OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Font de l'Estany

La Font de l'Estany és una obra de Guissona (Segarra) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Espai urbanitzat amb un parc infantil i una zona de pícnic, on trobem una font on afloren les aigües subterrànies. La font, pròpiament dita, consta d'una gran pedra d'un 2 m. d'amplada per 70 cm d'alçada. A la part central de la font apareixen tres cares d'animals fantàstics amb grans boques, a través de les quals brolla l'aigua. Actualment només hi ha un brollador de ferro a la boca de la cara central i les altres dues funcionen com a elements decoratius. Els laterals estan decorats amb unes sanefes amb relleus amb motius florals. La pica de la font també és de pedra i no presenta cap particularitat especial.

## Història

Aquesta font està documentada des del 1222 i pertanyia al terme de Fluvià. El 1609 es netejà, en un primer intent de recuperació. El 1816 s'amplia el pou, s'esculpeixen els brolladors i es construeix la piràmide decorativa del darere. La darrera intervenció, ja al segle xxi, ha habilitat l'espai com a zona d'esbarjo.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Font de l'Estany». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Juan Arce Mayora

Juan Arce Mayora (Vitòria, 20 d'agost de 1885 - ?) va ser un militar espanyol lleial a la República durant el període de la Guerra Civil Espanyola.

## Biografia

Durant el període de la Segona República va ser un dels oficials fundadors de la Unió Militar Republicana Antifeixista (UMRA).
En començar la Guerra civil tenia el rang de Tinent coronel. En la seva actuació de la defensa de Madrid sota el comandament de la 43a Brigada Mixta fins al 26 de novembre de 1936 (pertanyent a la 6a Divisió), va ser encarregat de la defensa del sector de la carretera d'Extremadura. Posteriorment va estar al capdavant de les divisions 6a i 9a en el Front del Centre. Durant un breu període també va manar el IV Cos d'Exèrcit, que cobria el front de Guadalajara. Més endavant, manaria la 37a Divisió en el Front d'Extremadura. Al començament de 1939 es trobava al capdavant de l'Acadèmia d'oficials de l'Exèrcit Popular de la República.
Després del final de la contesa, es va exiliar d'Espanya i, ja durant la Segona Guerra Mundial, va ser oficial de les Forces Franceses Lliures.

## Referències

* ↑ Cristóbal Zaragoza, (1999), Ejército popular y militares de la República, 1936-1939, Almena Ediciones, Madrid
* ↑ George Hills (1976). The battle for Madrid, Vantage Books, pàg. 124
* ↑ Carlos Engel (1999) Historia de Las Brigadas Mixtas Del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pàg. 52
* ↑ Carlos Engel (1999) Historia de Las Brigadas Mixtas Del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pp. 202, 216
* ↑ José Manuel Martínez Bande (1981). La batalla de Pozoblanco y el cierre de la bolsa de Mérida, Ed. San Martín, pàg. 77
* ↑ Cristóbal Zaragoza (1983). Ejército Popular y Militares de la República, 1936-1939, Ed. Planeta, pàg. 56
* ↑ Julio Caro Baroja (1982). Sobre historia y etnografía vasca, Txertoa, pàg. 111
# Formigueret de Rio de Janeiro

El formigueret de Rio de Janeiro (Myrmotherula fluminensis) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva humida del sud-est del Brasil.
# Hemichromis lifalili

Hemichromis lifalili és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo a Katanga.

## Referències

* ↑ Peters, W. (C. H.) 1857. [Neue Gattung von Chromiden.]. Monatsb. Akad. Wiss. Berlín, 1857: 403.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Daget, J. i G.G. Teugels 1991. Hemichromis. p. 187-194. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa, CLOFFA, ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Garsa verda de Java

La garsa verda de Java (Cissa thalassina) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos espesos de les muntanyes de Java.

## Referències

* ↑ «Garsa verda de Java». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Mas de Genessies

El Mas de Genessies és una masia de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una gran masia amb un conjunt d'edificis resultants de successives reformes i ampliacions. L'obra antiga és de paredat amb afegitons moderns en maó. En destaca una torre bastida de paredat amb la base atalussada i el material, pedres i argamassa, distribuït en filades. Les cobertes del mas, amb teules, són a dos vessants. L'entorn va ser afectat per un gran incendi que va destruir un gran radi de la superfície boscosa de la contrada.

