OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pilar Soler i Miquel

Pilar Soler i Miquel (Bunyol, Foia de Bunyol, 1914 - València, 2006) fou una socialista i feminista valenciana.
De mare soltera i del periodista i diputat blasquista Fèlix Azzati i Descalci. Pilar, des de la seva joventut es va implicar en la política, va ingressar en el Partit Comunista i va ser una de les fundadores a València, al costat de Manuela Ballester Vilaseca i Agustina Sánchez, de l'Agrupació Dones Antifeixistes. Va defensar la Segona República amb una activitat frenètica durant els anys de la guerra. Va ser detinguda a València al costat de la seva mare Ángeles Soler Miquel, al maig de 1939. Va passar per la Presó Provincial de Dones de València i per la Presó Convent de Santa Clara. Va donar a llum en la presó la seva filla en unes condicions infrahumanes. El 1944 va sortir de presó i es va reintegrar en la resistència, però fou detinguda novament i brutalment torturada en l'interrogatori. Va aconseguir passar a la clandestinitat i a Madrid formava part de l'estructura del Partit Comunista en l'interior. Buscada per la policia, es va exiliar a França on va romandre prop de trenta anys amb una identitat falsa. Va tornar a València el 1971 on va contactar amb el PCE. A mitjans els anys setanta militava activament en el Moviment Democràtic de Dones valencià. El 1979 formava part del Comitè Central del Partit Comunista del País Valencià. Va morir al juny de 2006.

## Referències

* 1 2 «Pilar Soler Miquel». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
* 1 2 País, Ediciones El «Pilar Soler Miquel, activista política» (en castellà). El País [Madrid], 24-06-2006. ISSN: 1134-6582.
* 1 2 «Un libro sobre la feminista republicana Pilar Soler se presenta en La Nau» (en castellà). [Consulta: 2 març 2018].
* ↑ Aguado, Ana M.; Martí, Vicenta Verdugo «Las cárceles franquistas de mujeres en Valencia: castigar, purificar y reeducar» (en castellà). Studia historica. Historia contemporánea, 29, 2011. ISSN: 0213-2087.

## Bibliografia

* Aguado, Ana (1996). «Las mujeres valencianas en la guerra civil (1936-1939)». A: García, Manuel (ed.) Homenatge a Manuela Ballester. València, Direcció General de la Dona - Generalitat Valenciana, p. 23-35.
* Aguado, Ana; Molina, Pilar (2000). El siglo XX en femenino, ellas piden la voz y la palabra. Vídeo. València: Institut Universitari d'Estudis de la Dona, Universitat de València.
* Dades facilitades per la periodista Emilia Bolinches.
# Mancomunitat Intermunicipal de la Ribera Baixa

La Mancomunitat de la Ribera Baixa és una entitat que agrupa municipis de la comarca del mateix nom. Aglomera 11 municipis i 71.983 habitants, en una extensió de 275,70 km². Actualment (2020) la mancomunitat és presidida per Arturo Gabriel Escrig Catalá, Regidor de Favara.
Té competències en: serveis socials, ocupació, per l'Agència d'Ocupació i Desenvolupament Comarcal (AEDL), Servei Especialitzat d'Atenció a la Família e Infància (SEAFI), tallers de formació, orientació laboral, ocupació pública i l'Aula Mentor. També disposa d'Unitat d'Igualtat, Departament de Joventut i Unitat de Prevenció Comunitària de Conductes Addictives (UPCCA).
La mancomunitat reuneix els pobles d'Albalat de la Ribera, Almussafes, Benicull de Xúquer, Corbera, Favara, Fortaleny, Llaurí, Polinyà de Xúquer, Riola, Sollana i Sueca i anteriorment també Cullera.
La Mancomunitat de la Ribera Baixa junt a la Mancomunitat de la Ribera Alta, formen el Consorci de la Ribera.
Presidència de la Mancomunitat de la Ribera Baixa :
| Nom | Poble | Any |
| Arturo Gabriel Escrig Catalá | Favara | 2019 - |
| Oro Azorín Canet | Favara | 2017-2019 |
| Jordi Xavier Vicedo Jiménez | Corbera | 2017 |
| Joan Baptiste Ferrando Miedes | Albalat de la Ribera | - |
| Jesús Bernabé Salesa Aguado | Almussafes | - |
| Joan Antoni Cunyat Pastor | Favara | - |
| José Luis Adsuar Ferrando | Sueca | - |
| Jose Francisco Almiñana Pèris | Corbera | - |

