OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Corneli de Cercs

* Aquest article tracta sobre una església de Cercs. Si cerqueu la colònia industrial minera de Cercs, vegeu «Colònia de Sant Corneli».
Sant Corneli de Cercs és una església del municipi de Cercs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una església d'una nau amb planta rectangular més ampla als laterals i volta de canó. La façana principal a la banda de migdia, té un ull de bou, una porta adovellada i un campanar d'espadanya més modern reconstruït en totxo vist i culminat amb una coberta a quatre aigües. L'aparell és de carreus grans disposats en filades ordenades i reforçat a les cantonades amb aparell regular i ben escairat de majors dimensions. La teulada, amb teula tradicional, és a doble vessant i carener perpendicular a la façana principal. A la part de l'absis hi ha un cos d'edificació més ample que la nau de l'església que segueix les mateixes línies constructives.

## Història

Fou construïda aproximadament als voltants de l'any 1905, va ser renovada en profunditat en començar la dècada dels anys 20. Propietat de "Carbones de Berga S.A.", fou un dels centres de la vida social de la colònia de Sant Corneli. L'any 1990, l'empresa propietària va cedir-ne els drets de propietat a l'Ajuntament de Cercs.

## Referències

* 1 2 «Sant Corneli de Cercs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2016].
# Teresa Ribes i Utgé

Teresa Ribes i Utgé (Alcarràs, Segrià, 25 de març de 1942) és mestra, professora de català i política catalana.

## Referències

El 1962 es graduà en Magisteri a l'Escola de Mestres de Lleida. Ha estat professora de català i directora del CEIP Riu Segre de Lleida. El 1979 ingressà a Convergència Democràtica de Catalunya (CDC), i fou responsable sectorial d'educació de la Federació de Lleida.
És membre d'Òmnium Cultural i de l'Ateneu Popular de Ponent, sòcia del Sícoris Club, del Club Natació Lleida i pertany al Grup de Mestres per la Renovació Pedagògica de Lleida.
Des de 1979 és afiliada a Convergència Democràtica de Catalunya. Fou escollida diputada per la circumscripció de Lleida per Convergència i Unió a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1988 i paera de Lleida a les eleccions municipals de 1987. De 1988 a 1992 fou membre de la Comissió de Política Cultural del Parlament de Catalunya.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la III Legislatura p. 157

## Enllaços externs

* Diputats al Parlament a La Vanguardia, 31 de maig de 1988.
# Torrent del Sot de Pumanyà

El torrent del Sot de Pumanyà és un torrent del terme municipal de Monistrol de Calders, de la comarca del Moianès.
Es forma a l'extrem nord-est del Sot de Pumanyà, des d'on davalla cap a l'oest-sud-oest, travessa els Avellaners del Pere Pla, passa pel centre del sot esmentat, deixa a la dreta de la Pedrera de Pumanyà després de travessar la resclosa de Pumanyà, salta la cinglera al lloc on hi havia la vinya del Postilla, i s'aboca en el torrent de Colljovà poc abans que aquest torrent caigui en el Salt del Torrent de Colljovà.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006.

## Enllaços externs

* El Torrent del Sot de Pumanyà i el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# William Scott Wilson

William Scott Wilson (nascut el 1944 a Nashville, Tennessee) és conegut per les seves traduccions de la literatura japonesa,especialment les relacionades amb les arts marcials japoneses. Està reconegut per The American Literary Translator's Association Arxivat 2009-02-27 a Wayback Machine. (ALTA) com "el més expert dels traductors actuals del textos clàssics Samurais." També Wilson és un expert mundial en la filosofia guerrea de Bushido. .
Wilson ha contribuït en gran manera a l'increment de l'enteniment cultural i l'amistat entre els Estats Units i el Japó.

## Llibres

* The Lone Samurai: The Life of Miyamoto Musashi (287 pàgines) Kodansha International (Octubre, 2004) ISBN 4-7700-2942-X

