OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Viatges amb la meva tia

Viatges amb la meva tia (títol original en anglès: Travels with My Aunt) és una pel·lícula estatunidenca de 1972 dirigida per George Cukor. Ha estat doblada al català. Està basada en la novel·la homònima de Graham Greene de 1969.

## Argument

En les exèquies de la seva mare, Henry Pulling - director jubilat d'una sucursal bancària - troba la seva tia Augusta, germana de la difunta, d'aproximadament setanta-sis anys. Molt casolana, no té més que una sola passió, les dàlies. Es tornaran a veure molt sovint i la seva tia, molt original, el ficarà en un periple tumultuós pel món. Després d'un cap de setmana a Brighton, prendran l'Orient-exprés fins a Istanbul. De tornada a Anglaterra, prendran la Fletxa d'or i aniran a meditar sobre la tomba del pare de Henry a Boulogne-sur-Mer. Després, sense notícies de la seva tia durant sis mesos, Henry rep una carta convidant-lo a anar a Buenos Aires – i anirà fins a Asunción. Solter, Henry Pulling, qui mai no havia sortit d'Anglaterra, se n'assabentarà de novetats en aquest viatge, per a la seva tia.

## Repartiment

* Maggie Smith: Tia Augusta Bertram
* Alec McCowen: Henry Pulling
* Louis Gossett Jr.: Zachary
* Robert Stephens: Ercole Visconti
* Cindy Williams: Tooley
* Robert Flemyng: Crowder
* José Luis López Vázquez: Achille Dambreuse
* Raymond Gérôme: Mario
* Daniel Emilfork: Coronel Hakim
* Corinne Marchand: Louise
* David Swift: Inspector de policia John Sparrow

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscar al millor vestuari 1973 per Anthony Powel

### Nominacions

* Oscar a la millor actriu per Maggie Smith
* Oscar a la millor direcció artística per John Box, Gil Parrondo i Robert W. Laing
* Oscar a la millor fotografia per Douglas Slocombe
* BAFTA a la millor fotografia per Douglas Slocombe
* BAFTA a la millor pel·lícula per Jay Presson Allen i Hugh Wheeler
* Globus d'Or a la millor pel·lícula musical o còmica
* Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Maggie Smith
* Globus d'Or al millor actor secundari per Alec McCowen

## Referències

* ↑ «Viatges amb la meva tia». Ésadir.cat. [Consulta: 17 juny 2022].
* ↑ «Travels with my aunt». The New York Times.
# Aubèrt e Betlan

Aubèrt e Betlan és una entitat municipal descentralitzada del municipi de Vielha e Mijaran, a la Vall d'Aran.
Està format pels pobles d'Aubèrt, Betlan, Mont, Montcorbau ubicats al terçó de Marcatosa. El 2019 tenia 326 habitants.
El seu terme es correspon amb el de l'antic municipi de Betlan, d'uns 24,9 km².
| Entitat de població | Habitants (2019) |
| Aubèrt | 192 |
| Betlan | 35 |
| Mont | 76 |
| Montcorbau | 23 |
| Font: Idescat ||

## Referències

* ↑ «Aubèrt e Betlan». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entitat Municipal Descentralitzada d'Aubèrt e Betlan». municat.gencat.cat. [Consulta: 26 agost 2020].
* ↑ «252430 Vielha e Mijaran». Idescat. [Consulta: 26 agost 2020].
# Vil·la Subur

La Vil·la Subur és una obra del municipi de Sitges (Garraf) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa. Té dos terrats esglaonats. La façana és de composició simètrica i senzilla, amb porta d'accés i una finestra a cada banda. Aquestes tres obertures rectangulars presenten idèntiques motllures amb decoració floral. Per damunt les cambres d'aire hi ha una cornisa sobresortint, sostinguda per cartel·les, i la barana del terrat amb un element central sinuós i molt elevat on figura la inscripció de "Villa Subur". És remarcable el treball d'esgrafiat de la façana, blanc sobre fons verd.

## Història

D'acord amb la documentació conservada a l'Arxiu Municipal de Sitges, l'11 de juliol de 1908 el propietari, Joan Bassa, va presentar a l'Ajuntament de Sitges sol·licitud de permís d'obres per construir una casa, d'acord amb els plànols signats per l'arquitecte Juli Batllevell. La instància fou aprovada el 13 d'agost de 1908.