## Enllaços externs

* «Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat».
# Juravka-Pérvaia

Juravka-Pérvaia - Журавка-Первая (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 608 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Pseudomys johnsoni

Pseudomys johnsoni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic d'Austràlia. Ocupa diversos hàbitats, incloent-hi altiplans amb boscos oberts, valls boscoses i herbassars de Spinifex. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Aquest tàxon fou anomenat en honor de l'investigador australià Ken Johnson.

## Referències

* ↑ Aplin, K.; Woinarski, J. Pseudomys johnsoni. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 2 març 2018.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 213-214. ISBN 978-0801893049.
# Molí de la Roca (la Roca del Vallès)

El Molí de la Roca és una obra de la Roca del Vallès (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular i amb planta baixa i dos pisos. El que correspondria a la planta baixa és a nivell d'un soterrani segons les rasants actuals. La façana no presenta cap composició ordenada sinó que les obertures s'obren en el lloc on es necessiten. El portal d'entrada és amb arc rebaixat adovellat, la finestra de la primera planta és emmarcada amb pedra de granit i la de la segona amb maó. La coberta és a dues aigües amb el carener perpendicular a la façana. La bassa és plena de terra de conreu. La séquia però, encara està en ús.

## Història

Aquest molí fins al segle xvi pertanyia als Torrella, senyors del castell, quan el van vendre entre els anys 1550 i 1570. L'any 1573, va ser empenyorat i va passar a ser propietat del capítol de l'església col·legiata de Sant Feliu de Girona. De tota manera, el 1582 es va restituir als antics propietaris. El 1645 passà ser propietat dels Jurats de la Universitat de les Parròquies de la Roca, Vilanova, Santa Agnès, Òrrius, Valldoriolf. Segons sembla l'any 1649 va passar a ser de Nicolau Company

## Referències

* 1 2 «Molí de la Roca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2017].
# Luci Papiri Cras (cònsol 368 aC)

Luci Papiri Cras (en llatí Lucius Papirius Crassus) va ser un magistrat romà que va viure al segle iv aC. Formava part de la gens Papíria, una família romana d'origen plebeu.
Segons diu Titus Livi, va ser tribú amb potestat consular l'any 368 aC.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VI,38
# Polyspina piosae

Polyspina piosae és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia Occidental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mancomunitat Intermunicipal de l'Alt Palància

La Mancomunitat Intermunicipal de l'Alt Palància és una mancomunitat de municipis a la comarca de l'Alt Palància. Aglomera 13 municipis i 10.561 habitants en una extensió de 583,30 km². Actualment (2007) la mancomunitat és presidida per Luis Navarro Murria, dels PSPV-PSOE i regidor de l'ajuntament d'Assuévar. Té delegades les competències de:
* béns
* camins rurals
* centre ocupacional
* indústria
* neteja viaria i recollida de fem
* paper-cartró
* vidre
* serveis socials
* tercera edat
Els municipis que formen la mancomunitat són:
* Altura
* Assuévar
* Castellnou
* Caudiel
* Xóvar
* Geldo
* Xèrica
* Pina
* Soneixa
* Sot de Ferrer
* Teresa
* El Toro
* Viver
# Juan Carlos Arribas Gallego

Juan Carlos Arribas Gallego, (Arévalo, província d'Àvila, 16 de setembre de 1966) va ser un ciclista espanyol que fou professional entre 1988 i 1992. Va destacar com a gregari.

