OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dolors Cinca Pinós

Dolors Cinca Pinós (Tiurana, 17 de febrer de 1962 - Barcelona, 1 de maig de 1999) fou una professora universitària i traductora catalana vinculada a la Universitat Autònoma de Barcelona.
Llicenciada en Filologia Semítica i bona coneixedora de la cultura àrab per les seves estades a Jordània i a Tunísia, va impartir classes de traducció de l'àrab a la Facultat de Traducció i Interpretació de la Universitat Autònoma de Barcelona des del 1988 fins a la seva mort sobtada, el 1999. Va treballar algunes temporades a Nova York com a traductora de les Nacions Unides.
En una dècada va traduir gairebé una desena d'obres de l'àrab d'autors com el premi Nobel Naguib Mahfuz, Abd al-Rahman Munif, Bahaa Taher, Latifa Zayyat i Mahmud Darwix (premi Crítica Serra d'Or 1994). Amb Margarida Castells va traslladar la versió íntegra de Les mil i una nits (1995). Era la primera versió directa del clàssic en català i va obtenir els premis Ciutat de Barcelona i Crítica Serra d'Or de l'any 1997.
Sobre el procés d'aquest repte traductològic, va escriure la seva tesi doctoral, Oralitat, narrativa i traducció (2005), sota la tutela del prestigiós catedràtic de la Universitat d'Edimburg Basil Hatim. En aquest text conflueixen teoria i pràctica, orient i occident, en un equilibrat i rigorós discurs en què l'autora mira de construir unes bases teòriques que permetin mediar entre dues cultures i dues llengües tan allunyades i desconegudes, sense inflar mites, descobrint-los a poc a poc. El 1998, també amb Margarida Castells, va traslladar l'obra al castellà.
És coautora, amb Margarida Castells, del primer Diccionari àrab-català.

## Referències

* ↑ «Biografia». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana, 24-01-2022. [Consulta: 25 gener 2022].
* ↑ «10è aniversari del traspàs de Dolors Cinca». Universitat Autònoma de Barcelona, 29-04-2009. [Consulta: 18 abril 2016].
* 1 2 3 4 «Dolors Cinca Pinós». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
* ↑ Montserrat, Bacardí,. Les traductores i la tradició : 20 pròlegs del segle XX. Lleida: Punctum, 2013, p. 72. ISBN 9788494069475.
* ↑ «Es publica el primer diccionari àrab-català». 3/24.cat. Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 23-12-2007. [Consulta: 21 juny 2018].
* ↑ Luján, Daniel «Un diccionari és un oceà». VilaWeb, 22-11-2007 [Consulta: 21 juny 2018].
# Fremiment

Un fremiment és una vibració transmesa a través del cos. En l'ús mèdic comú, normalment es refereix a la valoració dels pulmons per la intensitat de vibració que es percep a la paret del tòrax (fremiment tàctil) i/o auscultada a la paret del tòrax amb certes paraules parlades (fremiment vocal), tot i que hi ha diversos altres tipus.

## Referències

* ↑ "fremitus" en el Diccionari mèdic de Dorland
# Llanddunwyd

Llanddunwyd (Welsh St Donats en anglès) és un poble i una comunitat situat al municipi de Bro Morgannwg, Gal·les. Es troba just a l'oest de Llanilltud Fawr.
Antigament, el poble de Llanddunwyd es va constituir al voltant de l'església parroquial. A finals del segle xix es va produir la separació de l'Estat i l'Església a la Gran Bretanya, però el mateix territori ha seguit representat per l'autoritat local (Consell Comunitari de Llanddunwyd) i pel Consell de l'Església Parroquial.
El cens electoral del 2011 reflectia una població de 471 habitants.
El Castell de Llanddunwyd és una de les atraccions turístiques més visitades de Bro Morgannwg.

## Referències

* ↑ http://www.british-towns.net/wales/the-vale-of-glamorgan/welsh-st.-donats Arxivat 2014-05-02 a Wayback Machine.
* ↑ Office for National Statistics : Census 2011

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la comunitat
# Kazuki Terai

Kazuki Terai (寺井一希, Kazuki Terai, Japó, 1985) és un ciclista japonès d'elit, considerat el millor d'aquell país dins l'esport del bicitrial. Ha estat cinc vegades Campió del món de biketrial (esdevenint, l'any 2009, el primer japonès a guanyar el mundial en categoria Elit) i deu vegades Campió del Japó. A banda, ostenta el rècord de victòries en proves japoneses de categoria Elit (amb un total de disset) i un rècord se salt de longitud. El seu pare, Kiyoshi Terai, ha estat president de la BJU (Biketrial Japan Union) durant més de nou anys.
Terai competeix en biketrial des que tenia 8 anys, gairebé sempre amb una Monty, i això l'ha obligat a desplaçar-se a Europa en quinze ocasions per a poder seguir el campionat. Com a pilot, destaca per la seva educació extrema, que fa que no protesti mai les decisions dels jutges de zona. Una altra característica seva és que no raspa mai les llandes de la bicicleta, com fa la majoria de practicants, ja que troba que així la bici frena massa. Actualment, amb la introducció dels frens de disc, ha decidit de muntar-ne de més petits perquè no frenin tant.
    A 1 de gener de 2012

## Palmarès en biketrial

| Any | C. del Món | C. del Món | C. del Japó Elit | Títols |
| Any | Elit | Altres | C. del Japó Elit | Títols |
| 1996 | | 7è Benjamin | | - |
| 1997 | | 7è Benjamin | | - |
| 1998 | | 1r Minime | | 1 |
| 1999 | | 1r Minime | | 1 |
| 2000 | | 1r Cadet | 1r | 2 |
| 2001 | | 1r Cadet | 1r | 2 |
| 2002 | | | | - |
| 2003 | 3r | | 1r | 1 |
| 2004 | | | 1r | 1 |
| 2005 | | | 1r | 1 |
| 2006 | 2n | | 1r | 1 |
| 2007 | | | 1r | 1 |
| 2008 | | | 1r | 1 |
| 2009 | 1r | | 1r | 2 |
| 2010 | 2n | | 1r | 1 |
| 2011 | 2n | | | - |
| Total | 1 | 4 | 10 | 15 |
| | 5 mundials | 5 mundials | | |
* ↑ Al total de títols s'hi compten tots els campionats nacionals i internacionals guanyats

## Rècords

* 17 victòries en proves japoneses de categoria Elit
* Salt de longitud sobre terra pla: 2,60 metres (assolit al Japó)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Pi, Pere. «229. Kazuki Terai». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 304. ISBN 9788461590353.

## Enllaços externs

* Canal de vídeos de Youtube dedicat a Kazuki Terai (anglès)
# Espuri Nauci Rútil (cònsol 488 aC)

Espuri Nauci Rútil (llatí: Spurius Nautius Rutilus) va ser un destacat patrici romà, mencionat per Dionís d'Halicarnàs com un dels caps patricis més joves l'any 493 aC quan els plebeus van fer secessió al Mons Sacer.
Va ser elegit cònsol l'any 488 aC amb Sext Furi Medul·lí Fus, any en què Coriolà va marxar contra Roma.

## Referències

* ↑ Dionís d'Halicarnàs. Ῥωμαϊκὴ Ἀρχαιολογία VI,69, VIII,16
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita II,39
* Espuri Nauci Rutil ;
** Gai Nauci Rutil, fill de l'anterior, cònsol en el 475 i 458 aEC ;
** Espuri Nauci Rutil, germà de l'anterior, cònsol en el 488 aEC ;
*** Espuri Nauci Rutil, fill de l'anterior, tribú consular en el 424 aEC ;
**** Espuri Nauci Rutil, fill de l'anterior, tribú consular en el 419, 416 i 404 aEC i cònsol en 411 aEC ;
* Espuri Nauci Rutil, cònsol en el 316 aEC ;
* Gai Nauci Rutil, cònsol en el 287 aEC
# Glorieta Vilaclara

La Glorieta Vilaclara és una obra del municipi de Sant Feliu Sasserra (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una construcció de dimensions reduïdes (5 x 5 m aproximadament) amb planta octogonal. Les vuit parets són iguals: tenen una gran finestra que es tanca amb porticons, emmarcada en pedra formant senzilles motllures, i amb una petita espiral feta amb teula al damunt. Cada paret acaba en punxa, transformant-se en una teulada a doble vessant (en conjunt són vuit teulats) que es reuneixen al centre des d'on arrenca una coberta piramidal de sis costats. El joc de teulats és la part més interessant de l'edifici. La coberta és coronada per un penell de ferro amb unes figures representades. La paret que s'orienta al NW és la que conté la prota d'entrada; al cim hi ha una creu de ferro. A la coberta, els careners de la piràmide són de ceràmica vidriada de color blau.

## Història

Es tracta d'una glorieta o mirador particular, lloc adient per anar-hi a gaudir de la vista (des d'aquest indret es domina tot el poble, El Pirineus...). Va ser construïda a principis del segle XX per la família Vilaclara (originària del mas Vilaclara de Sant Feliu), després d'haver-se instal·lat al poble.

## Referències

* 1 2 «Glorieta Vilaclara». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 desembre 2015].
# El caso de una adolescente

El caso de una adolescente és una pel·lícula dramàtica mexicana sobre l'embaràs juvenil, dirigida el 1958 per Emilio Gómez Muriel i protagonitzada per Martha Mijares, Lucy Gallardo i Carlos López Moctezuma. Fou exhibida a la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1958, tot i que no va obtenir cap premi.

## Argument

Dos estudiants adolescents, Alicia i Rafael,, s'enamoren i ella queda embarassada. Decideixen tenir un fill malgrat l'oposició de les seves famílies severes, però les coses prenen un gir dramàtic quan Rafael mor sobtadament en un accident de moto. La seva tia Laura la convenç perquè tingui el fill i li doni a ella en adopció.

## Repartiment

* Martha Mijares... Alicia
* Lucy Gallardo... Teresa
* Carlos López Moctezuma... Don Miguel
* Raúl Farell... Rafael
* Ariadne Welter ... Annette
* Hortensia Santoveña ... Nana Dominga
* Ofelia Guilmáin ... Tía Laura
* José Luis Jiménez ... Sacerdot
* Andrea Palma ... Doctora Ramos
* Héctor Gómez ... Pedro

## Referències

* ↑ Pel·lícules del 1958 al web del Festival
* ↑ Jesús Ibarra Los Bracho: tres generaciones de cine mexicano, p. 84

## Enllaços externs

* El caso de una adolescente a Youtube
# Hermann Müller (desambiguació)

«Hermann Müller» té aquests significats:
* Hermann Müller (ciclista), ciclista alemany
* Hermann Müller (atleta), atleta alemany
* Hermann Müller, polític alemany, Canceller d'Alemanya
* Hermann Joseph Muller, biòleg estatunidenc
* Hermann Paul Müller, pilot de curses alemany
* Paul Hermann Müller, químic suís
# Elisabet Miralta i Clusellas

Elisabet Miralta i Clusellas (Barcelona 1964) és l'actual directora artística del Festival de Circ Trapezi, juntament amb Jordi Aspa.
Va néixer el 1964 a la ciutat de Barcelona. A la dècada del 1980 viatjà fins a París, on estudià diferents tècniques circenses a la companyia Catch Palace. Després de participar en diversos projectes de circ a París retorna a Catalunya, on juntament amb Jordi Aspa funda l'any 1987 la companyia Escarlata Circus. Des d'aquesta companyia, i amb la col·laboració de les regidories de cultura de Reus i Vilanova i la Geltrú, van assumir la direcció artística del Festival de Circ Trapezi.
L'any 2007 ha estat guardonada, juntament amb Jordi Aspa, amb el Premi Nacional de Circ, concedit per la Generalitat de Catalunya, per la seva aportació a la dignificació i el desenvolupament del circ a Catalunya, tant en el vessat artístic com per la incidència en el públic.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial d'Escarlata Circus
* Pàgina oficial del Festival de Circ Trapezi
# Les flors d'en Harrison

Les flors d'en Harrison (en anglès Harrison's Flowers) és un pel·lícula dirigida per Elie Chouraqui i estrenada l'any 2000. Ha estat doblada al català

## Argument

La pel·lícula tracta sobre Harrison Lloyd, un reporter gràfic de Newsweek i guanyador del premi Pulitzer, que el 1991 viatja en la seva última missió a l'antiga Iugoslàvia, durant la Guerra de la independència croata. Tot i que es creu que el reporter ha mort en l'esfondrament d'un edifici, la seva dona viatja a la regió per a trobar-lo i el cerca a la ciutat de Vukovar. Viatja a través del paisatge devastat per la guerra, arriba a la ciutat i és testimoni de la massacre que hi va tenir lloc. De tornada a casa, el fill de Harrison, Cèsar, té cura de les flors del seu pare al seu hivernacle.

## Repartiment

* Andie MacDowell: Sarah Lloyd
* Elias Koteas: Yeager Pollack
* Brendan Gleeson: Marc Stevenson
* Adrien Brody: Kyle Morris
* David Strathairn: Harrison Lloyd
* Alun Armstrong: Samuel Brubeck
* Caroline Goodall: Johanna Pollack
* Diane Baker: Mary Francis
* Quinn Shephard: Margaux Lloyd
* Marie Trintignant: Cathy
* Christian Charmetant: Jeff
* Gerard Butler: Chris Kumac
* Scott Michael Anton: Cesar Lloyd

## Rebuda

"Chouraqui, amb sorprenent seguretat i sense escatimar en imatges realment dures, remou el pou negre de l'infern de la guerra en els Balcans. Un film enèrgic

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Les flors d'en Harrison». [Consulta: 25 abril 2018].
* ↑ «Harrison's Flowers». [Consulta: 25 abril 2018].
* ↑ Morales, Fernando «Lluis Homar se incorpora al reparto de ‘Gran Hotel'» (en castellà). El País [Madrid], 08-04-2013. ISSN: 1134-6582.

## Enllaços externs

* Web de la pel·lícula (anglès)
# Kazushi Kimura

Kazushi Kimura (Hiroshima, Prefectura d'Hiroshima, Japó, 19 de juliol de 1958) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Kazushi Kimura va disputar 54 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Erga omnes

Erga omnes és una locució llatina, que significa "respecte de tots" o "enfront de tots", utilitzada en dret per a referir-se a l'aplicabilitat d'una norma, un acte jurídic o un contracte. Significa que aquella s'aplica a tots els subjectes, en contraposició amb les normes inter partes (entre les parts) que només s'apliquen a aquelles persones que van concórrer a la seva celebració. Normalment, perquè un contracte tingui efectes més enllà d'inter partes i sigui oposable a tercers, és necessari que compleixi certes formalitats que normalment tenen finalitats probatòries, com haver estat inscrites a un registre públic. Les normes, en canvi, solen tenir sempre efectes erga omnes, atès que per definició són d'aplicació general. Només en casos molt especials es dicten normes específiques per a casos concrets.

## Vegeu també

* Ius cogens

## Enllaços externs

* Les obligacions erga omnes al dret internacional Resolució de 27 de juliol de 2005 de l'Institut de Droit International de Ginebra. (anglès)
# Dédovski

Dédovski (en rus: Дедовский) és un poble (un khútor) de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia vuit habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Herbert Ellsworth Slaught

Herbert Ellsworth Slaught (Watkins Glen, 21 de juliol de 1861 - Chicago, 21 de maig de 1937) va ser un matemàtic nord-americà, que va ser editor de la revista American Mathematical Monthly i president de la Societat Americana de Matemàtiques.

## Vida i Obra

Salught, nascut a l'àrea dels Finger Lakes (centre de l'estat de Nova York), va deixar el seu lloc natal als tretze anys, per la fallida econòmica de la granja familiar. La família es va traslladar a Hamilton (Nova York) on va poder estudiar a la Colgate University, graduant-se el 1883. Després de donar classes de matemàtiques durant uns anys a la Peddie School de Hightstown (Nova Jersey), va rebre el 1892 una beca per estudiar a la universitat de Chicago, on va obtenir el doctorat el 1898. Slaught va romandre la resta de la seva vida acadèmica a la universitat de Chicago, fins que es va retirar el 1931.
El 1907, va esdevenir editor de la American Mathematical Monthly, una revista dirigida als professors de matemàtiques de secundària. Durant els seus anys com a editor de la revista va treballar activament per ampliar la base de la revista. Va ser membre fundador del National Council of Teachers of Mathematics i membre i president de la Societat Americana de Matemàtiques. No va fer recerca en el camp de les matemàtiques, però el seu encertat mestratge va inclinar molts joves en aquesta disciplina.

## Referències

* ↑ Zitarelli, 2015, p. 136.
* ↑ Suzuki, 2009, p. 333.
* ↑ Cairns, 1938, p. 1.
* ↑ Bliss, 1938, p. 5.

## Bibliografia

* Bliss, G.A. «Herbert Ellsworth Slaught—Teacher and Friend» (en anglès). The American Mathematical Monthly, Vol. 45, Num. 1, 1938, pàg. 5-10. DOI: 10.1080/00029890.1938.11990758. ISSN: 0002-9890.
* Cairns, W.D. «Herbert Ellsworth Slaught—Editor and Organizer» (en anglès). The American Mathematical Monthly, Vol. 45, Num. 1, 1938, pàg. 1-4. DOI: 10.1080/00029890.1938.11990757. ISSN: 0002-9890.
* Suzuki, Jeff. Mathematics in Historical Context (en anglès). The Mathematical Association of America, 2009. ISBN 978-0-88385-570-6.
* Zitarelli, David E. «The Mathematical Association of America: Its First 100 years». A: Stephen F. Kennedy at al. (eds.). A Century of Advancing Mathematics (en anglès). The Mathematical Association of America, 2015. ISBN 978-0-88385-588-1.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Herbert Ellsworth Slaught» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Fusió alcalina

La fusió alcalina és un mètode per preparar una mostra especialment en geologia. Es diu fusió en oposició a la combinació de dos nuclis en una reacció nuclear. És un procediment en el qual els minerals es destrueixen en components per la calor a altes temperatures amb l'ajut d'un agent fluidificant que normalment és un material bàsic. La fusió alcalina normalment és un procediment per preparar una mostra prèviament a la fluorescència de raigs X.
La fusió alcalina s'aplica en química per a substituir un grup àcid sulfònic amb un grup hidroxil en un anell aromàtic substituït.

## Referències

* ↑ «alamrilabs.com». Arxivat de l'original el 2013-05-29. [Consulta: 10 desembre 2013].
* ↑ «elcapitanpmi.com». Arxivat de l'original el 2013-12-17. [Consulta: 10 desembre 2013].
# El general Johnson salvant un oficial francès malferit del tomahawk d'un indi americà

El general Johnson salvant un oficial francès malferit del tomahawk d'un indi americà (originalment en anglès General Johnson Saving a Wounded French Officer from the Tomahawk of a North American Indian) és una pintura de Benjamin West, completat entre 1764 i 1768. Es representa una escena on s'observa un indígena de Pennsilvània, poc després dels esdeveniments mostrats. La pintura forma part de la col·lecció del Derby Museum and Art Gallery.

## Descripció

La pintura es considera important, ja que aporta un punt de vista contemporani que mostra els tres bàndols involucrats en la guerra Franco-Índia (podria ser anomenada més fidedignament la "guerra Britànic-Franco-Índia") de la dècada de 1750. L'oli representa el General Major Sir William Johnson aturant el moviment d'un indi americà llest per arrencar el cuir cabellut d'un militar francès malferit estès a terra, representat pel Baró Dieskau.

## Referències

* 1 2 «Benjamin West Painting». The French & Indian War. warforempire.org. Arxivat de l'original el 2012-03-27. [Consulta: 14 agost 2011].
* ↑ Joel Achenbach «Còpia arxivada». , 16-12-2006, p. C01 [Consulta: 20 agost 2011]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-11-12. [Consulta: 20 agost 2011].
* ↑ «General Johnson...». Derby City Council. Arxivat de l'original el 2010-12-23. [Consulta: 18 agost 2011].
* ↑ Stephanie Pratt, American Indians in British Art, 1700-1840, University of Oklahoma Press, 2005, 240 p. (ISBN 978-0806136578), p. 75-76.
# Les flors de la guerra

Les flors de la guerra (xinès simplificat:金陵十三钗; xinès tradicional: 金陵十三釵; pinyin: Jīnlíng Shísān Chāi) .és un drama històric. El director d'aquest film és Zhang Yimou. L'argument s'inspira en la novel·la “Tretze flors de Nanquín” de Geling Yan que, a la vegada, recull els comentaris del diari de Minnie Vautrin. Ha guanyat diversos premis cinematogràfics.

## Argument

L'any 1937, durant la Segona Guerra Sinojaponesa, la ciutat de Nanquín (llavors capital de la República xinesa, és ocupada per l'exèrcit imperial japonès. John Miller (Christian Bale), treballador funerari, arriba a una església catòlica per preparar l'enterrament d'un sacerdot en els darrers combats entre tropes xineses i japoneses. En entrar, el jove nord-americà, que, en el fons, vol buscar profit de la situació, es troba davant unes adolescents (a les quals s'afegiran unes prostitutes) que intenten refugiar-se dels horrors de la guerra. Les circumstàncies fan que es vegi convertit en l'únic home adult entre un grup que viu amagat en l'edifici. Per tal d'escapar del que serà coneguda com a la Massacre de Nanquín, descobreix el significat del sacrifici i l'honor.

## Enllaços externs

* http://www.imdb.com/title/tt1410063/
# Estació de Cotlliure

L'estació de Cotlliure (en francès Gare de Collioure) és una estació ferroviària situada en el poble i comuna de Cotlliure, de la Catalunya Nord. Es troba a la línia Narbona - Portbou i hi circulen trens regionals de TER d'Occitània i trens de nit de llarga distància.
És una estació de la Societat Nacional dels Ferrocarrils Francesos (SNCF) Fou posada en servei el 1866, per la Companyia de ferrocarril de Midi. Establerta a 21 metres d'altitud, l'estació de Cotlliure està situada al punt quilomètric (PK) 494.669 de la línia de Narbona a Portbou, entre les estacions d'Argelers i de Portvendres.
L'estació té un edifici de passatgers, obert de dilluns a divendres, tancat els dissabtes i diumenges, on hi han guixetes. Està equipat amb màquines automàtiques per a la compra de bitllets.

## Història

L'estació de Cotlliure fou posada en servei el 21 de març de 1866 per la companyia de ferrocarril de Midi, obrint d'aquesta manera el tram entre Perpinyà i Cotlliure. La construcció de la línia i l'estació van ser finançada i realitzada per l'Estat francès, degut a la importància més estratègica que econòmica d'aquesta extensió.
L'estació fou electrificada i senyalitzada (de tipus SAB) en 1982.
En 2014, segons les estimacions de la SNCF, la freqüència anual de l'estació era de 82.674 passatgers. En 2018 aquesta xifra va baixar lleugerament fins a 82.088 viatgers.

## Serveis ferroviaris

| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| TER d'Occitània |||||
| Cervera de la Marenda Portbou | Portvendres | | Argelers | Perpinyà Narbona Nimes Avinyó |
| Cervera de la Marenda Portbou | Portvendres | | Argelers | Tolosa-Matabiau |
| Tren de nit |||||
| Cervera de la Marenda Portbou | Portvendres | Intercité | Argelers | París-Austerlitz |

## Galeria d'imatges

* Edifici de l'estació
* Accés a les andanes
* L'estació i el poble en el darrerefons
* Antiga àrea de mercaderies

## Referències

* ↑ «L'Estació de Cotlliure en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-04-25. [Consulta: 18 abril 2016].
* ↑ Douté, Reinhard «[677/2] Perpignan - Portbou (Espagne)». Les 400 profils de lignes voyageurs du réseau français. La Vie du Rail, 2, 2011, pàg. 239. ISSN: 978-2-918758-44-0.
* ↑ «Estació de Cotlliure». SNCF.
* ↑ Palau, François et Maguy «Le Second Empire: 9.3. Perpignan-Collioure, 21 mars 1866». Le rail en France. Palau, 3, 2004, pàg. 239. ISSN: 2-950-9421-3-X.
* ↑ «Freqüència a les estacions».

## Vegeu també

* Llista d'estacions de la Catalunya del Nord
* Xarxa ferroviària de la Catalunya Nord

## Enllaços externs

* Estació de Cotlliure a la web d'estacions de França
* Informació actual a la web de l'SNCF