OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bøggildita

La bøggildita és un mineral de la classe dels halurs. Va ser descoberta al dipòsit de criolita d'Ivittuut (Sermersooq, Groenlàndia), l'únic indret on ha estat trobada. Rep el seu nom en honor del mineralogista danès Ove Balthasar Bøggild (1872–1956).

## Característiques

La bøggildita és un fluorur de fórmula química Na₂Sr₂Al₂PO₄F$_9$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Forma agregats de cristalls columnars, els cristalls individuals són prismàtics i amb un perfil gairebé quadrat, fan fins a 12 mm; els cristalls són estriats longitudinalment. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4 a 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bøggildita pertany a «03.CG - Halurs complexos, aluminofluorurs amb CO₃, SO₄, PO₄» juntament amb els següents minerals: stenonita, chukhrovita-(Ce), chukhrovita-(Y), meniaylovita, chukhrovita-(Nd), creedita i thermessaïta.

## Formació

La bøggildita apareix en greisen format a la zona de contacte d'una mena de criolita.
Es va trobar associada amb: fluorita, criolita, esfalerita, pirita, zircó, calcopirita, galena, molibdenita, albita, moscovita i quars.

## Referències

* 1 2 «Bøggildite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 4 «Bøggildite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 10 març 2017].
# Careproctus mollis

Careproctus mollis és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* La femella fa 7,4 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 247 i 882 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'illa d'Attu (mar de Bering).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H. & Burke, C. V., 1912. Fishes from Bering Sea and Kamchatka. Bulletin of the Bureau of Fisheries v. 30 (for 1910): 31-96.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* ↑ Kido, K., 1985. New and rare species of the genus Careproctus (Liparididae) from the Bering Sea. Jap. J. Ichthyol. 32(1):6-17.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Casa dera Vila (Vilamòs)

La Casa dera Vila és un edifici seu de l'Ajuntament de Vilamòs, situat dins el nucli urbà de la localitat, en el municipi del mateix nom, a la Vall d'Aran, i inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La Casa dera Vila és una edificació del segle xviii, a tres vents, de secció rectangular que consta de dues plantes —baixa i pis— i humarau, amb una coberta de dos vessants d'encavallada de fusta amb llosat de peces de pissarra, i un «quiboish» —plec de la coberta configurant un tresaigües— en la façana oest. La façana paral·lela a la capiera i orientada a migdia, ha estat força transformada en les obertures de la planta baixa de manera que s'han suprimit les tres arcades que en principi creaven una estructura porxada.
El primer pis presenta també tres obertures seguint la tipologia de l'arquitectura popular tradicional, amb un balcó al mig, d'obra i porticons de fusta. Al capdamunt, en la teulada sobresurt una gran llucana amb tres obertures que contribueixen a ressaltar la façana. Els paraments, de basament petri, estan arrebossats de color clar i damunt la porta d'accés, sota el balcó, destaca una banda pintada amb la llegenda «Casa dera Vila» i l'escut de Vilamòs.

## Referències

* 1 2 3 «Casa dera Vila». Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 octubre 2016].
* 1 2 «Pla especial del Patrimoni Històric, Arquitectònic i Paisatgístic de Vilamòs». Patrimoni. Ajuntament de Vilamòs. Arxivat de l'original el 12 d'octubre 2016. [Consulta: 12 octubre 2016].
# Cal Teixidor (Artés)

Cal Teixidor és una obra del municipi d'Artés (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció medieval, part de la fortificació de les antigues muralles del castell i vila d'Artés, habilitada com a habitatge del torretà i posteriorment, al perdre les funcions militars i en època moderna, habilitada i condicionada com a habitatge. La massissa construcció és de tres pisos d'alçada amb una elegant porta adovellada a migdia. La resta d'obertures, són totes finestres modernes.
L'aparell és de pedra ben tallada i regular a les cantonades mentre que és molt més irregular a les parts més baixes de l'edifici mentre que a mesura que augmenta l'alçada augmenta també la seva regularitat. La casa és coberta amb doble vessant i amb el carener paral·lel a la façana de migdia, on sobre la porta.