## Palmarès

* 1989
** Vencedor d'una etapa de la Volta a La Rioja
* 1991
** Vencedor d'una etapa de la Gran Premi de Torres Vedras

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1990. 108è de la classificació general
* 1991. 88è de la classificació general

## Enllaços externs

* Palmarès a "sitiodeciclismo.net"
* Palmarès a "museociclismo.it"
* Palmarès a "cyclebase.nl"
# José López

José López és el nom dels següents personatges:
* José López Domínguez (Marbella, 1829 - Madrid), militar i polític espanyol
* José López Garrido (Vilagarcía de Arousa, 1961), advocat i polític valencià, diputat al Congrés dels Diputats en la X Legislatura
* José López Gimeno (Almansa, 1942 - 2000), director d'orquestra de banda
* José López Montenegro (Aragó, ? - Barcelona, 1908), periodista i dirigent sindical aragonès
* José López Portillo (Ciutat de Mèxic, 1920 – 2004), president del Mèxic (1976 - 1982)
* José López Rega (Buenos Aires, 1916 - 1989), policia i polític argentí
* José López de Toro (Santa Fe, Granada, 1898 – 1972), sacerdot espanyol i acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història
* José López Varela, advocat i polític gallec
* José Alberto López Pérez (Madrid, 1960), futbolista espanyol que ocupava la posició de defensa
* José Ignacio López de Arriortúa (Amorebieta, 1941), enginyer industrial basc
* José Ignacio López Susín
* José Manuel López Rodríguez (Caboalles de Abajo, 1940), ciclista espanyol
* José Miguel López Quevedo (Madrid, 1974), futbolista espanyol que jugava de davanter
* José Ramón López Díaz-Flor (Ceuta, 1950), piragüista espanyol
# La matèria del temps

La matèria del temps (The Matter of Time en anglès) és una instal·lació artística de fins a set escultures monumentals realitzades en acer patinable per l'escultor americà Richard Serra. Un encàrrec exprés del Museu Guggenheim de Bilbao, forma part de la col·lecció permanent i pròpia del museu.
L'any 2005, es va instal·lar la sèrie de set escultures, juntament amb Serp (Snake), l'escultura realitzada anteriorment per a la inauguració del museu del mateix artista.

## Components

La instal·lació consisteix en les següents peces d'acer patinable, en ordre de proximitat a l'entrada de la sala:
* Torsió espiral -tancada, oberta, tancada, oberta, tancada (Torqued Spiral -Closed Open Closed Open Closed) de cinc planxes (2003-04).
* Torsió el·líptica (Torqued Ellipse), de dues planxes (2003-04).
* Torsió el·líptica doble (Double Torqued Ellipse) de cinc planxes (2003-04).
* Serp (Snape) de tres planxes (1994-97).
* Torsió espiral- dreta esquerra (Torqued Spiral- Right Left) de set planxes (2003-04)
* Torsió espiral- esquerra oberta, dreta tancada(Torqued Spiral- Open Left Closed Right) de set planxes (2003-04)
* Entre el toro i l'esfera (Between the Torus and the Sphere) de vuit planxes (2003-05).
* Punt cec invertit (Blind Spot Reversed) de sis planxes (2003-2005).

## Referències

* 1 2 3 Richard Serra. La materia del tiempo. Guía para educadores. Arxivat 2012-06-30 a Wayback Machine. Consultado el 28 de junio de 2012
* ↑ «El espacio como materialización del tiempo» El País. Consultado el 28 de junio de 2012
# Pseudomys pilligaensis

Pseudomys pilligaensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de Nova Gal·les del Sud (Austràlia). El seu hàbitat natural són els boscos oberts d'eucaliptus i Callitris amb un sotabosc de landes o matolls i un sòl sorrenc o de gres. Podria estar amenaçar per la tala d'arbres, la mineria, els canvis en els règims de foc i la depredació per gats o guineus. El seu nom específic, pilligaensis, significa 'de Pilliga' en llatí.