## Història

El propietari del Mas de "Genexies", Joan Jardí contractà l'any 1584 la construcció d'una torre amb el mestre d'obres Joan Bosch i el seu gendre, de Tivissa, pel preu de 90 lliures i dues faneques de faves. Segons el contracte escrit, l'obra a bastir "ha de ser de quatre cantons de vint-i-quatre pams de cantó a cantó, i dita torre ha de tenir les parets de cinc pams de gros fins a la primera volta... i de la tercera volta en amunt fins al principi dels pilans han de ser parets de dos pams i mig... i han de fer un pont de la casa a la torre cobert de volta d'alçada d'un home amb sos dos portals i més s'han de fer les garites i espitlleres". Es va acabar de construir l'any 1588. Actualment, es conserva molt desfigurada i adossada al mas.
Segons Joaquim de Camps i Arboix, el Mas de Genessies és la seu de la família Jardí des de l'any 1312 i ha restat a la família a través de dinou generacions. Quan Vandellòs es va fer independent, el Mas de Genessies en passà a dependre administrativament. El primer membre conegut del llinatge va ser Domènec Jardí, camperol, habitant de la "vila del castell de Tiviça", que comprà una peça de terra i hi bastí un mas. Successius matrimonis van engrandir la possessió i s'hi edificaren cases. El 1381 Pere Jardí va afegir al seu cognom el toponímic de Genessies, escrit Genexia i després Genexies, fins a arribar a la forma actual. L'arxiu privat de la casa és excepcionalment complet i permet veure'n l'evolució i la història dels seus habitants.

## Referències

* 1 2 «Mas de Genessies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ Camps i Arboix, Joaquim. Les cases pairals catalanes. Barcelona: Destino, 1965, p. 168.

## Enllaços externs

* «Mas de Genessies». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Font de l'Hort de l'Om

La Font de l'Hort de l'Om és una surgència del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situada a 604 metres d'altitud, a l'Hort de l'Om, a la capçalera del torrent de l'Hort de l'Om. És a sota i a llevant del Collet de la Baga de l'Om, al nord-nord-est del lloc on hi hagué la masia de l'Om, a la qual pertanyia.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Juan Arredondo

Juan Arredondo (Pereira, 1977) és un cineasta i fotoperiodista de nacionalitat colombiana i estatunidenca.

## Trajectòria

Es va formar i va trobar feina com a científic investigador d'una empresa farmacèutica. No obstant, després d'uns anys treballant en aquest sector, va decidir interessar-se pel món de la imatge i estudiar fotografia.
Veneficiari de la beca Nieman de Harvard el 2019, va començar a fer fotografies que ha publicat a The New York Times, el National Geographic, el The Wall Street Journal, Newsweek, ESPN, Vanity Fair i altres mitjans.
Va guanyat un World Press Photo el 2018 per imatges preses a Antioquia d'un equip de futbol d'excombatents de les Farc. El 2022 era professor adjunt a l'Escola de Periodisme de Columbia.
El diumenge 14 de març del 2022 va ser ferit en un tiroteig efectuat per soldats russos a Irpin, a la província de Kíev d'Ucraïna, mentre treballava per documentar la invasió russa d'Ucraïna del 2022. En el tiroteig va morir el periodista Brent Renaud i hi va haver dos ferits, Arredondo i un altre. Des de l'hospital Okhmatdyt de Kíev, Arredondo va explicar el que havia passat per Twitter i que Renaud havia rebut un tret al coll. Arredondo va ser intervingut quirúrgicament al centre sanitari. La de Renaud va ser la primera mort denunciada d'un periodista estranger a la guerra d'Ucraïna del 2022. Reporters Sense Fronteres va demanar una investigació dels fets.

