OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Teresa de Savoia (comtessa d'Artois)

Maria Teresa de Savoia, comtessa d'Artois (Torí 1756 - Graz 1805). Princesa de Sardenya de la casa de Savoia amb el tractament d'altesa reial que contragué matrimoni amb qui esdevindria el darrer rei borbònic de França.
Nascuda a Torí, capital del Regne de Sardenya, el dia 31 de gener de 1756, era filla del rei Víctor Amadeu III de Sardenya i de la infanta Maria Antònia d'Espanya. Maria Teresa era neta per via paterna del rei Carles Manuel III de Sardenya i de la landgravina Polixena Cristina de Hessen-Rheinfels-Rotenburg; mentre que per via paterna ho era del rei Felip V d'Espanya i de la princesa Isabel de Farnesi.
El dia 16 de novembre de 1773 contragué matrimoni a Versalles amb el príncep Carles Felip de França, fill del Lluís de França i de la princesa Maria Josepa de Saxònia. Carles Felip esdevindria amb el pas del temps el rei Carles X de França. La parella tingueren quatre fills:
# Je-ne-baise-plus

Un je-ne-baise-plus (del francès, «ja no cardo més») era una joia que consistia en una cinta de tela que es portava al voltant del coll subjectant un camafeu, una pedra preciosa, un penjoll o un element anàleg.
Significava que la portadora no tenia ni desitjava tenir relacions sexuals.

## Referències

* ↑ Què és un je-ne-baise-plus? (francès)
* ↑ «Ruban autour du cou signification du Je-ne-baise-plus» (en francès), 06-10-2013. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ Supercurioso, Equipo. «Olympia de Edouard Manet | Descubre los secretos detrás del cuadro» (en castellà), 08-03-2022. [Consulta: 28 gener 2024].
# Motor Martin Natalio

El Motor Martin Natalio és un motor dissenyat a Saragossa per Martin Gómez Martinez i Natalio Horcajo Garcia que no va ser realitat per manca de mitjans.

## Història

Martin Gómez Martinez, concessionari de Chrysler a Saragossa, i Natalio Horcajo Garcia, enginyer que feia el servei militar a la mateixa ciutat, i que ja es coneixien d'haver fet la guerra civil junts el 1939, van decidir construir un cotxe per la gent de després de la guerra, ja que el parc automobilístic havia estat destruït quasi en la seva totalitat. Van crear l'empresa Nacional G, i van arribar a construir 2- 3 prototips i dos xassís, que més tard van rebre l'ordre de destruir.
L'any 1941 es va concedir la patent no. 147.621 per un motor rotatiu per aplicacions en automòbils i avions. Segons referències es va construir un prototip que va funcionar poc per defectes d'estanquitat. Es va destruir el prototip juntament amb la resta de material de Nacional G.

## Descripció del motor

Es tracta d'un cilindre rodó i en el seu interior hi ha una el·lipse que gira. En un diàmetre, en el cilindre, hi ha unes paletes que, mitjançant unes molles, són obligades a fregar l'el·lipse, cosa que produeix l'estanquitat entre les dues cambres.
En sentit horari, després de la primera paleta, es veu la llumenera d'admissió connectada al carburador, després es troba l'altra paleta, més gruixuda que la primera, potser per dissipar la calor, ja que ve seguida d'una cambra on hi ha la bugia d'encesa. Quasi tocant l'altra paleta hi ha la llumenera d'escapament.

## Vegeu també

* Motor de combustió interna
* Llista de motors d'aviació fabricats a Espanya

## Referències

* ↑ Nacional G (1939-1940) (castellà) Visitat el 27/07/2011
* ↑ Patent de Turbina d'explosió de gasolina o oli pesat (gasoil) Consultat el 27/07/2011

## Bibliografia

* Miguel Vidal, Ricard. El Motor de Aviación de la A a la Z. Barcelona: L'Aeroteca, 2008. ISBN 84-612-7902-6.

## Enllaços externs

* Pàgina d'Autopasión 1/18, al final hi ha unes fotos del Nacional G, i un dibuix del motor Visitat el 27/07/2011
# La Reula (Alts Pirineus)

La Reula (en francès Larreule) és un municipi francès, al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 406 | 402 | 385 | 354 | 371 | 381 | 413 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Claude Lafonta | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Les històries del conillet Taotao

Les històries del conillet Taotao (xinès simplificat: 小兔淘淘的故事, pinyin: Xiǎo tù Táotáo de gùshì) és una sèrie de pel·lícules de cinema xinesa.
Es tracta de quatre curtmetratges d'animació dirigits tots ells per Lin Wenxiao. Està compost per les pel·lícules Xue Haizi (1980), Huisheng (1982), Bupa leng de dayi (1986) i Tornar a comprar entrades (1988).