## Referències

* ↑ Burbidge, A. A.; Woinarski, J. Pseudomys pilligaensis. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 4 març 2018.
* ↑ Entrada «Pseudomys» d'Animalia (en anglès).
# Polysphondylium pallidum

Polysphondylium pallidum és una espècie de amebozou de la classe Dictyostelia que té forma d'arbre ramificat a diferència d'altres espècies, com Dictyostelium discoideum, que tenen una morfologia no ramificada.
Principalment viu en el terra dels boscos o en els fems. La seva distribució és cosmopolita i es pot trobar a Àfrica, a Amèrica, al Canadà i al Japó. La mitosi és un procés estudiat en P. pallidum i s'ha determinat que el seu nombre de cromosomes és 7.

## Referències

* ↑ Solomon E, Berg L, Martin D. Biología. 8a ed. Méjico: McGrawHill; 2008
# Mancomunitat Metropolitana de l'Alta Silèsia

La Mancomunitat Metropolitana de l'Alta Silèsia (en polonès Górnośląsko-Zagłębiowska Metropolia) és una àrea urbana del sud de Polònia centrada al voltant de la ciutat de Katowice, la capital de Silèsia, a la riba els rius Vístula i Oder. És un del principals centres industrials de Polònia. El nucli principal, el municipi de Katowice, el 2005 tenia 315.123 habitants. És el centre d'una regió metropolitana de 2.143.000 habitants (la Mancomunitat Metropolitana de l'Alta Silèsia) i d'una megalòpoli de 3.487.000 habitants anomenada Regió Industrial de l'Alta Silèsia o Górnośląskie Zagłębie Węglowe.

## Vegeu també

* Aquadrom
# Kalanchoe macrochlamys

Kalanchoe macrochlamys és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És una planta suculenta biennal o triennal, totalment glabra, de 0,8 a 1,2 m d'alçada, d'arrels tuberoses.
Les fulles són sèssils, grans, de forma molt variable al llarg de l'any, nervi mitjà com un solc profund; fulles de temporada seca gruixudes, generalment senceres, estretes, de 30 a 40 cm de llarg i de 2 a 4 cm d'ample, amb marges irregularment crenats; estació humida: fulles fines, de 3 a 5 pinnatisectes, de 40 cm de llarg i de 10 cm d'ample, base auriculada, amplexicaule, segments oblongs, de 15 a 20 cm de llarg i de 5 a 10 cm d'ample, punta obtusa, marges sencers a crenats-dentats irregularment.
Les inflorescències en panícules grans, bràctees filamentoses, de 20 a 24 mm, pedicels de 8 a 12 mm.
Les flors són pèndules; calze molt inflat, blanc-groguenc amb línies fosques, arrodonides a la base; tub cilíndric, de 30 a 40 mm, amb 3 nervis visibles; sèpals ovat-deltoides, mucronats aguts, de 8 a 12 mm de llarg i de 4 a 5 mm d'ample; corol·la més o menys inclosa o arribant a la part superior del tub del calze, globosa a la base, restringida a la part superior, després més o menys oblonga, glabra o poc glandulosa, de 30 a 40 mm; pètals ovat-deltoides, agudament acuminats, de 5 a 7 mm de llarg i d'uns 6 mm d'ample; estams inserits cap a la base del tub de la corol·la, tots inclosos.

## Distribució

Planta endèmica del nord-oest de Madagascar (Sambirano). Creix en llocs rocosos humits.

## Taxonomia

Kalanchoe macrochlamys va ser descrita per Joseph Marie Henry Alfred Perrier de la Bâthie (H.Perrier) i publicada a Archives de Botanique, Bulletin Mensuel 2: 27–28. 1928.

### Etimologia

Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
macrochlamys: epítet grec que significa 'capa gran'.