## Referències

* 1 2 López, Carlos. «Fotoperiodista colombiano fue herido en Ucrania» (en espanyol europeu), 13-03-2022. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ «Fuerzas rusas hieren al periodista colombianoestadounidense Juan Arredondo, según la policía de Kyiv» (en castellà), 13-03-2022. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ S.A.S, Editorial La República. «Fotógrafo colombo americano Juan Arredondo, herido de bala en Irpin, Ucrania» (en castellà). [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ Tiempo, Casa Editorial El. «Video: Juan Arredondo, el fotógrafo de origen colombiano herido en Ucrania» (en castellà), 13-03-2022. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ Woodward, Alex; Harding, David. «Award-winning US filmmaker Brent Renaud killed by Russian forces in Ukraine». The Independent, March 13, 2022.
* ↑ Schwirtz, Michael «Brent Renaud, an American journalist, is killed in Ukraine.» (en anglès). The New York Times, March 13, 2022.
* ↑ «'They started shooting at us' – US journalist's colleague» (en anglès britànic). BBC News, March 13, 2022.
* ↑ «US journalist killed near Kyiv». BBC News, March 13, 2022.
* ↑ «Juan Arredondo, el compañero que vivió la muerte de Renaud: "Le dispararon en el cuello"» (en castellà), 13-03-2022. [Consulta: 13 març 2022].
# Formigueret de Hauxwell

El formigueret de Hauxwell (Isleria hauxwelli) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el terra de la selva humida de les terres baixes des del sud-est de Colòmbia cap al sud, per l'est del Perú fins Bolívia septentrional, i cap a l'est, per l'Amazònia del Brasil, al sud del riu Amazones, fins l'est de Pará i oest de Maranhão.

## Referències

* ↑ «Formigueret de Hauxwell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Hermann Hankel

Hermann Hankel (Halle, 14 de febrer de 1839 - Schramberg, 29 de març de 1873) va ser un matemàtic alemany.

## Biografia

Hankel era fill d'un físic de renom. Va estudiar a les universitats de Leipzig i Göttingen, obtenint el doctorat el 1861 a la primera. El 1863 va obtenir l'habilitació docent a la universitat de Leipzig. Després d'uns anys com a professor adjunt a Leipzig, va estar dos anys coma titular a universitat d'Erlangen, fins que el 1869 va ser nomenat professor titular de la de Tubinga. Va morir prematurament el 1873.
Amb el seu llibre Theorie der complexen Zahlensysteme (Teoria dels sistemes de nombres complexos) (1867) va difondre les idees de Grassmann que havien passat desapercebudes i va aprofundir en el seu estudi.
També sembla haver estat el primer en publicar la demostració del teorema de Stokes.

## Referències

* ↑ Villone i Rampf, 2016, p. 40.
* ↑ Villone i Rampf, 2016, p. 41.
* ↑ Glière, 2013, p. 161 i ss..
* ↑ Katz, 1979, p. 150.

## Bibliografia

* Glière, André-Jean. «La révolution conceptuelle accomplie par Hermann Hankel à propos des quantités négatives dans sa Théorie des systèmes de nombres complexes». A: Barbin, Evelyne; Moyon, Marc (eds.). Les ouvrages de mathématiques dans l'Histoire (en (francès)). Presses Universitaires de Limoges, 2013, p. 161-172. ISBN 9782842875633.
* Katz, Victor J «The History of Stokes' Theorem» (en (anglès)). Mathematics Magazine, Vol. 52, Num. 3, 1979, pàg. 146-156. ISSN: 0025-570X.
* Villone, Barbara; Rampf, Cornelius «"On the general theory of motion of fluids", a translation of the German-written Preisschrift by Hermann Hankel, 1861, Göttingen and connected documents» (en (anglès)). arXiv, 2016.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Hermann Hankel» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Crowe, Michael J. «Hankel, Hermann». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 31 agost 2017].
# Gener (desambiguació)

«Gener» té aquests significats:
* Gener, primer mes de l'any.
* Sant Gener de Benevent o Gener de Nàpols, bisbe, patró de Nàpols.
* Sant Gener de Còrdova, soldat màrtir al 304.
* Sant Gener de Roma, un dels Set Sants Germans.
Viccionari
# Medi Murashige i Skoog

El medi Murashige i Skoog (medi MS o MS0 (MS-zero)) és un medi de creixement utilitzat en els laboratoris de cultiu cel·lular de plantes. Va ser inventat pels investigadors Toshio Murashige i Folke K. Skoog al 1962 durant la recerca de Murashige de trobar un nou regulador de creixement en plantes. Un número darrere de les lletres MS sol indicar la concentració de glucosa al medi. Per exemple, MS0 no conté glucosa, i MS20 conté 20 g/l de glucosa. Juntament amb les seues modificacions, és generalment el medi més utilitzat dins els experiments de cultiu tissular de plantes als laboratoris.