## Història

És molt probablement, una de les cases més antigues de la vila d'Artés. Deuria tractar-se de la casa del torretà que guardava un dels portals d'accés al recinte fortificat del castell i església, l'únic que encara es conserva. És una massissa construcció datable al segle xv.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Teixidor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Guerra dels Set Anys (desambiguació)

«Guerra dels Set Anys» té aquests significats:
* Guerra dels Set Anys (1756-63), conflicte que va tenir lloc de per determinar el control de Silèsia a Europa i la supremacia colonial a l'Amèrica del Nord i a l'Índia
* Guerra dels Set Anys o Primera Guerra Carlina, conflicte que va esclatar a Espanya a la mort del rei Ferran VII degut a la seva successió
* Guerra Nòrdica dels Set Anys (1563-70), guerra entre el Regne de Suècia i una coalició de Dinamarca-Noruega, la ciutat hanseàtica de Lübeck i la Confederació de Polònia i Lituània
# Doye

Doye és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 79 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Doye era de 79 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 38 eren cases i 6 eren apartaments. Dels 32 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris i 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 8 tenien quatre cambres i 24 en tenien cinc o més. 28 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Doye el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 40 eren actives i 8 eren inactives. De les 40 persones actives 39 estaven ocupades (22 homes i 17 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 8 persones inactives 1 estava jubilada, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 1 d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Doye hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Doye a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Doye a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Francisco Brotons Vives

Francisco Brotons Vives (Jaén, 1821 - València, març 1880) va ser un advocat i polític valencià, alcalde de València i president de la Diputació de València en el segle xix.
El 1844 es va llicenciar en dret a la Universitat de València, i el 1843 fou diputat provincial pel Partit Progressista. Tot i això, després del fracàs de la vicalvarada el 1856 fou escollit regidor de l'ajuntament de València per la Unió Liberal. Va compaginar els seus càrrecs polítics amb la tasca d'advocat consultor de la Batllia General del Reial Patrimoni de València, i fou alcalde de València des de gener de 1861 fins a juliol de 1864. Alhora, el 1862 fou diputat provincial per Morvedre i el 1865 fou president del Consell Provincial.
Després de la revolució de 1868 fou escollit novament diputat provincial per Gandia, però renuncià uns mesos més tard. Després del pronunciament de Sagunt de 1874 fou nomenat diputat provincial pel governador civil. Fou novament escollit el març del 1877 pel districte de Xelva i el 1878 fou escollit president de la Diputació de València.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.100. ISBN 9788495484802.
# Careproctus pallidus

Careproctus pallidus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal que viu entre 6 i 28 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: Xile.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.
* ↑ Lloris, D. i J. Rucabado, 1991. Ictiofauna del canal Beagle (Tierra de Fuego), aspectos ecológicos y análisis biogeográfico. Publ. Espec. Inst. Esp. Oceanogr. 8, Madrid, l'Estat espanyol. 182 p.
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaíso 24(2):1-132.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Carte de visite

La carte de visite o, en català, carta de visita va ser un format fotogràfic per a estudis de retrat, patentat l'any 1854 pel fotògraf francès André Adolphe Eugène Disdéri, tot i que se n'atribueix la invenció al fotògraf de Marsella Louis Dodéro; i que va ser utilitzat fins a la dècada de 1920. Aquest format consistia en una còpia positiva a l'albúmina a partir d'un negatiu en vidre al col·lodió humit, de mida 54 x 89 mm, la qual era adherida sobre una cartulina que mesurava 64 x 100 mm. Normalment, la cartolina incloïa el nom del fotògraf i les dades de contacte del seu estudi.

## Referències

* ↑ «Musée d'Orsay: Notice d'Oeuvre. Giuseppe Verdi, compositeur italien né en 1814 mort en 1901» (en francès). [Consulta: 26 agost 2020].
* ↑ Valle Gastaminza, Félix del «La carte de visite: el objeto y su contexto». Cartes de visite, Retratos del siglo XIX en colecciones riojanas. Instituto de Estudios Riojanos [Logronyo], 2013, pàg. 11-32.

## Enllaços externs

* Fotografies de Disdéri a la Biblioteca Digital Hispànica de la Biblioteca Nacional d'Espanya.
# Copa Príncep d'Astúries

«Copa Príncep d'Astúries» té aquests significats:
* Copa Príncep d'Astúries de futbol, competició de futbol per seleccions dels anys 1910 i 1920
* Copa Príncep d'Astúries de basquetbol, competició de basquetbol per a clubs creada la temporada 1985-86
# Bwin

bwin Interactive Entertainment AG, anteriorment Betandwin.com (fins a 2006), és una empresa amb seu a Àustria de jocs en línia. El grup opera sota les llicències internacionals i regionals en països com Gibraltar, la reserva indígena de Kahnawake (Canadà), Belize i Alemanya, Itàlia, Mèxic, Croàcia, Àustria i el Regne Unit. El Grup ofereix apostes esportives, pòquer, jocs de casino i jocs de soft amb la majoria dels ingressos procedents de pòquer i apostes esportives. Els centres de qualificació es troben a Viena, Àustria, Estocolm, Suècia i Gibraltar.
L'empresa matriu, bwin Interactive Entertainment AG, cotitza a la Borsa de Viena des de març de 2000. La companyia ofereix serveis per a les seves filials, com màrqueting, finances i administració, comunicació corporativa, control i serveis de TI. Totes les activitats operatives són gestionades per les filials de la llicència.

## Referències

* 1 2 3 4 «Annual Report 2008». bwin. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 3 octubre 2009].

## Enllaços externs

* Pàgina Web Oficial en Català
# Concord (Vermont)

Concord és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 1.196 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Concord tenia 1.196 habitants, 467 habitatges, i 318 famílies. La densitat de població era de 9 habitants per km².
Dels 467 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,2% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 22,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.357 $ i la renda mediana per família de 38.264 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.322 $ mentre que les dones 19.471 $. La renda per capita de la població era de 15.173 $. Entorn del 7,5% de les famílies i l'11,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Concord». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Concord». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Grupo dos Cinco

* Per a altres significats, vegeu «Grup dels Cinc».
El Grupo dos Cinco ("Grup dels Cinc") de l'art modern brasiler format el 1920 el compongueren les pintores Tarsila do Amaral i Anita Malfatti, l'escriptor Menotti Del Picchia i els poetes Mário de Andrade i Oswald de Andrade, i proposaven consumir i digerir les tendències culturals foranes.
El grup es posà al capdavant del moviment modernista al Brasil i fou responsable, amb altres artistes, de la Setmana d'Art Modern de 1922, realitzada al Teatre Municipal de São Paulo. Oswald de Andrade va escriure els manifests Pau-Brasil que predicava la creació d'una poesia brasilera per a l'exportació i, el 1928, el Manifest Antropofàgic, publicat a la Revista de Antropofagia, que Oswald va ajudar a fundar amb Raul Bopp i Antônio de Alcântara Machado i datat «l'any 374 de la deglució del bisbe Sardinha», reafirmant els valors del primer però amb un contingut més polític i predicant l'ús d'un "llenguatge literari (...) no catequitzat".
Els membres del Grupo dos Cinco van continuar treballant junts durant la dècada de 1920, durant la qual la seva reputació va créixer i l'hostilitat cap a les seves innovacions va anar gradualment disminuint. Mário de Andrade va col·laborar, per exemple, en la Revista de Antropofagia, fundada per Oswald de Andrade el 1928 com a resultat del Moviment Antropofàgic. Mário i Oswald de Andrade van ser els principals impulsors del moviment modernista brasiler. A l'any següent, els dos poetes es van enemistar, cosa que va suposar la ruptura del Grupo dos Cinco. De les estelles del grup original van sorgir no obstant això grups nous. De fet, gran part dels moviments vinculats al modernisme brasiler tenen el seu origen en la Setmana d'Art Modern.

## Notes

* ↑ El bisbe portuguès Pero Fernandes Sardinha (? - 1556) fou víctima d'un naufragi al litoral nordestí del Brasil. Capturat per indis caetés, va ser sacrificat en un ritual antropofàgic.

## Referències

* ↑ Kristin G. Congdon, Kara Kelley Hallmark. Artists from Latin American Cultures: A Biographical Dictionary (en anglès). Greenwood Publishing Group, 2002, p. 159. ISBN 9780313315442.
* ↑ Cipola, Ari «Igreja cobra taxa na região onde bispo Sardinha foi devorado» (en portuguès brasiler). Brasil 500. Folha de S. Paulo, 26-03-2000. Arxivat de l'original el 2022-02-13 [Consulta: 13 febrer 2022].
* ↑ Dubin, Mariano «El indio, la antropofagia y el Manifiesto Antropófago de Oswald de Andrade» (en castellà). Espéculo. Revista de estudios literarios. Universidad Complutense de Madrid, 44, 2010. ISSN: 1139-3637 [Consulta: 12 febrer 2022].
* 1 2 Giron, Luís Antônio; Granato, Fernando. «Quinteto apaixonado» (en portuguès brasiler). Revista Época, 01-02-2002. Arxivat de l'original el 2007-09-16. [Consulta: 13 febrer 2022].
# Doyang

Doyang, Dayang o Doyong és un riu de Nagaland al districte de Kohima.
Neix al poc Japfu i travessa la part occidental del districte per unir-se finalment al riu Dhansiri o Dhaneswari a Assam, sent per tant un subtributari del Brahmaputra. El Doyang Hydro Electric Power Project, al districte de Wokha a Nagaland, utilitza l'aigua del riu.

## Enllaços externs

* Riu Doyang
# Futbol a Kuwait

El futbol és l'esport més popular a Kuwait. És dirigit per l'Associació de Futbol de Kuwait.

## Competicions

* Lligues:
** Lliga kuwaitiana de futbol
* Copes:
** Copa de l'Emir kuwaitiana de futbol
** Copa Príncep de la Corona kuwaitiana de futbol
** Supercopa kuwaitiana de futbol
** Copa Federació kuwaitiana de futbol
** Copa Al Kurafi (desapareguda)

## Principals clubs

Clubs amb més títols nacionals a 2021.
* Al-Arabi SC
* Al-Qadisiya SC
* Al-Kuwait SC
* Kazma SC
* Al-Salmiya SC
* Al Jahra SC
* Al-Yarmouk SC
* Al-Fahaheel SC
* Al-Tadhamon SC
* Al Sahel SC
* Al-Shabab SC
* Al-Nasr SC
* Khaitan SC

## Jugadors destacats

Fonts:
Des de 1970
* Jassem Yaqoub
* Farouk Ibrahim
* Ahmed Al-Tarabulsi
* Fathi Kameel
Des de 1980
* Abdulaziz Al-Anberi
* Mahboub Juma'a Mubarak
* Faisal Al-Dakhil
* Saad Al-Houti
* Samir Said
Des de 1990
* Jassem Al-Houwaidi
* Wael Sulaiman
* Abdullah Wabran
* Osama Hussain
* Jamal Mubarak
Des de 2000
* Nohair Al-Shammari
* Nawaf Al-Khaldi
* Waleed Ali
* Bader Al-Mutawa
* Bashar Abdullah
Des de 2010
* Musaed Neda
* Fahad Awadh

## Principals estadis

| # | Estadi | Capacitat | Ciutat |
| 1 | Estadi Internacional Jaber Al-Ahmad | 60.001 | Ardhiya |
| 2 | Estadi Sabah Al Salem | 26.000 | Mansuriya |
| 3 | Estadi Mohammed Al-Hamad | 25.200 | Hawalli |
| 4 | Estadi Al-Sadaqua Walsalam | 23.000 | Adiliya |

## Vegeu també

* Associació de Futbol de Kuwait
* Selecció de futbol de Kuwait

## Referències

* ↑ Mapa Mundial
* ↑ المحرر. «كيف دخلت كرة القدم الكويت؟ | Nebras Ezine». Nebras.nuks.org, 07-04-2009. Arxivat de l'original el 2018-10-02. [Consulta: 18 gener 2014].
* ↑ «Kuwait and UAE football teams' poor performance mirrors social ills | Raymond Barrett | Comment is free». theguardian.com. [Consulta: 18 gener 2014].
* ↑ «The Asian Football Confederation - Kuwaiti football is on the rise: AFC President». The-afc.com. [Consulta: 18 gener 2014].
* ↑ «FIFA.com - Kuwaiti women look to the future». M.fifa.com, 26-09-2013. Arxivat de l'original el 2014-01-08. [Consulta: 18 gener 2014].
* ↑ «One of the great clichĂŠs in football is that there... - | FOX Soccer Blog | FOX Soccer on MSN | FOX Sports on MSN». Blog.foxsoccer.com. Arxivat de l'original el 2013-06-10. [Consulta: 18 gener 2014].
* ↑ Kuwait Arxivat 2021-06-25 a Wayback Machine. a la web de la FIFA.
* ↑ Kuwait a la web de l'AFC.
* ↑ «Kuwait - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Kuwait - List of Cup Winners». RSSSF.
* ↑ «West Asia(excluding Iran and Saudi Arabia)». soccerfootballwhatever.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «West Asia Union». xtralegend.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «Kuwait All Stars». pesmitidelcalcio.com. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «Football Classic Teams». pespespes.wordpress.com. Arxivat de l'original el 2020-03-19. [Consulta: 9 febrer 2021].
# Can Baratau

Can Baratau és una masia de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil; es tracta d'una masia de tipus basilical amb cos central elevat -fou emprat com a graner-, que ocupa, en profunditat, la meitat de la construcció. L'alçat mostra una planta baixa i un pis cobert per una teulada amb dos vessants. A l'angle esquerra de la façana hi ha una petita capelleta o nínxol. Envoltant la masia hi ha uns jardins públics.
És destacable la porta adovellada amb arc de mig punt. El voladís de la teulada està realitzat amb teules col·locades perpendicularment. A l'interior, encara conserva tots els sostres embigats amb fusta, les arcades originals i un interessant celler.

## Història

Aquesta masia havia anat quedant tancada, juntament amb les seves dependències, al centre de la vila que progressivament s'anà estenent. Quedà separada del carrer per un mur i una tanca.
Fa pocs anys, el propietari va intentar enderrocar la masia per construir-hi nous edificis, però l'Ajuntament ho va impedir. Els terrenys que envoltaven l'edifici van ser venuts per construir-hi una petita urbanització de cases unifamiliars de dues plantes, amb la qual cosa s'enderrocà el mur que separava el recinte de la propietat i es construí al davant un jardí públic.
Des de 1998 acull la Biblioteca Can Baratau, de la xarxa de biblioteques municipals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Baratau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
* ↑ «Tiana. Biblioteca Can Baratau - Biblioteca Virtual». [Consulta: 7 març 2021].