### Sinonímia

Kalanchoe macrochlamys H. Perrier és basiònim de Bryophyllum macrochlamys (H. Perrier) A. Berger (1930).

## Referències

* ↑ «Kalanchoe macrochlamys». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Kalanchoe macrochlamys H.Perrier». Internatioanl Plant Names Index.
# La meitat de l'ànima

La meitat de l'ànima és una novel·la escrita l'any 2003 per Carme Riera, i que va ser guardonada amb el Premi Sant Jordi.

## Sinopsi

La novel·la explora el qüestionament dels orígens i la identitat, amb la investigació dels antecedents familiars de la narradora. La recerca, però, sobrepassarà els límits del llibre i de la ficció i portarà l'escriptora a demanar l'ajut dels lectors per si algú sap res sobre el cas d'una persona desapareguda l'any 1960 a Portbou.

## Estil

Riera aboca un seguit de procediments per accentuar la versemblança fins a l’extrem que la ficció i la realitat es confonguin del tot. El més evident és la utilització de la primera persona verbal, per fer-nos caure en el miratge d’identificar la veu narrativa amb la veu de l’autora. Un segon procediment que intensifica encara més la mixtura entre realitat i ficció és l’acurada documentació històrica que l’autora incorpora en la trama. Finalment, cal destacar la presència d’un narratori intern, que en aquest cas és la persona que llegeix. L’entrada del lector o lectora virtual dins la trama narrativa té una importància cabdal: el conflicte ha quedat sense resoldre’s per la impossibilitat de trobar una resposta definitiva, i l’escriptora-protagonista ha decidit escriure el llibre per trobar algú que l’ajudi. El lector es converteix en la causa scribendi, perquè, al capdavall, el joc literari no existeix sense els lectors.

## Guardons

* 2003: Premi Sant Jordi de Novel·la

## Referències

* ↑ La meitat de l'ànima - Carme Riera | Grup62.
* ↑ «La meitat de l'ànima (2004)». [Consulta: 25 abril 2023].
# Pushkalavati

Pushkalavati (sànskrit: पुष्कलावती) fou una antiga ciutat de la vall de Peshawar a la moderna província de Khyber Pakhtunkhwa (antiga Província de la Frontera del Nord-oest) al Pakistan. És a la riba del riu Swat prop de la seva unió al riu Kabul i avui dia porta el nom de Charsadda. Pushkalavati vol dir "Ciutat del Lotus" i fou la capital de l'antic regne de Gandhara del segle VI al II aC.
Les ruïnes de l'antiga ciutat contenen diverses stupes i altres edificacions de dues ciutats. La més antiga apareix ocupada des del segle vi aC. Asoka hi va construir una stupa que va descriure el pelegrí Xuan Zang que la va visitar vers 630, i que encara no s'ha trobat. Les excavacions van començar el 1902 per obra de Marshal i les va reprendre Mortimer Wheeler el 1958. Es troben al poble de Bala Hisar.
Els grecs de Bactriana van construir una nova ciutat coneguda com a Peucela o Peucelaotis, a un km de l'anterior Bala Hisar a l'altre costat del riu Jinde. Fou ocupada pels parts, saces i kushans i posteriorment fou coneguda com a Shaikhan Dheri (Shaikhn Dher, etc.). Al segle II el riu va canviar el seu curs i la ciutat va quedar inundada i es va traslladar al modern poble de Rajar. Les ruïnes foren excavades per Ahmad Hasan Dani als anys seixanta del segle xx. Hi ha encara diversos munts a Mir Ziarat, a Rajar i a Shahr-i-Napursan que no han estat excavats.
Pushkalavati estava situada a la confluència dels rius Swat i Kabul. Tres branques d'aquest darrer es troben al lloc de la ciutat; aquest lloc concret s'anomena Prang i és considerat sagrat. Al nord hi ha una gran necròpolis on el poble local enterra els seus morts i que és considerada una de les necròpolis més gran del món.
Pushkalavati és esmentada al suplement del Ramayana; els descendents de Rama i els seus germans són assenyalats com els fundadors de les grans ciutats i regnes que van florir a l'Índia occidental. Bharata, germà de Rama, va tenir dos fills: Taksha i Pushkala. El primer va fundar Taksha-sila (o Tàxila en grec), a l'est de l'Indus; el segon va fundar Pushkala-vati or Pushkalavati, a l'oest del riu i fou coneguda d'Alexandre el Gran com Peukelaotis o Peucela.