## Sals importants (macronutrients) per litre

* Nitrat d'amoni (NH₄NO₃) 1650 mg/l
* Clorur de calci (CaCl₂ · 2H2O) 440 mg/l
* Sulfat de magnesi (MgSO₄ · 7H₂O) 370 mg/l
* Dihidrogenfosfat de potassi (KH₂PO₄) 170 mg/l
* Nitrat de potassi (KNO₃) 1900 mg/l

## Sals menors (micronutrients) per litre

* Àcid bòric (H3BO3) 6. 2 mg/l
* Clorur de cobalt (II) (CoCl2 · 6H2O) 0.025 mg/l
* Sulfat de ferro (II) (FeSO4 · 7H2O) 27.8 mg/l
* Sulfat de magnesi (MnSO4 · 4H2O) 22.3 mg/l
* Iodur de potassi (KI) 0.83 mg/l
* Molibdat de sodi (Na2MoO4 · 2H2O) 0.25 mg/l
* Sulfat de zinc (ZnSO4·7H2O) 8.6 mg/l
* Àcid etilendiamintetraacètic sòdic fèrric (NaFe-EDTA) constituït per 5 ml/l d'una solució stock que conté 5.57 g FeSO4.7H2O i 7.45 g Na2-EDTA per litre d'aigua.
* Sulfat de coure (CuSO4 · 5H2O) 0.025 mg/l

## Vitamines i compostos orgànics per litre

* Myo-Inositol 100 mg/l
* Niacina 0.5 mg/l
* Piridoxina · HCl 0.5 mg/l
* Tiamina · HCl 1.0 mg/l
* Glicina 2 mg/l
* Triptona 1 g/l (opcional)
* Àcid indolacètic 1-30 mg/l (opcional)
* Kinetina 0.04-10 mg/l (opcional)

## Referències

* ↑ Trigiano, Robert N.. Plant Tissue Culture,Development and Biotechnology. Boca Raton: CRC Press, 2010, p. 186. ISBN 1-4200-8326-0.
* Murashige, T; Skoog, F Physiologia Plantarum, 15, 3, 1962, pàg. 473-497. DOI: 10.1111/j.1399-3054.1962.tb08052.x.
# Lübesse

Lübesse és un municipi a l'estat alemany de Mecklemburg-Pomerània Occidental. És el municipi més septentrional de l'amt o mancomunitat de Ludwigslust-Land. Per a més de la meitat de la superfície és cobert de boscs.
A la fi del 2013 comptava amb 705 inhabitants, a una superfície de 19,83 quilòmetres quadrats.
Als anys 1990, poc després la reunificació d'Alemanya es va crear un polígon industrial al qual el 2015 unes quatre-cents llocs de treball es van crear. A més, el municipi es posiciona com a «poble d'energia» (Energiedorf) en estimular les energies renovables per un parc de set aerogeneradors i instal·lacions d'energia solar del qual el benefici contribueix a amortitzar el deute municipal.

## Llocs d'interés

* L'antiga cavallerissa, un motiu que es torna a trobar en l'escut municipal
* La casa del bosc Forsthaus
* L'antiga estació de bombers del 1929, a la riba de l'estany municipal

## Referències

* ↑ «Lübesse». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Statistisches Bundesamt – Gemeinden in Deutschland nach Bevölkerung am 31.12.2013
* ↑ Gemeinde Lübesse (en alemany). Nordhorn: BVB-Verlagsgesellschaft mbH, 2012 [Consulta: 17 maig 2015].
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Lübesse
# Ikwos

Els ikwos són els membres d'un sub-grup ètnic igbo que viuen a les LGAs d'Abakaliki, Ezza, Ohaozara i Ishielu, a l'estat d'Ebonyi i a la LGA d'Okpokwu, a l'estat de Benue, al sud-est de Nigèria. El seu codi ètnic al joshuaproject é NAB59h. Hi ha uns 281.000 ikwos. Segons l'Ethnologue els ikwos viuen a la LGA d'Ikwo i a les LGAs d'Obubura i Abi, a l'estat de Cross River. Els ikwos parlen la llengua ikwo, una llengua igbo. Segons l'ethnologue, el 2012 hi havia 260.000 parlants d'ikwo. Els ikwos parlen la llengua ikwo, una llengua igbo. Segons l'ethnologue, el 2012 hi havia 260.000 parlants d'ikwo. El 98% dels ikwos són cristians (el 30% dels quals, són evangèlics). D'aquests, el 80% són catòlics i el 20% pertanyen a esglésies cristianes independents. El 2% restant creuen en religions tradicionals africanes.
El seu territori és ric en recursos minerals i els avantpassats dels ikwos van desenvolupar tècniques de fer útils de bronze fa més de mil anys, alguns dels quals s'han trobat a la ciutat d'Igbo Ukwu. La creativitat i tècniques dels ikwos està demostrada perquè s'han trobat objectes de bronze, metall i terracota de ben antic que han estat reconeguts com uns dels més fins de la història de la humanitat.

## Referències

* 1 2 3 «Ikwo in Nigeria». Joshuaproject. [Consulta: 23 juliol 2014].
* 1 2 3 «Ikwo». ethnologue. [Consulta: 23 juliol 2014].
* ↑ http://www.theseedcompany.org/project/abakaliki-bible-cluster-ikwo Arxivat 2009-01-06 a Wayback Machine. "Abakaliki Bible Cluster | Ikwo"

## Enllaços externs

* Ikwo a peoplegroups.org
# Formatge estiuenc dels prats alpins

El formatge estiuenc dels prats alpins (en francès fromage d'alpage, en italià formaggio di alpeggio, en alemany almkäse) és el formatge que es produeix entre 1.800 i 2.200 m. als Alps durant els mesos d'estiu.
Durant l'hivern el bestiar es manté a les valls i s'alimenta dels ferratges. En aquest període s'elabora formatge que s'anomena d'hivern. Després del desglaç, entre mitjans de juny i mitjans de setembre, els ramats comencen la seva migració d'estiu cap als prats d'alta muntanya. El període pot ser anticipat o retardat segons les condicions climàtiques de l'estació i de l'altitud en la que es troba el prat alpí.
Els animals pasturen i mengen herba fresca i flors abundants en aquesta altitud. Aquest fet, realçat per l'aire fresc i l'exercici de la caminada, comporta una llet rica, cremosa i saborosa, la mateixa que donarà al formatge un munt de sabors únics i complexos.
Malgrat que tots els formatges alpins tenen com a característica comuna les herbes de les pastures fresques, no hi ha dos formatges alpins iguals. La flora local, els mètodes de fabricació i les tradicions, determinen el sabor, el color, la forma, el grau de maduració i la duresa de la pell de cada formatge.
Per a la producció de formatge estiuenc dels prats alpins, la llet ha de ser produïda i processada en formatge durant els mesos d'estiu directament a l'altitud on pastura el ramat.

## Referències

* ↑ Caldera, Beppe. Formaggi d'altura. Torí: Vivalda Editori, 2012, p. 41.
* ↑ «Fromages d'alpage». xavier.fr. Arxivat de l'original el 2013-09-05. [Consulta: 10 juliol 2013].
* ↑ «Qu’est-ce que le fromage d'alpage ?». schweizeralpkaese.ch. Arxivat de l'original el 2017-12-20. [Consulta: 10 juliol 2013].
# Kal·listrat Jàkov

Kal·listrat Falaléievitx Jàkov (rus: Каллистрат Фалалеевич Жаков- komi Жаков Пальӧ Кальӧ -1866-1926) fou un escriptor i líder nacional komi, un dels pares del nacionalisme komi modern amb Gueorgui Litkin i Ivan Alekséievitx Kuràtov. Era fill d'un artesà, i fou expulsat de l'escola per exposar punts de vista ateus. Influït per Lev Tolstoi, desenvolupà una nova filosofia anomenada limitisme, segons la qual Déu o la Força Primària és la mateixa per a tothom, tot i que la coneixen sota diferents noms i formes. Compongué el poema èpic Biarmija (1916), on defensa al dirigent dels pagans komis. Pam, contra el bisbe Esteve de Perm.

## Referències

* ↑ Письма коми ученых Юрьё Вихманну как историко-литературный источник (К. Жаков, В. Налимов, В. Лыткин) Arxivat 2021-06-24 a Wayback Machine. // К. Ф. ЖАКОВ: ГРАНИ ТВОРЧЕСТВА. Коллективная монография. Сыктывкар, 2018. 309 с. ISBN 978-5-906394-41-5
* ↑ «Жаков Каллистрат Фалалеевич». Сыктывдинская централизованная библиотечная система. [Consulta: 9 març 2024].

## Enllaços externs

* Vida i obra Arxivat 2012-05-22 a Wayback Machine. (anglès) (rus)