OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mangue

El mangue és una llengua otomanga estretament emparentada amb el chiapaneca i el chorotega. Aquesta llengua es va extingir al segle xix, l'última llista de vocabulari es va recollir en 1874. Una de les principals fonts d'informació és un vocabulari publicat per Daniel Garrison Brinton (1885), amb gairebé 200 paraules, que resumeix part de l'escassa evidència obtinguda sobre la llengua abans de la seva extinció.
El terme "mangue" és l'adaptació de l'autònim mánekeme que sembla relacionat amb el chiapaneca mángueme ('nostres').

## Aspectes històrics, socials i culturals

Les primeres referències als mangue o chorotega, quan el capità espanyol González Dávila va arribar al golf de Nicoya en 1523 i va contactar amb diversos grups indígenes autòctons entre ells els mangues dirigits pel cap Nicoya, els maribio i els nicaraos. El terme chorotega per aplicar-se una mica laxament a diverses ètnies, sembla que els nicaraos haurien parlat no el mangue sinó alguna forma de nàhuatl. Sembla que els nicaraos haurien emigrat al segle xiv a l'àrea entre el llac Nicaragua i el pacífic dividint en dos el territori dels chorotega-mangue. S'estima que el nombre de nadius rondaria entorn de 6.000.
Més tard l'autor García de Palacio (1576) esmenta als mangues. I un segle més tard una colònia de mangues, formada per centenars de persones, va ser trobada per Juan Vázquez de Coronado prop de l'extrem oriental de Costa Rica, a la província de Pacaca. Pel que sembla els mangues de la costa del pacífic freqüentment treballaven cap al nord amb el propòsit de comerciar i obtenir sal.

## Descripció gramatical

Fins a cert punt el mangue i el chorotega podrien ser considarades la mateixa llengua, ja que existeixen poques diferències lèxiques que podria ser variants regionals. Encara que l'evidència existent no permet destriar fins a on arriben les seves similituds i divergències, atès que només es conserven llistes de vocabulari però no existeixen descripcions detallades de la gramàtica. La proximitat de la comparació lèxica permet fer-se una idea aproximada.

### Comparació lèxica

La següent llista mostra una breu relació de formes lèxiques en chorotega i mangue que permeten reconèixer la proximitat entre ambdues llengües:
| GLOSA | Mangue | Chorotega |
| 'un' | tike | teka |
| 'dos' | ha | hausmi |
| 'tres' | hajmi | hamij |
| 'quatre' | hahome | hahami |
| 'cinc' | hagujmi | haunsmij |
| 'home' | nyugo | ntihpu |
| 'dona' | noji | naji |
| 'gos' | nyumbi' | nambi |
| 'sol' | nomo | numu |
| 'lluna' | yu | yu |
| 'aigua' | nimbu | nimbu |

## Referències

* ↑ C. H. Berendt, 1876, informe davant l'American Geographical Society.
* ↑ Mangue Words
* ↑ Chorotega Words

## Bibliografia

* Daniel Brinton (1885): Notes on the Mangue: An Extinct Dialect formerly spoken in Nicaragua..
# Sergei Kramarenko

Sergei Kramarenko (Gandja, 27 de maig de 1946 - Moscou, 25 de març de 2008) fou un futbolista azerbaidjanès de la dècada de 1970.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Neftchi Baku PFC, FC Chornomorets Odessa i FK Khazar Lenkoran.

## Referències

* ↑ «Sergey Kramarenko dies». ANS Press, 25-03-2008. Arxivat de l'original el 2011-07-07. [Consulta: 21 juny 2008].
* ↑ «Player stats on KLISF». Arxivat de l'original el 9 de maig 2006. [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ «March 25 - Sergey Kramarenko (62)». FIFPro. Arxivat de l'original el 2011-07-16. [Consulta: 21 juny 2008].
* ↑ Movsumov, Rasim. «Azerbaijan - Player of the Year Awards». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 15-01-2006. [Consulta: 27 juny 2008].
# Nanochromis

Nanochromis és un gènere de peixos de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Nanochromis consortus (Roberts & Stewart, 1976)
* Nanochromis dimidiatus (Pellegrin, 1900)
* Nanochromis minor (Roberts & Stewart, 1976)
* Nanochromis nudiceps (Boulenger, 1899)
* Nanochromis parilus (Roberts & Stewart, 1976)
* Nanochromis sabinae (Lamboj, 2005)
* Nanochromis splendens (Roberts & Stewart, 1976)
* Nanochromis squamiceps (Boulenger, 1902)
* Nanochromis teugelsi (Lamboj & Schelly, 2006)
* Nanochromis transvestitus (Stewart & Roberts, 1984)
* Nanochromis wickleri (Schliewen & Stiassny, 2006)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Lamboj. A. 2004. Nanochromis sabinae, a new cichlid species (Teleostei, Cichlidae) from the Upper Congo River area and Northeast Gabon. Zootaxa Núm. 827: 1-11.
* ↑ Lamboj, A. & Schelly, R. 2006. Nanochromis teugelsi, a new cichlid species (Teleostei: Cichlidae) from the Kasai Region and central Congo basin. Ichthyological Exploration of Freshwaters, 17 (3): 247–254.
* ↑ Schliewen, U. K. & M. L. J. Stiassny. 2006. A new species of Nanochromis (Teleostei: Cichlidae) from Lake Mai Ndombe, central Congo Basin, Democratic Republic of Congo. Zootaxa Núm. 1169: 33-46.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ ITIS (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Pellegrin, J. 1904: Contribution à l'étude anatomique, biologique et taxinomique des poissons de la famille des Cichlidés. Memoires Societe Zoologique de France, 16(2-4): 41-400, Pls. 4-7.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
# Saint-Christophe-des-Bois

Saint-Christophe-des-Bois (en bretó Sant-Kristol-ar-C'hoad) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 498 habitants. Limita al nord-oest amb Mecé, al nord-est amb Montreuil-des-Landes, a l'est amb Châtillon-en-Vendelais, al sud-oest amb Val-d'Izé, al sud amb Taillis i al sud-est amb Balazé.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 469 | 473 | 430 | 420 | 467 | 475 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1949-1977 | Marcel Marcou |
| 1977-1992 | Henri Froc |
| 1992-2001 | Rosalie Froc |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Murolo |
| 2008- | Jean Pitois |
# Manta

«Manta» té aquests significats:
* Útils:
** Manta o flassada, peça teixida de llana, cotó o fibres sintètiques, amb lligats i colors diversos, que s'utilitza com a abrigalls, per a protegir-se quan fa fred
** Manta calefactora, calefactor elèctric emprat als laboratoris per a escalfar líquids o dissolucions
** Manta elèctrica, manta amb un aparell calefactor elèctric integrat que es col·loca generalment sobre la llençol superior del llit
** Manta esperancera, peça en forma de capa tradicional dels pagesos de l'illa de Tenerife (Illes Canàries, Espanya)
** Manta ignífuga, làmina de material flexible destinada a extingir focs petits per sufocació
** Manta tèrmica, peça de material aïllant que té diverses utilitats relacionades amb el manteniment o l'increment de la temperatura de les superfícies que s'hi posen a sota
** Manta tèrmica agrícola, geotèxtil (teixit sense teixir) lleuger, estabilitzat contra els raigs UV que permet el pas de l'aire
* Éssers vius:
** Manta (gènere)
** Manta (peix) (Mobula mobular), peix cartilaginós batoïdeu de la família dels mobúlids, que viu a l'Atlàntic i a la Mediterrània
** Manta gegant (Manta birostris), espècie d'elasmobranqui de l'ordre dels raïformes
# Serra de Matacanyes

La Serra de Matacanyes és una serra situada al municipi de Seròs a la comarca del Segrià, amb una elevació màxima de 175,8 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Nanochromis sabinae

Nanochromis sabinae és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo i Gabon.

## Referències

* 1 2 «Congochromis sabinae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lamboj. A. 2004. Nanochromis sabinae, a new cichlid species (Teleostei, Cichlidae) from the Upper Congo River area and Northeast Gabon. Zootaxa Núm. 827: 1-11.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Osedax frankpressi

Osedax frankpressi és una espècie d'anèl·lid que va ser descrita per Rouse, Goffredi i Vrijenhoek el 2004. Osedax frankpressi està inclosa dins del gènere Osedax i la família Siboglinidae (abans pogonòfors). Cap element de la seva subespècie apareix al "Catalogue of Life".

## Referències

* ↑ UNESCO-IOC Register of Marine Organisms,
* ↑ Fauchald, Kristian (2007) World Register of Polychaeta,
* ↑ Rouse, G.W.; Goffredi, S.K.; and Vrijenhoek, R.C. (2004) Osedax: bone-eating marine worms with dwarf males. Science (Washington D C), 305(5684):668-671,
* 1 2 «Species 2000 & ITIS Catàleg de la vida: Llista de revisió 2011». Species 2000: Reading, Regne Unit..
* ↑ WoRMS Polychaeta: World List of Polychaeta. Read G. & Fauchald K., 2010-12-10

## Bibliografia

* Jones, W. J; Johnson, S. B; Rouse, G. W; Vrijenhoek, R. C «Marine worms (genus Osedax) colonize cow bones». Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences, 275, 1633, 22-02-2008, pàg. 387–391. DOI: 10.1098/rspb.2007.1437. PMC: 2596828. PMID: 18077256.
* «On the role of bone-eating worms in the degradation of marine vertebrate remains». Proceedings of the Royal Society B, 275, 1646, 2008, pàg. 1959–1961. DOI: 10.1098/rspb.2008.0177. PMC: 2596369. PMID: 18505721.
* R. C. Vrijenhoek, P. Collins and C. L. Van Dover «Bone-eating marine worms: habitat specialists of generalists?». Proceedings of the Royal Society B, 275, 1646, 2008, pàg. 1963–1964. DOI: 10.1098/rspb.2008.0350. PMC: 2596361.
# Mantidactylus microtis

Mantidactylus microtis és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus microtis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Mansôa

Mansôa és una vila i un sector de Guinea Bissau, situat a la regió d'Oio. Té una superfície 1.097 kilòmetres quadrats. En 2008 comptava amb una població de 46.917 habitants, dels que 7.376 vivien al nucli urbà.

## Referències

* ↑ Repartition geographique des communautés
* ↑ «Dada de statoids.com».
* ↑ geohive
# Marsas (Gironda)

Marsas és un municipi francès, situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. És un dels municipis situats al País Gavai o Gavacheria, que tot i trobar-se geogràficament a Occitània és de parla oïl (saintongesa).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 523 | 568 | 522 | 724 | 806 | 864 | 1.056 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Brigitte Misiak | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 16 gener 2011].
# Plaça gran de Sibiu

La plaça gran de Sibiu (en alemany Großer Ring) és la plaça central de Sibiu, existent des del 1366, amb la finalització del tercer cinturó de fortificacions de la ciutat. Major Circulus vulgariter Kornmargt ("El Gran Anell, entre la gent la fira del gra") està certificat com a tal en un document de 1408, document en el qual s'esmenta Mathias Baldi. Va comprar i reparar en aquell lloc una casa de pedra de Pipo de Timiș. En un altre document, del 1411, s'acredita la venda d'una casa de pedra de Mathias Tromenauer a Nicolaus Jenkowicz per un import de 1.000 florins al mateix lloc.
La plaça és el mercat públic més gran del nucli antic i ha estat testimoni de les activitats econòmiques dels comerciants de Sibiu. Va organitzar assemblees ciutadanes, fires i fins i tot execucions. Johann Sachs von Harteneck, un comte saxó del 1691 al 1703, va ser decapitat en aquesta plaça el 1703.

## Edificis importants

La plaça ha estat designada per la UNESCO com a monument arquitectònic. Hi ha alguns edificis representatius:
* Palau Brukenthal
* L'Església dels Jesuïtes
* Sibiu Blue House (Casa Moringer)
* Torre del Consell
* Casa Haller
* Casa Hecht
* Palau Filek
* Casa Lutsch - Seu central de FDGR
* Casa Weidner-Reussner-Czekelius

## Gent important

Al començament del comunisme a Romania, les autoritats volien enderrocar els edificis medievals al costat nord de la Gran Plaça, per tal de construir alguns blocs de torres. El bloqueig d'aquest pla es va deure a la desesperada lluita de l'arquitecte Otto Czekelius, en la seva qualitat d'arquitecte de la ciutat.
A la plaça hi ha l'estàtua de Gheorghe Lazăr i una placa commemorativa col·locada al paviment de granit en memòria de les víctimes de la Revolució de 1989 a Sibiu. Antigament es va col·locar a la plaça l'estàtua de Sant Joan Nepomuc, que es va traslladar durant el règim comunista al pati interior de l'església catòlica de la Gran Plaça.
Al terra, a la part oriental de la plaça, representada per un cercle de pedra vermella hi ha la ubicació de l'estàtua de Rotllà, atestada el 1550 i enderrocada a mitjan segle xviii, essent probablement més antiga l'existència de l'estàtua. Les execucions de capitals es van celebrar sota l'estàtua de Rotllà.

## Imatges

* Gran plaça de Sibiu
* Gran plaça de Sibiu
* Gran plaça de Sibiu
* Gran plaça de Sibiu

## Referències

* ↑ Descentralizare centralizată

## Bibliografia addicional

* Piața Mare: investigació arqueològica, Angel Istrate, Daniela Marcu Istrate, Editorial Altip, 2007
# Serra de Mas Florit

La Serra de Mas Florit és una serra situada al municipi de Torrelles de Foix a la comarca de l'Alt Penedès, amb una elevació màxima de 396,7 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Nicàtor gorjagroc

El nicàtor gorjagroc (Nicator vireo) és un ocell de la família dels nicatòrids (Nicatoridae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos del sud del Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo i sud de la República Centreafricana, nord i nord-est de la República Democràtica del Congo i l'extrem oest d'Uganda, cap al sud al centre d'Angola i sud-oest i sud de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Nicàtor gorjagroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Saint-Thélo

Saint-Thélo (en bretó Sant-Teliav) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2005 tenia 438 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 639 | 676 | 554 | 531 | 458 | 444 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Daniel Le Goff | |
# Oseja de Sajambre

Oseja de Sajambre és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de la Montaña Oriental i en formen part els pobles de Pío, Vierdes, Ribota de Sajambre i Soto de Sajambre.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 383 | 356 | 317 | 323 |
# Manuel Sala i Crehuet

Manuel Sala i Crehuet (Ripoll, 1738? – 1794) fou músic, fill de Francesc Sala i Francesca Crehuet.
Apareix inclòs com a músic en els cadastres olotins de 1768 a 1776, però la seva activitat musical seguí més enllà d’aquesta darrera data, perquè hi ha un pagament del 1778 a favor d’ell i de «la copla sua que toca y desempeña las funcions dalt ditas de la semmana santa del any 1778». Sala estava casat amb Magdalena Vergés, filla del ferrer Bartomeu Vergés. El 1787 havia enviudat i es casà en segones núpcies a Ripoll amb Maria Vall, vídua de Joan Sadurní, canoner d’aquella població.
Seguí residint a Olot i al 1792 es casà en terceres núpcies amb Esperança Casademont, vídua de Pau Colomer, paperer de Sant Joan de les Fonts. Traspassà el 14 de març de 1794.

## Referències

* 1 2 «Diccionari de músics, cantors, lutiers i orgueners relacionats amb Olot al segle XVIII». Miquel Puig i Reixach, 16 - 09 - 2020. [Consulta: 22 - 12 - 2020].
* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Monells i Laqué, Carme. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 6: Fons de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa. Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona, 2012.
# Mantidactylus opiparis

Mantidactylus opiparis és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Viu als rius i als boscos tropicals i subtropicals humits.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus opiparis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Marsanes

Marsanes és un text gnòstic setià considerat un apòcrif del Nou Testament. És l'únic text que forma el Còdex X dels Manuscrits de Nag Hammadi (NH X 1-68). És un llibre molt mal conservat, ja que falten quatre pàgines i té diverses línies malmeses d'impossible recuperació, sobretot les primeres deu de la cinquena pàgina. Els estudiosos creuen que el text original, conservat en llengua copta, va ser escrit originalment en grec durant el segle iii.

## Contingut

Marsanes és un discurs de revelació on un mestre anomenat Marsanes informa del seu progrés espiritual després de la mort, d'una forma paral·lela als manuscrits de Zostrià (Còdex VIII) i Al·logenes (Còdex IX). No és pròpiament un tractat cristià, sinó que pertany al moviment setià dins del gnosticisme. Descriu una cosmogonia esotèrica molt elaborada i parla de les emanacions successives d'un Déu original. Al text hi ha indicis que els setians havien desenvolupat idees monistes, unes idees comparables a la noció de perfecció i permanència universal d'Heràclit, és a dir, tota la matèria de l'univers només pot canvieu de forma i no es pot crear o destruir, i la posterior idea estoica de que res no existeix més enllà del pla material. El text també és un apocalipsi que, va ser utilitzat per l'escola de Plotí a Roma per a rebatre'l.
El text aporta diverses exhortacions que demanen acollir els coneixements que revela como el camí de la salvació. El lector entén que els conceptes filosòfics estan subjectes a la finalitat religiosa. Una de les característiques de Marsanes es la seva capacitat per conèixer els noms correctes dels poders angèlics divins, i els poders planetaris i còsmics que controlen el destí de l'ànima, i un gran coneixement dels símbols astrològics.

## Referències

* ↑ Pearson, B. "Marsanes". A: The Nag Hammadi library in English. San Francisco : Harper & Row, 1981, p. 406 i seg.ISBN 0060669292
# Poddubni

Poddubni (en rus: Поддубный) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 238 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Serrat de l'Onyó

El Serrat de l'Onyó és un serrat del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Està situat en el sector més oriental del terme, en terres de Bertí. Dins del terme d'aquest darrer poble, és en el seu extrem sud-occidental, a prop i al sud-est de Sant Miquel del Fai i a la dreta del torrent del Gat. La masia de l'Onyó és en el seu extrem nord-est, en el lloc on el Serrat de l'Onyó s'uneix al Turó de l'Onyó, que queda a llevant de la masia. Tot el seu vessant meridional està format pels Cingles de l'Onyó. En el seu extrem sud-oest es troba el paratge del Gatosar.
# Nathembo

El nathembo o sakati (Sangaji), és una de les llengües bantus parlades per una fracció dels macua de Moçambic.

## Referències

* ↑ Nathembo a The Joshua Project
* ↑ Nathembo referència a Ethnologue (16th ed., 2009)
# Saint-Trimoël

Saint-Trimoël (en bretó Sant-Rivoued) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 319 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 351 | 393 | 347 | 314 | 296 | 319 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gilbert Baudet | |