OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Temple del Diví Ròmul

El Temple del Diví Ròmul va ser identificat durant molt temps com el temple dedicat a Ròmul (cònsol), fill divinitzat de Maxenci. Avui es tendeix a pensar que és d'època constantiniana i que havia d'estar consagrat als Penats . El temple original podria haver estat en l'àrea ocupada per la Basílica de Maxenci, en construir aquesta, el temple antic es va emplaçar en el veïnatge, on ara està.
La planta de l'edifici de maó és circular, amb una façana curvilínia en el centre s'obre l'entrada, flanquejada per dues columnes de pòrfir amb bases de travertí i capitells de marbre que sosté un alquitrabe del mateix material. La porta de bronze és l'original. A banda i banda de l'edifici se situen quatre fornícules i dues sales allargades i amb absis, precedides per columnes de marbre virat que havien allotjar les estàtues dels Penats.
Al segle vi el temple va passar a ser l'atri de l'església dels Sants Cosme i Damià, que es va aixecar en bona part del que era el Fòrum de la Pau.

## Vegeu també

* Temples romans
# Picaflors de flancs grocs

El picaflors de flancs grocs (Dicaeum aureolimbatum) és un ocell de la família dels diceids (Dicaeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Sulawesi i altres properes mes petites.

## Referències

* ↑ «Picaflors de flancs grocs». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Sinagoga de Tallinn

La Sinagoga de Tallinn (en estonià: Tallinna sünagoog), es troba a Tallinn, la capital d'Estònia. La sinagoga és producte del finançament privat i es va inaugurar el 16 de maig de 2007. L'edifici és una estructura ventilada ultramoderna, amb capacitat per a 180 persones, amb seients addicionals per fins a 230 persones per a concerts i altres esdeveniments públics. Va rebre atenció mundial, ja que va ser la primera sinagoga a obrir a Estònia des de la Segona Guerra Mundial. La sinagoga original, construïda el 1883, no va ser reconstruïda després de ser destruïda al març 1944 durant un bombardeig aeri soviètic a Tallinn, que en aquest moment estava ocupada per les forces armades del Tercer Reich, el que va convertir la ciutat en l'única capital europea de la postguerra sense una sinagoga.

## Referències

* ↑ www.haaretz.com
* ↑ news.bbc.co.uk
* ↑ «www.eurojewcong.org». Arxivat de l'original el 2015-02-23. [Consulta: 23 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Estonian Jewish Center Arxivat 2008-10-20 a Wayback Machine. (anglès)
# Planaria torva

Planaria torva és una espècie de triclàdide planàrid que habita a l'aigua dolça d'Europa. És l'única espècie del gènere Planaria.
El nom Planaria va ser utilitzat per primera vegada per O. F. Müller l'any 1776 per a designar un grup heterogeni de "turbel·laris" i cucs nemertins. Actualment Planaria s'utilitza per a anomenar una única espècie de triclàdide però el nom comú planària es continua utilitzant per a fer referència a nombrosos grups de platihelmints.

## Descripció

Els espècimens vius de P. torva arriben a mesurar 15 mm de longitud i 4 mm. Tanmateix, els espècimens de 5-6 mm de longitud ja poden haver arribat a la maduresa. El cap és truncat o arrodonit, sovint acaba en una petita punta. La superfície dorsal del cos normalment és de color gris o marró, però a vegades és groguenca o grisosa-negrosa. La superfície ventral és més pàl·lida que la dorsal. Es pot conèixer la posició dels òrgans copuladors per una taca lliure de pigment a la superfície dorsal.
P. torva presenta dos ulls i un adenodàctil accessori buit al penis.7

## Alimentació

Són carnívores i s'alimenten de ciliats, rotífers, esponges, petits crustacis i cucs, entre d'altres. Tot i això el seu aliment preferit són els ascidis del gènere Clavellina. Tenen la capacitat de detectar l'aliment a certa distància mitjançant quimioreceptors.

## Referències

* 1 2 3 4 Raymond Ball, Ian; Reynoldson, B. Doris M. Kermack i R. S. K. Barnes. British Planarians. Platyhelminthes: Tricladida. Keys and notes for the identification of the species.-Synopses of the British Fauna (New Series) [Planàries britàniques. Platyhelminthes: Tricladida. Claus i notes per a la identificació de les espècies.-Sinopsi de la fauna britànica (Nova sèrie)] (en anglès). 19. Cambridge - London - New York: Cambridge University Press, 1981, p. 141. DOI 10.1002/iroh.19830680211.
# Nabimusaïta

La nabimusaïta és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup de l'arctita. Rep el nom per la cúpula de Nabi Musa.

## Característiques

La nabimusaïta és un sulfat de fórmula química KCa₁₂(SiO₄)₄(SO₄)₂O₂F. Cristal·litza en el sistema trigonal. És un mineral isostructural amb la dargaïta, sent a la vegada el seu anàleg de potassi i fluor. L'estructura modular de capes, de tipus antiperovskita trencada, deriva de la de l'hatrurita. Es caracteritza per la presència de tres capes de tipus {[W₃B₁₂](TO₄)₄} de tipus arctita-nabimusaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Jebel Harmun, a la formació Hatrurim de Cisjordània (Palestina). També ha estat descrita en altres indrets dins la formació Hatrurim, així com al desert del Nègueb, a Israel. Fora d'aquest territori, també se n'ha trobat a la pedrera Caspar, situada al volcà Bellerberg (Renània-Palatinat, Alemanya).

## Referències

* ↑ «Nabimusaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 novembre 2019].
# Resolució 1623 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1623 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 13 de setembre de 2005. Després de reafirmar totes les resolucions sobre la situació a l'Afganistan, particularment les resolucions 1386 (2001), 1413 (2002), 1444 (2002), 1510 (2003) i 1563 (2004) i les resolucions 1368 (2001) i 1373 (2001) sobre el terrorisme, el Consell va ampliar l'autorització de la Força Internacional d'Assistència i de Seguretat (ISAF) fins a mitjans d'octubre de 2006.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va reconèixer que la responsabilitat de proporcionar seguretat i ordre públic a tot l'Afganistan residia amb els mateixos afganesos. Va recordar l'acord de Bonn i la seva previsió per a l'expansió progressiva de la ISAF a altres zones més enllà de Kabul. El Consell també va destacar la importància de l'ampliació de l'autoritat del govern central, la reforma del sector de la seguretat i el desarmament complet, desmobilització i combatre el narcotràfic. Hi havia preocupació que l'acord de Bonn no es pogués aplicar plenament a causa de la situació de seguretat en parts del país.
La resolució va donar la benvinguda a la cooperació de l'Administració de Transició Afganesa i la intenció de la ISAF i l'Operació Llibertat Duradora d'ajudar a les eleccions nacionals. També va apreciar a Itàlia per acceptar el lideratge de la ISAF en lloc de Turquia, i va felicitar a les nacions que havien contribuït a Eurocòs. El Consell va determinar que la situació a l'Afganistan era una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals.

### Actes

Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va ampliar el mandat de la ISAF per un període de dotze mesos després del 13 d'octubre de 2005. Es va demanar a la ISAF que treballés amb l'Administració de Transició i els seus successors, el Representant Especial del Secretari General i l'Operació Llibertat Duradora.
Els estats que participaven en la força foren autoritzats a utilitzar totes les mesures necessàries per complir el mandat, mentre que als altres Estats membres se'ls va demanar que aportessin personal i recursos a l'operació. Finalment, es va demanar als dirigents de la ISAF que proporcionessin informes trimestrals sobre la implementació del seu mandat.

## Referències

* ↑ «Security Council extends international security force in Afghanistan until mid-October 2006». United Nations, 13-09-2005.
* 1 2 Swain, Ashok. The democratization project: opportunities and challenges. Anthem Press, 2009, p. 27. ISBN 978-1-84331-314-4.
* ↑ «Council Extends Mandate Of Mission In Afghanistan». Scoop.co.nz, 14-09-2005.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Guerra de l'Afganistan

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Nathaniel Wallich

Nathaniel Wallich FRS (1786 –1854) va ser un cirurgià i un botànic anglès d'origen danès que treballà a l'Índia, inicialment en l'assentament danès prop de Calcuta imés tard per a l'East India Company.

## Biografia

Nathaniel Wallich nasqué a Copenhaguen el 1786 amb el nom de Nathan ben Wulff. Més tard adoptà el nom de Nathan Wallich derivat del nom Nathaniel. Wallich obtingué el diploma de cirurgià a Copenhaguen i el mateix any va ser nomenat cirurgià de l'assentament danès de Serampore, aleshores conegut com a Frederiksnagore a Bengala.
Wallich preparà un catàleg amb més de 20.000 espècimens de plantes, conegut informalment com el "Wallich Catalogue". Actualment aquesta col·lecció és guarda al Kew Herbarium com la Wallich Collection. Wallich també va distribuir duplicats dels espècimens als herbaris incloent-hi alguns a Sir Joseph Banks Ell va publicar dos llibres importants, Tentamen Floræ Nepalensis Illustratæ (vols I-II, 1824–26) i Plantæ Asiaticæ Rariores (vols I-III, 1830–32), i va anar a nombroses expedicions botàniques.

## Espècies a les que va donar nom Nathaniel Wallich

| Allium wallichii (Jimbur o Himalaya onion)Apostasia wallichiiBrahmaea wallichiiBulbophyllum wallichiiCastanopsis wallichiiCatreus wallichii (Cheer Pheasant o Wallich's Pheasant)Clerodendrum wallichiiConvolvulus wallichianusDebregeasia wallichianaDiospyros wallichiiDombeya wallichiiDryopteris wallichiana | Geranium wallichianumHorsfieldia wallichiiHoya wallichiiKoilodepas wallichianumLigusticum wallichii (Szechuan lovage)Lilium wallichianumMeconopsis wallichiiMemecylon wallichiiNageia wallichianaPinus wallichiana (Blue Pine o Bhutan Pine)Pteris wallichianaRhododendron wallichii | Rotala wallichiiRubus wallichiiSchima wallichiiSchefflera wallichianaSorbus wallichiiStrobilanthes wallichii (Kashmir Acanthus, Hardy Persian Shield, Wild Petunia o Kandali)Taxus wallichiana (Himalayan Yew)Ternstroemia wallichianaThysia wallichiiUlmus wallichiana (Himalayan Elm o Kashmir Elm)Valeriana wallichii (Indian Valerian o Tagar-Ganthoda)Widdringtonia wallichii (Clanwilliam Cedar o Clanwilliam Cypress) |

## Referències

* ↑ Brummitt, R. K.; C. E. Powell. Authors of Plant Names. Royal Botanic Gardens, Kew, 1992. ISBN 1-84246-085-4.
* ↑ Judith M Taylor and Jules Janick. Lorenzo Da Ponte and Nathaniel Wallich: Jews in the Enlightenment, Horthistoria.com
* ↑ Numerical list of dried specimens of plants in the Museum of the Honourable East India Company / which have been supplied by Dr. Wallich, superintendent of the botanic garden at Calcutta. London, 1828-1849. (vegeu Enllaços externs a sota).

## Enllaços externs

* Nathaniel Wallich and Indian Natural History Arxivat 2012-01-12 a Wayback Machine. (digital archive project by Kew Gardens, Natural History Museum, British Library, Indian Botanic Gardens and National Archives of India)
* Kew botanical gardens
* Indian Museum Arxivat 2009-10-26 a Wayback Machine.
* Wallich Catalog
* Plantae Asiaticae rariores scan on Biodiversity Heritage Library
# Théâtre Antoine

El Teatre Antoine (en francès "Théâtre Antoine" ou "Théâtre Antoine-Simone Berriau") és un teatre del bulevard d'Estrasburg a París del districte X, fundat per André Antoine. És una sala a la italiana construïda el 1866, que pot acollir més de 800 espectadors. Anomenada successivament com "Les Menus Plaisirs", "Théâtre des Arts", "Opéra Bouffe", el teatre acaba per prendre el nom del seu director entre el 1888 i el 1894 i creador del Teatre Lliure (en francès Théâtre-Libre).
El 1943, l'actriu Simone Berriau n'agafa la direcció. Sota el seu mandat hi farà interpretar tota l'obra dramàtica de Jean-Paul Sartre.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre
# Pilar Uribes

Pilar Uribes (Horta, València, ? - 1993) fou una mestra, comunista i exiliada valenciana.
Formava part d'una família amb un alt compromís polític. Estudià batxiller a l'Institut Lluís Vives i després Magisteri. El 1937 ingressà a les Joventuts Socialistes Unificades (JSU). El 1938 fou comissària de la Federació Universitària Espanyola (FUE) i va participar en la creació de les milícies de la cultura. Col·laborà en les colònies infantils i va mantenir el contacte entre rereguarda i front. El 23 de març de 1939 va passar a França, on fou internada en el camp de Clermont-Ferrand. Més tard, amb altres membres del Partit Comunista, es va traslladar a l'URSS.
Va estar treballant en “Cases de xiquets” fins al 1945. Després, a l'editorial Progreso i a l'Institut d'Idiomes estrangers. Tornà a la mort de Franco igual que el seu germà Venancio (mort en maig de 1993). Es va incorporar al seu lloc de mestra a l'Escola graduada d'El Saler fins a la jubilació. A València, va mantenir relació amb la FUE, amb els seus companys de l'URSS i de professió.

## Referències

* 1 2 3 «Pilar Uribes». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Bibliografia

* Mancebo, María Fernanda (1995). «Las mujeres valencianas exiliadas (1935-1975)». En: García, M. (coord.). Homenaje a Manuela Ballester. Valencia: Institut Valenciá de la Dona, p. 62.
# Sinagoga de Turku

La Sinagoga de Turku (en finès: Turun synagoga; en suec: Åbo synagoga) és un edifici religiós de la comunitat jueva de la ciutat de Turku, és una de les dues sinagogues que existeixen a Finlàndia. La sinagoga és utilitzada pels jueus de la regió. L'edifici va ser dissenyat pels arquitectes August Krook i J.Hindersson, i es va completar en 1912.

## Referències

* ↑ Turun synagoga, toim. Juhani Kostet ja Marita Söderström. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2012 ISBN 978-952-222-358-6
* ↑ http://www.ts.fi/uutiset/kotimaa/341291/Presidentti+Turkuun+synagogan+satavuotisjuhliin Arxivat 2012-05-06 a Wayback Machine.
# Moviment de Participació Popular

El Moviment de Participació Popular (MPP) (castellà: Movimiento de Participación Popular) és un partit polític de l'Uruguai que forma part de la coalició d'esquerra del Front Ampli.
Va ser fundat el 1989 per militants del Moviment d'Alliberament Nacional - Tupamaros, entre ells, l'actual president del país, José Mujica. Hi va haver divisions respecte als camins que s'haurien de seguir durant el procés democràtic. Molts tupamaros no hi eren d'acord en participar de l'activitat política uruguaiana, tot i que una gran majoria va acordar fundar el MPP com a garantia d'èxit i per a obtenir llocs al parlament nacional.
No obstant això, el MPP no va obtenir resultats significatius per part de l'electorat fins a les dues darreres eleccions presidencials, la del 2004 i la del 2009, amb les victòries dels candidats del FA, Tabaré Vázquez i José Mujica, respectivament. Abans de les eleccions del 1999, el MPP havia format una coalició amb el MRO, d'ideologia revolucionària i comunista, amb un revitalitzat sentiment anticapitalista.
Tant el MRO com el PVP, també esquerrà, es van distanciar del MPP perquè ambdós partits sostenien que no es respectaven els principis del líder revolucionari Raúl Sendic, un dels símbols del socialisme uruguaià, en no seguir amb la política del deute extern i la reforma agrària.

## Eleccions de 2009

El MPP va obtenir un nou èxit electoral durant els comicis del 2009, romanent la força política més important del Front Ampli. José Mujica va ser elegit així com a candidat únic del FA a la presidència del país, acompanyat per Danilo Astori, del PSU. Mujica va rebre també el suport d'altres sectors del FA, com ara el Nou Espai. Mujica llavors va comunicar que se sentia orgullós d'ésser «el candidat de tots els frenteamplistas», renunciant així a la presidència del MPP per dedicar-se a la campanya electoral d'octubre. Entre altres polítics del MPP que van destacar durant les eleccions es troba la dona de Mujica, i actual primera dama, la senadora Lucía Topolansky.
El MPP-FA va aconseguir guanyar les eleccions nacionals en una segona volta el mes de novembre, derrotant el candidat conservador i expresident del país, el nacionalista Luis Alberto Lacalle.

## Vegeu també

* Graciela Muslera

## Referències

* ↑ (castellà) A caballo de los caudillos locales Arxivat 2009-11-25 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) Mujica renunció a dirección del MPP Arxivat 2009-07-28 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) MPP pedirá para sí la Intendencia capitalina

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del MPP (castellà)
* Pàgina web oficial dels Joves del MPP Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (castellà)
* Pàgina web oficial de José Mujica Arxivat 2012-12-05 at Archive.is (castellà)
# Resolució 1627 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1627 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 23 de setembre de 2005. Després de recordar les resolucions anteriors sobre la situació al Sudan, en particular la resolució 1590 (2005), el Consell va prorrogar el mandat de la Missió de les Nacions Unides al Sudan (UNMIS) durant sis mesos fins al 24 de març de 2006.

## Observacions

En el preàmbul de la resolució, el Consell va expressar condolences a la mort de John Garang de Mabior, i va encomanar Salva Kiir Mayardit pels seus esforços en el procés de pau. Va donar la benvinguda a la implementació de l'Acord de Pau Complet per part del govern del Sudan i l'Exèrcit i Moviment Popular d'Alliberament del Sudan (SPLA/M) i va instar les parts a complir les seves obligacions en virtut de aquest acord.
La resolució va determinar que la situació continuava sent una amenaça per a la pau i la seguretat internacionals.

## Actes

El mandat de la UNMIS es va ampliar amb la intenció de ser renovat, si calgués. Es va demanar al Secretari General que informés cada tres mesos sobre la situació, inclosos els esforços de la UNMIS per donar suport a la Missió de la Unió Africana al Sudan. Finalment, es va instruir als països que aportaven contingents a prendre mesures apropiades per evitar l'explotació sexual pel personal de la UNMIS.

## Referències

* ↑ «Security Council extends UN Mission in Sudan until 24 March 2006». United Nations, 23-09-2005.
* ↑ «SUDAN: Security Council extends UNMIS mandate». , 26-09-2005.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1601 a la 1700 (2005 - 2006)
* Sudan del Sud
* Conflicte del Darfur

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Nicolau de Grècia (príncep de Grècia)

Nicolau de Grècia, príncep de Grècia (Atenes 1872 - 1938) Príncep de Grècia i de Dinamarca. Fill del rei Jordi I de Grècia i de la gran duquessa Olga de Rússia. Ell s'expressava de la següent manera de la condició de príncep: "Poca gent és capaç d'adonar-se que les famílies reials són compostes per persones... Néixer príncep és un accident que rares vegades és un privilegi".
Estudià la carrera militar a l'escola Evelpedes al port del Pireu i amb un tutor francosuís al mateix palau reial d'Atenes. Al llarg de la dècada de 1890 participà en nombrosos actes socials en representació dels seus pares: La coronació del tsar Nicolau II de Rússia, el casament de la princesa Maud del Regne Unit, al casament del príncep Danilo de Montenegro amb la gran duquessa Jutta de Mecklenburg-Strelitz i a la majoria d'edat del rei Alfons XIII d'Espanya.
L'any 1902 es casà amb la gran duquessa Helena de Rússia, filla del gran duc Vladimir de Rússia i de la gran duquessa Maria de Mecklenburg-Schwerin al palau de Tsarskoie Selo. D'aquest casament en naixeren tres filles:
* Olga de Grècia nascuda el 1903 a Atenes i morta el 1997 a París. Es casà amb el príncep regent Pau de Iugoslàvia.
* Elisabet de Grècia nascuda el 1904 a Atenes i morta el 1953 a Múnic. Es casà amb el comte Toerring-Jettenbach.
* Marina de Grècia nascuda el 1906 a Atenes i morta el 1968 a Londres. Es casà amb el príncep Jordi del Regne Unit.
L'any 1917 partiren a l'exili amb la resta de la família reial i s'instal·laren a Suïssa per posteriorment passar a França, on Nicolau, per tal de guanyar diners, es dedicà a l'ensenyament del dibuix i la pintura. Certament la caiguda de la monarquia grega i la revolució russa havien arruïnat la família del príncep Nicolau, que fou un reconegut artista.
L'any 1936 retornen a Grècia i s'instal·len a Atenes on dos anys després el príncep mor i és enterrat a Tatoi.
# Théâtre Capitole (Quebec)

El Théâtre Capitole és una sala d'espectacles situada en el districte històric del Vell Quebec, a la plaça de Youville.
De 1903 a 1930 s'anomenava Auditorium. El 1930 va ser transformat en sala de cinema «Le Capitole» que va tancar el 1983.
Va ser declarat monument històric el 1984. Construït a partir dels plans de l'arquitecte nord-americà Walter S. Painter el 1903, per encarrec del batlle de Québec S.-N. Parent. Va ser renovat el 1927 per Thomas W. Lamb, el teatre, després d'un declivi esdevingut els anys 70 del segle passat, fou completament restaurat el 1992.

## Referències

* ↑ «La naissance d'un théâtre (1903-1927)» (en francès). Théâtre Capitole. [Consulta: 7 juny 2023].
* ↑ Poirier, Lucien; Spier, Susan. «Auditorium de Québec | l'Encyclopédie Canadienne» (en francès). L'Encyclopédie Canadienne, 16-05-2012. [Consulta: 7 juny 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre
# Polysteganus baissaci

Polysteganus baissaci és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes present a les costes de Maurici i Madagascar. Pot arribar als 27,9 cm de llargària total.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Sinagoga de Wolpa

La Sinagoga de Wolpa era una sinagoga de la ciutat de Wolpa (ortografia alternativa: Wolpa, Volpe, Wolpe, Wolp, Woupa o Voupa) Prop de Bialystok, Polònia, ara en la província de Grodno a l'oest de Belarús. Va tenir la reputació de ser la més bella de les sinagogues de fusta d'Europa de l'Est, una obra mestra de l'arquitectura de fusta. La sinagoga va ser construïda en la primera meitat del segle xviii, i alterada en formes menors en diverses ocasions. El 1929 l'edifici va ser declarat monument polonès de cultura. Va ser cremada pels alemanys durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ Carol Herselle Krinsky, Massachusetts Institute of Technology, 1985, Synagogues of Europe: Architecture, History, Meaning, Dover Publications, 1996, p. 225 ff.
* ↑ http://www.sztetl.org.pl/en/article/wolpa/11,synagogues-prayer-houses-and-others/21451,wooden-synagogue/ Arxivat 2012-03-05 a Wayback Machine.
# Poléskovo

Poléskovo (en rus: Полесково) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 10 habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.