## Obres de traducció

* Tao Te Ching: An All-New Translation By Professor Lao Tzu, William Scott Wilson (209 pages) Shambhala Publications, 2012 ISBN 159030991X
* The Unencumbered Spirit: Reflections of a Chinese Sage. Kodansha International 224 pages ISBN 4-7700-3097-5
* Yojokun: Life Lessons from a Samurai (The Way of the Warrior Series) by Kaibara Ekiken and William Scott Wilson (Jan 1, 2009) Kodansha International 224 pages ISBN 978-4-7700-3077-1
* The 36 Secret Strategies of the Martial Arts by Hiroshi Moriya with translation and foreword by William Scott Wilson (March, 2008)
* The Demon's Sermon on the Martial Arts by Issai Chozanshi, Translated by William Scott Wilson (224 pages) Kodansha International, (release date: November, 2006) ISBN 4-7700-3018-5
* The Flowering Spirit : Classic Teachings on the Art of No (Hardcover)],by Zeami (160 pages) Kodansha (release date: May 19, 2006) ISBN 4-7700-2499-1
* The Life-Giving Sword: Secret Teachings from the House of the Shogun (The Living Sword) by Yagyu Munenori (February, 2004)
* Go Rin no Sho (The Book of Five Rings) by Miyamoto Musashi (01/18/2002)
* Taiko: An Epic Novel of War and Glory in Feudal Japan by Eiji Yoshikawa (10/27/2000)
* The Unfettered Mind by Takuan Sōhō (12/01/1987)
* Budoshinshu: The Warrior's Primer by Daidōji Yuzan (04/01/1984)
* Hagakure (Hidden in the Leaves, among other common translations) by Yamamoto Tsunetomo (03/01/1983)
* Ideals of the Samurai: Writings of Japanese Warriors (October, 1982)
* Roots of Wisdom (Saikontan)(1984)

## Pel·lícules

Ghost Dog: The Way of the Samurai (1999), dirigida per Jim Jarmusch .

## Enllaços externs

* William Scott Wilson's homepage (anglès)
* Author Interview Answered questions on Japanese culture (anglès)
# André Maschinot

André Maschinot (28 de juny de 1903 - 10 de març de 1963) fou un futbolista francès dels anys 1920 i 1930.
Pel que fa a clubs, destacà al FC Sochaux, on jugà entre 1929 i 1930. Fou internacional amb França i participà en la Copa del Món de 1930, on marcà dos gols enfront Mèxic. Fou el primer doblet en un partit d'un Mundial.

## Palmarès

* Lliga francesa de futbol: 1935
* Copa Peugeot: 1931

## Referències

* 1 2 Perfil Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. a la Federació Francesa de Futbol
# Saint-Christophe (Vall d'Aosta)

Saint-Christophe (arpità Sent-Cretôblo) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 3.209 habitants. Limita amb els municipis d'Aosta, Pollein, Quart, Roisan i Valpelline.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | François Desandré | Unió Valldostana |
# Barraca del camí del Mas Roig X

La Barraca del camí del Mas Roig X és una obra del Pla de Santa Maria (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Barraca de planta rectangular, associada al marge per la part posterior i orientada a l'ESE. A la part posterior, entre el marge i la barraca hi ha una escaleta per accedir a la coberta, acabada amb pedruscall i un caramull. El portal és capçat amb una llinda.
A l'interior hi ha una falsa cúpula amb una alçada de 2'83m. La seva planta és ovalada i mesura 2'60m de fondària i 4'05m d'amplada. També hi ha una menjadora i dues fornícules.

## Referències

* 1 2 «Barraca del camí del Mas Roig X». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2018].
# Sant Martí de la Nou (Alòs de Balaguer)

* Per a altres significats sobre Sant Martí de la Nou (Berguedà), vegeu «Sant Martí de la Nou».
Sant Martí de la Nou o Santa Maria de la Nou és una església d'Alòs de Balaguer (Noguera) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Es troba al nord-oest del terme municipal. Al costat de l'església hi ha les restes de la població medieval del mateix nom.

## Història

No hi ha notícies documentals directes de l'edifici. Es té tan sols una notícia tardana, de l'any 1334, en que consta que «La Nou» forma part del marquesat de Camarasa en propietat de la segona esposa del rei Alfons el Benigne, Elionor de Castella, com a dotació del seu fill Ferran.