## Referències

* 1 2 «Vil·la Subur». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Cal Teixidor (Vilobí d'Onyar)

Cal Teixidor o Ca la Maria Viuda era una casa del municipi de Vilobí d'Onyar (Selva) que va ser enderrocada. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa estava situada al nucli més antic de la vila, al carrer Onyar, que segueix la forma corba de l'antiga muralla. Es tractava d'un edifici cantoner de planta rectangular, de tres pisos i vessant a lateral. Als baixos hi havia un portal rectangular amb llinda de pedra monolítica amb la data inscrita de 1579. Al primer pis hi havia una obertura rectangular amb llinda decorada amb motiu de fulla de roure que s'obre a un balcó, de factura posterior a l'edifici original. Hi havia tres finestres més emmarcades amb pedra, una d'elles amb arc conopial gravat a la llinda. La resta d'obertures eren rectangulars senzilles. El parament era de maçoneria, arrebossada i pintada de groc. Segons sembla sempre ha estat propietat de la família de Maria Roura, actual propietària.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Teixidor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2014].
# Antoine Cuissard

Antoine Cuissard (19 d'agost de 1924 - 3 de novembre de 1997) fou un futbolista francès que va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1954.

## Referències

* ↑ Perfil a anciensverts.com
* ↑ Profile a FFF
# Victoire Tomegah Dogbé

Victoire Sidémého Dzidudu Dogbé Tomegah (nascuda el 23 de desembre de 1959) és una política togolesa que exerceix com a primera ministra de Togo des del 28 de setembre de 2020. És la primera dona que ocupa el càrrec.
Abans de convertir-se en cap de govern, Tomegah Dogbé va ser anteriorment ministra de Desenvolupament de Base, Artesania, Joventut i Ocupació Juvenil del govern de Komi Sélom Klassou i directora de gabinet del president Faure Essozimna Gnassingbé.

## Trajectòria

L'any 2008, mentre estava a l'oficina del Programa de les Nacions Unides per al Desenvolupament a Benín, el president de la República Faure Essozimna Gnassingbé i el llavors Primer Ministre Gilbert Houngbo van demanar a Dogbé Tomégah que gestionés la cartera del ministre delegat al Primer Ministre encarregat del desenvolupament a la base que s'acabava de crear a Togo.
El 2010, després de la reelecció del president Faure Gnassingbé, Tomegah Dogbé va ser nomenada ministra de Desenvolupament de Base, Artesania Juvenil i Ocupació Juvenil en el segon mandat de Houngbo. Va mantenir les seves funcions ministerials al primer govern de Kwesi Ahoomey-Zunu del 2012 al 2013 i al segon govern d'Ahoomey-Zunu, entre 2013 i 2015. Després de les eleccions presidencials d'abril de 2015, Komi Sélom Klassou esdevenir Primer Ministre el 5 de juny de 2015. El 25 de juny del mateix any Klaassou va formar el seu gabinet, mantenint a Tomegah Dogbé al Ministeri de Desenvolupament a la Base, artesania, joventut i ocupació juvenil.
Tobegah Dogbe va ser nomenada Primer Ministre el 28 de setembre de 2020 pel president Faure Gnassingbe després de la dimissió de Komi Selom Klassou.

## Referències

* ↑ «Togo appoints its first woman Prime minister» (en francès). [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ Heath-Brown, Nick. The Statesman's Yearbook 2016: The Politics, Cultures and Economies of the World (en anglès). Springer, 2017. ISBN 9781349578238.
* ↑ Martino, John. Worldwide Government Directory with Intergovernmental Organizations 2013 (en anglès). CQ Press, 2013, p. 1505. ISBN 9781452299372.
* ↑ «TOGO: Entourage de Faure Gnassingbé». togosite.com, 05-07-2011. Arxivat de l'original el 24 de desembre 2013. [Consulta: 6 novembre 2017].
* ↑ «Journée internationale de la jeunesse: Mme Victoire Tomégah-Dogbé invite la jeunesse à prendre». iciLome.com [Consulta: 6 novembre 2017]. Arxivat 7 de novembre 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-11-07. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ Hana. «Togo's prime minister and government resign, presidency says» (en francès), 26-09-2020. [Consulta: 17 juliol 2022].
# Corominons de la Creu

Corominons de la Creu és una masia de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta basilical amb una portalada adovellada en la façana principal amb un escudet al damunt datat al 1556(?). La seva estructura és molt harmònica amb coberta a dues vessants i amb una coberta basilical al mig de tres voltes. Hi ha també una lliça amb un empedrat amb forma d'espiga, i la teulada és germinada. A la façana lateral hi ha una llinda amb una inscripció i data del 1617.

