OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Peixets

Can Peixets és un monument del municipi de Valls (Alt Camp) protegit com a bé cultural d'interès local. Forma part del conjunt de les Masies dels Boscos.

## Descripció

Conjunt aïllat d'edificis, el més gran de la zona dels Boscos. Presenta una estructura complexa, amb un bloc principal i altres dependències annexes. El primer format per una porta d'accés coberta amb un porxe i sostingut per 10 columnes, a la part superior del qual hi ha una terrassa amb balustrada i una tribuna amb voladís de fusta i acabament enterrat.
Als costats de la porta hi ha 4 finestres a la dreta i 3 a l'esquerra, obertures que es repeteixen al primer pis. Al centre del terrat hi ha un cos elevat acabat en timpà i coronat amb una palmeta. Tot l'edifici està decorat amb elements clàssics. Els edificis annexos mantenen les mateixes característiques tipològiques, però amb decoració més simplificada. L'obra és de pedra i maó arrebossat i pintat de color rosat.

## Història

La construcció és part del conjunt residencial del Bosc de Valls, format per extenses finques on es començà a edificar bàsicament a partir de 1840, un cop acabada la primera guerra carlina. La propietat està documentada com a masia productora vinícola l'any 1863. En temps de la Primera República esdevingué centre de reunió informal de personalitats vinculades al govern central, causa probable de les modificacions i ampliacions realitzades (sala de jocs, piscina, teatre...)

## Referències

* 1 2 «Can Peixets». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2013].

## Enllaços externs

* «Can Peixets». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Buford

Buford és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2009 tenia 12.387 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Buford tenia 10.668 habitants, 3.794 habitatges, i 2.579 famílies. La densitat de població era de 279,6 habitants per km².
Dels 3.794 habitatges en un 34,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48% hi vivien parelles casades, en un 14,3% dones solteres, i en un 32% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 33,7% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 10% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.733 $ i la renda mediana per família de 43.100 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.458 $ mentre que les dones 22.342 $. La renda per capita de la població era de 18.308 $. Entorn del 7,5% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Buford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 21 gener 2021].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Buford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Greenwood (Mississipi)

Greenwood és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 18.425 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greenwood tenia 18.425 habitants, 6.916 habitatges, i 4.523 famílies. La densitat de població era de 771,6 habitants per km².
Dels 6.916 habitatges en un 34% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,4% hi vivien parelles casades, en un 27,4% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,9 homes.
Entorn del 28,8% de les famílies i el 33,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Greenwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Greenwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eleccions regionals de Friül-Venècia Júlia de 1964

Les primeres eleccions al consell regional del Friül – Venècia Júlia se celebraren el 10 de maig de 1964.
← Eleccions regionals de Friül-Venècia Júlia, 1964 → :
| Partits | (%) | escons |
| Democràcia Cristiana Italiana (DC) | 43,1% | 28 |
| Partit Comunista Italià (PCI) | 18,5% | 11 |
| Partit Socialista Italià (PSI) | 10,7% | 7 |
| Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI) | 9,3% | 6 |
| Partit Liberal Italià (PLI) | 6,2% | 3 |
| Moviment Social Italià-Dreta Nacional (MSI-DN) | 6,1% | 3 |
| Slovenska Skupnost - Unione Slovena (SSK-US) | 1,3% | 1 |
| Partit Republicà Italià (PRI) | 0,9% | 1 |
| Moviment Independentista Triestí (MIT) | 0,7% | - |
| altres | 3,2% | 1 |
| Total | 100,00 | 60 |
# Can Cortada (Santa Pau)

* Per a altres significats, vegeu «Can Cortada (desambiguació)».
Can Cortada és una casa de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Els Cortada estaven entroncats amb la família Boïgues de Vivó, important, aquesta darrera, perquè els segles xvii i xviii van donar lloc a la nissaga dels Boïgues del Prat. Els Cortada foren una família molt important a la ciutat de Vic. El segle xvii construïren aquest gran casal fora del recinte de la Vila Vella. La seva planta és rectangular, amb baixos i dos pisos, i hom hi accedeix per una gran porta adovellada feta amb pedra calcària del país. Al balcó central del primer pis hi ha gravada una data: "MDCXXX".

## Història

La vila de Santa Pau va créixer per la seva part nord, fora del recinte fortificat; l'any 1466, la reina, Donya Joanna, cedí uns terrenys situats prop de la porta de la Vila Nova, per construir una plaça; avui és la plaça de Baix. Can Cortada és l'únic edifici que ni ha sofert grans remodelacions, conservant les seves traces primitives. Segons R. Grabolosa, després de la nostra guerra civil, els magnífics casals que formaven la Plaça del Prat o de Baix, foren transformats en cases sense estil ni història. Avui, pocs són els detalls salvats d'aquelles nobles construccions. Fa poc, Can Cortada va ser objecte d'una acurada restauració, conservant, a la balconada de la façana principal, una bonica barana de ferro.

## Referències

* 1 2 «Can Cortada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Epicorsia

Epicorsia és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Epicorsia avilalis
* Epicorsia catarinalis
* Epicorsia cerata
* Epicorsia chiapalis
* Epicorsia chicalis Munroe, 1978
* Epicorsia lucialis
* Epicorsia mellinalis Hübner, 1818
* Epicorsia oedipodalis (Guenée, 1854)
* Epicorsia parambalis

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 24 desembre 2018].
# Can Pela (Olost)

Can Pela és una masia d'Olost (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular orientat a migdia, teulada a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana principal. Aquesta masia té dues llindes de pedra treballada, una de les quals està datada l'any 1865. A la façana principal hi ha un portal adovellat datat el 1747. Al costat esquerre s'hi va afegir una galeria. A la part de darrera hi ha un pou-cisterna al qual s'accedeix per una escala construïda en pedra. Al voltant de la casa hi ha altres dependències, una de les quals és una cabana datada el 1865.

## Història

Aquest mas ja consta l'any 1406 a la llista de caps de casa súbdits del monestir de Lluçà amb el nom de Pelaroger. L'any 1434 Pelaroger està citat en el capbreu dels béns del monestir com a batllia. El llinatge es perd a partir del 1700.

## Referències

* 1 2 «Can Pela». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 agost 2021].
# Cal Pastor (Santa Maria de Palautordera)

Cal Pastor, o Mas Andreu, és una masia al municipi de Santa Maria de Palautordera (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local. Masia molt antiga que ha patit diverses ampliacions. Està orientada cap a l'est. La coberta és a dues vessants. Consta de planta baixa, pis i golfes. Presenta annexes adossats a la dreta de la façana. El conjunt està tancat per un portal. La porta principal és dovellada. A sobre seu hi ha una finestra de pedra d'arc pla decorada a sobre i a sota per replanells motllurats (al seu interior hi ha un festejador). A l'interior de l'edifici hi ha un celler i rebost, una escala de pedra. Algunes portes tenen arcs motllurats. Es pot apreciar, també, una porta pel forn de pa i una cubícula d'altar.
Casa possiblement existent des del segle IX. Apareix en el fogatge de 1553. La família Andreu visqué a la casa dels segles XIV fins al xix. L'any 1900 la família Ribas adquirí la casa. Segons evidències trobades en reformar la casa, aquesta ha estat incendiada com a mínim dues vegades. L'interior es va reformar el 1990.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Pastor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Govindgarh

«Govindgarh» té aquests significats:
* Principat de Govindgarh
* Nom alternatiu de la ciutat de Bhatinda al Panjab
# Eleccions al Parlament Europeu de 1989

Les eleccions al Parlament Europeu de 1989 van ser les primeres eleccions europees celebrades amb 12 Estats membres de la Comunitat Europea el juny de 1989. Han estat les terceres eleccions europees, i les primeres on Espanya i Portugal van votar alhora que els altres membres (que es va unir el 1986). La participació total es va reduir al 59%

## Repartiment d'escons per estats

Aquestes van ser les primeres eleccions en què Portugal i Espanya van prendre part en amb els altres Estats membres. A Espanya se li van assignar 60 escons i a Portugal se li assignaren 24, el nombre d'escons per als altres Estats segueix sent el mateix, elevant el nombre total de seients de 434 a 518.
Distribució d'escons per estats :
| Estat | Escons | Estat | Escons |
| RFA | 81 | Bèlgica | 24 |
| Regne Unit | 81 | Portugal | 24 |
| França | 81 | Grècia | 24 |
| Itàlia | 81 | Dinamarca | 16 |
| Espanya | 60 | Irlanda | 15 |
| Països Baixos | 25 | Luxemburg | 6 |

## Resultats

Els socialistes van celebrar la seva tercera victòria consecutiva, arribant a 180 escons (166 abans de les eleccions), mentre que el Partit Popular Europeu va obtenir 8 escons més. Tanmateix, els Demòcrates Europeus va tenir una pèrdua massiva de 32 dels 66 escons i baixaren del tercer al sisè lloc. Els liberals, que ja havia pujat un escó amb les eleccions d'Espanya i Portugal, van guanyar un escó addicional i pujaren al tercer lloc a costa tant del Grup Arc de Sant Martí com dels comunistes.

### Escons a la cambra

Eleccions al Parlament Europeu, 1989 – Resultats finals el 25 de juliol de 1989 :
| Grup | Descripció | Liderat | Eurodiputats | Eurodiputats | Eurodiputats |
| SOC | Socialdemòcrates | Jean-Pierre Cot | 180 | | |
| EPP | Democristians | Egon Klepsch | 121 | | |
| LDR | Liberals i Liberal Demòcrates | Valéry Giscard d'Estaing | 49 | | |
| EUL | Comunistes i extrema esquerra | Luigi Alberto Colajanni | 42 | | |
| LU | Comunistes i extrema esquerra | René-Emile Piquet | 42 | | |
| ED | Conservadors | Christopher Prout | 34 | | |
| Verd | Verds | Maria Amélia Santos | 30 | | |
| EDA | Nacional Conservadors | Christian de La Malène | 20 | | |
| ER | Extrema dreta nacionalista | Jean-Marie Le Pen | 17 |
| RBW | Regionalistes | Jaak Vandemeulebroucke | 13 |
| NI | Independents | cap | 27 | Total: 434 | Fonts: |

## Vegeu també

* Eleccions europees de 1987 (Espanya)

## Enllaços externs

* Elecció dels membres del Parlament Europeu CVCE (francès) (anglès) (alemany)
* Detall de les eleccions (francès)
# Chíviri

El chíviri és una festa popular de la ciutat espanyola de Trujillo (Càceres). Se celebra des de principis del segle xix com a culminació de la Setmana Santa, el Diumenge de Resurrecció. La plaça Major es converteix en punt de trobada de gent vestida amb el vestit típic regional, els qui canten, ballen, mengen i beuen al ritme de cançons populars. El dilluns següent és dia festiu a la ciutat (Dilluns de Pasqua) i es té el costum d'anar a dinar al camp.

## Activitats

La festa comença a la matinada del Dissabte Sant al Diumenge de Resurrecció. Des de les dotze de la nit, una orquestra toca a la Plaça Major de Trujillo cançons populars (vegeu detall a Cançons). Més de 15.000 persones acudeixen, alguns abillats amb el vestit típic de la ciutat, altres simplement amb un mocador vermell al coll, per ballar i cantar al ritme d'aquestes cançons. Al mateix temps hi ha persones que beuen a la plaça Major, perquè és un dia en el que està permès. La festa es prolonga durant tota la nit, i en finalitzar l'espectacle de la plaça la gent es desplaça fins als pubs i discoteques de la ciutat. L'endemà, la festa continua a la Plaça Major fins a la tarda, on se celebra el Festival Folclórico Internacional.

## Cançons

Les cançons del Chíviri en la seva majoria estan basades en poemes del trujillano Gregorio Rubio Mariño, conegut popularment com a Goro, entre 1917 i 1936, i van ser compostes inicialment com coplillas per a les murgues i comparses de Carnaval.
Un exemple:
| « | Que Trujillo per les festes jo no sé el que sembla, ai, chiviri, chiviri, chiviri, ai, chiviri, chiviri, Chon. Que venen els forasters i es colen com peixos, ai, chiviri, chiviri, chiviri, ai, chiviri, chiviri, Chon. | » |
| — Gregorio Rubio Mariño |||

## Enllaços externs

* Informació(castellà)
* Imatges del Chíviri(castellà)
# Cossos Comuns de les Forces Armades Espanyoles

Els Cossos Comuns de les Forces Armades són cossos militars que són comuns als cossos específics que existeixen dins de les Forces Armades. Els Cossos Comuns són quatre: el Jurídic Militar, el d'Intervenció, el de Sanitat i el de Músiques Militars. Actualment, 2.991 efectius conformen aquest cos militar.

## Història

Abans, cadascun dels cossos específics dins de les Forces Armades tenia els seus propis cossos per encarregar-se de les tasques de les quals ara s'encarreguen els Cossos Comuns. Al·legant raons de gestió, aquests cossos es van centralitzar en els Cossos Comuns, que depenen del Ministeri de Defensa. En 1985 s'unifica com a cos comú el Cos Militar d'Intervenció i amb la Llei 17/89 Reguladora del Règim del Personal Militar Professional va ocórrer el mateix amb els cossos Militar de Sanitat i de Músiques Militars.
* Cos Militar de Sanitat
* Cos Jurídic Militar
* Cos Militar d'Intervenció
* Cos de Músiques Militars

## Referències

* Web del Ejército de Tierra de España. «Cuerpos Comunes de las Fuerzas Armadas». Arxivat de l'original el 2018-04-25. [Consulta: 6 octubre 2016].
* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 197. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ «Las Fuerzas Armadas hoy», 13-07-2014. [Consulta: 30 abril 2015].
# Can Pelegrí (Cardedeu)

Can Pelegrí és una masia de Cardedeu (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Cultural Català.

## Descripció

Es tracta d'un mas aïllat de grans dimensions, envoltat de camps de conreu i zones boscoses. Està situat a prop de les vies de tren, de la carretera C-251 i del camí Serra de Can Sabater.
La masia, orientada a migdia, és de planta rectangular i té planta baixa, pis, golfes i coberta de teula àrab de dos vessants -una d'elles és molt més allargada-, amb carener perpendicular a la façana principal. Aquesta té dues parts ben diferenciades. La central, que ocupa bona part de la superfície, té tres eixos de composició vertical. A la planta baixa està la porta d'accés, d'arc pla i ubicada en un dels laterals. Al primer pis i centrada hi ha una porta rectangular que dona a un balcó individual amb llosana de pedra i baranes de ferro. A banda i banda hi ha dues finestres quadrades i emmarcades, com l'obertura central. Al nivell de les golfes hi ha una sèrie de tres obertures d'arc de mig punt que comparteixen un mateix ampit, situades al mig de la façana.
L'altra part de la façana està formada per una galeria de tres arcs de mig punt al primer pis i que s'estén per la façana lateral i part de la posterior. El parament d'aquest volum és arrebossat i pintat.
A ponent i a poca distància de la masia se situen les dependències originàriament destinades al bestiar. Es tracta d'un conjunt de cossos units de planta rectangular, de diferents alçades i proporcions (alguns són de planta baixa i altres compten amb un pis), amb coberta de teula àrab de dues aigües amb carener paral·lel a la façana principal. Cadascun d'ells té portals d'arc de mig punt.

## Història

Antigament, havia existit en el mateix emplaçament una masia coneguda pel mateix nom. Al costat hi havia la capella de Sant Salvador, ja esmentada l'any 1073. Depenia del monestir de Sant Salvador de Breda i es va conservar en estat ruïnós fins al 1901.
Entre 1897 i 1898 es va construir l'actual mas, pomogut per Pere Abella i segons el projecte del mestre d'obres Jaume Brossa i Mascaró.
Durant la Guerra Civil espanyola, fou saquejat i molt malmès, i en passar a ser residència de la família Rivière s'hi van realitzar diverses reformes.
En aquest mateix indret es van trobar restes ibèriques i romanes.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Can Pelegrí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Eleccions al Parlament Europeu de 1994

Les eleccions al Parlament Europeu de 1994 se celebraren alhora als 12 estats membres de la Unió Europea el juny de 1994. En aquestes eleccions es van produir la fusió del Partit Popular Europeu i Demòcrates Europeus, la qual cosa provocà un augment en el nombre total d'escons (567 membres van ser elegits per al Parlament Europeu) i un descens de la participació global de 57%.

## Distribució d'escons

Distribució Nacional d'Escons :
| Estat | 1989 | 1994 | Estat | 1989 | 1994 |
| Alemanya | 81 | 99 | Bèlgica | 24 | 25 |
| Regne Unit | 81 | 87 | Portugal | 24 | 25 |
| França | 81 | 87 | Grècia | 24 | 25 |
| Itàlia | 81 | 87 | Dinamarca | 16 | 16 |
| Espanya | 60 | 64 | Irlanda | 15 | 15 |
| Països Baixos | 25 | 31 | Luxemburg | 6 | 6 |
El nombre d'escons s'ha modificat per a donar cabuda a Àustria, Finlàndia i Suècia, que s'unirien l'any següent després de celebrar eleccions. Se'ls va atribuir 21, 16 i 22 escons respectivament. El nombre total de seients augmenta de 518 a 567.

## Resultats

Els membres dels Demòcrates Europeus s'han sumat al Partit Popular Europeu, alguns d'ells com a membres associats, com el conservadors britànics que no volien formar part d'un partit federalista. Tot i la fusió del PPE no va poder convertir-se en el partit més gran, que és el Partit Socialista Europeu, amb un avantatge de 41 escons sobre el Partit Popular.
Elegits el 1994 van ser Forza Italia, que va formar el seu propi grup efímer, Forza Europa, abans de fusionar-se amb l'Aliança Democràtica Europea un any després de l'elecció per esdevenir el Grup Unió per Europa. A més de Força Europa, es va formar un altre nou grup després de la caiguda del grup de la dreta europea: l'Europa de les Nacions - el primer grup d'euroescèptics del Parlament, que es mantindrà fins a 1996.

### Escons a la Cambra

Eleccions al Parlament Europeu, 1994 – Resultats finals el 18-21 de juliol de 1994 :
| Grup | Descripció | Liderat | Eurodiputats | Eurodiputats | Eurodiputats |
| SOC | Socialdemòcrates | Pauline Green | 198 | | |
| EPP | Democristians i conservadors | Wilfred Maertens | 157 | | |
| LDR | Liberals i Liberal Demòcrates | Gijs De Vries | 43 | | |
| EUL | Comunistes i extrema esquerra | Alonso Puerta Gutiérrez | 28 | | |
| FE | Conservadors i democristians | Giancarlo Ligabue | 27 | | |
| EDA | Nacional Conservadors | Jean-Claude Pasty | 26 | | |
| Verd | Verds | Alexander Langer Claudia Roth | 23 | | |
| ERA | Liberals i liberal demòcrates | Catherine Lalumière | 19 | | |
| ID | Euroescèptics | James Goldsmith | 19 |
| NI | Independents | none | 27 | Total: 567 | Fonts: |

## Enllaços externs

* Les eleccions dels membres del Parlament Europeu CVCE
* (francès) Detalls complets de les eleccions
# Chêne-Sec

Chêne-Sec és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 39 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chêne-Sec era de 39 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 23 habitatges, 18 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 1 estava desocupat. 23 eren cases i 1 era un apartament. Tots els 18 habitatges principals que hi havia estaven ocupats pels seus propietaris; 2 tenien dues cambres, 1 en tenia tres, 4 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 5 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chêne-Sec el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 2 | 80 a 84 | 0 |
| 2 | 75 a 79 | 2 |
| 3 | 70 a 74 | 1 |
| 2 | 65 a 69 | 1 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 1 | 50 a 54 | 1 |
| 2 | 45 a 49 | 2 |
| 1 | 40 a 44 | 2 |
| 1 | 35 a 39 | 0 |
| 2 | 30 a 34 | 0 |
| 2 | 25 a 29 | 2 |
| 1 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 2 |
| 1 | 10 a 14 | 4 |
| 2 | 5 a 9 | 4 |
| 1 | 0 a 4 | 1 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 17 persones, 11 eren actives i 6 eren inactives. De les 11 persones actives 10 estaven ocupades (5 homes i 5 dones) i 1 aturada (1 home). De les 6 persones inactives 4 estaven jubilades i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Chêne-Sec hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chêne-Sec a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chêne-Sec a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.