OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Doberlug-Kirchhain

Doberlug-Kirchhain (baix sòrab Dobrjoług-Góstkow) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Brandenburg. Sie entstand 1950 durch die Zusammenlegung der angrenzenden Kleinstädte Doberlug (bis 1937 Dobrilugk) und Kirchhain. Va ser creat el 1950 per la fusió dels pobles veïns de Doberlug (fins a 1937 Dobrilugk) i Kirchhain, i comprèn les comunitats d'Arenzhain, Buchhain, Dübrichen, Frankena, Hennersdorf, Lichtena, Lugau, Nexdorf, Prießen, Trebbus i Werenzhain. Els monestirs cistercencs de Dobrilugk i Weißgerberei van portar prosperitat al municipi.
Està envoltat pels municipis de Fichtwald, Sonnewalde, Sängerstadt Finsterwalde, Heideland, Rückersdorf, Schönborn, Tröbitz, Schilda, Uebigau-Wahrenbrück i Schlieben.

## Enllaços externs

* Web de Doberlug-Kirchhain
# Johann Friedrich Ernst Benda

Johann Friedrich Ernst Benda, també Ernst Friedrich Johann Benda, Ernst Benda (Berlín, 10 d'octubre, 1749 - Idem. 24 de febrer, 1785), va ser un músic de cambra i compositor alemany. Provenia de la família de músics Benda.

## Biografia

Johann Friedrich Ernst Benda era el fill gran del músic de la cort i director de banda Joseph Benda. Va rebre classes de piano i violí i, als 17 anys, es va convertir en membre de l'orquestra de la cort reial de Frederic el Gran. El 1770, juntament amb el violista Carl Ludwig Bachmann, va fundar els anomenats concerts romàntics, dels quals va ser director fins al 1785. Aquests sempre tenien lloc a la Corsicaisches Saale davant del castell de Monbijou (avui Oranienburger Straße) i eren predominantment esdeveniments de subscripció amb orquestra i cor propis. Per exemple, Johann Friedrich Reichardt, la seva dona posterior Juliane i Minna Brandes (filla de l'actor i poeta Johann Christian Brandes) van aparèixer com a solistes.
Dels tres fills de Johann Friedrich, Johann Wilhelm Otto Gottlieb Benda (1775–1832), inspector criminal i alcalde de Landshut (Silesia), es va fer un nom com a traductor i escriptor.

## Treballs

* Minuetto per il Cembalo con Variazioni de Frederico Ernst Benda, F-Dur, publicat per Breitkopf el 1768
* Concerto G-Dur für Violine und Streicher (segons MGG)

## Referències

* ↑ segons ADB també 1747 o 1740
* ↑ Mendel, Hermann. Musikalisches conversations-lexikon: Eine encyklopädie der gesammten musikalischen wissenschaften. Für gebildete aller stände, unter mitwirkung der Literarischen commission des Berliner tonkünstlervereins, so wie der herren musikdirector Billert, concertmeister F. David ... etc.; (en alemany). L. Heimann, 1870.

## Bibliografia

* Franz Lorenz: Die Musikerfamilie Benda. Volum 1: Franz Benda. Wilhelm de Gruyter, Berlín 1967, pàgines 74–76.
* Die Musik in Geschichte und Gegenwart (MGG), Segona edició revisada, editada per Ludwig Finscher, secció personal 2, Bag–Bi, Bärenreiter, Kassel 1999, columna 1072.
* Marion Fürst: Maria Theresia Paradis: Mozarts berühmte Zeitgenossin. Volum 4, Böhlau Editor, Colònia Weimar 2005, ISBN 3412195057, ISBN 9783412195052, pàgina 134, també versió en línia.-(alemany)
* Hans Erich Bödeker e. a.: Le concert et son public: mutations de la vie musicale en Europe de 1780 à 1914 (France, Allemagne, Angleterre). Editorial Les Editions de la MSH, 2002, ISBN 2735109143, pàgina 168, també versió en línia.-(alemany)
* Arrey von Dommer: Benda. A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Volum 2, Duncker & Humblot, Leipzig 1875, pàgs. 314–318. (article familiar)
* Werner Bollert: Benda, Franz'. A: Neue Deutsche Biographie (NDB). Volum 2, Duncker & Humblot, Berlín 1955, ISBN 3-428-00183-4, pàg 35 (còpia digital).-(alemany)
# Dolors Compte i Llusà

Dolors Compte i Llusà (Reus, Baix Camp, 10 de gener de 1964) és una auxiliar comptable i política catalana, diputada al Congrés dels Diputats en la VII legislatura.

## Biografia

Nascuda el 10 de gener de 1964 en Reus, va estudiar formació professional de primer grau i és auxiliar comptable de professió, exercint en una notaria de Reus. Està afiliada al Partit Popular de Catalunya i, després que Joan Bertomeu i Bertomeu renunciés al seu escó, va ser diputada per la província de Tarragona entre desembre de 2003 i gener de 2004. Com a diputada va ser vocal en la comissió de Ciència i Tecnologia. Dins del partit és secretària general de la junta local de Reus i presidenta comarcal del PP al Baix Camp. Actualment és regidora del PP a l'ajuntament de Reus, càrrec que ostenta des de les eleccions municipals espanyoles de 2003.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés de Diputats
* ↑ Fitxa al web de l'Ajuntament de Reus
# Francesc de Josa i d'Agulló

Francesc de Josa i d'Agulló (Barcelona, c 1671 – Viena, 1730), fou un eclesiàstic català.
Era fill de Guillem Ramon de Josa i de Peguera, senyor d'Altés i de Pinós, i d'Isabel d'Agulló i Pinós. Fou un dels qui, el 3 de juny de 1700, fundaren l'Acadèmia dels Desconfiats, de la qual n'exercí la presidència efectiva per absència del comte de Savallà Joan Antoni de Boixadors. Fou ardiaca de Santa Maria del Mar i canonge de catedral i vicari general de Barcelona des del 1702. El 1713 participà en les deliberacions de la Junta de Braços que decidí la resistència de Catalunya. Posteriorment marxà, exiliat, a la cort imperial de Viena.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Campabadal - 2012

## Bibliografia

* Campabadal i Bertran, Mireia. «Josa i d'Agulló, Francesc de». A: Pere Molas i Eulàlia Duran. Diccionari biogràfic de l'Acadèmia de Bones Lletres. Barcelona: Reial Acadèmia de Bones Lletres / Fundació Noguera, 2012, pàgs. 209. ISBN 97884938885.
# De mayor quiero ser soldado

De mayor quiero ser soldado (títol internacional en anglès: I Want to Be a Soldier) és una pel·lícula de l'any 2010 dirigida pel cineasta barceloní Christian Molina. El drama antibèl·lic, pretén ser una crítica a l'excés de violència televisiva.
El rodatge de la pel·lícula va començar el 4 de gener de 2010 a Barcelona i va ser estrenada al Festival Internacional de Cinema de Roma de 2010. A les sales de cinema italianes, es va poder veure a partir del 14 d'octubre de 2011.

## Argument

El nen de 8 anys Àlex desenvolupa una malaltissa imaginació que el va obsessionant progressivament fins a acabar convertint-lo en un perfecte inadaptat social. Incapaç d'establir amistat amb els companys de la seva edat que el rodegen, es crea un amic fictici al qual anomena astronauta capità Harry.
Amb el naixement dels seus dos germans bessons, l'isolament d'Àlex no fa més que aguditzar-se i troba en la televisió que li compra el seu pare un refugi per a combatre la seva solitud. Àlex comença a passar hores tancat a la seva habitació, perdent el temps mirant programes violents i pel·lícules bèl·liques.
A mesura que el seu comportament asocial va empitjorant, Àlex s'inventa un nou amic imaginari, el sergent John Custer, que l'instruirà adequadament per a fer realitat el seu perillós somni d'esdevenir un gran soldat.

## Repartiment

* Fergus Riordan: Àlex
* Ben Temple: Astronauta capità Harry / Sergent John Cluster
* Andrew Tarbet: pare
* Jo Kelly: mare
* Valeria Marini
* Cassandra Gava
* Josephine Barnes
* Robert Englund: psiquiatre
* Danny Glover: director del col·legi

## Premis i nominacions

L'any 2012 la pel·lícula va estar nominada al Premi Gaudí a la millor pel·lícula en llengua no catalana.

## Crítica

* " El pitjor és, sens dubte, la naturalesa del seu discurs, una descàrrega de rància moralina a boca de canó"
* " No mal fabricada, però es creï tant i tant la seva hipòtesi que acaba provocant nàusees"

## Notes i referències

* ↑ «I Want to be a solier a IMDb». www.imdb.com. [Consulta: 5 febrer 2011]. (anglès)
* 1 2 «I Want to be a solier a El periódico». www.elperiodico.cat. [Consulta: 5 gener 2010]. (anglès)
* ↑ Informació sobre la pel·lícula
* ↑ Costa, Jordi. «Moralina a bocajarro» (en castellà). El País, 21-10-2011. [Consulta: 6 febrer 2011].
* ↑ Batlle Caminal, Jordi. La Vanguardia. De gran vull ser soldat (en castellà). La Vanguardia, 21 d'octubre de 2011.

## Enllaços externs

* De mayor quiero ser soldado - Lloc web oficial
# Formatge processat

El formarge processat, (en anglès: Processed cheese i també prepared cheese, cheese product, plastic cheese, alchemy cheese o cheese singles) és un producte alimentari fet a base de formatge (i de vegades inclou altres productes alimentaris no fermentats, subproductes lactis, emulsidors, olis vegetals, colorants i/o xerigot o sucre. Com a resultat d'això, existeixen moltes variants, gustos, colors i textures de formatge processat. La seva invenció s'atribueix a Walter Gerber de Thun, Suïssa l'any 1911.
Els formatges processats tenen diverses avantatges sobre el formatge natural, incloent: durada més llarga del tempsde vida del producte; resistència a separar-se en les fases sòlida i líquida durant la cocció; i un aspecte i comportament uniforme. També té un cost inferior al de la producció del formatge convencional.
La qualitat dels formatges processats és molt variable (alguns crítics dels formatges processats embolicats en diuen embalmed cheese, formatge embalsamat), algunes varietats de formatges naturals segueixen sent les més valorades.
L'any 1916, James L. Kraft aplicà per primera vegada una U.S. patent per a un mètode de processar formatge. Kraft Foods desenvolupà i comercialitzà el primer formatge processat l'any 1950. Aviat es van utilitzar en els cheeseburgers i sandvitxos de formatge per la seva capacitat de ser cuinats sense perdre les propietats dels formatges com si que ocorre en casos com el formatge cheddar. El primer formatge processat en llesques embolicades individualment va ser fet per Clearfield Cheese Co. el 1956.

## Notes

* ↑ «Emmi Gerber - Über Gerber:». Emmi Fondue AG. Arxivat de l'original el 2013-05-31. [Consulta: 26 març 2013].
* ↑ «Kraft Foods Corporate Timeline». Kraft Foods Group, Inc.. Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 26 març 2013].
* ↑ http://www.nndb.com/people/021/000165523/

## Vegeu també

* Formatge
* Anàleg del formatge

## Enllaços externs

* American Chemical Society article on processed cheese.
* "From Cheese to Cheese Food: How Kraft persuaded Americans to accept cheese by divorcing it from its microbe-laden origins" Arxivat 2006-07-19 a Wayback Machine., American Heritage, January 2001
* "Calories in Cheese" Arxivat 2011-09-03 a Wayback Machine., Super Skinny Me website
# La kabra tira al monte

La kabra tira al monte és una obra de teatre escrita per l'actor Karra Elejalde —amb la col·laboració de Paolo Rossi, Andreu Martín i José Antonio Ortega. Considerada pel mateix autor com un psicodrama corrossiu, amb crític social i proper a l'ex-abrupte. Fou estrenada el 3 d'abril de 1997 al Teatro Alfil de Madrid. El 2006 va repetir l'esperit de l'obra amb La Kabra y Miss Yoe's' , amb guió del mateix Elejalde i Andreu Martín.

## Argument

Es tracta d'una peça amb un sol protagonista ("ex-ex toxicòman" i "ex-ex-presidiari") on fa un monòleg en escena que parla de manera sarcàstica de sexe, relacions laborals i relacions conjugals. Una mena d'autobiografia però que no explica pas res, i segons el seu mateix autor convida a riure pensant.

## Referències

* ↑ Karra Elejalde vuelve a un escenario con un "psicodrama corrosivo", El País, 2 d'abril de 1997
* ↑ Cartelera de teatro, ABC, 12 d'abril de 1997
* ↑ Como una cabra, El Diario Montañés, 20 d'agost de 1997
* ↑ "Soy un actor atípico" Arxivat 2019-11-22 a Wayback Machine., Gara, 7 d'abril de 1997
# Departament d'Usulután

Usulután és un departament de la regió oriental del Salvador i el més extens del país (2.130,44 km²). Fou creat el 22 de juny de 1865 i hi estan censades més de 450.000 persones (tot i que, en general, els censos del país tenen mancances importants).
La seva capital administrativa és la ciutat d'Usulután, que fou fundada pels lenques i més tard conquistada pels pipils.
El seu nom prové del lenca Uxulvotan.

## Municipis que conformen el departament

* Alegría
* Berlín
* California
* Concepción Batres
* El Triunfo
* Ereguayquín
* Estanzuelas
* Jiquilisco
* Jucuapa
* Jucuarán
* Mercedes Umaña
* Nueva Granada
* Ozatlán
* Puerto El Triunfo
* San Agustín
* San Buenaventura
* San Dionisio
* San Francisco Javier
* Santa Elena
* Santa María
* Santiago de María
* Tecapán
* Usulután

## Història

El departament fou creat el 22 de juny de 1865.
El 14 de juliol de 2009, el president d'El Salvador, Mauricio Funes nomenà a l'empresari d'origen palestí Carlos Jacobo Hándal Hasbún com a governador departamental d'Usulután.
# José Laso Castejón

José "Pepe" Laso Castejón, (Madrid, Comunitat de Madrid, 10 de setembre de 1938), és un exjugador de bàsquet i entrenador espanyol. És el pare del també jugador i entrenador Pablo Laso.

## Biografia

Pepe Laso va començar a jugar el 1953 i el 1959 es va incorporar al Reial Madrid. Als 22 anys es va retirar i va començar la seva carrera com a entrenador fins al 1964. Als 24 anys va tornar a jugar, jugant amb el Saski Baskonia. Es va retirar definitivament com a jugador als 32 anys.

## Trajectòria com a entrenador

* 1972/77: CD Baskonia
* 1981/83: CB Saragossa (ACB)
* 1984/85: CAI Saragossa (ACB)
* 1985/87: Caixa Àlaba (ACB)
* 1988/89: Fòrum Valladolid (ACB)
* Ha estat també seleccionador estatal sub-23 i Júnior
* Les temporades 90-91 i 91-92 va ocupar el càrrec de director general del TAU Baskonia

## Internacionalitats

Va ser internacional amb Espanya en 19 ocasions.
* És una de les quatre sagues pare i fill que han vestit la samarreta estatal espanyola, les altres tres són Rafa Jofresa, Tomàs Jofresa i el seu pare Josep Maria Jofresa i Jordi Soler i el seu pare Josep Maria Soler i José Manuel Beirán i Javier Beirán.
Va participar en els esdeveniments següents:
* Jocs Mediterranis de 1959, medalla de plata
* Jocs Mediterranis de 1967: 6a posició.
* Eurobasket 1967: 10a posició.

## Palmarès

* 1959-1960 Reial Madrid Guanyador de Lliga i Copa del Rei
* 1960-1961 Reial Madrid Guanyador de Lliga i Copa del Rei

## Referències

* ↑ Manuel Espin. «Nuestros ases». Diario El Mundo Deportivo. [Consulta: 12 febrer 2017].
* ↑ feb (páginas de la 12 a la 16) Lista de los jugadores internacionales por España, consultat el novembre de 2012
# Dolors Creus Casanovas

Dolors Creus Casanovas (Cervera, 1881 - Tàrrega 1954) era filla d'una família dedicada a la pagesia. Es va casar amb Antoni Pont Pont, veí de Tordera (un poblet entre Cervera i Tàrrega), que també pertanyia a una família pagesa de moltes generacions.
Instal·lats a Tàrrega, van començar el negoci de fruits de la terra (trencaven ametlles a mà i en venien el gra), recollien olives dels pagesos i les venien als molins d'oli.
El 1914 van comprar un trull i van ser pioners en el tractament comercial d'olis i fruita seca. El 1920 van tenir la primera màquina esclofolladora d'ametlles de Catalunya. El gra se separava de la clofolla en una gran taula on Dolors Creus comandava i supervisava la feina que hi feien una gran quantitat de dones tot el dia.
La Guerra Civil va arribar que ella ja era vídua. Amb dos dels seus quatre fills al front, ella duia l'empresa i la família amb esperit auster. Tot "pel bé de la casa", deia, vivint amb il·lusió la continuïtat de la família i de l'empresa.
El 1939 instal·la una extractora d'oli de pinyola i una refineria, i ella ven l'oli d'oliva produït al molí.
Acabada la guerra, ajuda la segona generació. Ella era el referent; una dona de caràcter fort i emprenedor, que "predicava" l'harmonia. La seva il·lusió era veure créixer l'empresa familiar, que més endavant s'internacionalitzaria amb la marca Borges. Actualment el grup Borges té trenta-sis empreses de capital familiar.

## Referències

* ↑ La informació està treta de l'Institut Català de les Dones amb autorització per usar-lo sota GFDL.
* ↑ Exposició dones d'empresa. Barcelona: Institut Català de les Dones, 2008 [Consulta: 12 agost 2013].
# De la vida dels titelles

De la vida dels titelles (títol original en alemany, Aus dem Leben der Marionetten) és un telefilm rodat a Alemanya per Ingmar Bergman el 1980. Tot i ser fet inicialment per televisió, aviat es va poder veure a les sales de cinema.

## Argument

Tancat en una casa, un client mata la prostituta amb la qual havia de passar la nit. La pel·lícula reconstitueix per fragments els dies que precedeixen i segueixen aquest crim, per tal d'intentar de comprendre'n la raó.

## Repartiment

* Robert Aztorn: Peter Egerman
* Christine Buchegger: Katarina Egerman
* Martin Benrath: Mogensjensen
* Rita Russek: Ka
* Lola Muethel: Cordelia Egerman
* Walter Schmidinger: Tim
* Heinz Bennent: Arthur Brenner
* Ruth Olafs: la infermera
* Karl Heinz Pelser: el jutge d'instrucció
* Gaby Dohm: la secretaria
* Toni Berger: el guardià

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
# Fira del Ram de Palma

La fira del Ram de Palma és una fira d'atraccions per a infants que se celebra als voltants del Diumenge de Rams. Malgrat el seu format actual, l'origen es troba a principis del segle XIX en una relíquia de Crist que s'exhibia a l'antic convent de Santa Margalida. Al voltant d'aquesta atracció, començà a proliferar un conjunt de paradetes que venien estampes i menjar.
Han estat diverses les localitzacions que han acollit aquesta fira al llarg del temps. A principis del segle XX es traslladà a La Rambla, on s'amplià fins a la plaça del Tub. Els anys vuitanta, es traslladà al que avui és el parc de la Mar. Despŕes es traslladà per pocs anys al Nou Llevant, on avui en dia hi ha el Parc Krekovic. Els anys noranta, s'ubicà al lloc que avui ocupa el parc de sa Riera i ja en el segle XXI, la fira es mudà al recinte de Son Fusteret.

## Referències

* ↑ Bestard, Bartomeu. «Orígenes de la Fira del Ram» (en castellà). Diario de Mallorca, 26-04-2010. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «Una feria con historia» (en castellà). Última Hora, 30-03-2005. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ Fernández, Fernando. «Fira del Ram: las diferentes ubicaciones de una tradición centenaria» (en castellà). Última Hora, 25-02-2024. [Consulta: 18 març 2024].
# La juguesca

La juguesca (originalment en alemany, Der Kotzbrocken) és una pel·lícula de televisió alemanya del 2015 dirigida per Tomy Wigand. La tràgicomèdia es va estrenar el 20 de febrer al canal Das Erste. S'ha doblat al català.

## Sinopsi

La Sophie és una dona una mica caòtica que cria sola dos fills, té dues feines i acumula un munt de multes de trànsit impagades. El dia que li toca anar al jutjat es fica de peus a la galleda i la condemnen a 300 hores de treballs socials. Per indicació del jutge, li encarreguen que ajudi en Georg, un home irascible que va amb cadira de rodes arran d'un accident de cotxe i que no té la més petita intenció de deixar-se ajudar. Després del xoc inicial, la relació entre tots dos anirà evolucionant.

## Referències

* ↑ Heike Hupertz. «„Der Kotzbrocken“ im Ersten: Total von der Rolle». Frankfurter Allgemeine.
* ↑ Rainer Tittelbach. «Fernsehfilm „Der Kotzbrocken“». tittelbach.tv.
* ↑ Ulrich Feld. «TV-Kritik „Der Kotzbrocken“: Starker Anfang». Frankfurter Neue Presse.
* ↑ Anne-Kathrin Palmer. «ARD-Star Roeland Wiesnekker, der „Kotzbrocken“!».
* 1 2 «Pel·lícules». CCMA. [Consulta: 25 març 2022].
# Departament d'Ítaca

El departament d'Ítaca fou un departament francès creat el 7 de novembre de 1797 amb les illes jòniques d'Ítaca, Lèucada, Cefalònia, i les fortaleses continentals de Préveza i Vonitsa. El departament va desaparèixer amb l'ocupació russa del 28 d'octubre de 1798. Fou restaurat de fet el 20 de juliol de 1807 quan les illes Jòniques foren retornades a França i constituït formalment el 13 de setembre de 1807. El 8 d'octubre de 1809 va passar a dependre de les Províncies Il·líries però a la segona quinzena d'octubre les illes foren ocupades pels britànics (menys Lèucada que fou ocupada el 6 d'abril de 1810).
# Formigueret de Gentry

El formigueret de Gentry (Herpsilochmus gentryi) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de l'est d'Equador i nord de Perú.

## Referències

* ↑ «Formigueret de Gentry». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Derby (Vermont)

Derby és una població dels Estats Units a l'estat de Vermont. Segons el cens del 2000 tenia 4.604 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Derby tenia 4.604 habitants, 1.832 habitatges, i 1.319 famílies. La densitat de població era de 35,8 habitants per km².
Dels 1.832 habitatges en un 35,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,1% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 28% no eren unitats familiars. En el 23,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.313 $ i la renda mediana per família de 39.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.120 $ mentre que les dones 21.940 $. La renda per capita de la població era de 17.192 $. Entorn del 8,8% de les famílies i el 10,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Derby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Derby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Gilles Vanderpooten

Gilles Vanderpooten és autor, periodista i activista de nacionalitat francesa nascut el 1985 a Tolosa. Coautor amb Stéphane Hessel del llibre Comprometeu-vos!, fundador de la col·lecció editorial Conversations pour l'avenir d'Edicions de l'Aube, també dirigeix una organització no governamental Reporters d'espoirs (Reporters de l'esperança) instant un "periodisme de solucions". Es va graduar en la Audiència de Nantes en 2009.

## Enllaços externs

* «Gilles Vanderpooten: «El model polític basat en els partits s'ha superat»». elPeriódico, 17-06-2011. [Consulta: 26 novembre 2016].
# Departament d'Oruro

El Departament d'Oruro és una divisió administrativa de Bolívia. És una zona mixta de poblament quítxua i aimara. Té una superfície de 53.588 km² i la seva capital és la ciutat d'Oruro. Segons el cens del 2012, el departament d'Oruro tenia 494.178 habitants.

## Províncies

Consta de 16 províncies:
| Província | Capital | Províncies d'Oruro |
| Atahuallpa | Sabaya | Províncies d'Oruro |
| Carangas | Corque | Províncies d'Oruro |
| Cercado | Oruro | Províncies d'Oruro |
| Eduardo Avaroa | Challapata | Províncies d'Oruro |
| Ladislao Cabrera | Salinas de Garcí Mendoza | Províncies d'Oruro |
| Litoral | Huachacalla | Províncies d'Oruro |
| Puerto de Mejillones | La Rivera | Províncies d'Oruro |
| Nor Carangas | Huayllamarca | Províncies d'Oruro |
| Pantaléon Dalence | Huanuni | Províncies d'Oruro |
| Poopó | Poopó | Províncies d'Oruro |
| Sajama | Curahuara de Carangas | Províncies d'Oruro |
| San Pedro de Totora | Totora | Províncies d'Oruro |
| Saucarí | Toledo | Províncies d'Oruro |
| Sebastián Pagador | Santiago de Huari | Províncies d'Oruro |
| Sud Carangas | Andamarca | Províncies d'Oruro |
| Tomás Barrón | Eucaliptus | Províncies d'Oruro |

## Referències

* ↑ obd.descentralizacion.gov.bo Arxivat 18 February 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.