OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ualabi boscà negre

El ualabi boscà negre (Dorcopsis atrata) és una espècie de marsupial de la família dels macropòdids. És endèmic de Papua Nova Guinea. El seu hàbitat natural són els boscos secs tropicals o subtropicals. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 61. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Leary, T.; Wright, D.; Hamilton, S.; Singadan, R.; Menzies, J.; Bonaccorso, F.; Helgen, K.; Seri, L.; Allison, A.; James, R. Dorcopsis atrata. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 desembre 2008.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Santimamiñe

La cova de Santimamiñe, Kortezubi, Biscaia, País Basc és un dels jaciments arqueològics més importants del País Basc i inclou una seqüència completa des de mitjan paleolític a l'edat del ferro. La seqüència inclou les cultures:
* Mosterià
* Châtelperronià
* Aurignacià
* Gravettià
* Solutrià
* Magdalenià
* Azilià

## Descobriment

L'any 1916, J. F. Bengoetxea hi va trobar les pintures rupestres i a partir de l'any següent els arqueòlegs Enrique Eguren, Telesforo Aranzadi i Jose Miguel Barandiaran van explorar la cova a fons entre els anys 1918 i 1926.
Van estar obertes a la visita del públic, però actualment l'accés està restringit. Tanmateix, es pot fer una visita virtual sota el nom de "Santimamiñe, milaka urteko paisaia" ('Santimimañe, paisatge per milers d'anys').

## Descripció

La cova té una galeria de 365 metres i hi ha estalactites i estalagmites.
La sala principal té forma quadrada de 4 m de llarg, 3 m d'amplada amb una alçada de 3,5 m.
A més, té restes sense classificar del neolític, calcolític, del bronze i del ferro.
Són ben conegudes les seves pintures rupestres, que pertanyen al període Magdalenià i que mostren bisons, cavalls, cabres i cérvols.
Es troba prop de l'estuari d'Urdaibai.
# Pseudoboleïta

La pseudoboleïta és un mineral de la classe dels halurs. Rep el seu nom per la seva relació amb la boleïta.

## Característiques

La pseudoboleïta és un halur de fórmula química Pb$_{31}$Cu$_{24}$Cl$_{62}$(OH)$_{48}$. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pseudoboleïta pertany a «03.DB: Oxihalurs, hidroxihalurs i halurs amb doble enllaç, amb Pb, Cu, etc.» juntament amb els següents minerals: rickturnerita, diaboleïta, boleïta, cumengeïta, bideauxita, cloroxifita, hematofanita, asisita, parkinsonita, murdochita i yedlinita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Santa Rosalía, al districte de El Boleo, al municipi de Mulegé, Baixa Califòrnia Sud, Mèxic. També ha estat descrita als Estats Units, el Regne Unit, Itàlia, Iran, Grècia, Alemanya, França, Xile i Àustria. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina San Miguel (Ribes de Freser, Ripollès).

## Referències

* ↑ «Pseudoboleite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 novembre 2017].
* ↑ Pedro Mingueza, Joan Rosell-Riba, David Ruiz-Corominas, Jordi Ibáñez-Insa, Albert Vaquero, Valentín Bártulos «Estudi mineralògic de la mina "San Miguel", Ribes de Freser, el Ripollès, Girona, Catalunya, Espanya». Mineralogistes de Catalunya, 2, 2022, pàg. 3-38 [Consulta: 29 gener 2024].
# Popper

«Popper» té aquests significats:
* Poppers, droga líquida inhalant, a base de nitrits d'amil volàtils.
* Karl Popper, filòsof i sociòleg austríac.
# Pteragogus taeniops

Pteragogus taeniops és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Zanzíbar (Tanzània) fins a Moçambic i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., 1986. Labridae. p. 683-706. In M.M. Smith and P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ryžový nákyp

El ryžový nákyp és un pastís d'arròs amb llet, ous, mantega i, de vegades, panses o altres fruits secs, típic de les gastronomies txeca i eslovaca. Se sol servir amb compota d'albercoc, préssec, pruna, cirera o altres fruites, o amb sucre en pols o merenga. Es pot servir com a segon plat, com a plat principal o com a postres. Es pot servir tant calent com fred.

## Referències

* 1 2 3 HEŘTOVÁ, DAGMAR. «Rýžový nákyp s meruňkami. Stálice, která nezklame | Dobrá chuť» (en txec). Lidovky.cz, 24-02-2018. [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «Rýžový nákyp | Traditional Rice Dish From Czech Republic | TasteAtlas». www.tasteatlas.com. [Consulta: 10 juny 2023].
* ↑ «Ryžový nákyp» (en eslovac). Dobroty z kuchyne. [Consulta: 25 maig 2023].
# Teatre Hasimta

El Teatre Hasimta — תיאטרון הסימטה en hebreu, Hasimta Theater en anglès— és un teatre alternatiu situat a la ciutat vella de Jaffa, Israel. El local és conegut per ser un dels teatres alternatius més antics d'Israel, ja que ha estat funcionant contínuament des de la seva fundació en 1982, Hasimta va ser fundat per l'actor i director Niko Nitai, el qual havia servit com a gerent artístic del teatre durant un temps. Hasimta atreu a artistes que treballen en el camp del teatre i la música, i desitgen desenvolupar el seu propi estil fos del circuit del teatre convencional. L'actual directora artística del teatre és Irit Frank.
El teatre va ser fundat per Nitai, comptant amb l'ajuda del municipi de Tel-Aviv, en la ubicació de l'antiga galeria d'art de Hasimta. Entre els artistes habituals durant el primer any de funcionament del teatre es trobava Meir Ariel. Aquests artistes no rebien un salari monetari, sinó que se'ls pagava amb un percentatge dels ingressos dels seus espectacles.
El teatre roman actiu gairebé tots els dies de l'any, i serveix com a sala d'assajos al matí, i com a escenari per a les actuacions a la nit. El teatre representa més de 200 obres a l'any, i manté a un equip tècnic d'uns 135 actors i creadors. El lloc també serveix com a sala d'exposicions, i com a escenari per a concerts de música i jazz. En el lloc hi ha un local anomenat: el bar del carreró (The Alley Bar en anglès).

## Referències

* ↑ www.hasimta.com/
# Strade Bianche 2013

La Strade Bianche 2013 fou la setena edició de la Strade Bianche. La cursa es disputà el 2 de març de 2013 sobre un recorregut de 188 quilòmetres, seguint carreteres, però també les anomenades strade bianche, pistes forestals. El vencedor fou l'italià Moreno Moser.

## Equips participants

Disset són els equips que hi prenen part, amb vuit corredors cadascun. D'aquests, dotze eren equips amb llicència "UCI Pro Tour" i cinc més "equips professionals continentals".
| Núm. | Codi | Equip |
| 1-8 | RLT | RadioShack-Leopard |
| 11-18 | ALM | AG2R La Mondiale |
| 21-28 | AND | Androni Giocattoli |
| 31-38 | AST | Astana Qazaqstan Team |
| 41-48 | BAR | Bardiani Valvole-CSF Inox |
| 51-58 | BLA | Blanco Team |
| 61-68 | BMC | BMC Racing Team |
| 71-78 | CAN | Cannondale |
| 81-88 | CRE | Crelan-Euphony |
| 91-98 | GRS | Garmin-Sharp |
| Núm. | Codi | Equip |
| 101-108 | IAM | IAM |
| 111-117 | KAT | Team Katusha |
| 121-127 | LAM | Lampre-Merida |
| 131-138 | MOV | Movistar Team |
| 141-148 | ARG | Argos-Shimano |
| 151-158 | VCD | Vacansoleil-DCM |
| 161-168 | VIN | Vini Fantini-Selle Italia |

## Classificació final

| Pos. | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Moreno Moser (ITA) | Cannondale | 5h 01' 53" |
| 2 | Peter Sagan (SVK) | Cannondale | + 06" |
| 3 | Rinaldo Nocentini (ITA) | AG2R La Mondiale | + 07" |
| 4 | Fabian Cancellara (SUI) | RadioShack-Leopard | + 07" |
| 5 | Aleksejs Saramotins (LAT) | IAM | + 07" |
| 6 | Greg Van Avermaet (BEL) | BMC Racing Team | + 07" |
| 7 | Aleksandr Kólobnev (RUS) | Team Katusha | + 07" |
| 8 | Francesco Reda (ITA) | Acqua & Sapone | + 07" |
| 9 | Giampaolo Caruso (ITA) | Team Katusha | + 10" |
| 10 | Maksim Belkov (RUS) | Team Katusha | + 13" |

## Referències

* (anglès) «Moser thrills tifosi with Strade Bianche win». Cycling News, 02-03-2012.
* Resultats a sitiodeciclismo.net

## Enllaços externs

* (italià) Web oficial de la cursa
# Ulric d'Augsburg

* Per a altres significats, vegeu «Ulric».
Ulric, Ulderic o Udalric d'Augsburg, en alemany Ulrich (Zúric, Suïssa, 890 - Augsburg, Alemanya, 4 de juliol de 973), fou un eclesiàstic germànic, bisbe d'Augsburg. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Ulric havia nascut a Zuric. Fins al 908 visqué com a monjo benedictí a l'Abadia de Sankt Gallen. En 923, gràcies a la influència del seu oncle, el duc Burcard III, fou elegit bisbe de la diòcesi d'Augsburg per Enric I de Saxònia. Hi millorà les condicions del clergat i en reforçà l'observança de la disciplina. Edificà nombroses esglésies i va fer moltes visites pastorals.
En època de les invasions magiars de Baviera i Suàbia, Ulric va fer fortificar la ciutat i, després, reconstruir les esglésies destruïdes. En 954, aconseguí que signessin la pau Ludolf de Suàbia i Otó I, que li atorgà el privilegi d'encunyar moneda. Ulric participà en molts sínodes, com el d'Ingelheim (948 i 972), Augsburg (952) i Roma (972).

## Veneració

Ulric fou canonitzat per Joan XV el 31 de gener de 993, durant un sínode tingut al Palau Laterà de Roma. Es convertí en el primer sant canonitzat per un papa, i el fet fou ratificat per bisbes francesos i alemanys mitjançant una butlla pontifícia.
* Escultura moderna a Augsburg
* Relleu del retaule de Stockheim
* Sant Ulric i Santa Afra, d'Augsburg, amb la tomba del sant
* Tomba de S. Ulric

## Enllaços externs

* Vida de Sant Ulric. Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine.
# Sariarkhà – Estepes i llacs del nord del Kazakhstan

La Sariarkhà és una part dels Altiplans del Kazakhstan que en idioma kazakh es coneixen com a sariarkhà (o "banda groga") la qual ha estat designada Patrimoni de la humanitat per la UNESCO. És l'únic lloc patrimoni de la humanitat del Kazakhstan.
El lloc comprèn la Reserva Estatal de la Natura de Naurzum, situada a la província de Kostanai i la Reserva Estatal de la Natura de Korgaljin, situada a la província d'Akmolà. Les dues reserves contenen aiguamolls que són importants punts de parada d'ocells migradors provinents de l'Àfrica, Europa i el sud de l'Àsia. S'estima que hi ha 15 milions d'ocells incloent moltes espècies en perill que s'hi alimenten. Els flamencs rosats són la principal atracció de la Reserva de Korgaljin.
En aquest lloc també s'hi troben altres animals de l'estepa kazakha incloent marmotes, llops i la saiga d'estepa. Korgalxin és un dels llocs més populars d'observació d'ocells (birdwatching) dins del Kazakhstan

## Referències

* ↑ «Kazak Uplands». Britannica Online. [Consulta: 9 juliol 2008].
* ↑ «Twenty-seven new sites inscribed». UNESCO, 08-07-2008. [Consulta: 9 juliol 2008].
* ↑ «Eight new natural wonders for the World Heritage List». International Union for Conservation of Nature, 08-07-2008. Arxivat de l'original el 2011-10-03. [Consulta: 9 juliol 2008].
* 1 2 «Korgalzhyn State Nature Reserve». Oriental Express Central Asia. [Consulta: 9 juliol 2008].
* ↑ «Nomadic Travel Kazakhstan». [Consulta: 12 març 2012].

## Enllaços externs

* Saryarka – Steppe and Lakes of Northern Kazakhstan UNESCO
* Photos of Saryarka and other 2008 natural World Heritage sites International Union for Conservation of Nature
# Power Horse Cup 2013

El Torneig de Düsseldorf 2013, oficialment conegut com a Power Horse Cup 2013, és una competició tennística professional que es juga sobre terra batuda i està inclosa en les sèries 250 de l'ATP. L'edició inaugural del torneig es va celebrar entre el 19 i el 25 de maig de 2013 al Rochusclub de Düsseldorf, Alemanya. Aquest torneig va aparèixer en substitució de la Copa del món de tennis per equips que es disputava en la mateixa seu.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | J. Tipsarević | 6¹ | 1 | |
| Q | G. Pella | 7 | 6 | | Q | G. Pella | 7 | 7 |
| | G. Žemlja | 3 | 6$^3$ | | 7 | V. Troicki | 6⁵ | 5 |
| 7 | V. Troicki | 6 | 7 | | | | | | Q | G. Pella | 4 | 6$^8$ | |
| 3/WC | J. Mónaco | 6 | 6 | | | | | | 3/WC | J. Mónaco | 6 | 7 | |
| Q | A. Ghem | 4 | 4 | | 3/WC | J. Mónaco | 6 | 6 | | | | | |
| | T. Kamke | 6 | 6 | | | T. Kamke | 3 | 4 | | | | | |
| LL | A. Bedene | 1 | 4 | | | | | | | | | | | 3/WC | J. Mónaco | 6 | 6 |
| | D. Brands | 1 | 0 | | | | | | | | | | | 6 | J. Nieminen | 4 | 3 |
| | J. Hájek | 6 | 6 | | | J. Hájek | 3 | 1 | | | | | |
| | I. Sijsling | 3 | 6 | 6 | | I. Sijsling | 6 | 6 | | | | | |
| 4 | P. Kohlschreiber | 6 | 3 | 4 | | | | | | I. Sijsling | 5 | 6 | 3 |
| 6 | J. Nieminen | 6 | 5 | 6 | | | | | 6 | J. Nieminen | 7 | 4 | 6 |
| | R. Bautista-Agut | 4 | 7 | 3 | 6 | J. Nieminen | w/o | | | | | | |
| | I. Dodig | 6 | 4 | 5 | 2/WC | T. Haas | | |
| 2/WC | T. Haas | 3 | 6 | 7 | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Colin Fleming Jonathan Marray | 7 | 6 | |
| | Jamie Murray John Peers | 5 | 3 | | 1 | Colin Fleming Jonathan Marray | 2 | 7 | [5] |
| 3 | Treat Conrad Huey Dominic Inglot | 7 | 6 | | 3 | Treat Conrad Huey Dominic Inglot | 6 | 6² | [10] |
| | Daniel Brands Igor Sijsling | 6$^4$ | 4 | | | | | | | 3 | Treat Conrad Huey Dominic Inglot | 5 | 2 |
| | Jonathan Erlich Dmitri Tursúnov | 4 | 7 | [8] | | | | | | | Andre Begemann Martin Emmrich | 7 | 6 |
| 4 | Frederik Nielsen André Sá | 6 | 5 | [10] | 4 | Frederik Nielsen André Sá | 7 | 1 | [10] |
| | Andre Begemann Martin Emmrich | 6 | 7 | | | Andre Begemann Martin Emmrich | 6⁹ | 6 | [12] |
| | Ivan Dodig Lukáš Rosol | 4 | 5 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2013-05-11 a Wayback Machine. (alemany) (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Düsseldorf :
2013
2014 :
ATP World Tour 2013
< 2012
2014 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Pteragogus enneacanthus

Pteragogus enneacanthus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des d'Indonèsia fins al Mar del Corall, Guam, el sud-est d'Austràlia i Tonga.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kuiter, R.H., 1993. Coastal fishes of south-eastern Australia. Crawford House Press Pty Ltd. Austràlia. 437 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rumersheim-le-Haut

Rumersheim-le-Haut (en alsacià Rümersche) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2004 tenia 1.031 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 657 | 690 | 790 | 773 | 838 | 947 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André Onimus | |
# Teatre Guimerà

«Teatre Guimerà» té aquests significats:
* Teatre Guimerà (Badalona)
* Teatre Guimerà (Barcelona)
* Teatre Àngel Guimerà (El Vendrell)
* Teatro Guimerà (Santa Cruz de Tenerife)
# Strógonivka

Strógonivka (en (ucraïnès): Строгонівка, en rus: Строгоновка) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2021 tenia 4.402 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22.
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Pseudoblennius cottoides

Pseudoblennius cottoides és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 13 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó, la Xina i Corea del Sud.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Temminck C. J. & Schlegel H., 1850. See Temminck & Schlegel 1843. Pisces, Fauna Japonica Last part. 270-324.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Richardson, J., 1848. Fishes. Pp. 1-28, Pls. 1-10. A: A. Adams. The zoology of the voyage of H. M. S. Samarang; under the command of Captain Sir Edward Belcher, during the years 1843-1846. Londres.
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ An, Y.R. i S.H. Huh, 2002. Species composition and seasonal variation of fish assemblage in the coastal water off Gadeok-do, Korea. J. Korean Fish. Soc. 35(6):715-722.
* ↑ Cho, S.-H., J.-G. Myoung, J.-M. Kim i J.H. Lee, 2001. Fish fauna associated with drifting seaweed in the coastal area of Tongyeong, Korea. Trans. Am. Fish. Soc. 130(6):1190-1202.
* ↑ Horinouchi, M. i M. Sano, 2000. Food habits of fishes in a Zostera marina bed at Aburatsubo, central Japan. Ichthyol. Res. 47(2):163-173.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Huh, S.H. i Y.R. An, 2000. Species composition and seasonal variation of fish assemblage in the coastal water off Gadeok-do, Korea. J. Korean Fish. Soc. 33(4):288-301.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Arai, R. i A. Fujiki, 1978. Chromosomes of three species of cottid fishes from Japan. Bull. Natn. Sci. Mus., Ser.A. 4(3):233-239. Tòquio.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Uchida, K., 1932. On the fish spawning in sea squirt. KAGAKU 2:56-57.
* Vassíliev, V. P. «Chromosome numbers in fish-like vertebrates and fish» (en anglès). Journal of Ichthyology, 20, 3, 1980, pàg. 1–38. ISSN: 0032-9452.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Publi Vatini (endeví)

Publi Vatini (en llatí Publius Vatinius) va ser un endeví romà, avi del famós tribú de la plebs també anomenat Publi Vatini.
Va comparèixer davant del senat l'any 168 aC per informar que quan tornava a Roma una nit des de Reate, va ser aturat per dos joves muntats en cavalls blancs (els dioscurs) que li van anunciar que Perseu de Macedònia havia estat agafat aquell dia. Se'l va considerar un falsari i el van tancar a la presó, però al cap de poc van arribar notícies que efectivament Emili Paule tenia a les seves mans al rei macedoni des del mateix dia que Vatini havia dit. El senat el va alliberar i li va donar terres i exempció del servei militar.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1241?rgn=full+text;view=image;q1=VatiniusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1233. ]
# Teatre Pérez Galdós

El Teatre Pérez Galdós és el principal teatre de Las Palmas de Gran Canaria, Illes Canàries, seu permanent del Festival de Ópera de Las Palmas de Gran Canaria Alfredo Kraus. Està situat al sud-est del barri de Triana. És un dels monuments més emblemàtics de la ciutat. L'any 2007 va culminar una reforma integral.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine.
# Valdres

Valdres és un districte tradicional situat al centre-sud de Noruega, entre els districtes de Gudbrandsdal i Hallingdal. El districte és format per sis municipis: Nord-Aurdal, Sør-Aurdal, Øystre Slidre, Vestre Slidre, Vang i Etnedal. Valdres té 17.815 habitants (2016) i és conegut per la seva excel·lent pesca de la truita i pel dialecte parlat a la zona, el valdris. Les seves carreteres principals són l'I16 i la Fylkesveg 51.
Valdres es troba a mig camí entre Oslo i Bergen. La vall està protegida per l'oest i el nord per les muntanyes de Jotunheimen i al sud per la serra de Gol. Els principals rius del districte són el Begna i l'Etna. Històricament, Valdres ha tingut una economia agrícola, però el turisme ha crescut en importància en els últims anys. Beitostølen, una zona turística molt desenvolupada per als turistes d'hivern es troba en Valdres.

## Enllaços externs

* Valdres Natur og Kulturpark Regional pages