## Història

Sembla que antigament havia estat casa de repòs o de religions si bé no ho podem documentar. La seva construcció es realitzaria en els segles XVI-XVII i no la trobem documentada fins a mitjans del segle xix si bé a la casa es conserva un arxiu amb documents datats de tres-cents anys enrere.

## Referències

* 1 2 «Corominons de la Creu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# Vichhavad

Vichhawad fou un estat tributari protegit de l'agència de Kathiawar, prant de Sorath, a la presidència de Bombai.
Estava format per un sol poble amb dos tributaris propietaris separats, Els ingressos s'estimaven en 350 lliures el 1881 i 410 el 1901. La superfície era de 10 km² i la població el 1901 de 414 habitants. No pagava tribut.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Coblença (Suïssa)

Coblença (en alemany Köblenz) és un municipi de Suïssa que pertany al cantó d'Argòvia, districte de Zurzach. Està situat al nord del país, separada d'Alemanya pel Rin.
El nom deriva del mot llatí 'confluentia'. Coblença està enfront de Waldshut a l'estat alemany de Baden-Württemberg on el riu Aar desguassa al Rin.

## Enllaços externs

* Coblença (Suïssa) en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
* Web oficial del municipi
# Anisaspis

Anisaspis és un gènere d'aranyes migalomorfes de la família dels paratropídids (Paratropididae). Fou descrit per primera vegada el 1892 per Simon. L'any 2017, el World Spider Catalog reconeixia només una espècie, Anisaspis tuberculata, que viu a l'illa de Saint Vincent, a Saint Vincent i les Grenadines, al mar Carib.
Hi ha una espècie sinònima: Anisaspis bacillifera Simon, 1892.

## Referències

* 1 2 «Paratropididae». Natural History Museum Bern. [Consulta: 27 març 2017].
* ↑ Simon, 1892 : On the spiders of the island of St. Vincent. Part 1. Proceedings of the Zoological Society of London, vol.1891, p.|549-575 (text íntegre).

## Enllaços externs

* Gènere Anisaspis:
    Anisaspis a Animal Diversity Web (anglès)
    TSN al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
    (anglès) World Spider Catalog: Anisaspis Simon, 1892 en la família Paratropididae +base de dades
* Espècie Anisaspis tuberculata :
    Anisaspis tuberculata a Animal Diversity Web (anglès)
    TSN al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
    (anglès) World Spider Catalog: Anisaspis tuberculata Simon, 1892 en la família Paratropididae +base de dades
# Bandera d'Almacelles

La bandera oficial d'Almacelles té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres d'ample (2x3, verd fosc, amb faixa blanca, de gruix 7/38 de l'alçària del drap, situada a 6/19 de la vora inferior, i amb un pentadàctil de porpra d'alçària 15/19 de la del drap i amplària 15/57 de la llargària del mateix drap, sobreposat a la faixa, i centrat, en relació a les vores superior i inferior, a 6/57 de la vora de l'asta.

## Història

Va ser publicada en el DOGC el 17 de juny del 2005.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Segrià

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/2314/2005, de 17 de juny, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi d'Almacelles.» (pdf). DOGC num 4440, 17-06-2005. [Consulta: 26 juny 2010].
# Caissa

Caïssa és una dríada mítica de Tràcia, venerada com la musa dels escacs.

## L'origen del mite

El mite de Caissa no existia en l'època antiga, sinó que prové d'un poema titulat Caissa, escrit en hexàmetres llatins per Sir William Jones el 1763. Jones va publicar també una versió del poema en anglès.
Al poema, Caissa refusa els acostaments amorosos de Mart, déu de la guerra. Ferit per aquest rebuig, Mart cerca l'ajuda d'Euphron, déu dels esports i germà de Venus, deessa de l'amor, la qual crea el joc dels escacs com un regal per tal que Mart pugui guanyar el cor de Caissa.

## Referències al mite en escacs

A despit que el poema de Jones és pràcticament desconegut, malgrat tot, la figura de Caissa és molt coneguda i popular en l'àmbit dels escacs, i el seu nom és molt present en la literatura escaquística, on sovint s'hi fa referència quan hom vol referir-se a la sort; així, és relativament freqüent el comentari Caissa estava amb mi després d'haver trobat una bona jugada en una situació difícil, o d'haver guanyat una partida amb brillantor. Garri Kaspàrov l'utilitza de tant en tant a la seva coneguda obra Els meus genials predecessors.
El primer ordinador rus que va guanyar el Campionat del món d'escacs per ordinadors el 1974 s'anomenava Kaissa, i aquest nom és també el de molts clubs d'escacs, i el de moltes col·leccions de llibres d'escacs de diverses editorials.

## Notes i referències

* ↑ (anglès) Caissa Arxivat 2006-08-19 a Wayback Machine.
* ↑ Versió anglesa del poema.

## Enllaços externs

* (anglès) Versió anglesa del poema.

## Bibliografia

* Kaspàrov, Garri. Mis geniales predecesores (vol. I). Ediciones Meran, 2005. ISBN 84-932593-8-1.
# Antonio Ricci

Antonio Ricci fou un pintor barroc italià que va treballar a Espanya.
Va arribar a Espanya per a treballar en la decoració del Monestir de l'Escorial, sota les ordres de Federico Zuccaro. Antonio va contreure matrimoni amb una espanyola i es va instal·lar a Madrid, castellanitzant el seu cognom com Rizi. A Madrid naixerien els seus fills Juan Ricci en 1600 i Francisco Ricci en 1614, que també serien pintors.
# Villebon (Eure i Loir)

Villebon és un municipi francès, situat al departament de l'Eure i Loir i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 85 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Villebon era de 85 persones. Hi havia 30 famílies, de les quals 9 eren unipersonals (9 dones vivint soles i 9 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 13 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 36 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 1 estava desocupat. 35 eren cases i 1 era un apartament. Dels 30 habitatges principals, 18 estaven ocupats pels seus propietaris, 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Villebon el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 59 persones, 47 eren actives i 12 eren inactives. De les 47 persones actives 46 estaven ocupades (20 homes i 26 dones) i 1 aturada (1 home). De les 12 persones inactives 4 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren paletes.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villebon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villebon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Crédit Agricole (ciclisme)

El Crédit Agricole (codi UCI: C.A) va ser un equip ciclista francès de ciclisme en ruta, que va competir fins a la temporada 2008.

## Història

L'equip Crédit Agricole era el successor del gran equip Peugeot. El 1990, amb la marxa del patrocini de la marca automobilística, l'equip passa anomenar-se simplement Z. El 1993 es canvia el nom a Gan, una empresa d'assegurances. Aquest patrocini va durar fins al 1998. L'any següent ja va entrar Crédit Agricole, fins a la desaparició de l'equip el 2008.
No s'ha de confondre amb l'equip Gan-Mercier.

## Classificacions UCI

Fins al 1998 els equips ciclistes es trobaven classificats dins l'UCI en una única categoria. El 1999 la classificació UCI per equips es dividí entre GSI, GSII i GSIII. D'acord amb aquesta classificació els Grups Esportius I són la primera categoria dels equips ciclistes professionals. L'equip Crédit Agricole, baixà de categoria a GSII el 2000, per tornar a la màxima categoria l'any següent. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 1995 | 20è | Chris Boardman (42è) |
| 1996 | 8è | Chris Boardman (13è) |
| 1997 | 10è | Chris Boardman (18è) |
| 1998 | 17è | Stuart O'Grady (48è) |
| 1999 | 20è | Jens Voigt (40è) |
| 2000 | 2n (GSII) | Jens Voigt (53è) |
| 2001 | 20è | Jens Voigt (15è) |
| 2002 | 25è | Jens Voigt (75è) |
| 2003 | 24è | Christophe Moreau (38è) |
| 2004 | 18è | Thor Hushovd (20è) |
A partir del 2005, l'equip Crédit Agricole s'integra al ProTour. La taula presenta les classificacions de l'equip al circuit, així com el millor ciclista individual.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | 9è | Thor Hushovd (34è) |
| 2006 | 11è | Thor Hushovd (11è) |
| 2007 | 15è | Thor Hushovd (31è) |
| 2008 | 6è | Mark Renshaw (33è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2005 | 111è | Rémi Pauriol (1059è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI 2007 i arxius dels anys 1995 a 2006 (Web oficial de l'UCI).
* ↑ Classificacions de l'UCI ProTour Arxivat 2011-05-13 a Wayback Machine., al web de l'UCI ProTour (consultat el 13 de març de 2008).

## Enllaços externs

* Lloc web del veloclub de paris Arxivat 2008-11-13 a Wayback Machine.
# Vojtěch Bradáč

Vojtěch Bradáč (Žižkov, 6 d'octubre de 1913 - 30 de març de 1947) fou un futbolista txec de la dècada de 1930.
Fou 9cops internacional amb la selecció de Txecoslovàquia, amb la qual participà en el Mundial de 1938. Pel que fa a clubs, defensà els colors de l'SK Slavia Praha.