## Arquitectura

És un edifici d'una nau amb un absis semicircular obert a llevant. La nau és coberta amb volta de canó de perfil apuntat, el qual segurament era reforçat per dos arcs torals, dels quals només queden les pilastres que l'aguantaven.
L'absis és cobert per una volta de quart d'esfera. Adossada a les parets de la nau hi ha una banqueta que s'uneix a l'esglaó d'accés a l'absis. Només es conserva una finestra d'una sola esqueixada a la façana sud que tant a l'interior com a l'exterior forma una est4reta obertura rectangular marcada per una linda horitzontal i dos brancals monolítics. La porta d'accés devia ser situada als peus de la nau, a ponent, on s'hi ha desplomat un fragment del mur d'uns 2 m. L'edifici presenta murs força gruixuts amb el parament construït a base de carreus de calcària mitjans i regulars, amb algunes filades de blocs irregulars. Tota la construcció es recolza en grans blocs tallats d'aglomerat quaternari com a fonamentació i base per a anivellar el terreny sobre el qual s'aixeca. La coberta, molt malmesa, era de lloses planes. La volta és feta amb carreus col·locats amb plec de llibre i, pel seu perfil, es pot considerar una obra del segle xii.

## Referències

* 1 2 Alòs i Trepat, Carme; Carreño i Aguilar, Carles; Giralt i Balagueró, Josep. «Sant Martí de la Nou». A: La Noguera. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1994, p. 167-168 (Catalunya Romànica, XVII). ISBN 84-7739-811-9.

## Enllaços externs

* Ruta a Sant Martí de la Nou amb mapes de l'ICGC
# Toribio Sánchez Beltrán de Guevara

Toribio Sánchez Beltrán de Guevara (mort en 1928) fou un metge i polític espanyol, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
D'origen basc, es llicencià en medicina i emigrà a l'Argentina. S'establí a Rosario (província de Santa Fe), on va fer fortuna i gaudí de gran prestigi entre la colònia espanyola degut a la seva condició de metge. En 1908 fou visitat per Alejandro Lerroux, qui el va convèncer de finançar el Partit Republicà Radical de i presentar-se com a candidat per Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1910. Després de ser escollit sense gairebé participar en la campanya electoral, va jurar el càrrec però no va intervenir en les discussions parlamentàries. Sembla que en 1912 va tornar a Rosario, on el governador provincial de Santa Fe li demanà que fes de mitjancer entre arrendataris i terratinents en el conflicte conegut com a Grito de Alcorta.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Entre la búsqueda de identidades y la representación política de sus intereses: el caso de la elite de españoles en la Argentina moderna. Marcela García, UCM
# Yuchuanita-(Y)

La yuchuanita-(Y) és un mineral de la classe dels carbonats.

## Característiques

La yuchuanita-(Y) és un carbonat de fórmula química Y₂(CO₃)₃·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2023, i publicada en el mes de març de 2024. Cristal·litza en el sistema triclínic. Químicament és molt propera a la tengerita-(Y) de la qual n'és l'homòloga menys hidratada.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la col·lecció mineralògica del Museu Geològic de la Xina, a Beijing (República Popular de la Xina), amb el número de catàleg: M16142.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de coure de Yushui, situat al comtat de Mei, a Meizhou (Guangdong, República Popular de la Xina), on es troba de manera massiva i associada a bornita, calcopirita, galena, esfalerita, bastnäsita-(Y), xenotima-(Y), anhidrita i quars. Aquest indret és el primer a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Yuchuanite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 maig 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 72». European Journal of Mineralogy, 35, 2, 20-04-2023, pàg. 285–293. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-285-2023 [Consulta: 12 maig 2023].
* 1 2 Yao, Wei; Liu, Peng; Li, Guowu; Sun, Ningyue; Yang, Wenqiang; Jiang, Chengyao; Du, Wei; Zhang, Chao; Song, Wenlei; Cook, Nigel J.; Mao, Jingwen «Yuchuanite-(Y), Y2(CO3)3·H2O, a new hydrous yttrium carbonate mineral from the Yushui Cu deposit, South China». American Mineralogist, 109, 3, 01-03-2024, pàg. 599–605. DOI: https://doi.org/10.2138/am-2023-8971 [Consulta: 2 març 2024].
# André Masson

André-Aimé-René Masson (4 de gener de 1896, 28 d'octubre de 1987) va ser un artista francès.
Masson va néixer a Balagny-sur-Thérain, Oise, però va créixer a Bèlgica. Va començar els seus estudis d'art a l'edat d'onze anys a Brussel·les, a l'Académie Royale des Beaux-Arts de Brussel·les sota el guiatge de Constant Montald, i més tard va estudiar a París. Va lluitar per França durant Primera Guerra Mundial i va ser ferit seriosament. Masson va experimentar amb va alterar estats de consciència amb artistes com Antonin Artaud, Michel Leiris, Joan Miró, Georges Bataille, Jean Dubuffet, i Georges Malkine, qui eren els seus veïns d'estudi a París.

