 2 Preston, Richard. «Tall for its age - Climbing a record breaking redwood». The New Yorker, 09-10-2006. [Consulta: 26 març 2010].
* ↑ Taylor, Michael. «Tallest Redwoods Update». Landmarktrees, 10-01-2010. [Consulta: 7 maig 2010].
# Ventrifossa saikaiensis

Ventrifossa saikaiensis és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 700-740 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del Japó i el nord-est de Taiwan.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert C. H. & Hubbs C. L. 1920. Contributions to the biology of the Philippine Archipelago and adjacent regions. The macrouroid fishes of the Philippine Islands and the East Indies. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 100, v. 1 (pt 7). 369-588.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Chiou, M.-L., K.-T. Shao i T. Iwamoto, 2004. New species of Caelorinchus (Macrouridae, Gadiformes, Teleostei) from Taiwan, with a redescription of Caelorinchus brevirostris Okamura. Copeia 2:298-304.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (editors) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Platges d'El Rebeón i de Castro

Les platges de El Rebeón i de Castro es troba en el concejo asturià de Cudillero i pertany a la localitat de Lamuño. La platja de El Rebeón té forma de petxina, una longitud d'uns 80 m i una amplària mitjana de 15 m i escassa sorra gruixuda i fosca amb molts palets i aflorament de roques i la de Castro, que està a l'est de la de El Rebeón, té la mateixa forma, mesures i jaç. La urbanització és rural i escassa, així com el seu grau d'ocupació. estan incluídas en la Costa Occidental d'Astúries.
Per accedir a aquestes platges cal creuar el poble de Lamuño fins a on s'acaba l'aglomerat asfàltic. A partir d'aquí cal prendre una pista de terra que va fins a «punta Austera» que és una talaia de vistes espectaculars des d'on es domina la platja de El Rebeón. En aquest lloc comença el descens a vaig piular, llarg i complicat. A uns 50 m es bifurca; si es pren el camí de la dreta s'arriba fins a la «illa de El Rebeón» passant per la de Castro. Si es pren el de l'esquerra cal travessar un bosc d'eucaliptus i seguint cap a l'oest es poden veure uns bells paisatges de les dues platges.
Molt a prop es poden utilitzar dreceres sobre els penya-segats prenent les precaucions necessàries. Està molt proper el «castro de La Cavona». Si es baixa a les platges, les activitats recomanades són la pesca submarina i l'esportiva o recreativa a canya. Solament hi ha un aparcament molt petit a la sortida del poble de Lamuño cap al nord.

## Referències

* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 120. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Potoky

Potoky és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1551.
# Sacramental

«Sacramental» té aquests significats:
* Sacramental signes sagrats als quals s'assemblen els sagraments. Tenen efectes, sobretot de naturalesa espiritual, que s'obtenen per la intercessió de l'Església, comprenen sempre una oració, sovint acompanyada d'un signe determinat, com la imposició de les mans, el senyal de la creu, l'aspersió d'aigua beneïda (que recorda el baptisme)
* Sagramental, organització paramilitar.
# Santiago Brouard Pérez

Santiago Brouard Pérez (Lekeitio, Biscaia, 19 d'abril de 1919 - Bilbao, 20 de novembre de 1984) va ser un metge i polític d'ideologia nacionalista basca. Va ser metge pediatre i dirigent de l'esquerra abertzale, tinent d'alcalde de Bilbao, i escollit al Senat espanyol, com a membre d'Herri Batasuna.

## Biografia

Va estudiar medicina a la Universitat de Valladolid, segons confessaria després per influència de la defunció sobtada en poc temps de dues de les seves germanes. Una vegada va acabar la carrera va tornar a Bilbao per a realitzar l'especialització en pediatria a l'Hospital de Basurto. Rondant els quaranta anys va contreure matrimoni amb Teresa Aldamiz, amb la qual tindria tres fills. En aquest moment es comença a acostar al nacionalisme basc, participant en la fundació de les primeres ikastolak (escoles on s'imparteix docència en euskera) de Biscaia. Va fugir a França el 1974 després de ser perseguit per atendre un militant d'ETA ferit de bala per la policia. A Iparralde entrà en contacte amb històrics d'ETA com Argala, amb el qual, en les acaballes de la dictadura franquista, va participar en l'elaboració de l'Alternativa KAS, la qual era un programa de mínims al que s'adherien diferents organitzacions de l'esquerra nacionalista basca.
Brouard va ser un dels fundadors d'Euskal Herriko Alderdi Sozialista (EHAS) que, posteriorment, va passar a denominar-se Herri Alderdi Sozialista Iraultzailea (HASI) el 1977. Va ser president de HASI i dirigent d'Herri Batasuna fins al seu assassinat. Havent tornat de l'exili, Santiago Brouard va seguir implicat en la política alhora que atenia la seva consulta de pediatria a Bilbao. Va ser empresonat el 1983 pels successos de la Casa de Juntes de Guernica, en què un grup de diputats d'Herri Batasuna va cantar l'Eusko gudariak (himne al soldat basc) durant la visita del rei Joan Carles I. Va formar part de la Taula Nacional d'Herri Batasuna i va ser triat parlamentari nacional i autonòmic per Biscaia en diverses ocasions, també va ser tinent d'alcalde de Bilbao durant una legislatura.

## Assassinat

El 20 de novembre de 1984 va ser assassinat en la seva consulta de pediatria. Els autors materials del crim van ser Luis Morcillo i Rafael López Ocaña, sicaris contractats pels GAL. Segons el testimoniatge de López Ocaña, aquest va cobrar 3 milions de pessetes de mans de Morcillo per l'assassinat. Morcillo els hauria rebut de Rafael Masa, per aquell temps comandant de la Guàrdia Civil. Segons aquesta declaració d'Ocaña, els diners provenien de Julián Sancristóbal, que en aquella època era el director General de Seguretat de l'Estat.

## Referències

* ↑ Julio Muley, Un ex mercenario del GAL desvela cómo asesinó al dirigente de HB Santiago Brouard, a Informativos Telecinco, 22-11-2006
# Taleex

Taleex o Taleh (somali: Taleex) és una petita vila i centre administratiu de la regió de Sool, sota control de Puntland però reclamada per la República de Estat de Khaatumo que en va tenir el control anteriorment, fins al 1999. Representants de la regió de Sool són membres del parlament de Somaliland. La capital regional Las Anod fou recuperada per Somaliland l'1 d'octubre de 2007 però Taleh va romandre en mans de Puntland.
Taleex fou la darrera capital del Mad Mullah on es va establir el 1912. El 1918 es va traslladar a Mirash, però va tornar a Taleex el gener de 1920. Bombardejat per l'aviació va haver de fugir el 9 de febrer cap a Ogaden.
Fou ocupada per milícies dels majeerteen (de l'estat del Puntland) el 2004. L'estiu del 2007 les milícies majeerteen es van enfrontar al clan local Noor Ahmed dels dhulbahante. Les milícies majeerteen gaudeixen del suport del govern de Puntland contra els clans locals.
# Via Càssia

La via Càssia (en llatí Via Cassia) era el nom d'una via romana a Itàlia, que portava de Roma a Arretium per Florència i Lucca. No se sap quan es va construir ni qui era el Cassi que la va fer.
L'Itinerari d'Antoní l'anomena "Via Clòdia", però això és un error. S'iniciava a la via Flamínia després de creuar el Tíber al Pont Milvi, a uns 5 km de Roma. Ciceró diu que era una de les vies més freqüentades, i una de les tres que portaven a la Gàl·lia Cisalpina.
La via Flamínia de Bonònia a Arretium, que era una branca de la via Càssia, la va construir el cònsol Gai Flamini, que va ser el col·lega de Marc Emili Lèpid l'any 187 aC, després de sotmetre les tribus lígurs de la regió de Bonònia. Més tard el nom es va deixar d'utilitzar.
Les estacions al llarg de la ruta eren:
* Baccanae (Baccano)
* Sutrium (Sutri)
* Forum Cassii (prop de Vetralla)
* Volsinii (Bolsena)
* Clusium (Chiusi)
* Ad Statuas
* Arretium (Arezzo)
* Ad Fines
* Florentia (Florència o Firenze)
* Pistoria (Pistoia)
* Luca (Lucca)
La Taula de Peutinger dona les primeres estacions fins a Chiusi amb més detall, però després són confuses i no es poden identificar:
* Ad Sextum
* Veii (prop d'Isola Farnese)
* Baccanae (Baccano)
* Sutrium (Sutri)
* Vicus Matrini
* Forum Cassii (Vetralla)
* Aquae Passeris (Bagni di Serpa)
* Volsinii (Bolsena)
* Ad Palliam Fluvium (riu Paglia)
* Clusium (Chiusi).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Via Cassia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 juliol 2022].

## Vegeu també

* Via Amerina
* Llista de vies romanes
# Presa

«Presa» té aquests significats:
* Presa de caça, ésser viu capturat per un depredador en l'àmbit humà és l'animal capturat per l'activitat de la caça o la pesca
* Presa d'aigua, construcció que s'ubica sobre la llera d'un riu per a retenir-ne l'aigua
* Presa de decisions procés mitjançant el qual es realitza una elecció entre les alternatives
* Presa de terra, dispositiu per a reduir el pas del corrent per l'usuari d'una instal·lació elèctrica en cas de fallada d'algun dels aïllants dels conductors actius
* Presa múltiple, dispositiu per endollar diversos elements
* Cinema: Presa (cinema) Actuació enregistrada de forma continuada
# Zygodontomys brevicauda

Zygodontomys brevicauda és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu al Brasil, Colòmbia, Costa Rica, la Guaiana Francesa, Guyana, Panamà, Surinam, Trinitat i Tobago i Veneçuela. Es tracta d'un animal nocturn que s'alimenta de llavors, fruita i les parts verdes de les plantes. Els seus hàbitats naturals són els herbassars, les clarianes, els aiguamolls, la vegetació secundària i els camps de conreu. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Delgado, C. et al. Zygodontomys brevicauda. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 febrer 2017.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Robert Starer

Robert Starer (Viena, 8 de gener de 1924 - Kingston, 22 d'abril de 2001) va ser un compositor, pianista i educador americà d'origen austríac.
Robert Starer va començar a estudiar el piano als 4 anys i va continuar els seus estudis a l'Acadèmia Estatal de Viena. Després del plebiscit de 1938 en què Àustria va votar l'annexió per part de l'Alemanya nazi, Starer va marxar a Palestina i va estudiar al Conservatori de Jerusalem amb Josef Tal. A la Segona Guerra Mundial va militar a la Royal Air Force britànica i el 1947 es va establir als Estats Units. Va estudiar composició a la Juilliard School de Nova York amb Frederick Jacobi, després amb Aaron Copland el 1948 i va rebre un postgrau de Juilliard el 1949. Starer es va convertir en ciutadà nord-americà el 1957.
Robert Starer va fer classes a la Juilliard School, al Brooklyn College i al Graduate Center de la City University de Nova York, on es va convertir en professor distingit el 1986. Va estar casat, va tenir un fill, Daniel i va residir a Woodstock, Nova York, fins a la seva mort. Va viure amb l'escriptora Gail Godwin uns trenta anys; els dos van col·laborar en diversos llibrets.
Starer va ser prolífic i va compondre en molts gèneres. La seva música es caracteritzava per cromatisme i ritmes de conducció. Les seves obres vocals, ja siguin textos en anglès o hebreus, van ser especialment elogiades. Va compondre la partitura per al ballet Phaedra de 1962 de Martha Graham. També va escriure quatre òperes, The Intruder (1956), Pantagleize (1967), The Last Lover (1975) i Apollonia (1979). Entre els concerts destacats s'inclouen el concert per a violí que va ser escrit per a Itzhak Perlman i enregistrat per l'Orquestra Simfònica de Boston, Seiji Ozawa, director i el seu concert per a violoncel, encarregat per János Starker i enregistrat per l'orquestra de cambra Pro Arte, Leon Botstein, en fou director.
Una de les peces més conegudes de Starer és "Even and Odds" per a joves pianistes. També és conegut per les seves peces titulades "Sketches in Color", així com pel seu manual d'entrenament sobre lectura a la vista, "Rhythmic Training".
Era cosí del crític, compositor i periodista, Jimmy Berg. Va morir el 22 d'abril del 2001 a Kingston, Nova York. Està enterrat al Cementiri d'Artistes, a Woodstock, al comtat d'Ulster, Nova York.

## Referències

* ↑ https://db.musicaustria.at/
* ↑ https://www.gailgodwin.com/
* ↑ Starer, Robert. (1987) Continuo – A Life in Music. Random House, New York. ISBN 0-394-55515-5.
* ↑ Butterworth, Neil (2013). Dictionary of American Classical Composers. Routledge. p. 231. ISBN 978-1136790249.

## Altres fonts

* Jaques Cattell Press (Ed.): Who's who in American Music. Classical. First edition. R. R. Bowker, New York 1983.
* Darryl Lyman: Great Jews in Music. J. D. Publishers, Middle Village, N.Y, 1986.
* Stanley Sadie, H. Wiley Hitchcock (Ed.): The New Grove Dictionary of American Music. Grove's Dictionaries of Music, New York, N.Y. 1986.

## Enllaços externs

* Robert Starer - Lloc web oficial
* http://www.kcstudio.com/starer.html
# Portmore United FC

El Portmore United FC és un club de futbol jamaicà de la ciutat de Portmore.

## Història

El Portmore United és un dels clubs històrics de Jamaica. Durant molts anys s'anomenà Hazard United FC. Començà a jugar a la Clarendon League de la Segona Divisió, pujant més tard a la Primera Divisió i finalment a la Craven A Premier League.
L'any 2003 canvià el seu nom per raons financeres. La Federació Jamaicana establí que els estadis de futbol havien de tenir un mínim de 1500 espectadors, fet que a la parròquia de Clarendon on jugava no n'hi havia cap. El club es traslladà a la parròquia veïna de Saint Catherine i s'establí al Ferdi Neita Sports Complex. L'any 2002 l'associació de futbol de St. Catherine suggerí al club que s'afiliés a la seva federació i el club decidí finalment adoptar el nom de Portmore United per trencar amb les antigues arrels.

## Palmarès

* Lliga jamaicana de futbol:
** 1993, 2003, 2005, 2008
* Copa jamaicana de futbol:
** 2000, 2003, 2005, 2007
* Campionat de clubs de la CFU:
** 2005

## Futbolistes destacats

* Russell Latapy
* Paul Young
* Anthony Corbett
* Linval Dixon
* Claude Davis
* Shavar Thomas
* Teafore Bennett
* Omar Daley
* Rudolph Austin

## Referències

* ↑ «Jamaica - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Jamaica - List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Perfil a Golocaljamaica Arxivat 2003-11-08 a Wayback Machine.
# Sapador

Els sapadors o enginyers de combat són els soldats que es dediquen a construir fortificacions o infraestructures, instal·lar sistemes de comunicacions o desactivar explosius.
El mot sapador prové del francès sappe, que vol dir trinxera. Es va començar a fer servir durant el segle xvii, quan els assetjants cobrien l'avenç cap a les fortaleses o ciutats amb trinxeres i feien túnels sota els murs per ensorrar-los. Aquests túnels i rases s'anomenaven sapes, i els que hi treballaven es van començar a anomenar sapadors.
Als exèrcits moderns, els sapadors fan bàsicament 3 tasques:
* Donen suport tàctic col·locant ponts, i d'altres estructures ofensives o defensives, al camp de batalla.
* Construeixen grans instal·lacions, com aeròdroms o campaments.
* S'ocupen dels explosius: col·locació o desactivació de mines, explosius improvisats, etc.

## Referències

* ↑ «sapador -a». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 21 abril 2014].
* ↑ «sapper» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 21 abril 2014].

## Enllaços externs

* About.com - Marine Corps Sapper Training Arxivat 2014-04-23 a Wayback Machine. (anglès)
# Talbot (fotometria)

En fotometria, el talbot (T) és una unitat, no estàndard, d'energia lumínica, anomenada així en honor d'un dels primers fotògrafs William Henry Fox Talbot. És exactament igual a la unitat estàndard del SI, el lumen x segon:
    1 T = 1 lm x s
L'ús del símbol T per al talbot crea conflicte amb el símbol, també T, assignat per al tesla, unitat del SI de la densitat de flux magnètic.

## Vegeu també

* Fotometria (òptica)

## Referències

* ↑ R. L. F. Boyd (ed.). Astronomical Photometry. Springer, 1992.
# Via Clòdia

Via Clòdia (llatí Via Clodia) va ser el nom d'una via romana que s'iniciava com una bifurcació de la via Càssia a unes 10 milles de la ciutat de Roma.
No se sap quan es va construir tot i que és del temps de la República i com era costum portava el nom del seu constructor, un personatge anomenat Clodi. Només es coneix el seu nom per inscripcions de l'època imperial i pels Itinerarium que es conserven. Els Itineraris consideren la via Clòdia com la carretera principal, i la via Càssia n'era un ramal. Però Ciceró diu que la ruta principal passava per la via Càssia i la Clòdia només n'era una branca.
Passava per Sabate (Bracciano) i discorria en paral·lel a la via Càsia. Creuava Blera, Tuscània i Satúrnia, i sembla que arribava fins a Sena Julia (Siena).
Les estacions per on passava la via es donen de manera confusa a la Taula de Peutinger:
* Ad Sextum
* Careiae (Galera)
* Ad Novas
* Sabate (Bracciano)
* Forum Clodii
* Blera (Bieda)
* Marta (Ad Martam fluvium)
* Tuscania (Toscanella)
* Maternum (Farnese?)
* Saturnia (Satúrnia).
L'Itinerari d'Antoní no detalla la ruta i diu simplement: "de Roma a Forum Clodii vint-i-una mil passes".

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Via Clodia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 8 juliol 2022].

## Vegeu també

* Llista de vies romanes