## Referències

* ↑ 小野耕世. 中国动画: 中国美术电影发展史 (en xinès). 聯合電子出版有限公司（代理）, 2021. ISBN 978-962-04-4842-3.
* ↑ 空藏动漫资料馆. «林文肖：把外国动画的一套照搬过来是没有出息的|口述历史». [Consulta: 13 març 2024].
# Hodònim

Un hodònim —també escrit sense "h", odònim— és un terme que fa referència al nom d'una via pública (carrer, plaça, avinguda, passeig, rambla, camí, carretera, etc.). La seva etimologia prové del grec ὁδός (hodós, 'camí') i ὄνομα (ónoma, 'nom'), és a dir, 'nom de camí'. L'estudi dels hodònims és l'hodonímia. Per regla general, un hodònim està compost d'un genèric (carrer, plaça, etc.) i un nom propi (per exemple, plaça de Catalunya de Barcelona). Normalment estan assenyalats amb plaques o rètols situats als carrers i vies públiques urbanes. És una varietat de topònim —de nom de lloc geogràfic— i, per tant, el seu estudi entra dins l'àmbit de la toponímia.

## Referències

* ↑ «Els hodònims i les cronovies catalanes, com a cas particular», 15-10-2012. [Consulta: 22 febrer 2016].

## Vegeu també

* Nomenclàtor.
* Hodonímia de Barcelona.
# Neoperla mnong

Neoperla mnong és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indoxina: el Vietnam i Tailàndia.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1987. Aquatic Insects 9(1):48.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Records and descriptions of oriental neoperlini (Plecoptera: Perlidae) (anglès)

## Bibliografia

* Stark & Sivec, 2008. Illiesia 4(3):33.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Je me souviens

Je me souviens (me'n recordo en català) és el lema oficial de la nació del Quebec.
L'any 1883 Eugène-Étienne Taché, arquitecte i comissari adjunt de les terres de la Corona, fa gravar en la pedra el lema "jo me'n recordo" just a sota de l'escut d'armes del Quebec que es troba a les portes principals de la Seu del Parlament a la ciutat de Quebec. Des d'aquell dia el lema és l'oficial a tot el Quebec, però no fou fins al 1939 que va ser acceptat de forma oficial.
Sobre el seu significat hi ha diverses teories però en general es refereix a no oblidar el passat colonial francès de la província, així com la seva llengua, les seves tradicions i la seva història.

## Referències

* ↑ «JE ME SOUVIENS - History Wire», 17-11-2009. Arxivat de l'original el 2009-11-17. [Consulta: 3 novembre 2018].
# Nagravision

Nagravision, o també conegut com a Nagra, és el sistema de codificació que s'utilitza per codificar plataformes de pagament (tant analògiques com digitals) com per exemple el Digital +. També era utilitzat pel canal + terrestre ja reemplaçat per cuatro.
Actualment el Digital+ està utilitzant el nagravision de segona generació i el secam de tercera generació per codificar la seva plataforma.

## Vegeu també

* Nagra
* Card sharing
# Killah Man

Killah Man, nom artístic d'Adrián Rojas Guerrero (Terrassa, 9 d'agost de 1997), és un músic urbà i de reggae català. És considerat una de les veus més prometedores en l'escena internacional del reggae hispanòfon. El seu estil està clarament marcat per la reflexió i la introspecció en les seves lletres i la crítica social que hi concentra.
Va néixer al barri d'Ègara i va començar a compondre als onze anys, influït pel reggae i pel dancehall jamaicà. Era fan de Capleton i Bounty Killer. Més tard, als setze anys, va publicar cançons pròpies a YouTube, algunes de les quals es van viralitzar. Destaquen sobretot "En el Abismo", "Kill Them", a partir de la qual va fer una gira arreu d'Espanya, i "0822", juntament amb Lildami, que homenatja la ciutat natal d'ambdos. El juny del 2019, va ser entrevistat al programa Yu: No te pierdas nada d'Els 40 acompanyat de Joaquín Reyes i Sergio Bezos.
Forma part de la mateixa discogràfica que Kinky Bwoy. Pertany a La Cantera, un col·lectiu d'artistes urbans d'Espanya. Grava nous temes i prepara una gira per la península Ibèrica.

## Discografia
### Senzills

* ¿Y Qué? (2018)
* Babilon Babilonia (2018)
* My Sound (2018)
* Cuestión de Suerte (2018)
* Problemas (2018)
* Ganjah Smoka (2018)
* Silence Pls (2018)
* Number 1 (2018)
* Todo el Mundo igual (2018)
* Colores de un Tucán (2018)
* Don't Shoot Your Gun (2018)
* Fallos del Ayer (2018)
* Raggafighter (2018)
* No Valoran Na' (2019)
* Buscando una Señal (2019)
* Independent Gyal (2019) amb NOITE
* En Lo Más Oscuro (2019) amb XEFF, SWIT EME i Garolo
* Invictos (2019) amb XEFF i SDLH
* Kill Them (2019) amb Calero LDN, SWIT EME, XEFF
* Gritando Mayday (2019) amb XEFF
* Bombay (2019) amb Crie 930 i Clas
* Hablando de Amor (2019) amb Droow
* Nada de Cocaína (2019)
* Paso de Penas (2019)
* El camino (2019) amb Hard GZ i Lupita's Friends
* Inicios (2019) amb Zaidbreak
* Warrior (2019)
* Un Día Más (2019)
* Per Tutti I Santi (2019) amb XEFF
* Otra Ronda (2020) amb Doctore i XEFF
* Tiempo (2020)
* Todo Cambia (2020) amb XEFF
* Mi Religión (2020) amb Dualy
* Mystical Pum Pum (2020) amb Dualy
* Criando Cuervos (2020)
* En el Abismo (2020)
* En el Punto de Mira (2020)
* No Sé Qué Siento (2020)
* Secuelas (2020) amb AMBKOR
* A Fuego (2020) amb Lion Fiah i Aroxa
* Para los de Siempre (2021)
* Mejor Callado (2021)
* Letras de un Mercedario (2021)
* Modelo de Revista (2021)
* Mis Mierdas (2021)
* Entre sombras (2022)
* 0822 (2022) amb Lildami
* Tanto Que Hacer (2022)

## Referències

* ↑ «Killah Man» (en castellà). Mondo Sonoro. [Consulta: 18 juny 2022].
* ↑ «Killah Man y Fyahbwoy presenta su single conjunto “Entre sombras”» (en castellà). Mondo Sonoro, 09-02-2022. [Consulta: 18 juny 2022].
* 1 2 Estapé, Sergi. «La cançó més terrassenca». Diari de Terrassa, 08-04-2022. [Consulta: 18 juny 2022].
* 1 2 3 «Killah Man» (en castellà). La Cantera. [Consulta: 18 juny 2022].
* ↑ «Joaquín Reyes, Killah Man y Sergio Bezos en Yu» (en castellà). Els 40, 17-06-2019. [Consulta: 18 juny 2022].
# Guil-galad

Ereinion Guil-galad és un personatge fictici de l'univers de J.R.R. Tolkien, la Terra Mitjana. És un elf noldorin, fill d'Oròdreth, i Rei Suprem dels Nóldor durant el final de la Primera Edat, i la Segona Edat sencera.
El seu nom de pare en quenya era Artanáro, sindaritzat a Rodnor, però era conegut de forma quasi exclusiva amb el seu nom de mare Guil-galad ("estrella radiant") i el seu epessë (sobrenom) Ereinion, que significa "plançó dels reis".
La seva llança rebé el nom d'Aeglos, que significava 'punta de neu', o 'banya de neu' (d' aeg=agut, punxegut; los=neu), perquè es deia que els orcs quedaven glaçats de por en veure-la.
Va poder escapar-se del saqueig de Nargòthrond (tot i que el seu pare va morir i la seva germana Finduilas va ser capturada), i va fugir a l'illa de Balar. Després de la mort de Turgon, va passar a ser el rei suprem dels nóldor a l'exili, ja que era l'únic hereu mascle de Turgon amb vida (el fill d'Idril, Eärendil, era només mig nóldor, i Galàdriel era una dona)
Després de la Guerra de la Ira i la fi de la Primera Edat, Guil-Galad va fundar un reialme a la regió costanera de Lindon a les ribes de Belegaer, el Gran Mar. En el moment de màxima esplendor, el regne s'estenia fins a les Muntanyes Boiroses, tot i que la majoria dels èldar vivien a Lindon o al refugi d'Élrond a Rivendell. Era aliat dels númenóreans, i va col·laborar amb ells per expulsar Sàuron després que forgés l'Anell Únic.
Amb la Caiguda de Númenor i l'establiment de la gent d'Eléndil en els regnes dels dúnedain a l'exili, Guil-galad va formar amb ells l'Última Aliança d'Elfs i Homes contra el senyor fosc Sàuron. L'Aliança va posar setge a Bàrad-dûr i va acabar obtenint la victòria, però Guil-galad i Eléndil van morir durant el setge.

## Altres versions del llegendari

En el Silmaríl·lion publicat es diu que Guil-Galad era fill de Fingon, però més tard Christopher Tolkien (editor i fill de l'autor) va confessar que era un error.
En la pel·lícula del Senyor dels Anells de Peter Jackson, Guil-Galad apareix breument en la seqüència del pròleg (es pot veure rematant un enemic amb la seva llança), però mai se'l menciona pel nom.
# Hoehnea

Hoehnea és un gènere d'angiospermes que pertany a la família de les lamiàcies.

## Taxonomia

* Hoehnea epilobioides
* Hoehnea minima
* Hoehnea parvula
* Hoehnea scutellarioides
# Nguyễn Xuân Phúc

Nguyễn Xuân Phúc (província de Quảng Nam, 17 de juliol de 1954) és un polític vietnamita. Vice-Primer ministre de 2011 a 2016, és Primer ministre des del 8 d'abril de 2016.

## Biografia

Nguyễn Xuân Phúc estudia gestió econòmica a la universitat nacional d'economia de Hanoi de 1973 a 1978, després estudia gestió administrativa a l'Acadèmia administrativa nacional del Vietnam.
De 1978 a 1979, va treballar per al consell econòmic de Quảng Nam-Dà Nang. De 1980 a 1993, va treballar primer com empleat, abans de ser cap adjunt del comitè popular de Quảng Nam - a Nẵng. Va ocupar a continuació diversos llocs, sobretot el de president de província, director dels despatxos del govern, abans d'arribar a ser vice-Primer ministre (2011-2016).
És elegit Primer ministre el 7 d'abril de 2016 amb 90 % de vots de l'Assemblea nacional. Parla anglès amb fluïdesa.

## Referències

* ↑ «Phuc nieuwe premier Vietnam» (en neerlandès). [Consulta: 28 gener 2021].
* ↑ «VGP News | Biography of Prime Minister Nguyen Xuan Phuc - Biography of Prime Minister Nguyen Xuan Phuc». [Consulta: 28 gener 2021].
* 1 2 3 VietnamPlus. «Biography of Prime Minister Nguyen Xuan Phuc | Politics | Vietnam+ (VietnamPlus)» (en anglès), 26-07-2016. [Consulta: 28 gener 2021].
* ↑ «Xuan Phuc Nguyen, Socialist Republic of Vietnam: Profile and Biography» (en anglès). [Consulta: 28 gener 2021].
# Marlo Morgan

Marlo Morgan (setembre de 1937) és una escriptora i metge nord-americana. Com a escriptora, és coneguda pel seu polèmic llibre Mutant Message Down Under ("Veus del Desert", 1991).

## Carrera professional

Marlo Morgan va néixer a Iowa, estudià a la St Agnes High School, al Barstow Community College de la Universitat de Missouri, i en el Cleveland Chiropractic College, on es va doctorar en bioquímica i en medicina oriental. Es va traslladar a Kansas City (Missouri), on va casar i va tenir dos fills. Després de 25 anys de matrimoni es va divorciar, va abandonar la carrera mèdica i va iniciar la seva carrera com a escriptora.

## La polèmica novel·la "Veus del desert"

La seva primera novel, Mutant Message Down Under, publicada com una història vertadera, compte les suposades experiències durant un walkabout al costat d'un grup d'aborígens australians. La novel·la va obtenir un enorme èxit en nombrosos països excepte a Austràlia. Després d'unes vendes inicials de 250.000 exemplars, va vendre els drets a Harper Collins Publishers el 1994 per 1.7 milions de dòlars.
La novel·la narra el suposat viatge iniciàtic de l'autora a través d'Austràlia en companyia d'un grup d'aborígens australians (conegut com a "walkabout"), que pretenen enviar, a través d'ella, un missatge als occidentals amb l'objectiu que no destrueixin el planeta i modifiquin la seva artificial manera de vida, allunyat de l'espiritualitat i la natura. Durant la seva iniciació, Marlo Morgan afirma ser testimoni de curacions rituals mitjançant el cant i la música, i atribueix als nadius australiana elements culturals dels indis nord-americans.
Després d'haver comprat United Artists els drets cinematogràfics, les protestes dels aborígens australians (que havien començat només publicar la primera edició de la novel·la) es van accentuar, fins al punt que vuit ancians aborígens van viatjar el 1996 als Estats Units per paralitzar el rodatge del film, la qual cosa van aconseguir.
En una reunió amb els representants australiana Marlo Morgan va admetre que la novel era un treball de ficció, malgrat la qual cosa ha escrit una continuació titulada The Last Farewell, que segons ella, va ser escrita a petició dels seus amics australians. No hi ha proves d'aquesta petició, continuant la indignació dels aborígens australiana pel distorsionat retrat que fa de la seva cultura.

## Referències

* "Mutant Message Down Under" ISBN 0-06-092631-7
* Mutant Message Down Under Arxivat 2007-09-11 a Wayback Machine. (anglès)
* Controversy regarding the book (anglès)
* Critique by a white Australian who has studied Aboriginal culture Arxivat 2017-03-13 a Wayback Machine. (anglès)
* Collection of Information on the book Arxivat 2008-01-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Nagri

Nagri o Nagari és una antiga ciutat del Rajasthan, situada a l'antic principat de Mewar, a la thikana de Bedla, al nord de la ciutat de Chitor. Conté restes hinduistes i budistes, dels períodes maurya i gupta. Es troba a 7 km de Bassi, a la carretera entre Bundi i Chitor (Chittorgarh).
En temps de l'Imperi Maurya (segle IV a II aC) fou una de les principals ciutats de l'imperi, a la riba del riu Bairach, i fou coneguda com a Madhyamika. Fou probablement objecte d'atacs pels indogrecs al segle ii aC. Va passar als sibis al segle i aC i després als Kshatrapes Occidentals al segle ii. El segle iii fou governada pels malava fins que fou conquerida pel rei Huna (o dels huna)
Va florir fins al període dels gupta (segles iii a VI). S'hi estan fent excavacions que han posat a la llum coses interessants del seu passat; la més interessant una stupa construïda en rajoles i decorada amb làmines de terracota de gran mèrit artístic.
# La Vineuse-sur-Fregande

La Vineuse-sur-Fregande és un municipi nou francès situat al departament de la Saona i Loira i a la regió d'Borgonya - Franc Comtat. El 2020 tenia 651 habitants.
És el resultat de la fusió dels municipis de La Vineuse, Massy, Donzy-le-National i Vitry-lès-Cluny l'1 de gener de 2017 arran el règim jurídic de municipi nou establert pel codi francès de les divisions territorials del 2010. El centre administratiu està a La Vineuse, els altres antics municipis van rebre l'estatut de municipi delegat.
Es va mantenir el nom de La Vineuse, que tenia més habitants. S'hi va afegir «sur-Fregande» que no és pas un riu real, però un mot creuat fet dels noms dels dos rius que travessen la zona: El Frenille i el Gande.

## Referències

* ↑ «Dossier complet − Commune de la Vineuse sur Fregande (71582)» (en francès). Insee, 25-08-2023. [Consulta: 20 octubre 2023].
* ↑ «Arrâté 71-2016-07-28-001 Création de la commune nouvelle La Vineuse-sur-Fregande». Prefectura de Saona i Loira. [Consulta: 6 agost 2015].
* ↑ «Une nouvelle commune: La Vineuse-sur-Fregande» (en francès). Le Journal de Saône-et-Loire, 02-07-2016 [Consulta: 20 octubre 2023].
* ↑ «Pourquoi avoir choisi La Vineuse-sur-Fregande» (en francès). Le Journal de Saône-et-Loire, 02-07-2016 [Consulta: 20 octubre 2023].
# Heinrich Scheidemann

Heinrich Scheidemann (cap al 1595 - 1663) era un organista i compositor alemany de principis del Barroc, i pel que fa a l'orgue, el més conegut a Alemanya del Nord a la primera meitat del segle xvii. Va ser un precursor important de Dietrich Buxtehude i J. S. Bach.

## Biografia

Va néixer a Wöhrden, Holstein (Alemanya). El seu pare David Scheidemann (1570-1625), era organista tant a Wöhrden com a Hamburg. Probablement va ser el seu primer professor. Estudià amb Sweelinck a Amsterdam del 1611 al 1614, del qual va ser un dels alumnes favorits. Sweelinck li dedicà un motet abans que Scheidemann retornés a Alemanya. Cap al 1629, i possiblement abans, Scheidemann ja era a Hamburg com organista a l'església de Santa Caterina (Katharinenkirche), un càrrec que ocupà durant més de trenta anys, fins a la seva mort a Hamburg a començament de l'any 1663 a causa d'un brot de pesta.

## Música i influència

Scheidemann va ser famós com a organista i compositor, com ho evidencia l'àmplia distribució de les seves obres. Ha sobreviscut més música d'orgue de Scheidemann que de cap altre compositor del seu temps. A diferència d'altres compositors alemanys de l'època, com Praetorius, Schütz, Scheidt i Schein, que componien en la majoria dels gèneres i estils, Scheidemann va escriure fonamentalment música per a l'orgue. Hi ha també algunes cançons, així com algunes peces per a clavecí, però molt poca cosa si ho comparem amb la quantitat de la producció per a orgue.
La contribució de Scheidemann a la literatura organística, i a la música del barroc en general, van ser les característiques dels seus corals. Es poden agrupar en tres tipus bàsics:
* Arranjaments d'un cantus firmus, que vindria a ser un primer tipus de preludi coral.
* Arranjaments monòdics, que imitarien l'estil del primer Barroc amb un solo vocal monòdic damunt del baix continu però adaptat per a orgue sol.
* Fantasies corals molt elaborades, que serien aportacions innovadores fonamentades en l'estil per a teclat de Sweelinck, però utilitzant els grans recursos de l'orgue del Barroc alemany que estava en ple desenvolupament.
* El llibre coral Melodeyen Gesangbuch en col·laboració amb Hieronymus Praetorius, Joachimum Deckerum, Jacob Praetorius (el jove) que es publicà a Hamburg, 1604.
A més a més dels seus arranjaments de corals, també va compondre arranjaments del Magnificat, no només en diverses parts sinó donant-li una forma cíclica, un tractament de l'estructura musical de moviment múltiple, un recurs que no tornaria a fer-se servir fins al segle xix.

## Referències

* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 54, pàg. 953. (ISBN-84-239-4554-5)
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 46, pàg. 1222. (ISBN|84-239-4546-4)

## Bibliografia

* Article "Heinrich Scheidemann, a The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2
* Manfred Bukofzer, Music in the Baroque Era. New York, W.W. Norton & Co., 1947. ISBN 0-393-09745-5
* Pieter Dirksen, Heinrich Scheidemann's Keyboard Music. Its Transmission, Style and Chronology, Ashgate, Aldershot, 2007. ISBN 978-0-7546-5441-4
# Le Plessis-Robinson

Le Plessis-Robinson és un municipi francès, situat al departament dels Alts del Sena i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 21.618 habitants.
Forma part del cantó de Châtenay-Malabry i del districte d'Antony. I des del 2016, de la divisió Vallée Sud Grand Paris de la Metròpolis del Gran París.
# Hoeksche Waard

Hoeksche Waard és un municipi nou de la província d'Holanda Meridional, al sud dels Països Baixos. El 31 de gener del 2022 tenia 88.742 habitants repartits sobre una superfície de 54,76 km². Conté l'illa de Tiengemeten, una reserva natural.
És el resultat de la fusió l'1 de gener de 2019 d'Oud-Beijerland, Korendijk, Strijen, Cromstrijen i Binnenmaas. La nova entitat és un dels municipis més grossos dels afores de Rotterdam.

## Referències

* ↑ «Samenvoeging van de gemeenten Binnenmaas, Cromstrijen, Korendijk, Oud-Beijerland en Strijen» (en neerlandès). Parlament dels Països Baixos, 12 okt 2017. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ «Hoeksche Waard vanaf 2019 definitief één gemeente» (en neerlandès). Algemeen Dagblad, 10-07-2018 [Consulta: 12 març 2022].

## Enllaços externs

* Hoeksche Waard - Lloc web oficial