OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Riccardo Pick-Mangiagalli

Riccardo Pick-Mangiagalli (Strakonice, 10 de juliol de 1882 - Milà, 8 de juliol de 1949) fou un pianista i compositor de Bohèmia naturalitzat italià.

## Biografia

Va néixer a Bohèmia, però en part d'origen italià. Va estudiar i va viure a Itàlia. Va estudiar música al Conservatori Giuseppe Verdi de Milà sota la direcció dels mestres Vincenzo Appiani (piano) i Vincenzo Ferroni (composició). També va estudiar a Praga i Viena, on va ser deixeble de Richard Strauss. La seva carrera musical va començar amb gran èxit com a concertista de piano, però aviat es va dedicar exclusivament a la composició.
El 1936 va succeir a Ildebrando Pizzetti com a director del Conservatori Giuseppe Verdi, càrrec que va ocupar fins a la seva mort. La seva producció inclou òperes, ballets, música de cambra, composicions per a piano i orquestra i fins i tot música per al cinema. El seu estil molt personal incloïva i combinava diversos trets del simfonisme alemany amb elements de l'impressionisme francès.
En morir va ser enterrat al cementiri de Cerro Maggiore de Milà, a la tomba familiar.

## Obres principals

Les seves obres inclouen una Sonata per a violí i piano, un Quartet per a cordes, una Balada simfònica, un Humorisme per a piano i orquestra, nombroses composicions per a piano (incloent-hi els "Deux Lunaires" op. 33) i algunes col·leccions de cançons.

### Òpera i ballet

* Il Salice d'oro (1913, Teatro alla Scala, Milà)
* Il carillon magico (1918)
* La Berceuse (1920)
* Mahit (1923)
* Basi e Bote (1925, llibret d'Arrigo Boito)

### Altres obres

Per al cinema va compondre la música per a la pel·lícula Scandalo per bene (1939) i per al llargmetratge d'animació La Rosa di Baghdad (1949). Finalment, entre les seves nombroses obres hi ha també l'Himne dels cavallers del Sant Sepulcre (op. 63), escrit l'any 1939 sobre text de Luigi Orsini.

## Bibliografia

* «Pick-Mangiagalli ‹pik ...›, Riccardo». Enciclopedia Treccani. Roma: Istituto della Enciclopedia Italiana.
* AA.VV.. Enciclopedia Garzanti della musica. Garzanti, 1974.
* Giovanni Trucco, Gran Diccionari Enciclopèdic, UTET, Torí, 1937
* Michael Kennedy, The Concise Oxford Dictionary of Music, Oxford University Press, Oxford, 1985 - ISBN 0-19-311320-1

## Enllaços externs

* «Riccardo Pick-Mangiagalli». digitalarchivioricordi.com.
# Portada/article maig 25
## Parlament Europeu

El Parlament Europeu és la institució parlamentària de la Unió Europea (UE), elegida per sufragi directe. Exerceix la funció legislativa de la UE juntament amb el Consell de la Unió Europea i la Comissió Europea. Els seus propis diputats consideren que es tracta d'una de les assemblees legislatives més poderoses del món. El Parlament es compon actualment de 766 eurodiputats, que representen el segon electorat democràtic més gran del món (després del Parlament de l'Índia), així com l'electorat democràtic transnacional més gran.
El Parlament Europeu opera des de tres ciutats: Brussel·les (Bèlgica), Luxemburg i Estrasburg (França). Les oficines administratives es troben a Luxemburg i les sessions plenàries se celebren a Estrasburg i Brussel·les, ciutat on també es reuneixen les comissions.
# Pointre

Pointre és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 97 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Pointre era de 97 persones. Hi havia 41 famílies de les quals 14 eren unipersonals (7 homes vivint sols i 7 dones vivint soles), 10 parelles sense fills i 17 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 54 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 1 estava desocupat. 52 eren cases i 1 era un apartament. Dels 41 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris i 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Pointre el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 8 | 75 a 79 | 12 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 61 persones, 45 eren actives i 16 eren inactives. De les 45 persones actives 44 estaven ocupades (23 homes i 21 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 16 persones inactives 8 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 3 d'empreses de construcció.
Dels 3 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 2 eren lampisteries i 1 electricista.
L'any 2000 a Pointre hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Pointre a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Pointre a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Pseudobiceros bedfordi

Pseudobiceros bedfordi és una espècie de platihelmint policlàdide de la família dels pseudoceròtids.
Aquesta espècie té dos penis, que utilitza per a l'«esgrima de penis», un intent d'injectar esperma dins el seu oponent per tal de fertilitzar-lo, mentre procura evitar ser fertilitzat.