## Referències

* ↑ Oisteanu, Valery «The Mythology of Desire: Masterworks from 1925 to 1945». The Brooklyn Rail, 01-05-2012.
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.67. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 3 desembre 2014].
# Roset (Vilada)

Roset és una masia situada a l'entorn de Roset, al terme municipal de Vilada, al Berguedà que està inventariada com a patrimoni immoble al mapa de patrimoni cultural de la Generalitat de Catalunya amb el número d'element IPAC-3728. Originàriament tenia un ús agropecuari però ara està en desús. Està en un estat de conservació mitjà.

## Situació geogràfica

Roset està situat a la pista del Castell de Roset a Vilada, abans d'arribar al nucli urbà.

## Descripció i característiques

Roset és una masia d'estructura clàssica, coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana de migdia; la casa està tancada per un clos format per pallisses i corrals. Els seus murs són de pedra força regular, col·locada en filades i de maçoneria, fruit de les reformes del segle xvii. Les poques obertures que hi té es distribueixen al llarg de la façana de migdia i tenen les llindes de fusta.

## Història

Les primeres notícies de la casa es remunten al segle xv i l'any 1553 podem trobar al fogatge la següent informació: "Joan Esteve sta al Mas Roset". Aquesta casa fou abandonada a principis del segle xx i a l'actualitat està deshabitada.

## Referències

* 1 2 3 «Roset». Fitxes de patrimoni cultural. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 setembre 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments del Berguedà
# Axiòmetre

Un axiòmetre és un aparell que serveix per a indicar l'angle que forma la pala del timó amb la direcció de la quilla. Aquests moviments estan combinats de manera que l'axiòmetre indica exactament la posició de la canya tot i que aquesta es troba oculta.

## Referències

* ↑ «axiòmetre | enciclopèdia.cat». [Consulta: 8 juliol 2020].
# Sant Martí de la Riba (Sant Feliu d'Avall)

Sant Martí de la Riba és una capella del poble de Sant Feliu d'Avall, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
Està situada al nord-est del poble, a prop de la riba dreta de la Tet, al peu del voló, petita falla, que correspon al lloc esmentat el 941 i citat el 1055 com a Ripa fracta (ad ipso volo) i el 1090 com a ad volonem Sancti Felicis. El terme continua essent utilitzat al segle XIX: el Volonàs. Referit directament a l'església, el 1440 és S. Martini de Riba de Fratxia, tot i que les cites més antigues són del 1137 i del 1173: S. Martinus i S. Martinus de Ripa juxta villam S. Felicis.
Sembla que fou edificada damunt d'un establiment gal·loromà. L'església actual sembla remuntar-se al segle xii, però en caldria una restauració i una revaloració. Actualment és propietat privada.
L'edifici és de nau única, amb capçalera semicircular del segle xii. Tanmateix, les modificacions que ha sofert amb el pas dels segles la fan difícil de reconèixer. Esteriorment, hi foren afegits en època tardana uns contraforts, i s'hi han practicat obertures, tapant les primitives, que obeeixen a necessitats d'ús privat (magatzem agrícola).
En l'actualitat és un habitatge particular.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Sant Feliu d'Avall». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 269. Sant Martí de Sant Feliu d'Avall». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Sant Feliu d'Avall: Sant Andreu de Sant Feliu d'Avall». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «La capella de Sant Martí de la Riba en el centre de l'ortofotomapa de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-09-16. [Consulta: 25 agost 2016].
# The Casino Murder Case

The Casino Murder Case és una pel·lícula estatunidenca d'Edwin L. Marin, estrenada el 1935, segons la novel·la de S. S. Van Dine.

## Argument

Una sèrie d'assassinats tenen lloc a la mansió d'una excèntrica dama (Alison Skipworth). L'encarregat de resoldre'ls serà Philo Vance (Paul Lukas).