## Referències

* ↑ Vojtěch Bradáč - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* ↑ «Perfil». national-football-teams.com. [Consulta: 9 abril 2017].
# Viatges Baixas

Viatges Baixas fou una agència de viatges catalana fundada el 1924 a Barcelona per l'advocat Melcior Baixas de Palau (1908-1976). Estava especialitzada en turisme emisor i la majoria de les seves oficines es trobaven a Catalunya, amb presència també a Madrid, Extremadura, Palma i València. L'any 2004, amb 22 oficines, 100 treballadors i unes vendes de 39,8 milions d'euros, el 71% del seu capital va ser comprat per «Hotusa» per 1 milió d'euros. El 2008 va facturar 29,8 milions d'euros. El 2011 va ser adquirida per la mallorquina «Barceló Viatges» que va integrar les seves oficines fent desaparèixer la marca Viatges Baixas.

## Referències

* ↑ «Hotusa invierte 1 millón de euros para tomar el 71% de Viatges Baixas». La Vanguardia, 12-02-2004 [Consulta: 7 gener 2017].
* ↑ Anglés, Marisa «Barceló compra Viatges Baixas a Hotusa e integra las oficinas en su red». Expansión, 04-03-2001.
* ↑ Jordi Finestres Martínez; Xavier Garcia Luque El Barça segrestat. ARA LLIBRES, 3 novembre 2014, p. 314. ISBN 978-84-15642-83-1.

## Enllaços externs

* Lloc web (arxiu)
# Caloscamps

Caloscamps rep diferents noms, sobretot apareix amb diferents grafies com Caló's Cans, Caló des Cans, Ca los Camps, Cala des Camps, o Cala dels Camps Vells. L'origen del segon component és clar: els camps, fent referència als sementers de conreu que volten la cala. El primer element podria ser "cala" o "caló", però és molt més senzilla l'explicació "caló es camps", amb el desplaçament posterior de l'accent a la primera síl·laba per confusió del sentit originari degut a l'homofonia "camps"/"cans".

## Situació

Aquest tarús està a 15 quilòmetres d'Artà, situat entre Punta de Caloscamps (mirador amb vistes panoràmiques excel·lents sobre Badia d'Alcúdia) i sa Cugassa, així com sota la mirada de l'Ermita de Betlem (construïda a 300 metres sobre el nivell de la mar) i sa Coassa (321 metres d'altitud).
Aquest racó costaner resulta de la combinació de la desembocadura de Torrent dels Cocons (procedent del comellar homònim) i de l'erosió marina, que han donat lloc a una cala de duna fòssil en forma de ve.
Aquesta platja verge bonica té un pendent d'inclinació mitjana, còdols, un fons de pedres i la presència de tamarells propers a la vorera. També destaquen al seu talús la presència de diversos escars (varadors), construccions tradicionals on els pescadors guardaven les seves embarcacions i aparells de pesca, així com un niu defensiu de metralladores de la Guerra Civil. A partir d'aquesta cala, la costa es mostra més pelada i molt retallada.
Aquest bell racó costaner es troba a mig camí de la urbanització de Betlem i la Colònia de Sant Pere. En un bosc pròxim s'hi troba el jaciment prehistòric Talaiots de Can Pa amb Oli ("pa amb oli" fa referència a un plat de la gastronomia popular mallorquina, consistent en una llesca de pa pagès sobre el que es refrega una tomàtiga i se li afegeix oli).

## Com arribar-hi

* Com arribar-hi des d'Artà:
S'haurà de dirigir al carrer de Santa Margalida, que als afores del municipi es converteix en la carretera Artà-Port d'Alcúdia (Ma-12). Continuarà per aquesta via fins a la cruïlla amb Ma-3331, en la qual torçarà a la dreta per incorporar-se a aquesta calçada. Seguirà per aquesta via en direcció a la urbanització Colònia de Sant Pere. Una vegada hagi superat aquest nucli costaner, girarà a l'esquerra pel tercer vial. Continuarà recte fins a arribar a primera línia de costa, on torçarà a la dreta. Seguirà per aquest camí tallat fins que finalitzi. Als darrers 700 m de la platja, només els residents de la comunitat d'Arta poden aparcar el seu cotxe. Tots els altres han de caminar o fer servir bicicleta.
Recorregut: 14,5 km. Temps: 18 minuts.

## Enllaços externs

* Ca los Cans a Platges de les Balears Arxivat 2012-07-01 a Wayback Machine.