## Descripció

P. bedfordi és una planària policlàdide de gran envergadura, fa aproximadament entre 8 i 10 centímetres de longitud. Té un patró característic que consisteix en un fons entre marró i negre, amb múltiples línies roses transverses i bilaterals al voltant de milers de punt brillants i grocs que es troben molt junts.
Els marges del cos acostumen a ser ondulats. La part ventral de P. bedfordi és d'un color rosa pàl·lid. L'extrem frontal del cos té un parell de pseudotentacles erectes.

## Referències

* ↑ WoRMS - World Register of Marine Species - Pseudobiceros bedfordi (Laidlaw, 1903)
* ↑ Arnqvist, Göran; Rowe, Locke (2005), Sexual conflict, Princeton University Press, ISBN 978-0-691-12218-2, p. 185
* ↑ Richmond, Matthew D. (1997), A Field Guide to the Seashores of Eastern Africa and the Western Indian Ocean Islands, IDA/Department for Research Cooperation, SAREC, ISBN 91-630-4594-X, p. 154
* ↑ Persian carpet flatworms (Pseudobiceros bedfordi) on the Shores of Singapore
# Saint Helens RLFC

El St Helens Rugby League Football Club (o Saint Helens RLFC) és un club de rugbi lliga anglès de la ciutat de St Helens, Merseyside.

## Història

El club és un dels més antics membres de la Rugby Football League, fundat el 1873. Fou un dels clubs que provocaren el cisma, el 1895, dins la Rugby Football Union i que donaren vida a la Northern Rugby Football Union, més tard Rugby Football League. És un dels clubs amb millor palmarès de la competició. Té gran rivalitat amb el Wigan Warriors.

## Palmarès

* World Club Challenge (2): 2001, 2007
* Campionat britànic de rugbi a 13 (inclosa Superlliga europea de rugbi a 13) (12): 1931-32, 1952-53, 1958-59, 1965-66, 1969-70, 1970-71, 1974-75, 1996, 1999, 2000, 2002, 2006
* Challenge Cup (12): 1955-56, 1960-61, 1965-66, 1971-72, 1975-76, 1996, 1997, 2001, 2004, 2006, 2007, 2008
* League Leader's Shield (6): 1964-65, 1965-66, 2005, 2006, 2007, 2008
* Regal Trophy: 1987-88
* Rugby League Premiership (4): 1975-76, 1976-77, 1984-85, 1992-93
* Lancashire Cup (11): 1926-27, 1953-54, 1960-61, 1961-62, 1962-63, 1963-64, 1964-65, 1967-68, 1968-69, 1984-85, 1991-92
* Lancashire League (12): 1929-30, 1931-32, 1952-53, 1956-57, 1958-59, 1959-60, 1963-64, 1964-65, 1965-66, 1966-67, 1968-69
* Rugby League Charity Shield: 1992-93
* BBC2 Floodlit Trophy (2): 1971-72, 1975-76

## Evolució de l'uniforme

| inicis | fins a 1961 | 1961-present |

## Enllaços externs

* Saint Helens RLFC - Lloc web oficial
# Transposició d'Amadori

La transposició de Amadori és una reacció orgànica on es produeix la isomerització en medi àcid (transposició) d'un N-glicòsid d'una aldosa a la seva corresponent 1-amino-1-desoxicetosa:
El nom d'aquesta reacció honra el químic italià Mario Amadori, qui la va investigar. Aquesta és una reacció representativa en la química dels carbohidrats.

## Mecanisme

S'ha demostrat que el mecanisme comença a partir de la aldosa en la seva forma hemiacetàlica (1) s'obre a la seva forma lineal (2). En presència d'amoníac es forma el hemiaminal lineal (1,1-amino-alcohol) 3, el qual és inestable i es deshidrata, obtenint-se l'aminosucre corresponent. (Es pot formar l'iminosucre lineal (5) i la forma heterocíclica (4))
Per tractament de la glucosamina amb piridina i anhídrid acètic, el grup imino tautomeritza a la forma d'enamina i l'intermedi enòlic veïnal tautomerizta al seu torn a la forma ceto.
La reacció està associada amb la reacció de Maillard ja que en aquesta que reaccionen sucres amb aminoàcids.

## Producte Amadori

Un producte Amadori és un intermediari en la formació d'un producte final de glicació avançada (AGE)
La formació d'aquests compostos involucra els següents passos:
* Formació de bases de Schiff: Per exemple, el grup aldehid de la molècula de glucosa es combina amb el grup amino d'una molècula d'un aminoàcid o pèptid per a formar una base de Schiff.
* Formació d'un producte Amadori: Es denomina així al producte de la transposició de la base de Schiff, on l'àtom d'hidrogen del grup hidroxil adjacent al doble enllaç carboni-nitrogen de la imina es desplaça cap al nitrogen, formant una cetona.
* Formació of un producte final de glicació avançada (AGE): El producte de Amadori s'oxida, en general per la catàlisi d'un metall de transició.
Els primers dos passos són reversibles i el darrer, irreversible.

## Enllaços externs

* Play by play Amadori rearrangement and more
* Involvement of Advanced Glycation End-products (AGEs) in Alzheimer’s Disease

## Referències

* ↑ Strategic Applications of Named Reactions in Organic Synthesis (Paperback) by Laszlo Kurti, Barbara Czako ISBN 0-12-429785-4
* ↑ Hodge, J.E. (1955) The Amadori rearrangement. Adv. Carbohydrate Chem., 10, 169-205.
* ↑ Mutarotation, Hydrolysis, and Rearrangement Reactions of Glycosylamines HORACE S. ISBELL and HARRIET L. FRUSH J. Org. Chem. 1958, 23(9), 1309 - 1319. (doi:10.1021/jo01103a019)
# South Zanesville

South Zanesville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.936 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Zanesville tenia 1.936 habitants, 797 habitatges, i 540 famílies. La densitat de població era de 1.024 habitants per km².
Dels 797 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.292 $ i la renda mediana per família de 37.837 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.724 $ mentre que les dones 21.220 $. La renda per capita de la població era de 14.920 $. Aproximadament el 10,3% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Zanesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Zanesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Terres de Campbell

Les Terres de Campbell és el nom donat a un territori de Sud-àfrica que agafa el nom del missioner escocès John Campbell (Edinburgh 1766 - Kingsland, Londres, 4 d'abril de 1840).
La London Missionary Society (Societat Missionera de Londres) el va enviar a la colònia del Cap el juny de 1812 per inspeccionar les estacions de missió allà. Va sortir de la Ciutat del Cap el febrer de 1813, passant per Bethelsdorp i Grahamstown (llavors la seu militar) i més al nord cap a Graaff-Reinet i Klaarwater (més tard Griquatown), i després va viatjar cap al nord a Litakun, kraal del kgosi (cap o rei) Mothibi. El seu viatge de retorn va ser a través de Klaarwater, Pella i Kamiesberge, fin arribar a Ciutat del Cap a finals d'octubre; d'aquest viatge va escriure un relat titulat "Els viatges d'Àfrica del Sud, realitzats a petició de la Societat Missionera" i es va publicar al seu retorn a Londres el 1815. Va contribuir a fundar Campbell, a l'est de Griquatown, que va rebre el nom en el seu honor, i les terres de la zona, a la que s'estaven desplaçant els griques, van agafar el seu nom. A la seva tornada el 1819 el cap dels griqua Adam Kok II es va encarregar de dirigir la regió.

## Referències

* Standard Encyclopaedia of Southern Africa, vol. 3
* Worldstatesmen
# Placa de l'Amur

La placa de l'Amur és una placa tectònica continental que cobreix Manxúria, la península de Corea, l'oest del Japó i el krai de Primórie. No s'ha establert encara si es tracta d'una placa independent o d'una part de la placa eurasiàtica.
Limita al nord i a l'oest amb la placa eurasiàtica, a l'est amb la placa d'Okhotsk i al sud amb la placa filipina, el Graben de Suruga i el Graben de Nankai.
La zona del Rift del Baikal es considera un dels límits entre la placa de l'Amur i la placa eurasiàtica. Segons indiquen els mesuraments del GPS, la placa es va girant lentament en sentit antihorari.
S'especula que la placa de l'Amur pugui haver participat en el terratrèmol de Tangshan de 1976 a la Xina.

## Referències

* Dongping Wei i Tetsuzo Seno (1998): Determinació del moviment de la placa de l'Amur. Dinàmica del mantell i les interaccions de la placa de l'est d'Àsia, Geodinàmica de la sèrie. v. 27, editat per MFJ Flores et al., 419 p., AGU, Washington DC (resum Arxivat 2007-08-30 a Wayback Machine.).
# Primera divisió escocesa de futbol

La Primera Divisió d'Escòcia (en anglès: Scottish Football League First Division) va ser fundada el 1890 i és la segona divisió de futbol més important d'Escòcia.
La lliga conté deu equips i tots s'enfrenten quatre vegades contra els altres. Cada final de temporada l'equip guanyador puja a la Scottish Premier League. L'últim equip classificat baixa directament a la Segona Divisió i el penúltim va a un play-off amb el segon el tercer i el quart de la categoria inferior.

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
# Projecte FEniCS

El projecte FEniCS és una col·lecció de components de programari lliure i de codi obert amb l'objectiu comú de permetre la solució automatitzada d'equacions diferencials. Els components proporcionen eines de computació científiques per treballar amb malles computacionals, formulacions variacionals d'elements finits d'equacions diferencials ordinàries i parcials i àlgebra lineal numèrica.

## Disseny i components

El projecte FEniCS està dissenyat com un projecte paraigua per a una col·lecció de components interoperables. Els components bàsics són
* UFL (Unified Form Language), un llenguatge específic de domini incrustat a Python per especificar discretitzacions d'elements finits d'equacions diferencials en termes de formes variacionals d'elements finits;
* FIAT (Finite element Automatic Tabulator), el backend d'elements finits de FEniCS, un mòdul Python per a la generació de funcions de base d'elements finits d'ordre arbitrari en símples;
* FFC (FEniCS Form Compiler), un compilador per a formes variacionals d'elements finits que pren codi UFL com a entrada i genera sortida UFC;
* UFC (Unified Form-Assembly Code), una interfície C++ que consta de funcions de baix nivell per avaluar i muntar formes variacionals d'elements finits;
* Instant, un mòdul de Python per inserir codi C i C++ a Python;
* DOLFIN, una biblioteca C++/Python que proporciona estructures de dades i algorismes per a malles d'elements finits, assemblatge automatitzat d'elements finits i àlgebra lineal numèrica.
DOLFIN, el backend C++ computacional d'alt rendiment de FEniCS, funciona com a principal entorn de resolució de problemes (tant en C++ com en Python) i com a interfície d'usuari. La seva funcionalitat integra els altres components FEniCS i gestiona la comunicació amb biblioteques externes com PETSc, Trilinos i Eigen per a l'àlgebra lineal numèrica, ParMETIS i SCOTCH per a la partició de malla, i MPI i OpenMP per a la computació distribuïda.

## Història

El projecte FEniCS es va iniciar l'any 2003 com una col·laboració de recerca entre la Universitat de Chicago i la Universitat Tecnològica de Chalmers. Les següents institucions estan actualment, o han estat, activament implicades en el desenvolupament del projecte
* Laboratori Nacional d'Argonne
* Universitat de Tecnologia de Chalmers
* Universitat Charles
* Universitat Tecnològica de Delft
* Reial Institut de Tecnologia
* Laboratori de Recerca Simula
* Universitat de Cambridge
* Universitat de Chicago
* Universitat de Luxemburg

## Referències

* ↑ «The FEniCS Project page» (en anglès). The FEniCS Project. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ Anders Logg. Automated Solution of Differential Equations by the Finite Element Method (en anglès). Springer, 2011. ISBN 978-3-642-23098-1.
* ↑ «Core components of the FEniCS Project» (en anglès). The FEniCS Project. Arxivat de l'original el 4 novembre 2011. [Consulta: 8 desembre 2011].
* ↑ «FEniCS Project» (en anglès). https://numfocus.org.+[Consulta: 16 juliol 2023].
# Saint George's (Bermudes)

Saint George's (oficialment, Town of Saint George, o Saint George's Town) està situada a l'illa del mateix nom, a les Bermudes, i va ser el primer assentament permanent de l'arxipèlag. El centre històric de St. George i fortificacions associades està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2000.

## Història

La ciutat té un importància històrica considerable. No sols va tenir un rol destacat en la història de les Bermudes (en va ser la capital fins al 1815, data en què el govern es va traslladar a Hamilton), sinó que també va ajudar a la formació dels Estats Units. Durant la Guerra de la Independència dels Estats Units, els habitants de les Bermudes van robar la pólvora dels forts que protegien Saint George's i la van fer arribar a George Washington. També és probable que els seus habitants allarguessin la Guerra Civil americana gràcies al comerç de béns i municions als Estats Confederats d'Amèrica.
Avui dia, Saint George's no s'ha vist afectada pel boom econòmic que ha remodelat la capital, Hamilton. La majoria dels edificis van ser construïts entre els segles XVII i XIX, i és per això que les autoritats han evitat que s'hi fessin modificacions excessives: per exemple, les línies elèctriques i telefòniques estan soterrades, i els fanals respecten l'estil de l'època.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Historic Town of St George and Related Fortifications, Bermuda» (en anglès). [Consulta: 14 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Town of Saint George Arxivat 2007-03-14 a Wayback Machine.. Informació detallada de la ciutat.
* Bermuda 4U. Una guia independent de les Bermudes.
* Lloc web de Saint George's.
* Webcam Arxivat 2008-04-22 a Wayback Machine.. De Harbour Radio.
# Tul·lus (cognom romà)

Tul·lus fou un cognomen romà procedent del praenomen Tul·lus i sovint confós amb el nomen Tul·li. Portaren aquest cognomen:
* Gai Calvisi Tul·lus, cònsol el 109.
* Luci Volcaci Tul·lus, cònsol el 66 aC.
* Luci Volcaci Tul·lus, cònsol el 33 aC.
* Hostili Tul·lus, tribú de la plebs el 43 aC.
# Southampton Dock

Southampton Dock és una cançó del grup britànic de rock progressiu Pink Floyd. Concretament és el novè títol de l'àlbum The final cut un àlbum conceptual antibèl·lic amb elements d'òpera rock aparegut el 1983,
La cançó descriu el retorn dels soldats al port de Southampton al final de la Segona Guerra Mundial, amb moltes baixes respecte els que van marxar, i anys més tard una dona, aparentment Margaret Thatcher, que s'acomiada dels soldat embarcats cap a la guerra de les Malvines. És un lament dedicat als herois de guerra que tornen i per als soldats que s'encaminen cap a una mort segura. Fou un peça molt interpretada pels espectacles de Roger Waters, després que deixés el grup, com Get Your Filthy Hands Off My Desert. També va aparèixer en molts DVD, com el de l'espectacle In the Flesh: Live.

## Crèdits

* Roger Waters - veus, guitarres acústiques, baix
* Michael Kamen - piano, orquestra
* National Philharmonic Orchestra

## Referències

* ↑ Strong, Martin C. The Great Rock Discography. 7th. Edinburgh: Canongate Books, 2004, p. 1177. ISBN 1-84195-551-5.
* ↑ Mabbett, Andy. The Complete Guide to the Music of Pink Floyd. London: Omnibus Press, 1995. ISBN 0-7119-4301-X.
* ↑ Rose, Phil. Roger Waters and Pink Floyd: The Concept Albums (en anglès). Rowman & Littlefield, 2015, p. 177. ISBN 1611477611.
* ↑ Blake, Mark. Comfortably Numb — The Inside Story of Pink Floyd (en anglès). Da Capo Press, 2008, p. 299. ISBN 0306817527.
# Riu Winnipeg

El riu Winnipeg (en anglès: Winnipeg River; en francès: Rivière Winnipeg) és un curt riu del Canadà que uneix el Llac of the Woods, a la província d'Ontario, amb el llac Winnipeg, a la província de Manitoba. El riu té una llargada de 235 quilòmetres des de la presa Norman, al Districte de Kenora, fins a la desembocadura al llac Winnipeg. La seva conca és 106.500 km², principalment al Canadà, tot i que 29.000 km² pertanyen al nord de l'estat dels Estats Units de Minnesota.

## Referències

* ↑ «Canada Drainage Basins». The National Atlas of Canada, 5th edition. Natural Resources Canada, 1985. Arxivat de l'original el 4 de març 2011. [Consulta: 24 novembre 2010].
# Plano

«Plano» té aquests significats:
* Plano (Illinois)
* Plano (Iowa)
* Plano (Texas)
Viccionari