## Repartiment

* Paul Lukas: Philo Vance
* Alison Skipworth: Mrs. Priscilla Llewellyn
* Donald Cook: Lynn Llewellyn
* Rosalind Russell: Doris Reed
* Arthur Byron: Richard Kinkaid
* Ted Healy: Sergent Ernest Heath
* Eric Blore: Currie, l'amo de l'hotel
* Isabel Jewell: Amelia Llewellyn
* Louise Fazenda: Becky, l'empleada de casa
* Purnell B. Pratt: John Markham, el Procurador de la República
* Leslie Fenton: Dr. Allen Kane
* Louise Henry: Virginia Llewellyn
* Leo Carroll: Smith, L'amo d'hotel
* Charles Sellon: Dr. Doremus

### Actors que no surten als crèdits

* Ernie Adams: Marit de la dona forta
* Edna Bennett: Infermera de Lynn
* Wallis Clark: Dr. Elton
* William Demarest: Subhastador
* Lillian Elliott: Mrs. Marting
* Pat Flaherty: El guardià
* Grace Hayle: La dona forta
* Tom Herbert: Reporter
* Milton Kibbee: Reporter
* Keye Luke: Taki - El grum del Casino
* Alphonse Martell: El crupier
* Miki Morita: El servent japonès del Casino
* Frank Reicher: Ajudant del metge forense
* Dick Rush: Detectiu
# Segur

«Segur» té aquests significats:
* Segur (occità) o Ségur (francès), municipi francès al departament de l'Avairon (regió de Migdia-Pirineus)
* Segur (Cantal), municipi francès al departament del Cantal i a la regió d'Alvèrnia
* Segur (Corresa), municipi francès al departament de Corresa i a la regió del Llemosí
* Segur de Calafell, entitat de població del municipi de Calafell (Baix Penedès)
* Lo Segur, municipi francès al departament del Tarn (regió de Migdia-Pirineus)
* castell de Segur
* Baronia de Segur, jurisdicció senyorial centrada al castell de Segur (Anoia), que pertanyia als Calders des del segle xiii i que fou reconeguda com a títol del Regne el 1810 per Ferran VII
* El Pui de Segur, despoblat al terme municipal de la Pobla de Segur, a la comarca del Pallars Jussà
* Estació de Segur de Calafell, estació de ferrocarril propietat d'adif al nucli de població de Segur de Calafell, al municipi de Calafell
* La Pobla de Segur, municipi a la comarca del Pallars Jussà
Viccionari
# The Singles 81→85

The Singles 81→85 és el cinquè disc del grup Depeche Mode. Conté els senzills editats als quatre anteriors àlbums, més dos temes inèdits, "Shake the Disease" i "It's Called A Heart".
El 26 d'octubre de 1998, coincidint amb el llançament de The Singles 86>98, el grup va aprofitar per publicar una versió remasteritzada anomenada The Singles 81>85 canviant el títol per adaptar-lo tipogràficament a la nova compilació. També s'hi van incloure els temes "Photographic (Some Bizarre Version)" i "Just Can't Get Enough (Schizo Mix)" per allargar-lo fins als 69 minuts i 16 segons.
Als Estats Units s'hi edità una recopilació paral·lela, anomenada Catching up with Depeche Mode, amb un repertori lleugerament diferent.

## Llista de cançons
### CD Mute 1985

Totes les cançons foren escrites i compostes per Martin Gore, excepte les indicades.

## Dades

* Depeche Mode: David Gahan, Martin Gore, Andrew Fletcher, Alan Wilder.
* Temes escrits per Martin Gore, excepte els temes 1, 2, 3, 16, i 17 (escrits per Vince Clarke).
* Temes cantats per David Gahan, excepte "Somebody", cantat per Martin Gore.

## Informació addicional

* Algunes còpies del disc incloïen un pòster de regal amb una reproducció en color gris metal·litzat de la seva portada.
* Al disc hi apareix una crítica del tema "Blasphemous rumours" ([...]Blasphemous rumours és un número dens i tenebrós on deixen Déu com un drap[...]), signada per Neil Tennant, que en aquella època treballava a la publicació Smash Hits, i que posteriorment adquirí fama com a cantant del grup Pet Shop Boys.
* La fotografia de la portada, realitzada per Eric Watson, aparegué posteriorment en una exposició de la National Portrait Gallery de Londres.

## Enllaços externs

* Informació sobre l'edició original Arxivat 2010-01-04 a Wayback Machine.
# Yue Chen

    En aquest nom xinès, el cognom és Yue.
Yue Chen (mort el 257 EC) va ser un general militar de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Ell era fill de Yue Jin. Yue Chen participà activament en la campanya contra Shu Han. Durant la revolta de Zhuge Dan, ell va acabar sent atacat per Zhuge a l'acceptar certa carta secreta de Jia Chong i va morir en una emboscada.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* ↑ Mal traduït com ‘Yue Shen' en alguns videojocs de Koei, i en rares ocasions referenciat com ‘Yue Lin'.