OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tignes

Tignes és un municipi francès, situat al departament de la Savoia i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.

## Poblacions

Tignes abasta les poblacions de: Val Claret, Tignes-le-Lac, Le Lavachet Tignes, Les Boisses, Tignes-les-Brévières. Les tres primeres estan molt prop, a uns 2100 m, en canvi Els Boisses i Els Brevieres estan situades en la vall, per damunt i per sota de la presa. Els Brévières és l'únic poble realment antic, però tots els altres s'han creat com a part de la construcció i desenvolupament de les importants estacions d'esquí de la zona.

## Geografia

Grand Motte A causa de la presència de la glacera "Gran Motte", a Tignes es pot oferir esquí durant tot l'any. No obstant això, el nivell de gel de la glacera ha anat descendint durant els últims decennis havent de tancar, actualment, unes setmanes a l'any. En 2005 la glacera s'ha reduït al voltant de 25 metres en comparació del mesurament de 1982. Sembla probable que la glacera serà dividit en dues pels espolones de roca que estan començant a ser visibles.

## Esports

Esquí. La principal activitat econòmica de la zona se centra en l'aprofitament dels recursos naturals de la comuna amb equipaments específics per a les diferents esports de neu. Els inicis de la construcció de l'estació d'esquí es remunten després de la pèrdua de l'antic poble, quan es va decidir desenvolupar l'estació prop del major llac (Le Lac), prop la glacera de la Grand Motte. Els telecadires STGM són de 6 o 8 buits per a descongestionar les cues que anys després d'any segueixen augmentant. Tour de França: el 2007, Tignes va ser la final de la vuitena etapa del Tour de França. L'ascens des de Sainte-Foy-Tarentaise a la meta situada en el llac és d'uns 17,9 km de llarg, amb un desnivell del 5,5%.
# Trasserra (Olvan)

Trasserra és una masia del municipi d'Olvan (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està al costat de la capella de Sant Salvador d'Olvan.

## Descripció

És una construcció civil, una masia de planta basilical amb el carener perpendicular a la façana i coberta a doble vessant. Correspon a una gran masia orientada a migdia que s'amplià, amb un cos addicional, seguint l'esquema original cap a tramuntana. A migdia, la façana s'obra amb una gran eixida amb balconada de fusta (galeria de dos pisos). Precedeix l'entrada a la masia, a tramuntana, una escalinata, quedant al costat la capella advocada a Sant Salvador.

## Història

Tresserra és una antiga masia del segle xvii que fou ampliada el segle següent. La capella, advocada a Sant Salvador, fou iniciada durant la Guerra Civil espanyola, entre 1936-1939, i conserva una façana de factura neoclàssica amb data de 1856 i inscripció: "HIC DOMUS DEI EST ET PORTA COELI. AQUÍ TIENES O MORTAL LA CASA DE LA SALVACIÓN. ORA PUES A DIOS EN ELLA CON PERRENNE DEVOCIÓN"

## Referències

* 1 2 «Trasserra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Salix pyrenaica

La salenca pirinenca o gatsalze(Salix pyrenaica) és una espècie de salze endèmic dels Pirineus de la família de les salicàcies.
És un arbust que arriba a fer 0,5 m d'alt, erecte o reptant. Té les fulles ovades o el·líptiques, d'uns 2-3 cm, sovint acabades en punta, amb pèls llargs a l'anvers. Posseeix flors petites sense periant. El fruit és una càpsula grisenca i peluda, cònica, amb les llavors guarnides amb pèls sedosos per a facilitar-ne la dispersió.
Es troba en zones amb molta innivació, en substrats calcaris i replans càrstics ombrívols, sovint acompanyada d'altres plantes salenques. Habita a una altitud a partir dels 1.200 m, tot i que és més normal trobar-la entre els 1.800 i 2.500 m als Pirineus. El període de floració és entre juny i agost.

## Notes

* ↑ «Salix pyrenaica». Real Jardín Botánico: Proyecto Anthos. [Consulta: 27 desembre 2011].
* ↑ «FloraCatalana.net - Salix pyrenaica Gouan». Arxivat de l'original el 2016-07-21. [Consulta: 31 desembre 2015].
* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, p. 153-154. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya - Salix pyrenaica Gouan». [Consulta: 31 desembre 2015].
# Xunta Nacionalista Asturiana

La Xunta Nacionalista Asturiana (XNA) fou un partit polític d'ideologia nacionalista asturiana d'esquerres format en 1986 amb militants procedents del Conceyu Nacionalista Astur (CNA). Tot i que es va definir com a partit polític, mai es va registrar com a tal, de manera que no es va presentar ni a les eleccions autonòmiques ni a les municipals ni a les europees de 1987. De caràcter minoritari, es trobava molt vinculat als cercles universitaris. Els seus principals líders eren José Suárez "Felechosa" i Inaciu Iglesias.
El 1989 es va unir a l'organització de caràcter socialista, Ensame Nacionalista Astur (ENA), que es formà en 1982, formant la Unidá Nacionalista Asturiana (UNA).

## Referències

* ↑ «Registre de Partits Polítics del Ministeri de l'Interior, on no apareix XNA.». Arxivat de l'original el 2017-09-30. [Consulta: 28 octubre 2014].
* ↑ Entrevista a Inaciu Iglesias (en asturià).

## Enllaços externs

* Banderes del moviment nacionalista asturià (anglès)
# Schistura atra

Schistura atra és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Mekong a Laos.

## Amenaces

Les seues principals amenaces són la desforestació, les pràctiques agrícoles gens sostenibles, la mineria d'or, la contaminació de l'aigua i la construcció de preses.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 1998. Fishes of the Nam Theun and Xe Bangfai basins, Laos, with diagnoses of twenty-two new species (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Cobitidae, Coiidae and Odontobutidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(1): 1-128.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd, Colombo 5, Sri Lanka.
* ↑ Kottelat, M., 1989. Zoogeography of the fishes from Indochinese inland waters with an annotated check-list. Bull. Zoöl. Mus. Univ. Amsterdam 12(1): 1-55.
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Tigliole

Tigliole, (Tijòli en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Asti, Baldichieri d'Asti, Cantarana, San Damiano d'Asti i Villafranca d'Asti.
Pertanyen al municipi les frazioni de Pocola, Pratomorone, Remondini, San Carlo i Valperosa.
# Tots els camins de Déu

Tots els camins de Déu és una pel·lícula dramàtica del 2013 dirigida per Gemma Ferraté i produïda per Aritz Cirbián. Narra la història de Judes traslladada al segle XXI però amb el mateix sentiment de culpa per haver traït a un amic. Fou nominada a la novena edició dels Premis Gaudí a la categoria de millor pel·lícula en llengua catalana.

## Argument

Història dels darrers tres dies en la vida d'un Judes contemporani: un home fuig de si mateix, consumit per la culpa, després de trair el seu millor amic. No trobant el coratge per a posar fi a la seva vida, coneix un jove que l'ajudarà a entendre com fer front als seus actes.

## Repartiment

* Marc Garcia Coté
* Oriol Pla
* Jan Cornet

## Referències

* ↑ «'Tots els camins de Déu': un nuevo Judas» (en castellà). El Periódico, 03-03-2016.
* ↑ Martínez, Beatriz «Gemma Ferraté: "Hi ha molts prejudicis amb el cine d'autor"». El Periódico, 06-03-2016.
* ↑ «Tots els nominats als premis Gaudí 2017. La gala se celebrarà el 29 de gener i serà presentada per Bruno Oro». Ara [Barcelona], 29-12-2016.

## Enllaços externs

* «Tots els camins de Déu». Catalan Films & TV. [Consulta: 28 gener 2017].
# Arrencar cebes

Arrencar cebes és un joc popular infantil.
Els jugadors poden estar asseguts a terra o en un banc; el primer ha d'estar recolzat a la paret, en un arbre… Tots els participants fan de cebes, menys un, a qui toca parar. Les cebes seuen l'una a la falda de l'altra i s'agafen ben fort per la cintura. Seuen per ordre de força: primer el més forçut, a la seva falda el segon i així fins que el més petit queda al davant.
Tot seguit se li acosta el jugador que fa de pagès i l'estira pels braços, fins que aconsegueix arrencar-la dels altres que la subjecten amb força. La ceba arrencada ajuda qui para, posant-se al seu darrere i agafant-la per la cintura. Així en van arrencant fins que aconsegueixen fer seguir l'última (de vegades en arrencar-les es fan seguir tres o quatre cebes de cop).
És un joc tradicional català del segle xix.

## Referències

* ↑ "Els jocs infantils: un passat que hem viscut", article de Francesc Palet i Setó, 2000, p. 71, versió revisada i ampliada de l'article "Juguem...? Passat, present i futur dels jocs infantils", que aparegué a l'Arxiu del Centre Excursionista de Terrassa, Núm. 100-101, gener-juny del 1999, p. 15-22.
* ↑ «Omnium - Arrencar cebes». Arxivat de l'original el 2017-08-31. [Consulta: 31 agost 2017].

## Enllaços externs

* «Arrencar cebes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Saint-Jouan-des-Guérets

Saint-Jouan-des-Guérets (en bretó Sant-Yowan-an-Havreg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 2.660 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.023 | 1.025 | 1.236 | 1.406 | 2.221 | 2.484 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Francis Goger | |
| 2008- | Luc Couapel | |
# Batalla de Dijon

La batalla de Dijon de l'any 500 fou una de les batalles lluitades pels merovingis durant la formació del regne franc.

## Antecedents

Després de la caiguda de l'Imperi Romà d'Occident, els francs van crear el seu propi regne sota la dinastia merovíngia, i volien expulsar els visigots de la Gàl·lia pel seu arrianisme. Ajudat pel clergat catòlic i les poblacions gal·les dominades pels arrians visigots i burgundis, i induït per la seva dona Clotilde de Borgonya, que volia venjar el seu pare Khilperic II de Burgúndia, Clodoveu I va decidir-se a atacat el Regne de Burgúndia en 500.

## Batalla

Els dos exèrcits es van trobar entre Dijon i Langres, i la deserció de Godegisil i les tropes genoveses van salvar de la derrota a Clodoveu I a mans de Gundebald.

## Conseqüències

Gundebald abandonà Dijon i fugí al sud, perseguit per Clodoveu I i Godegisil deixant Lió i Viena del Delfinat a Clodoveu, i finalment el va esperar a Avinyó, on va ser encalçat, on va signar la pau a canvi de fer-se tributari i cedir Viena del Delfinat al seu germà. Però fou finalment derrotat i mort per Gondebald quan aquest va atacar la capital en 502.
Finalment els francs van subjugar les altres tribus germàniques i van crear un imperi sota la dinastia merovíngia.

## Referències

* ↑ Historia Francorum (en llatí). llibre 2. Arxivat 2014-08-14 a Wayback Machine.
* 1 2 3 Strauss, Gustave Louis M. Moslem and Frank; or, Charles Martel and the rescue of Europe (en anglès), 1854, p. 99.
* ↑ Strauss, Gustave Louis M. Moslem and Frank; or, Charles Martel and the rescue of Europe (en anglès), 1854, p. 100.
# Salt de llargada aturat

El salt de llargada aturat és una prova atlètica que consisteix en saltar el màxim que puguis des d'un punt determinat sense agafar embranzida corrent, és a dir, partint d'una posició estàtica. En realitzar el salt de llargada aturat, el saltador es troba en una línia marcada a terra amb els peus lleugerament separats. L'atleta s'enlaira i aterra utilitzant els dos peus, balancejant els braços i doblegant els genolls per proporcionar impuls cap endavant. El salt s'ha de repetir si l'atleta cau enrere o fa un pas en l'enlairament.
La prova va ser olímpica fins a l'any 1912. Ray Ewry va establir el primer rècord mundial de salt de llargada aturat a 3,47 m el 3 de setembre de 1904. El rècord no oficial actual està en mans de Byron Jones, que va registrar un salt de 3,73 m, al NFL Combine el 23 de febrer de 2015, superant el rècord mundial oficial de distància de salt de 3,71 m establert pel saltador noruec Arne Tvervaag del Ringerike FIK Sportclub a 1968, en un entorn diferent amb diferents controls.
Quan es van construir pistes cobertes, el salt de llargada aturat va començar a desaparèixer com a esdeveniment. Avui dia, Noruega és l'únic país on el salt de llargada aturat és una prova de campionat nacional. El Campionat de Noruega de salts aturats (salt de llargada i salt d'alçada) s'ha celebrat a Stange cada hivern des de 1995.

## Campions olímpics

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| París 1900 detalls | Ray Ewry | Irving Baxter | Émile Torcheboeuf |
| St. Louis 1904 detalls | Ray Ewry | Charles King | John Biller |
| Londres 1908 detalls | Ray Ewry | Konstandinos Tsiklitiras | Martin Sheridan |
| Estocolm 1912 detalls | Konstandinos Tsiklitiras | Platt Adams | Benjamin Adams |

## Jocs Intercalats

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Atenes 1906 | Ray Ewry | Martin Sheridan | Lawson Robertson |

## Referències

* ↑ Byron Jones obliterates the Combine broad jump record - NBC Sports
* ↑ «Norske rekorder for Menn Senior pr» (en norwegian). Arxivat de l'original el May 29, 2012. [Consulta: September 2, 2011]. - Norwegian Athletics Association
* ↑ «Friidrett Statistikk» (en norwegian). www.friidrett.no. [Consulta: December 31, 2018]. - Norwegian Athletics Association
* ↑ Norwegian indoor championships - GBR Athletics
# Yasukazu Tanaka

Yasukazu Tanaka (Japó, 15 de juny de 1933) és un futbolista japonès que disputà quatre partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Serrat de la Savina

El Serrat de la Savina és un serrat del municipi d'Isona i Conca Dellà a la comarca del Pallars Jussà.
És un serrat que s'estén longitudinalment de nord-est a sud-oest. Pel seu costat nord dona a la vall del riu d'Abella, i pel sud a la del barranc del Llinar. Per la part oriental enllaça, al Pas de Finestres i al Roc del Pas de Finestres, amb la Sedella. La carretera L-511 (Isona-Coll de Nargó) recorre tot el seu vessant sud-oriental, des del peu de la vall d'Abella fins al Pas de Finestres.
Es tracta d'un topònim romànic descriptiu: el serrat pren el nom de l'arbre anomenat savina, o bé pel fet que n'hi havia un de molt destacat, o perquè era una mena d'arbre molt abundós en aquell lloc.
# Tigit (estat)

Tigit o Hsihkip és un petit estat subsidiari de Yawnghwe dins els estats Shan de l'Estat Shan de Myanmar. És al sud-oest de Taunggyi, capital de l'Estat Shan, prop de Heho, capital d'un altre estat; a l'oest té terres birmanes i al nord l'estat de Hsamongkham. Fundat el segle xvii i tributari del rei de Birmània, fou donat com a subsidiari a Yawnghwe (lleial als britànics) el 1886. El 1887 fou teatre d'una batalla entre els britànics i Sao Weng de Lawksawk, que s'oposava al protectorat.

## Myosa de Tigit

* Hkun Chok
* Hkun Hpe
* Hkun Daw
* Maung Paw
* Maung Paik
* Hkun Hmom
* Hkam Lin (Regent) vers 1840
* Hkun Nyun vers 1845
* Twet Kye (Regent) fins a 1848
* Hkun Ywe 1848 - 1851
* Hkun Ton 1851 - 1862
* Son Hkun Hpon 1863 - 1870
* Maung Hnya 1870 - 1886

## Referències

* ↑ J. G. Scott, Gazetteer of Upper Burma and the Shan States. 5 voll. (Rangoon: Superintendent, Government Printing, 1900) pars 2 vol. 1 p. 213
* ↑ Shan and Karenni states a rulers.org
# Tower City (Dakota del Nord)

Tower City és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 252 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tower City tenia 252 habitants, 107 habitatges, i 75 famílies. La densitat de població era de 46,8 hab./km².
Dels 107 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,8% hi vivien parelles casades, en un 4,7% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 26,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.607 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.806 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 15.652 $. Entorn del 5,1% de les famílies i el 6,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tower City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tower City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Astyanax myersi

Astyanax myersi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fernández-Yépez, A. 1950. Algunos peces del Río Autana. Noved. Cient. Mus. Hist. Nat. La Salle (Ser. Zool.) Núm. 2: 1-18, Pls. 1-3.
* ↑ «Astyanax myersi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Taphorn, D., R. Royero, A. Machado-Allison i F. Mago Leccia 1997. Lista actualizada de los peces de agua dulce de Venezuela. p.55-100. A E. La Marca (ed.) Catálogo zoológico de Venezuela. vol. 1. Vertebrados actuales y fósiles de Venezuela. Museo de Ciencia y Tecnología de Mérida, Veneçuela.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Salt del Fitó

El Salt del Fitó és un salt d'aigua de 60 metres d'alçada ubicat al municipi de la Jonquera a l'Alt Empordà dins el Paratge Natural d'Interès Nacional de l'Albera. Considera la cascada més alta del Pirineu oriental, forma part de la capçalera de la conca hidrogràfica del riu Llobregat d'Empordà. Se'n té referències des de l'any 1887, on l'escriptor Carles Bosch de la Trinxeria descriu al seu llibre Records d'un excursionista el recorregut del riu i el salt d'aigua, conegut com lo Salt d'en Fitó.

## Referències

* ↑ «Salt del Fitó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Els salts del Fitó i Fitonell». Infojonquera.cat, 28-08-2016. [Consulta: 25 desembre 2021].
# Wilsonville (Oregon)

Wilsonville és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 13.991 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wilsonville tenia 13.991 habitants, 5.937 habitatges, i 3.775 famílies. La densitat de població era de 805,1 habitants per km².
Dels 5.937 habitatges en un 30,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,5% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 36,4% no eren unitats familiars. En el 28,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.515$ i la renda mediana per família de 65.172$. Els homes tenien una renda mediana de 43.480$ mentre que les dones 28.395$. La renda per capita de la població era de 29.786$. Aproximadament el 3% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wilsonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wilsonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sebastià Serra

«Sebastià Serra» té aquests significats:
* Sebastià Serra i Bonilla (1966 -). Il·lustrador vilanoví
* Sebastià Serra i Busquets (1950). Historiador i polític mallorquí