OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas de Rojalons

El Mas de Rojalons és una obra de Montblanc (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia de grans dimensions dividida en tres cossos, probablement d'èpoques diferents. Té una teulada a dues vessants perpendiculars a la façana. El portal d'accés a l'habitatge és rodó i dovellat.
És un dels pocs masos que queden a la zona, tot i ser ubicat en un nucli urbà.

## Referències

* 1 2 «Mas de Rojalons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Museu etnogràfic Alexandre Sènou Adandé

El Museu etnogràfic Alexandre Sènou Adandé és un museu de Porto-Novo, Benín. Fou iniciat el 1957 pel Dahomey Institut. Està dedicat a Alexandre Sènou Adandé, un etnòleg que va ser arxiver en cap i bibliotecari de l'Institut Fondamental d'Afrique Noire de Dakar del 1948 al 1960. S'obrí al públic el 1966 i va prendre el seu nom actual el 1993.

## Referències

* ↑ Houngnikpo, Mathurin C.; Decalo, Samuel. Historical Dictionary of Benin. Rowman & Littlefield, 2013, p. 9. ISBN 978-0-8108-7171-7.
* ↑ http://www.ethnoclic.net/spip.php?page=fiche_membre&id_auteur=20 Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* ↑ «Le Musée Alexandre Adandé, mémoire des ethnies du Bénin». portailculturebenin. 25 juny 2013. Arxivat de l'original el 20 de juny 2015. [Consulta: 29 gener 2017].
# Pas cobert al carrer del Forn II (Claravalls)

Pas cobert al carrer del Forn II és una obra a Claravalls, al municipi de Tàrrega (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pas cobert en molt mal estat. Al contrari de la majoria, aquest no està format per cap arc ni volta, sinó que és un simple sostre de bigues de fusta a banda i banda del carrer. Sobre les quals hi ha edificada una planta. L'època aproximada de la seva construcció és del segle xviii.

## Referències

* ↑ «Pas cobert al carrer del Forn II». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 setembre 2021].
# Podlésnoie

Podlésnoie (en rus: Подлесное) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 253 habitants. Pertany al districte municipal de Khvalinsk.

## Referències

* ↑ «Почвенная карта России». Arxivat de l'original el 2018-01-25.
* ↑ «Топографические карты СССР N-39 (В) 1:100000. Самарская область.». Arxivat de l'original el 2018-01-15.
# Jānis Urbanovičs

Jānis Urbanovičs (Rēzekne, 23 de març de 1959) és un letó polític i un diputat del Saeima des de 1994. Del 2005 al 2010 va ser president del Partit de l'Harmonia Nacional i del 2010 al 2014 vicepresident del Partit Socialdemòcrata «Harmonia».

## Biografia

Nascut en una família catòlica de mitjans modests; la història familiar de Urbanovičs està estretament vinculada amb la història de Letònia: el seu pare va lluitar contra l'Alemanya nazi a l'Exèrcit Roig, mentre que el seu oncle era en la legió letona de les Waffen-SS. Durant els seus anys escolars Urbanovičs va treballar en diferents projectes d'enginyeria de reg, mostrant ja, la seva inclinació per a l'elecció de la seva futura carrera; l'any 1982 es va graduar a la Universitat d'Agricultura de Letònia com a enginyer hidràulic.
El 1984, durant els primers anys de la Perestroika, va decidir formar part de Komsomol, la lliga juvenil comunista on ràpidament es va guanyar el lloc de primer secretari del Comitè Central del Komsomol a la República Socialista Soviètica de Letònia. En aquest moment els joves estaven exigint el canvi i Urbanovičs va aconseguir transformar Komsomol en una organització juvenil d'estil europeu. Sota la seva direcció l'organització va portar a terme conferències i cursos de formació, el que va ajudar els joves a adaptar-se als canvis que s'acosten a nivell mundial. L'any 1986, va participar activament a l'organització de les conferències a Jurmala, sobre relacions entre els Estats Units i la Unió soviètica, a les conferències es van reunir figures públiques de tots dos països, i es van convertir en un precursor de la pròxima confrontació a la cooperació entre les dues superpotències.
El 1994, Urbanovičs es va convertir en membre del Saeima. Estant aquest el primer parlament des del restabliment de la independència de Letònia. Des del 2005 va ser cap del Centre de l'Harmonia a la coalició electoral. El 2010 va ocupar el càrrec de president a l'acabat de fusionar Partit Socialdemòcrata «Harmonia». Actualment un dels més grans de Letònia en terme de nombre de membres com de nombre d'escons al Parlament. Des de l'any 2009 ha estat el partit de govern a Riga.

## Referències

* ↑ Урбанович, Я., Юргенс, Ю., Черновик будущего, Москва, 2010, стр.288
* ↑ When Stars And Stripes Met Hammer And Sickle: The Chautauqua Conferences on U.S.-Soviet Relations, 1985-1989, p.190
* ↑ Official website of the Saeima of Republic of Latvia http://titania.saeima.lv/personal/deputati/saeima11_depweb_public.nsf/depArchive.html?ReadForm&unid=E31FECEBAA14B511C22579100046C493&url=./0/E31FECEBAA14B511C22579100046C493?OpenDocument&lang=LV
* ↑ History of the party (in Latvian) http://www.saskanascentrs.lv/lv/par-mums/
* ↑ Nils Ušakovs, the Mayor of Riga, official page of Riga City Council https://www.riga.lv/EN/Channels/Riga_Municipality/Riga_City_Council/Mayor_of_Riga/default.htm Arxivat 2012-06-04 a Wayback Machine.
# Killala

Killala (en gaèlic irlandès Cill Ala) és una vila d'Irlanda, al comtat de Mayo, a la província de Connacht. Es troba al nord de Ballina. Antigament passava pel poble el ferrocarril de Dublín a Ballina. A l'oest de Killala hi ha Townsplots West (o Enagh Beg), que conté nombroses fortificacions antigues.

## Història

Killala fou l'indret de la primera batalla de les forces franceses del general Humbert durant la rebel·lió irlandesa de 1798, que va desembarcar al proper port de Kilcummin i ràpidament es van apoderar de la ciutat. La ciutat fou també el lloc de l'última batalla a terra en la revolta el 23 setembre 1798, quan l'exèrcit britànic va derrotar a una força rebel irlandesa a Killala. Killala va ser utilitzada com el lloc principal per a la multimilionària sèrie de televisió de 1981 "The Year of the French" (basada en la novel·la de Thomas Flanagan). En 1998 Killala celebrà el bicentenari de l'esdeveniment agermanant-se amb la comuna bretona de Chauvé (Kalveg) i Killala s'ha consolidat com un lloc popular per als historiadors.

## Referències

* ↑ Vegeu Guy Beiner, Remembering the Year of the French: Irish Folk History and Social Memory (University of Wisconsin Press, 2007); Stephen Dunford in collaboration with Guy Beiner, In Humbert's Footstep's: Mayo 1798(Fado, 2006).

## Enllaços externs

* Community development in the west of Ireland: twenty years on in the Killala area. Community Development Journal 2007; 42: 330–347. Author: M.A. Brennan.
* Cinc Pubs de Killala. Arxivat 2013-08-31 a Wayback Machine.
* Històries familiars de Killala, Co. Mayo.
# Mas de Rata (Santa Bàrbara)

El Mas de Rata és una obra de Santa Bàrbara (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mas de planta baixa, un pis i golfes d'un cos principal destinat a habitatge i activitats agrícoles, cobert amb teula a dues aigües. La façana principal està orientada a migdia, i presenta, a la planta baixa, dos accessos principals amb llinda i laterals de pedra. A la primera planta hi ha diverses obertures sobre les que destaca un balcó amb voladís de llosa de pedra. Les golfes tenen obertures de ventilació.
Al voltant del cos principal hi ha diverses edificacions vinculades a l'explotació: paridores, magatzems, etc., adossades a la façana sud i nord, si bé actualment es troben pràcticament en ruïna.

## Història

Presenta les característiques típiques dels primers masos al voltant dels quals es va originar el nucli de santa Bàrbara.
Tot i tractar-se d'un mas de certa entitat i amb bones comunicacions, és un exemple clar de com les normatives urbanístiques han obligat l'abandó.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas de Rata». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Museu etnològic de Vila-real

El Museu Etnològic Municipal de Vila-real (Província de Castelló) està situat al paratge de l'ermita de la Mare de Déu de Gràcia, situat a dos quilòmetres de la població, i en un promontori a la vora del riu Millars.
L'escala d'accés al museu s'inicia en una sala abovedada que pot presumir-se com l'espai de la primitiva ermita. Tot el recinte està decorat amb sòcols de taulells renaixentistes i barrocs, procedents del palau dels Cucaló de Montull, que es va alçar al centre urbà de Vila-real fins a mitjan segle xx.
El Museu Etnològic Municipal, instal·lat a l'ermita després de la restauració de l'edifici en 1986, consta de sales d'etnologia, en les quals es reuneix una àmplia exposició d'eines i utensilis de la cultura popular de la localitat. Dues sales menors reprodueixen ambients de la vida a la llar i, una àmplia vitrina mostra una singular col·lecció de peces de roba de diferents èpoques. En una segona sala es mostra la història econòmica de la Plana a través de la ceràmica. Estant present en ella una interessant col·lecció de taulells gòtics i de ceràmica, de manera que abasta des del neolític fins al segle xix. Es completa el Museu Etnològic amb una sala rehabilitada al cor de l'ermitori dedicada a l'etnologia religiosa popular.

## Referències

* Este article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-les sota una llicència GFDL.
# Pabellón Fernando Martín

El Pabellón Polideportivo Municipal Fernando Martín és un poliesportiu de Fuenlabrada, Comunitat de Madrid, Espanya. Inaugurat el setembre de 1991, el recinte té una capacitat de 5.100 persones. S'utilitza principalment per a disputar partits de bàsquet i és on juga com a local el Baloncesto Fuenlabrada.
Durant la fase de grups de la temporada 1991-92 de l'Eurolliga, el pavelló va acollir els partits com a local del club serbi KK Partizan, que tenia prohibit per la FIBA jugar els seus partits de casa a causa de la Guerra dels Balcans.
Rep el seu nom del jugador de bàsquet Fernando Martín Espina.

## Referències

* ↑ «Pabellón Polideportivo Fernando Martín». Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 11 juny 2013].
# Línia 4 del metro de París

Mapa Metro Línia 4 :
La línia 4 del metro de París és una de les setze línies del metro de París. Es troba totalment dins el límits de la capital, la terminal nord és Porte de Clignancourt i la sud Porte d'Orléans, i travessa el centre de París. Té una longitud de 10,6 quilòmetres i té correspondència amb totes les línies del metro, menys la 3bis i 7bis, i totes les línies de RER. És la segona línia pel que fa al nombre de viatgers després de la línia 1, amb 154 milions de viatgers el 2004.
La línia 4 va ser la primera línia a donar servei a la riba dreta de París en travessar el riu Sena. Es preveu ampliar la línia fins a l'estació de Mairie de Montrouge.

## Història
### Cronologia

* 21 d'abril de 1908: posada en funcionament del tram entre Porte de Clignancourt i Châtelet
* 30 d'octubre de 1909: obertura del tram entre Raspail i Porte d'Orléans
* 9 de gener de 1910: posada en servei de tota la línia integral
* Octubre 1966 a octubre 1967: conversió de la línia a material rodant pneumàtic
* 17 de juliol de 1967: inici de l'explotació amb el nou material rodant MP 59
* 3 d'octubre de 1977: desviació de la via cap a la nova estació les Halles
* 6 d'agost de 2005: un indendi a Simplon intoxica a 19 persones
* Previsió 2012: perllongament fins a Mairie de Montrouge
# Kesklinn

"Kesklinn" és la paraula estonia per al centre d'una ciutat o poble.
Pot referir-se als llocs següents:
* Kesklinn, Tallinn
* Kesklinn, Tartu
# La Vintrosa

La Vintrosa és una obra del municipi de Cercs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta quadrada format per planta baixa i dos pisos superiors. Façana principal encarada a migdia, on s'hi situen la majoria d'obertures. Reformes importants que s'aprecien en els murs exteriors, fins a una ampliació lateral d'època molt moderna. Dos balcons asimètrics en el primer pis amb baranes de ferro forjat. Al segon pis, sota teulada, galeria oberta amb barana de fusta tradicional. Teulada a dues aigües amb carener perpendicular a la façana principal. Aparell petit amb maçoneria i reforços de pedra ben escairada però no excessivament gran a les cantonades. Diferents obertures més petites repartides de forma irregular a la part baixa. Existeix, també, una porta d'accés per la banda de llevant que, igual que la principal, conserva llindes i marcs de fusta originals.
Té un cobert proper format per dos nivells en alçada. Obertures a la part de migdia de grans dimensions. Part superior refeta l'any 1904. Mur central de suport en pedra treballada i totxo vist. Teulada a dues vessants. Conserva terra i tancament frontal en fusta original. Accés a la part superior mitjançant obertura lateral (banda de ponent) que salva el lleuger desnivell del terreny.

## Història

Documentada freqüentment en documentació de l'època moderna (s. XVIII-XIX), va tenir una notable importància agrícola i ramadera. Va deixar-se d'habitar regularment a començaments dels anys 70 del present segle.

## Referències

* 1 2 3 «La Vintrosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].
# Mas de Requesens

El Mas de Requesens és un mas situat al terme municipal d'Amposta, a la partida del Riet, a tocar de la platja d'Eucaliptus.
Actualment l'edifici i la finca agrícola que en forma part ha estat transformada en la reserva natural Riet Vell, propietat de la Sociedad Española de Ornitología, SEO/Birdlife.
# Paul-Gilbert Langevin

Paul-Gilbert Langevin (Boulogne-Billancourt, 5 de juliol de 1933 – París, 4 de juliol de 1986) fou un musicòleg francès. Es va especialitzar a estudiar les composicions d'Anton Bruckner i Franz Schubert.
Paul-Gilbert Langevin era fill del físic francès Paul Langevin i de la física i química Eliane Montel. La seva mare també va ser professora del departament de ciències de la Universitat de París.
Va estudiar a l'Escola Superior de Física i de Química Industrials de París, a la qual el seu pare va ser director entre 1925 i 1946. Després va completar la seva formació científica a la Universitat de París i a la Universitat Pierre i Marie Curie de París, obtenint un títol en química física sota la supervisió del professor René Freymann.
Des de molt jove, Langevin va tenir un interès profund per la música clàssica, escoltant les simfonies d'Anton Bruckner en enregistraments de ràdio durant la seva joventut i coneixent el director d'orquestra Roberto Benzi.
Després d'acabar la seva formació científica, Langevin va decidir fer una tesi a la Universitat París 8. Vincennes - Saint-Denis sota la direcció de Daniel Charles. El tema que va abordar va ser sobre la música austríaca del segle xix, enfocant-se a Anton Bruckner i en el període anomenat "etnoromàntic".
Més tard, es va convertir en professor de física al departament de ciències de la Universitat de París, i després, a la Université Pierre-et-Marie-Curie. Durant aquest temps, va conèixer els musicòlegs Harry Halbreich, Gustav Kars, Jacques Feschotte, Pierre Vidal, Marc Vignal i Jean-Luc Caron. Després, Langevin va fundar la societat francesa Anton Bruckner, va escriure llibres sobre música simfònica del segle xix, va editar a les revistes "La Revue Musicale" i "L'Age d'Homme", i es va convertir en crític musical a "Le Monde de la musique", editat per Anne Rey.
Langevin va morir de càncer de ronyó el 4 de juliol de 1986, un dia abans del seu 53è aniversari.

## Referències

* ↑ Bruckner, apogée de la symphonie (francès)
* ↑ Biografia de Paul-Gilbert Langevin a ajpn.org (francès)
# Línia 4 de Metrovalència

La línia 4 o T4 és una de les línies de tramvia de Metrovalència i la seua rodalia. Uneix Burjassot i Paterna amb el port de València, a través de la històrica estació del Pont de Fusta.

## Aquesta línia dona servei a

* Fira de Mostres de València - Fira
* Campus de Burjassot (Universitat de València) - Vicent Andrés Estellés i Campus de Burjassot
* Radiotelevisió Valenciana i Escola Tècnica Superior d'Enginyeria-Universitat de València (ETSE-UV) - TVV
* Campus de Paterna (Universitat de València) - Santa Gemma
* Palau de Congressos - Palau de Congressos
* Prefectura Policía Autonòmica - Pont de Fusta
* Universitat Politècnica i Campus de Tarongers (Universitat de València)- Universitat Politècnica, La Carrasca i Tarongers
* Platja de Les Arenes - Les Arenes i Eugenia Viñes

## Estacions i zones de la línia 4

Línia 4 de Metrovalència :
| Trams | Zona B | Zona A |
| Tram comú: Mas del Rosari - Doctor Lluch | Mas del Rosari - Santa Gemma | TVV - Empalme - Pont de Fusta - Doctor Lluch |
| Ramal Lloma-Llarga - TVV | Lloma-Llarga/Terramelar - | TVV on torna al tram comú. |
| Ramal Fira - Vicent Andrés Estellés' | | Fira - Vicent Andrés Estellés on torna al tram comú. |

## Història

Aquesta línia va sorgir de la reconversió en un tramvia modern (la primera ciutat de l'Estat que va tornar a introduir el tramvia) del ramal entre Empalme i Pont de Fusta, per la creació de la línia 1, i de l'antiga línia que unia Pont de Fusta amb el Grau de València, inaugurant-se aquesta línia el 21 de maig de 1994.
Posteriorment una part de l'antiga línia que passava pel nucli urbà de la ciutat (en concret la línia que connectava l'estació de l'Entroncament o Enllaç amb la del Pont de Fusta i la que unia aquesta última amb el barri marítim va ser alçat i convertit en una línia de tramvia modern, convertint-se així en la primera ciutat de l'Estat Espanyol en tornar a introduir el tramvia inaugurant la línia 4 el 21 de maig de 1994. Aquesta línia ha patit diverses ampliacions en la seua zona oest, en concret es va inaugurar un ramal al març de 1999 fins a la TVV que cobria la demanda del campus de Burjassot de la Universitat de València. Al setembre de 1999 es va inaugurar un ramal que connectava l'estació de TVV amb la fira de mostres. El 23 de setembre de 2005 es va inaugurar el tram que uneix l'estació de TVV amb la de Mas del Rosari al barri de la Lloma Llarga en Paterna d'uns 3 quilòmetres de longitud i el 20 de desembre de 2005 en ramal que dona servei als barris de Valterna i Terramelar, també a Paterna.

## Referències

* 1 2 «2022». Evolució històrica Metrovalencia. [Consulta: 15 gener 2024].
# Jackson (Nova Jersey)

El municipi de Jackson (en idioma anglès: Jackson Township) és un municipi situat en el comtat d'Ocean en l'estat nord-americà de Nova Jersey. L'any 2010 tenia 54,856 habitants i una densitat poblacional de 210 persones per km².
Segons l'Oficina del Cens el 2000 els ingressos mitjans per llar en el municipi eren de $65,218 i els ingressos mitjans per família eren $71,045. Els homes tenien uns ingressos mitjans de $51,276 enfront dels $33,882 per a les dones. La renda per capita per la localitat era de $23,981. Al voltant del 3.7% de la població estava per sota del llindar de pobresa.
# President de la República d'Artsakh

El president d'Artsakh és el cap d'Estat i cap de govern de la República d'Artsakh de facto. En un referèndum constitucional celebrat el 2017, els ciutadans de la República van votar a favor de transformar Artsakh en un sistema presidencial. L'ex primer ministre i ministre d'estat Araïk Harutiunian és el president electe a les eleccions generals d'Artsakh de 2020.

## Elecció
### Requisits

La Constitució d'Artsakh requereix que el president tingui almenys 35 anys, ser ciutadà només de la República d'Artsakh durant els deu anys anteriors i haver residit permanentment només a Artsakh almenys els deu anys anteriors.

### Límits del terme

El president és elegit en un període de cinc anys i només pot ser reelegit una vegada.

## Llista de caps d'Estat d'Artsakh (1992-2023)

| Presidència | Nom | Inici del mandat | Fi del mandat | Partit polític | Partit polític |
| President del Consell Suprem d'Artsakh |||||||
| 1 | Artur Mkrttxian | 7 de gener de 1992 | 14 d'abril de 1992 | | Federació Revolucionària armènia |
| Interí | Gueorguí Petrossian | 15 d'abril de 1992 | 14 de juny de 1993 | | Federació Revolucionària armènia |
| Interí | Karèn Baburian | 14 de juny de 1993 | 29 de desembre de 1994 | Independent | Independent |
| President de la República d'Artsakh |||||||
| 1 | Robert Kotxarian | 29 de desembre de 1994 | 20 de març de 1997 | Independent | Independent |
| Interí | Leonard Petrossian | 20 de març de 1997 | 8 de setembre de 1997 | Independent | Independent |
| 2 | Arkadí Khukassian | 8 de setembre de 1997 | 7 de setembre de 2007 | Independent | Independent |
| 3 | Bakó Sahakian | 7 de setembre de 2007 | 21 de maig de 2020 | Independent | Independent |
| 4 | Araïk Harutiunian | 21 de maig de 2020 | 1 de setembre de 2023 | | Pàtria Lliure |
| Interí | Davit Ixkhanian | 1 de setembre de 2023 | 10 de setembre de 2023 | Independent | Independent |
| 5 | Samvel Xahramanian | 10 de setembre de 2023 | 31 de desembre de 2023 | Independent | Independent |
# Kepler-16b

Kepler-16 b és un exoplaneta que orbita al voltant d'un estel binari eclipsant. Té una mida similar a la del planeta Saturn, però major densitat. Posseeix un període de 229 dies i es troba a uns 105 milions de quilòmetres de l'estel binari, la mateixa distància que separa el planeta Venus del Sol. La temperatura superficial s'estima entre els 70 i els 100 graus negatius, malgrat trobar-se tot just fora de la zona d'habitabilitat, els descobridors pensen que podria tenir un satèl·lit habitable, si disposés d'una atmosfera gruixuda d'efecte hivernacle.
Aquest planeta circumbinari ha estat comparat amb el planeta fictici Tatooine de la saga de pel·lícules de La guerra de les galàxies, tot i que les seves característiques s'allunyen de les del planeta de ficció.

## Referències

* 1 2 3 4 Debra Fischer «Kepler-16: a transiting circumbinary planet» (en anglès). Science, 6049, 16-09-2011, pàg. 1602-6. DOI: 10.1126/SCIENCE.1210923.
* 1 2 3 4 Afirmat a: BEBOP III. Observations and an independent mass measurement of Kepler-16 (AB) b -- the first circumbinary planet detected with radial velocities. Indicat a la font segons: NASA Exoplanet Archive. DOI: 10.1093/MNRAS/STAB3712. Data de publicació: 2022. Autor: Guillaume Hébrard.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Planet Kepler-16 (AB) b» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ «The planetary system Kepler-16 hosts at least one planet. Note that the system is a multiple star system. It hosts at least 2 stellar components.» (en anglès). Open Exoplanet Catalogue. [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «Kepler-16: Exoplanets around binary star systems DO exist». Arxivat de l'p=1137 original el 2011-09-13. [Consulta: 15 setembre 2011].(anglès)
* ↑ «Kepler-16b, un planeta con dos soles» (en castellà), 15-08-2011.
* ↑ «Kepler Mission Discovers “Tatooine-like” Planet», 15-08-2011.(anglès)
* ↑ «Kepler planet circles two suns» (en anglès), 15-08-2011. Arxivat de l'original el 2011-09-24. [Consulta: 15 setembre 2011].

## Enllaços externs

* «Kepler-16 (AB) The Extrasolar Planets Encyclopaedia» (en anglès).
* «Kepler-16: A Transiting Circumbinary Planet, Laurance R. Doyle et al. 2011]» (pdf) (en anglès).