OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sahel (Larraix)

Sahel (àrab: الساحل, as-Sāḥil; amazic estàndard marroquí: ⵙⴰⵃⵍ, Saḥl) és una comuna rural de la província de Larraix, a la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 17.496 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# San Félix (Uruguai)

San Félix és una localitat de l'Uruguai, ubicada al sud-oest del departament de Paysandú, sobre la frontera amb l'Argentina.
Es troba a 2 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 1.072 habitants.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 341 | 817 | 841 | 1.071 | {{{5}}} |

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# San Francisco Fútbol Club

El San Francisco Fútbol Club és un club de futbol panameny de la ciutat de La Chorrera.
El club neix el setembre de 1971 per participar en la lliga del Districte de La Chorrera. El nom escollit, San Francisco, sorgí del fet que Sant Francesc de Paula és el patró del Districte de La Chorrera. Abans de l'actual nom el club s'anomenà Club Deportivo La Previsora.

## Palmarès

* Lliga panamenya de futbol: 5
** 1994-95, 1995-96, 2006, 2007 C, 2008 A

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2008-03-23 a Wayback Machine.
# San Francisco de Asís

San Francisco de Asís és una escultura pública al Campo de San Francisco, a la ciutat d'Oviedo (Astúries, Espanya). L'escultura, feta de pedra, és obra d'Enrique del Fresno Guisasola, i està datada 1949. Realment és una reproducció de l'estàtua de Pedro de Mena, que pot localitzar-se en la Catedral de Toledo. L'obra presenta el sant descalç, amb sòbria vestimenta i amagant les seves mans sota les mànigues. Presenta un pedestal amb una inscripció: «A la memoria de San Francisco de Asís --que peregrinó en ésta camino de Santiago--, inspiró a su compañero el beato fray Pedro Compadre la fundación del desaparecido convento de menores, cuya huerta fue llamada siempre Campo San Francisco, y es el único vestigio de esta antigua fundación de la noble ciudad de Oviedo, IV-X-MCMXLIX».

## Referències

* 1 2 3 http://www.vivirasturias.com/quehacer/Oviedo/Qu%C3%A9+hacer%7CPatrimonio+civil%7CEsculturas/es Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.esculturaurbana.com/paginas/oviedo.htm Arxivat 2014-07-17 a Wayback Machine.
* ↑ Escultura Pública en Oviedo, Editado por el Ayuntamiento de Oviedo. Texto de Adolfo Casaprima Collera. Fotografías de Nardo Villaboy
# Sainte-Sève

Sainte-Sève (en bretó Sant-Seo) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 866 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 347 | 318 | 525 | 745 | 842 | 787 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Yvon Hervé | |
| 2008- | Gilbert Michel | |
# Sant Martí de Maldà

Sant Martí de Maldà és un nucli de població cap del municipi de Sant Martí de Riucorb, a la comarca de l'Urgell. El terme municipal comprèn la vila de Sant Martí de Maldà, cap del municipi, i els nuclis de Rocafort de Vallbona, Llorenç de Rocafort (o de Vallbona) i el Vilet.
La població rebia antigament el nom de Sant Martí prop Maldà, es digué la Plana de Riucorb el 1937 i rebé el nom actual, que no té tradició i atorga el riu Corb, el 1972.
El 2018 tenia 459 habitants.
Limita al nord amb Preixana, al nord-est amb Verdú, a l'est amb Nalec, al sud amb Vallbona de les Monges i a l'oest amb Maldà i Belianes.
La població de Sant Martí és al costat del riu Corb, en una petita serra de 417 m que domina la vall. Les terres de conreu es destinen a cereals, oliveres, vinya i ametllers. El terme formà part de la baronia d'Anglesola i després de la de Bellpuig. L'estructura del poble neix del nucli del castell, la part més antiga del poble té un traçat urbanístic irregular que s'adapta a un terreny lleugerament costerut. Entre els carrers més antics hi distingim els portals medievals de l'antiga vila closa de Sant Martí. La història de Sant Martí de Maldà va anar marcada per la del seu castell. A la part alta del poble, vora la que encara s'anomena plaça del castell, se'n guarden algunes restes com el graner i la capella d'origen romànic molt transformada. El castell està documentat des dels inicis del s. XIII. El castell i la població foren dominats per la baronia dels Anglesola i després de la de Bellpuig, caigué en mans dels Cardona que esdevingueren ducs de Sessa i Baena. Al segle xvi, els Cardona, senyors de la baronia, ordenaren fer desmuntar el castell, i aprofitar les pedres per a la construcció del convent de Sant Bartomeu de Bellpuig. Només en resten els graners i la capella romànica.

## Referències

* ↑ «Informació Municipal». Arxivat de l'original el 2012-07-14. [Consulta: 2 juny 2012].
# Santa Bàrbara (Sitges)

Santa Bàrbara és una església neoclàssica de Sitges (Garraf) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa pairal aïllada. De planta baixa i un pis. Planta rectangular. Primer pis amb balcons de ferro. Decoració de la façana amb rajoles de diferents tipus .Coberta amb terrat a la catalana. Al costat de l'habitatge hi ha una capella particular però amb entrada pública.

## Història

Al segle xii ja es troben notícies de la existència de Santa Bàrbara. Durant els segles XV-XVI és habitatge d'estiu del bisbe de Barcelona.
Al segle xix es fan reformes i l'edifici queda tal com està actualment. El 1975 es treuen les rajoles que es trobaven a la paret de la casa. Les visites pastorals que es troben al Bisbat parlen d'aquesta capella.

## Referències

* 1 2 3 «Santa Bàrbara». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Santa Bàrbara de Conanglell

Santa Bàrbara de Conanglell és una església de les Masies de Voltregà (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església d'una única nau coberta a dues vessants. La façana es troba orientada a ponent amb portal d'arc de mig punt, que es presenta cegat des de la seva línia d'imposta, convertint-se en un accés de tipologia allindada. La representació d'una creu en relleu decora la part tancada de l'arc. Damunt el portal es veu una rosassa sense vitralls i damunt encara s'obre una finestra. La façana està coronada per un campanar d'espadanya.
A migdia s'obre una altra porta, amb les mateixes característiques que l'altre i també té un rosetó al damunt. Els murs presenten una decoració a base d'arquets cecs trevolats que es disposen a sota el ràfec de la teulada. Als laterals es poden veure gàrgoles de dimensions reduïdes.
A llevant s'hi forma un petit absis, antiga sagristia amb òculs a la part superior.
A l'interior es conserven restes del teginat.

## Història

Aquesta capella està situada en el mateix indret on hi hagué l'antiga quadra de Conanglell, terme autònom adscrit al Castell de Voltregà. Ja al segle xiii trobem notícies d'aquesta vila. Al 1840 s'incorpora al terme de Masies de Voltregà.
Des del 1857 fou ocupat per diversos cossos de l'exèrcit, d'enginyers i la secció de remunta, els quals convertiren l'indret en un nucli important de població. Fou segurament a darreries de segle que s'hi bastí la capella dedicada a Santa Bàrbara. D'ençà de la Segona República que ha perdut el culte, en els últims temps s'ha convertit en corral i està en estat de complet abandó. A poca distància es troba la casa del capità, en un estat encara pitjor.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Santa Bàrbara de Conanglell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 agost 2021].
# Santa Bàrbara (Senterada)

Santa Bàrbara, és una muntanya de 1.612,9 m. alt. situada dins del terme municipal de Senterada, a l'enclavament de Larén. És a l'extrem nord-est de l'enclavament, a prop del límit amb els termes de Sarroca de Bellera i de la Torre de Cabdella.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC
A llevant seu hi ha l'ermita de Santa Bàrbara, i al sud-oest, el poble de Larén.

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pont de Vilartolí

El pont de Vilartolí és un pont d'època medieval, que podria tenir el seu origen entre els segles XII i XIV, i que ha estat inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situat a llevant del veïnat de Vilartolí, localitzat a uns dos quilòmetres al nord de la població de Sant Climent Sescebes (Alt Empordà) de la que forma part. El pont està ubicat damunt de la riera d'Anyet.
Es tracta de les restes d'un pont medieval format per un sol arc de mig punt, amb la zona central actualment destruïda. Només es conserven les arrencades a les dues ribes de la riera, tot i que la que està situada a llevant presenta més entitat que la de ponent. El pont està bastit amb pedra sense treballar de diverses mides lligada amb morter de calç. L'intradós de l'arc conserva les impromptes de l'encanyissat utilitzat per bastir-lo.
L'estructura està força degradada i completament coberta de vegetació.

## Referències

* 1 2 3 «Pont de Vilartolí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Port Orchard

Port Orchard és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 7.693 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Port Orchard tenia 7.693 habitants, 2.901 habitatges, i 1.772 famílies. La densitat de població era de 738,9 habitants per km².
Dels 2.901 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,5% hi vivien parelles casades, en un 16% dones solteres, i en un 38,9% no eren unitats familiars. En el 30,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 13,2% entre 18 i 24, un 33,3% entre 25 i 44, un 16,6% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.020 $ i la renda mediana per família de 41.946 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.610 $ mentre que les dones 25.739 $. La renda per capita de la població era de 16.382 $. Aproximadament el 10,9% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Port Orchard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Port Orchard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Pseudolaguvia muricata

Pseudolaguvia muricata és una espècie de peix de la família Erethistidae i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,6 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 28-30.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conca del riu Brahmaputra a Bangladesh.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Misra K. S., 1976. Teleostomi: Cypriniformes; Siluri. Fauna India (Pisces, 2a edició) v. 3. i-xxi + 1-367.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ng, H. H., 2005. Two new species of Pseudolaguvia (Teleostei: Erethistidae) from Bangladesh. Zootaxa Núm. 1044: 35-47.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Umatilla (Florida)

Umatilla és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 2.214 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Umatilla tenia 2.214 habitants, 867 habitatges, i 582 famílies. La densitat de població era de 336,5 habitants/km².
Dels 867 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,8% hi vivien parelles casades, en un 13,1% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.628 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.500 $ mentre que les dones 21.741 $. La renda per capita de la població era de 17.739 $. Entorn del 7,2% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Umatilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Umatilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tarouquela

Tarouquela és una freguesia portuguesa del municipi de Cinfães, amb 6,65 km² d'àrea i 1.242 habitants (en el cens del 2011). La densitat de població n'és de 186,8 hab/km².
Va ser un municipi, extint a finals del segle xvii, i passà a integrar el municipi de Sanfins fins a la seua extinció a l'octubre de 1855, data en què s'integrà al municipi de Cinfães.

## Població

Població de la freguesia de Tarouquela :
| 1864 | 1878 | 1890 | 1900 | 1911 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2011 |
| 769 | 781 | 859 | 815 | 885 | 871 | 1 054 | 1 073 | 1 065 | 1 090 | 1 101 | 1 187 | 1 251 | 1 339 | 1 242 |

## Patrimoni

* Església de Santa Maria Maior (Tarouquela)
* Ermita de Sâo Sebastiâo
* Vil·la romana de Passos
* Castell

## Referències

* ↑ «Paróquia de Tarouquela». Arquivo Distrital de Viseu. [Consulta: 7 novembre 2013].
* ↑ Instituto Nacional de Estatística (Recenseamentos Gerais da População) - https://www.ine.pt/xportal/xmain?xpid=INE&xpgid=ine_publicacoes.
# Roberto Gagliardini

Roberto Gagliardini (nascut el 7 d'abril de 1994) és un futbolista italià que juga com a migcampista per l'Inter de Milà i la selecció italiana

## Palmarès

Inter Milà
* Serie A: 2020–21
* Copa italiana: 2021–22, 2022–23
* Supercopa italiana: 2021, 2022

## Referències

* ↑ «Inter end Juventus' Serie A dominance with first title in 11 years», 02-05-2021. [Consulta: 2 maig 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a FIGC
# Ponts de Sant Pau de Segúries

Els Ponts de Sant Pau de Segúries són els ponts del municipi de Sant Pau de Segúries (Ripollès). Almenys tres d'aquests ponts formen part de manera individual de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Pont Vell de la Sala

Són les restes de les dues pilastres de l'antic pont, d'un sol arc, a tocar del pont nou. Sobre el Ter. És una obra inventariada.

## Pont de Sant Pau de Segúries

El Pont de Sant Pau de Segúries és un pont del poble del mateix nom. És una obra inventariada.

## Pont de la Sala

És un pont d'un arc, de carretera, a pocs metres de Santa Pau de Segúries, al costat de les restes de l'antic pont i els arcs d'un aqüeducte. Sobre el riu Ter. És una obra inventariada.

## Referències

* ↑ «Pont Vell de la Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ «Pont de Sant Pau de Segúries». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ «Pont de la Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Soberana 02

Soberana 02, nom tècnic FINLAY-FR-2, és una vacuna contra la COVID-19 produït per l'Institut Finlay, un institut de recerca epidemiològica cubà. És una vacuna conjugada. Aquest candidat va seguir un anterior anomenat Soberana 01 (FINLAY-FR-1). El professor Ihosvany Castellanos Santos va dir que l'antigen és segur perquè conté parts en lloc de tot el virus viu i, per tant, no requereix refrigeració addicional, com les altres vacunes.

## Eficàcia

Segons BioCubaFarma, ha mostrat una eficàcia del 62% després de només dues dosis, tot i que no s'ha publicat cap preimpressió ni detalls de l'estudi.

## Autoritzacions

Autorització plena  Autorització d'emergència  Permesa per viatges

### Emergència (4)

* Cuba
* Iran

## Administració

Segons el document de la vacuna candidata de l'OMS, aquesta vacuna requereix dues dosis, la segona s'administra 28 dies després de la primera administració.

## Referències

* ↑ «Targets and strategies for vaccine development against SARS-CoV-2». Biomedicine & Pharmacotherapy, 137, 01-01-2021, pàg. 111254. DOI: 10.1016/j.biopha.2021.111254. PMC: 7843096. PMID: 33550049.
* ↑ «Rapid response to: Covid 19: Hope is being eclipsed by deep frustration». BMJ, 372, 01-01-2021, pàg. n171. DOI: 10.1136/bmj.n171.
* ↑ «Cuba’s homegrown Covid vaccine shows promise».
* ↑ «Cuba encouraged by early efficacy results of homegrown COVID-19 vaccine» (en anglès).
* ↑ Acosta, Nelson. «Cuba encouraged by early results of homegrown COVID-19 vaccine amid worst outbreak» (en anglès), 20-06-2021.
* ↑ «Cuba grants emergency approval to second homegrown COVID-19 vaccine». GMA News, 21-08-2021.
* ↑ «Coronavirus Vaccine Tracker». The New York Times [Consulta: 30 juny 2021].
* ↑ «Draft landscape and tracker of COVID-19 candidate vaccines» (en anglès). World Health Organization.
COVID-19 i la Pandèmia de COVID-19 :
Als Països Catalans :
Salut :
# Pou-cisterna de l'ermita del Carme

El Pou-cisterna de l'ermita del Carme és una obra de Tivenys (Baix Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Obra de planta circular, feta en pedra seca, sense cohesiu de cap mena (excepte la base). Acabada en falsa cúpula, és una mostra característica de l'arquitectura popular rural del país, en pedra irregular, sense treballar. Serveix de coberta a la cisterna, excavada a la roca, que conserva l'aigua de pluja que es recull de les teulades dels edificis propers, per mitjà d'una conducció.

## Referències

* ↑ «Pou-cisterna de l'ermita del Carme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 desembre 2018].

## Enllaços externs

* «Pou-cisterna de l'ermita del Carme». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Pseudolaguvia ferula

Pseudolaguvia ferula és una espècie de peix de la família Erethistidae i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,5 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 28-30.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: riu Tista (Bengala Occidental, l'Índia).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Misra K. S., 1976. Teleostomi: Cypriniformes; Siluri. Fauna India (Pisces, 2a edició) v. 3. i-xxi + 1-367.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ng, H.H., ([2006]): Pseudolaguvia ferula, a new species of sisoroid catfish (Teleostei: Erethistidae) from India. Zootaxa, 1229: 59-68.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ponts de Ribes de Freser

Els ponts de Ribes de Freser són els ponts del municipi de Ribes de Freser (Ripollès). Almenys dos d'aquests ponts formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Pont de Ribes

El Pont de Ribes és una obra inventariada. És un pont sobre el riu Rigard, afluent del riu Freser. A la vila hi ha dos ponts que quasi es toquen, l'un dona pas a la carretera, l'altre comunica amb la part central del poble.

## Pont de Coma

El Pont de Coma és un pont inventariat. És un pont sobre el Segadell, afluent del Freser. Creua el riu per donar accés a les cases i els prats de la vora esquerra del Segadell.

## Referències

* 1 2 «Ponts de Ribes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
* ↑ «Pont de Coma». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Roberto Gayón Márquez

Roberto Gayón Márquez (1 de gener de 1905 - ?) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ Roberto Gayón Márquez Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.