## Enllaços externs

* Mapa de jaciments arqueològics de Gandhara, de la col·lecció Huntington, Ohio State University Arxivat 2005-12-31 a Wayback Machine.
# Monodia

* Per a altres significats, vegeu «Monodia (planta)».
En música, el terme monodia té dos significats: música a l'uníson, o melodia vocal amb acompanyament.

## Música a l'uníson

El terme monodia s'utilitza a vegades com a sinònim de monofonia, o sigui, una línia melòdica única, en oposició a homofonia i polifonia.
Exemples de música monòdica o monofònica serien el cant gregorià, i també les nombroses músiques tradicionals l'origen de les quals es perd en la nit dels temps.

## Monodia acompanyada

En la història de la música, monodia acompanyada o estil monòdic, fan referència a la música vocal amb una única línia melòdica i un senzill acompanyament instrumental o baix continu. Malgrat que podem trobar aquest tipus de música en diverses èpoques i cultures, el terme s'aplica específicament a la música italiana de principis del segle xvii, més concretament entre el 1600 i el 1640. En aquesta accepció, és un terme erudit de recent invenció, ja que els compositors de l'època acostumaven a anomenar-lo stile rappresentativo.
Les composicions en estil monòdic podien ser madrigals, motets, o fins i tot concerts (en el sentit primitiu del terme concertato, que significa 'amb instruments'), i l'estil monòdic va ser l'origen de formes tan importants com l'òpera, la cantata i l'oratori barrocs.

## Vegeu també

* Textura musical.
* So monoaural.
* Música barroca.

## Bibliografia

* Anglès i Pàmies, Higini. La música a Catalunya fins al segle xiii. Barcelona: Universitat Autònoma, 1935 (reedició 1990). ISBN 9788487006807.
* COPLAND, Aaron. Cómo escuchar la música (castellà). Madrid: Fondo de Cultura Económica, 1995. ISBN 84-375-0073-7
* GROUT, Donald J. i PALISCA, Claude V. Historia de la música occidental, 1 (castellà). Madrid: Alianza Editorial, 2001. ISBN 84-206-7892-9
* Mundó i Marcet, Manuel «Consideracions paleogràfiques a l'entorn de la monodia litúrgica medieval en l'obra d'Higini Anglès» (pdf). Recerca Musicològica, vol. IX-X, Data incorrecta, pàg. 5-14. ISSN: 0211-6391 [Consulta: 6 agost 2014].

## Referències

* ↑ «Monodia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Reinaldo Hristov Markov.
# Plavé Vozokany

Plavé Vozokany és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1327.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «História obce». Arxivat de l'original el 2021-12-25. [Consulta: 25 desembre 2021].
# Mancomunitat Intermunicipal de la Rectoria

La Mancomunitat Intermunicipal de la Rectoria és una mancomunitat de municipis pertanyents a la subcomarca de la Rectoria a la comarca de la Marina Alta (País Valencià). Aglomera 5 municipis i 2.555 habitants, en una extensió de 23,20 km². Actualment (2007) la mancomunitat és presidida per Vicente Javier Ripoll Pereto, del Partit Popular i regidor de l'ajuntament de Tormos.
Les seues competències són:
* Cultura
* Esports
* Neteja viària i recollida de fem
* Turisme
Els pobles que formen la mancomunitat són:
* Benimeli
* el Ràfol d'Almúnia
* Sagra
* Sanet i els Negrals
* Tormos

## Enllaços externs

* Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat