OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Ressenya

La Ressenya va ser un setmanari de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelonès) que va començar a publicar-se al maig de 1907 i va deixar d'editar-se l'octubre d'aquest mateix any.

## Història

És una de les publicacions mes antigues de l'Hospitalet del Llobregat. Va començar a ser difosa l'any 1907, gràcies a donacions de persones, entitats i institucions locals. L'ajuntament, per la seva part també va donar suport a la creació del diari, aportant mitjans i recursos econòmics indispensables per la fundació d'un mitja de comunicació. La idea inicial va ser d'Anton Busquets i Punset, que va rebre la ajuda de Pere Ferrés-Costa. Els dos eren grans escriptors i economistes de la ciutat. La seva funció principal va ser donar informacions locals. Cal destacar que el diari es declarava d'ideologia catalanista i feia elogis a Solidaritat Catalana.
Es publicava tots els diumenges. La seva primera edició va ser al maig de 1907. Tractava tota mena de successos d'àmbit local, però també es dedicava a il·lustrar a la població a través de la literatura. Els primers mesos va tenir molt d'èxit, convertint-se en un dels principals diaris de la ciutat. Això es degué a la gran influencia que Busquets i Ferrés tenien a la ciutat. Es van publicar un total de 23 exemplars.
La vida d'aquest diari va ser molt breu, ja que només es va publicar durant cinc mesos (fins a octubre de 1907). La seva desaparició va ser deguda a la falta de recursos econòmics. Durant els seus primers mesos d'existència el diari va tenir molt d'èxit, però a finals de juliol la disminució de les vendes i la manca de suport de les entitats i les institucions van provocar la seva desaparició.

## Redacció

Cal destacar que la seva seu de redacció i administració estava localitzada al carrer de la Vaqueria Nova de l'Hospitalet de Llobregat.
Un dels directors del diari va ser Anton Busquets, un reputat intel·lectual català que va col·laborar en aquest diari i en altres de tot el territori català. Va ser un escriptor, poeta i periodista que va escriure, entre altres obres, El rector Nou.
L'altre director del diari va ser Pere Ferrés-Costa, que també va ser un conegut escriptor, poeta i periodista català. Va participar en uns Jocs Florals, i entre les seves obres mes destacades, destaca Proeses d'amor i patriotisme.
Els col·laboradors principals del diari van ser les institucions com l'ajuntament i les entitats col·laboradores que van ajudar en la seva fundació.

## Bibliografia

* https://www.l-h.cat/webs/arxiumunicipal/95547_1.aspx.com:
* Historia de la prensa catalana - Joan Torrent i Rafael Tasis: aquest llibre s'ha utilitzat per saber la informació mes bàsica del diari esmentat.
* Resistència, la premsa, censura i repressió - Josep Maria Figueres
# Depressió tropical u (1992)

La depressió tropical u del juny de 1992 establí la probabilitat d'ocurrència en 100 anys en algunes zones del sud-oest de Florida. Va ser la primera depressió tropical i el segon cicló tropical de la temporada d'huracans a l'Atlàntic del 1992 i es va desenvolupar el 25 de juny del desenvolupament d'una ona tropical. La depressió avançà cap al nord-est i recalà el 26 de juny a prop de Tampa, Florida, poc abans de dissipar-se terra en dins.
# Hurrita

La llengua hurrita era una de les llengües hurrourartianes. Actualment és una llengua extinta.

## Característiques

Era una llengua ergativa aglutinant. Tenia sufixos i no utilitzava prefixos, amb partícules associatives i dotada d'un complex sistema verbal. No està relacionada amb les llengües dels seus veïns indoeuropeus o semites, i només està emparentada amb l'urartià.
Molts noms hurrites es retroben també en el kurd, i un dialecte kurd, l'huramo o hewrami (districte de Hewraman) és el més proper de la llengua hurrita. Cap a l'any 2000 aC van adoptar l'escriptura cuneïforme, la qual cosa va permetre traduir-ne el llenguatge, però desgraciadament s'han trobat molt pocs texts en llengua hurrita, alguns a Hattusa, Ugarit i Tell al-Amarna.

## Història

Els hurrites van formar un estat molt poderós, Mitanni (que alguns textos anomenen Hurri, o Hanigalbat), situat a la zona oriental d'Anatòlia, quasi a les fonts del Tigris i l'Eufrates. Els documents que s'han preservat en llengua hurrita procedeixen tots del país dels hitites, i no serveixen per la reconstrucció de la història de Mitanni, ja que contenen només textos religiosos, literaris i lexicològics. Però per altres documents sobre Mitanni, sobretot els que s'han trobat a Egipte, sembla que Mitanni estava governat per una aristocràcia d'origen indoari, com es dedueix dels noms dels déus i dels tractats signats amb els egipcis i amb els hitites, en què els noms dels reis pertanyen clarament a les llengües indoàries.
La influència de la llengua hurrita sobre la llengua hitita es va donar sobretot durant l'Imperi hitita mitjà, i la cultura hurrita va servir d'enllaç entre els hitites i Mesopotàmia. La influència hurrita és notable en la literatura conservada dels hitites. A la part final de l'Imperi hitita, la llengua hurrita va tenir encara importància, quan grans personatges que procedien de Kizzuwatna, que eren luvites molt influenciats culturalment pels hurrites, van tenir molt de relleu en els regnats d'Hattusilis III i de Tudhalias IV. Els hurrites van estar sotmesos als hitites des de Subiluliuma I, i van exercir el control del seu territori organitzant estats vassalls, com ara Carquemix. A partir de la invasió dels pobles de la mar, cap a l'any 1185 aC, sembla que aquesta llengua va desaparèixer, i només en van quedar mostres als topònims.

## Referències

* ↑ Woodard, Roger D. (ed.). The Ancient Languages of Asia Minor. Nova York: Cambridge University Press, 2008, p. 81-88. ISBN 9780521684965.
* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 19-20. ISBN 8446011239.

## Vegeu també

* Hurrites
# Govinda Bhagavatpada

Govinda Bhagavatpada o Govindanātha (segle VII o VII) va ser un mestre hindú defensor de la doctrina de la no dualista de l'Advaita Vedanta. Va ser deixeble de Gaudapada i mestre d'Adi Xankara.

## Referències

* ↑ The Sanskrit Heritage Dictionary
* ↑ Feuerstein, Georg. La tradición del yoga. Historia, literatura, filosofía y pràctica. Herde, 2013. ISBN 978-84-254-2743-5.
# La Vilueña

La Vilueña és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud.
# Forces Aliades del Sudan

Les Forces Aliades Sudaneses (Sudan Allied Forces SAF) fou una organització militar del Sudan.
Es va fundar a finals del 1995 pel brigadier Abdulaziz Khalid, que es va separar del grup anomenat Legítim Comandament de les Forces Armades del Sudan i va formar la seva pròpia facció, les Forces Aliades del Sudan. El nom feia referència al fet que era o pretenia ser el braç militar de l'Aliança Nacional Democràtica, i de fet ho va ser en gran part. Amb unes dotzenes de reclutes aconseguits mercès al suport d'Eritrea, van començar a operar el 1996 a l'est del país. El govern americà va enviar $20 milions en equipament militar a la línia de front a la frontera d'Eritrea, Etiòpia i Uganda, per ajudar a l'enderrocament del govern islamista de Khartum; aquest ajut fou descrit com no letal i incloïa equips de comunicació, uniformes, botes, i tendes. Eritrea va servir de base. A finals de 1996 es va establir el Joint Military Comitee i el Joint Military Command (Comitè Militar Conjunt i Comandament Militar Conjunt, CMC) dirigit pel cap del SPLA John Garang, que va incloure representants de les Forces Aliades Sudaneses i el Congrés dels Beges i després altres grups. La primera operació conjunta fou un atac a la guarnició nordista de Tukan, a 100 km d'Aroma el 8 d'octubre de 1996 (abans de la formació oficial del CMC) on van morir 15 soldats del govern. El novembre les Forces Aliades Sudaneses van fer atacs pel seu compte a 45 km al sud-est de Kassala. Durant tot el 1997 i 1998 les Forces Aliades Sudaneses van realitzar diverses operacions militars, en solitari o en cooperació amb altres grups dins del CMC. Posteriorment l'activitat militar va disminuir i el 2002 el grup va intentar unir-se al SPLA, si bé l'intent va fallar (2003). L'Institut Internacional d'Estudis Estratègic estimava que disposava de 500 homes. Aliats un temps, darrerament (2010) s'enfrontava al SPLA a Kordofan del Sud.

## Notes

* ↑ Sudan: Policiy Optiomns Amid Civil War, per Rachel Gisselquist

## Referències

* NDA
* Making Famine in Sudan Arxivat 2010-09-07 a Wayback Machine.
# Diena

«Diena» té aquests significats:

## Toponímia

* Diena (Mali), un poble i municipi de Mali

## Onomàstica

Família de filatèlics italians:
* Alberto Diena (1894–1977)
* Dr. Emilio Diena (1860–1941)
* Dr. Enzo Diena (1927–2000)

## Altres

* Diena (diari), un periòdic diari de Letònia
# Dese

Dese (o Dessie) és una ciutat i un woreda d'Etiòpia, situada a la Regió Amhara, al centre-nord del país. Està situada entre els 2.470 i els 2.550 msnm, a la carretera que uneix les ciutats d'Addis Abeba amb Asmara, a Eritrea.

## Característiques

Dese compta amb una oficina de correus, instaurada durant la dècada de 1920, a més posseeix un servei telefònic almenys des de 1954. La ciutat gaudeix d'energia elèctrica des de 1963 quan va entrar en funcionament una central elèctrica alimentada amb diesel, amb una línia de subministrament elèctric que arribava fins a Kombolcha, la qual va tenir un cost de 110.000 dòlars etíops. Entre els anys 1942 i 1995, la ciutat va ser la capital de l'antiga província de Wolo.
Dese posseeix també un museu construït a la casa de l'antic Dejazmach (Comandant en Cap de Guarnició) Joseph Biru. També té una zawiya (centre d'ensenyament sufí) de l'ordre islàmica de Qadiriyya, sent la primera expressió del sufisme a ser introduïda en el nord-est d'Àfrica.
La ciutat se serveix de l'Aeroport de Combolcha, el codi del qual OACI és HADC i el codi IATA és DSE. L'aeroport serveix a les ciutats de Dese i a la veïna Kombolcha, compta amb una pista de 1.098 metres de longitud i es troba a 1.864 metres sobre el nivell del mar.

## Demografia

Dese és una de les ciutats més poblades d'Etiòpia, i ha experimentat un notable creixement demogràfic en els últims anys. En els resultats del cens de 1994 la ciutat posseïa una població de 97.314 habitants, dels quals 45.337 eren homes i 51.977 dones. No obstant això, d'acord amb les estimacions de l'Agència Central d'Estadística d'Etiòpia, el 2005 aconseguia una població de 169.105 persones, de les quals 86.167 eren homes i 82.937 dones.
Si bé els límits de la ciutat són difícils de determinar, el woreda que integra té una superfície de 15,08 quilòmetres quadrats, la qual cosa dona una densitat d'11.213,79 habitants per quilòmetre quadrat.

## Referències

* ↑ CSA 2005 National Statistics Arxivat 2007-08-13 a Wayback Machine., Table B.4
# Cruzeiro (São Tomé i Príncipe)

Cruzeiro és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Mé-Zóchi, al nord-est de l'illa de São Tomé. La seva població és de 1.351 (2008 est.). Forma part de l'àrea metropolitana de São Tomé i està connectada amb la carretera EN3 a Trindade i Caixão Grande. Les localitats més properes són Trindade al nord, Folha Fede al sud-est i Milagrosa al sud-oest.

## Subdivisions

* Àgua Dogo (també coneguda com a Água Dago)
* Benfica
* Canga
* Monte Alegre
* Obo Longo
* Pau Sabão
* Santa Fé

## Evolució de la població

Població de Cruzeiro (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 1.181 | 1.351 |

## Personatges

* Francisco Fortunato Pires, President de l'Assemblea Nacional de 1994 a 2002

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
# Hybomys basilii

Hybomys basilii és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de l'illa de Bioko (Guinea Equatorial), on viu a altituds d'entre 450 i 2.000 msnm. El seu hàbitat natural són les vores dels boscos. Està amenaçat a conseqüència de la destrucció del seu medi a conseqüència de la tala d'arbres, l'expansió dels camps de conreu i el pasturatge del bestiar. L'espècie fou anomenada en honor del sacerdot Aurelio Basilio.

## Referències

* ↑ Kennerley, R. Hybomys basilii. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 1 gener 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 30-31. ISBN 978-0801893049.
# Jardins de pedra

Jardins de pedra (títol original: Gardens of Stone) és una pel·lícula estatunidenca de Francis Ford Coppola dirigida el 1987 i doblada al català.

## Argument

El 1966, el sergent Clel Hazard (James Caan) i el sergent-major Goody Nelson (James Earl Jones), ja veterans de la guerra del Vietnam, són aïllats al batalló d'exhibició a Washington. Tenen sota els seus ordres joves reclutes que oficien als innombrables enterraments de soldats morts al Vietnam al cementiri militar d'Arlington, conegut també per "Els jardins de pedra", un campo santo amb amplies i ondulats turons sembrats de làpidas de marbre. Quan desembarca un jove soldat fanatitzat, Jackie Willow (D.B. Sweeney), fill d'un vell amic d'Hazard, aquest el pren sota la seva protecció malgrat les seves divergències d'opinió sobre la guerra en curs. Willow no somia més que amb guerra i amb medalles mentre que Hazard, que ha conegut el merder vietnamita prova de fer-li comprendre que aquesta guerra no és com les altres. Mentre que Willow retroba la seva expromesa amb qui s'acabarà casant, Hazard coneix una periodista (Anjelica Huston), violentament oposada a la guerra. L'idil·li es concretarà malgrat tot mentre que Willow, oficial, marxa al Vietnam on, desenganyat, com ho ensenya el seu correu, hi acabarà mort per desesperació del sergent Hazard.

## Repartiment

* James Caan: Sergent Clell Hazard
* Anjelica Huston: Samantha Davis
* James Earl Jones: Sergent Maj. "Goody" Nelson
* D.B. Sweeney: Soldat ras Jackie Willow
* Dean Stockwell: Capità Homer Thomas
* Mary Stuart Masterson: Rachel Feld
* Dick Anthony Williams: Primer Sergent Slasher Williams
* Lonette McKee: Betty Rae
* Samuel Bottoms:Tinent Webber
* Elias Koteas: Pete Deveber,
* Laurence Fishburne: Caporal Flanagan
* Casey Siemaszko: Soldat ras Albert Wildman
* Peter Masterson: Cor. Feld
* Carlin Glynn: Mrs. Feld
* Erik Holland: Cor. Godwin
* Bill Graham: Don Brubaker

## Referències

* ↑ Jardins de pedra
* ↑ «Gardens of Stone». The New York Times.
# Grêmio Esportivo Osasco

El Grêmio Esportivo Osasco, més conegut com a Grêmio Osasco, és un club desportiu brasiler, destacant al futbol, de la ciutat d'Osasco, de l'estat de São Paulo.

## Història

La ciutat d'Osasco tenia més representants en el futbol, un d'ells era l'Esporte Clube Osasco, que disputeix les divisions inferiors de futbol de São Paulo, fins que el 2007 decideix fora del futbol. Indignats cinc residents van decidir fundar un nou club per a representar la ciutat, es funda Grêmio Esportivo Osasco. La temporada següent, en la comanda Toninho Moura, l'equip pot accedir a la sèrie A-3. El 2012, s'eleva a la sèrie A-2 després de guanyar la Juventus per 3-1 i acaba en secon lloc.

## Estadi

El GEO juga a l'estadi José Liberatti, amb capacitat per a 15.000 espectadors.

## Referències

* ↑ «Estádio Municipal Professor José Liberatti». www.gremioosasco.com.br. Arxivat de l'original el 2016-10-13. [Consulta: 26 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Web Oficial Arxivat 2012-03-14 a Wayback Machine. (Portuguès)
* Grêmio Osasco on http://www.futebolpaulista.com.br (Portuguès)
# La Vinya (Sant Quirze de Besora)

La Vinya és una masia de Sant Quirze de Besora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mas de planta quadrada amb un cos afegit a llevant. Té un pis i golfes i és cobert per una teulada de dues vessants de teula àrab. La casa és orientada al sud i precedida per una petita era delimitada per un cobert a llevant i pel pendent de la muntanya a ponent. Aquest pendent fa que al seu interior hi hagi dos nivells diferents, essent el sòl més elevat a ponent. Els materials constructius són la tàpia al cos de ponent i la pedra al central, mentre que el terrat afegit tardanament a llevant és de totxana, tot plegat recobert per una capa de sorra i ciment. Al nivell superior del cos de llevant hi podem veure una petita galeria.

## Història

Per bé que apareix freqüentment a la documentació al llarg de tota l'Edat Mitjana, la casa que avui es pot veure data possiblement del segle xviii, amb importants reformes estructurals del segle xx. El cos inicial era el de ponent, realitzat amb tàpia i embigats de roure. Als anys 20 del segle xx va ser ampliat amb la construcció d'un altre cos cap a llevant, i als 60 es va construir el terrat a llevant del darrer cos. Tot plegat va ser arrebossat per a donar-hi una certa unitat. L'ús de materials moderns li ha donat un aire poc agraciat. Actualment segueix essent una petita explotació agrària portada pels propietaris, els quals hi habiten permanentment. El seu estat de conservació és bo.

## Referències

* 1 2 «La Vinya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Finley

* No s'ha de confondre amb Finlay.
«Finley» té aquests significats:
* Finley (Dakota del Nord), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord
* Finley (Washington), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington
* Finley Point, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana
* Moses I. Finley (Nova York, 1912 - Cambridge, Regne Unit, 1986), historiador d'origen estatunidenc
# Dolerorthis

Dolerorthis és un gènere extint de braquiòpodes. L'espècie tipus d'aquest gènere, D. interplicata, es va descriure a partir de la formació geològica Osgood del silurià d'Indiana, als Estats Units. Altres espècies d’aquest gènere són conegudes pels períodes geològics de l'ordovicià i el silurià d'Europa, Kazakhstan, Xina i Argentina. Mesurava aproximadament 4 cm.

## Referències

* ↑ Paškevičius, J.; Hints, L. Estonian Journal of Earth Sciences, 65, 2, 2016, pàg. 75–84. DOI: 10.3176/earth.2016.05.
* ↑ Cocks, L. R. M. Monographs of the Palaeontographical Society, 161, 2008, pàg. 1-276.
* ↑ Colmenar, J.; Pereira, S.; Pires, M.; Marques da Silva, C.; Sá, A. A. Bulletin of Geosciences, 92, 4, 2017, pàg. 443–464. DOI: 10.3140/bull.geosci.1643.
* ↑ Popov, L. E.; Cocks, L. R. M.; Nikitin, I. F. Bulletin of the Natural History Museum: Geology Series, 58, 1, 2002, pàg. 13–79. DOI: 10.1017/S0968046202000025.
* ↑ Rong, J.; Huang, B.; Zhan, R.-B.; Harper, D. A. T. Special Papers in Palaeontology, 90, 2013, pàg. 1–142.
* ↑ Benedetto, J. L.; Cocks, L. R. Ameghiniana, 46, 2, 2009, pàg. 241-253.
# Jackson (Missouri)

Jackson és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 11.947 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jackson tenia 11.947 habitants, 4.708 habitatges, i 3.385 famílies. La densitat de població era de 455,8 habitants per km².
Dels 4.708 habitatges en un 36,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,2% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 25,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 10.412 $ i la renda mediana per família de 46.854 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.212 $ mentre que les dones 19.994 $. La renda per capita de la població era de 18.799 $. Entorn del 5% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jackson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jackson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Grêmio Esportivo Bagé

El Grêmio Esportivo Bagé, també conegut com a Bagé, és un club de futbol brasiler de la ciutat de Bagé a l'estat de Rio Grande do Sul.

## Història

El club va ser fundat el 5 d'agost de 1920, com a resultat de la fusió dels clubs locals 14 de Julho i Rio Branco. Els colors del club escollits van ser el groc del Rio Branco i el negre del 14 de Julho. Els seus fundadors foren Dr. Átila Vinhas, Dr. Carlos Brasil, Florêncio Py Lima, José Maria Parera, Leonardo Teixeira, Leonidio Malafaia, Nélson Osório Ripalda, Paulino Brandi, Dr. Sílvio Vinhas, Dr. Valandro i Virato Azambuja. El seu major triomf fou el campionat de l'estat de Rio Grande do Sul el 1925.
El principal rival del club és el Guarany Futebol Clube, amb el que disputa el derbi anomenat Ba-Gua.

## Palmarès

* Campionat gaúcho:
** 1925
* Segona divisió del campionat gaúcho:
** 1964, 1982, 1985
* Copa Governador:
** 1974
* Campionat de l'Interior de Rio Grande do Sul:
** 1925, 1927, 1928, 1940, 1944, 1957
* Copa Centenário de Bagé:
** 1957
* Campionat de la ciutat:
** 1922, 1924, 1925, 1927, 1928, 1931, 1932, 1933, 1936, 1939, 1940, 1942, 1944, 1949, 1951, 1952, 1953, 1954, 1955, 1957, 1971, 1975, 1976

## Referències

* ↑ «Origem da palavra "Jalde"». Dicionário Informal. [Consulta: 20 maig 2014].
* ↑ «Futebol completa 100 anos em Bagé». Higino Gonçalves, Jornal Minuano, 16-05-1930. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 20 maig 2014].
* ↑ «Sport Club Bagé». Jornal Minuano. [Consulta: 20 maig 2014].
* ↑ «Fundação». Paulo Roberto Rocha, Jornal Correio do Sul. [Consulta: 20 maig 2014].

## Enllaços externs

* (portuguès) Web oficial
# La Venta (Conques)

La Venta és una masia, antic hostal de camí, del terme municipal d'Isona i Conca Dellà pertanyent al poble de Conques, de l'antic terme del mateix nom. Està situada al sud-oest de la vila de Conques, a l'extrem meridional del terme municipal. És a prop i al nord-est dels Obacs de Llimiana, al peu de la carretera L-912 al costat mateix de la fita quilomètrica número 4 d'aquesta carretera.

## Referències

* ↑ «La Venta (Conques)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya