OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lluitant pel meu fill

Lluitant pel meu fill (títol original: Love Child) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Larry Peerce, estrenada l'any 1982.Ha estat doblada al català.

## Argument

Als 19 anys, va ser declarada culpable de robatori a mà armada. Als 20, es va enamorar d'un guàrdia de la presó i va tenir un nadó. La pel·lícula narra la història de la lluita d'una valenta dona per defensar l'únic dret que li quedava.

## Repartiment

* Amy Madigan: Terry Jean Moore
* Beau Bridges: Jack Hanson
* Mackenzie Phillips: J.J.
* Albert Salmi: Capità Ellis
* Joanna Merlin: Mrs. Sturgis
* Margaret Whitton: Jackie Steinberg

## Nominacions

* Globus d'Or 1970
** Revelació femenina de l'any per Amy Madigan

## Referències

* ↑ esadir.cat. Lluitant pel meu fill. esadir.cat.
* ↑ «Love Child». The New York Times.
# Fals dilema

Un fals dilema (o de vegades anomenat falsa dicotomia) és un tipus de fal·làcia informal, més específicament una de les fal·làcies basades en correlacions, en què una afirmació afirma falsament una situació «o bé», quan en realitat hi ha almenys una opció addicional lògicament vàlida.
La fal·làcia del fals dilema també pot sorgir simplement per omissió accidental d'opcions addicionals en lloc de per engany deliberat. Per exemple, «en Pere es va pronunciar en contra del socialisme, per tant, ha de ser feixista» (potser no és ni socialista ni feixista ni un socialista que no està d'acord amb parts del socialisme). «En Roger es va oposar a un argument ateu contra el cristianisme, de manera que ha de ser cristià» (Quan se suposa que l'oposició per si mateixa significa que és cristià). En Roger podria ser un ateu que no està d'acord amb la lògica d'alguns arguments particulars contra el cristianisme. A més, pot ser el resultat de la tendència habitual, sigui quina sigui la causa, a veure el món amb conjunts limitats d'opcions.
Alguns filòsofs i erudits creuen que «tret que es pugui fer una distinció rigorosa i precisa, no és realment una distinció». Una excepció és el filòsof analític John Searle, que la va anomenar una hipòtesi incorrecta que produeix falses dicotomies. Searle insisteix que «és una condició de l'adequació d'una teoria precisa d'un fenomen indeterminat que hauria de caracteritzar precisament aquest fenomen com a indeterminat; i la distinció no deixa de ser una distinció per permetre una família de casos relacionats, marginals i divergents». De la mateixa manera, quan es presenten dues opcions, sovint són —encara que no sempre— dos punts extrems en cert espectre de possibilitats; això pot donar credibilitat a l'argument més ampli donant la impressió que les opcions són mútuament excloents, tot i que no cal que ho siguin. A més, les opcions de les falses dicotomies es presenten normalment com a exhaustives col·lectivament, en aquest cas la fal·làcia pot superar-se, o almenys debilitar-se, tenint en compte altres possibilitats, o potser considerant tot un espectre de possibilitats, com en la lògica difusa. Aquesta qüestió sorgeix de dicotomies reals a la natura, l'exemple més freqüent és l'aparició d'un esdeveniment. O va passar o no va passar. Aquesta ontologia estableix una construcció lògica que no es pot aplicar raonablement a l'epistemologia.

## Referències

* ↑ «False Dilemma». Department of Philosophy, Texas State University. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ Derrida, Jacques. Afterword: Toward An Ethic of Discussion, 1991, p. 123-124, 126.
* ↑ Searle, John «The Word Turned Upside Down». The New York Review of Books, 30, 16, 1983.
* ↑ Baronett, Stan. Logic. Upper Saddle River, N.J.: Pearson Prentice Hall, 2008, p. 101. ISBN 9780131933125.
* ↑ Arfi, Badredine. Linguistic fuzzy logic methods in social sciences. Berlin: Springer, 2010. ISBN 9783642133428.
# Lancia Augusta

El Lancia Augusta és un automòbil de turisme fabricat per la marca italiana Lancia entre els anys 1933 i 1936.
L'Augusta va ser presentat al públic per primera vegada el 5 d'octubre de 1932 a la sala de l'automòbil de París amb el nom de Belna (únicament en França), però el llançament oficial es faria a l'abril de 1933 al saló de l'automòbil de Milà per al públic italià amb el nom d'Augusta.
El Lancia Augusta es va distingir per introduir noves característiques per a l'època com el motor V4 en angle estret, suspensió anterior amb rodes independents, molls helicoidals, frens hidràulics i sobretot portes d'accés a l'habitacle sense pilars. L'Augusta va representar un rècord de vendes històric per Lancia, arribant a fabricar 17.000 exemplars a Itàlia, i 3.000 unitats a França fins a 1936, data en què finalitza la producció d'aquest model.

## Vegeu també

* Lancia
* Annex: Models de Lancia
* Annex: Prototips de Lancia
* Lancia Chivasso
* Centre Stile Lancia

## Galeria

* Vista posterior del Lancia Augusta Rear.
* Lancia Augusta 1935.

## Referències

* ↑ Lancia. Dalton Watson, 1976. ISBN 0-901564-22-2.
# Ernesto Halffter

Ernesto Halffter Escriche (Madrid, 16 de gener de 1905 - Madrid, 5 de juliol de 1989) va ser un músic espanyol. És considerat el deixeble més genuí de Manuel de Falla.

## Biografia

De talent molt precoç, als 15 anys va compondre la seva primera obra de consideració, que eren tres obres per a piano titulades Crepúsculos, i que van ser estrenades el 1922. Més tard va aconseguir que Salvador Dalí dibuixés el seu autoretrat per a la seva obra Marche Joyeuse.
L'any 1923 coneix Manuel de Falla, ja un músic consagrat, i li mostra la seva música; Falla queda gratament impressionat i l'accepta com a deixeble, un fet fonamental en el desenvolupament posterior de la seva carrera musical. La relació entre mestre i deixeble va ser molt intensa, fins al punt que el 1924, quan Halffter comptava només amb 19 anys, Falla li va confiar la direcció de l'Orquestra Bètica de Cambra de Sevilla, de la qual serà director fins a la seva dissolució.
El 1925, amb la seva obra per a orquestra Sinfonietta, guanya el Premi Nacional de Música d'Espanya, guardó que tornaria a obtenir el 1984. Halffter viatjà a París on continuarà progressant gràcies a la influència de Maurice Ravel i on feu de professor, tenint entre els seus alumnes a Federico Elizalde.
Casat amb la pianista portuguesa Alice Câmara Santos, va mantenir un interès especial per la música popular de Portugal, on va residir durant llargs períodes. Per aquest motiu se'l coneix com el "Halffter portuguès" en contrast amb el seu germà Rodolfo, que era anomenat el "Halffter mexicà".

## Obra

És autor de nombroses obres per a orquestra, així com per a instruments solistes. Va compondre, a més, ballets i nombroses bandes sonores de pel·lícules. El 1946, a la mort de Falla, els seus hereus li proposen d'acabar la cantata que havia deixat inacabada, Atlàntida, que Ernesto Halffter completà i estrenà el 1962.

### Llista d'obres

* Hommages: petite suite pour trio (1922)
* Sinfonietta
* Dos canciones (1927)
* L'hiver de l'enfance (1928-34)
* Canciones del niño de cristal (1931-34)
* Canzone e pastorella per a violoncel i piano (1934)
* Amanecer en los jardines de España (1937)
* Señora (1938)
* Rapsodia portuguesa per a piano i orquestra (1939)
* Seis canciones portuguesas (1940-41)
* Cançao de Berco (1940-41)
* Canto inca (1944)
* Seguidilla caselera (1945)
* Canción de Dorotea (1947)
* Fantasía española per a violoncel i piano (1952)
* Atlàntida (acabant l'obra de Falla: 1961) (revisió, 1976)
* Canticum (1964)
* Psalmi (1967)
* Concerto per a guitarra i orquestra (1969)
* Madrigalesca per a guitarra (1969)
* Homage a Salvador Dalí per a trompetes, percussió, tenor, piano i cor mixt (1974)
* Pregón (1974)
* Sonatina, ballet d'un sol acte

## Referències

* ↑ Suplement dels anys 1979-80, pàg. 94 (ISBN 84-239-6954-1)

## Enllaços externs

* "Biografia" a Ernestohalffter.com Arxivat 2011-07-10 a Wayback Machine.
* "Biografia" a Damoclestrio.com Arxivat 2008-03-21 a Wayback Machine.
# Gigantisme

El gigantisme o gegantisme és una malaltia hormonal causada per l'excessiva secreció de l'hormona del creixement, durant l'edat del creixement, abans que es tanqui l'epífisi de l'os. Si passa després, rep el nom d'acromegàlia.
El gegantisme és el creixement desmesurat especialment de braços i cames causat per un mal funcionament de la glàndula hipòfisi, acompanyat del corresponent creixement en alçada de tot el cos. Quan apareix en la infància abans que l'ossificació normal hagi finalitzat, el seu origen sol raure en una sobreproducció de l'hormona del creixement per part de la hipòfisi anterior. Els defectes hereditaris que impedeixen l'ossificació normal durant la pubertat permeten que el creixement continuï, el que produeix gegantisme. A causa que l'hormona del creixement disminueix la capacitat de secreció de les gònades, el gegantisme sol estar acompanyat del debilitament de les funcions sexuals i rep llavors el nom de gegantisme eunucoide. No obstant això, pot haver-hi gigantisme sense aquestes alteracions sexuals. Els individus afectats per qualsevol tipus de gegantisme presenten debilitat muscular.

## Vegeu també

* Acromegàlia.
* Nanisme.
* Sistema endocrí.
* Matthew McGrory
* Robert Wadlow

## Referències

* ↑ «gegantisme». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
# Estació de Crevillent

Mapa Rodalies Alacant-Múrcia línia C-1 :
L'estació de Crevillent és l'estació del ferrocarril de Crevillent (Baix Vinalopó). Forma part de la xarxa d'estacions d'ADIF. En aquesta estació s'aturen els trens de la línia C-1 del Rodalies Múrcia - Alacant i un dels trens de la línia L-1 del Regional València - Múrcia - Cartagena.
La construcció de l'estació es va iniciar en 1882 i va ser inaugurada l'11 de maig de 1884 amb la posada en funcionament de la línia Alacant-Alquerías. Les obres van anar a càrrec de la Companyia dels Ferrocarrils Andalusos, que d'aquesta forma expandia la seva xarxa a fora de la seva principal zona d'actuació. La línia enllaçava a Alquerías amb la de MZA, el que va permetre unir Alacant amb Múrcia. El 1941, i amb la nacionalització de la xarxa ferroviària espanyola, l'estació va passar a ser gestionada per RENFE. Des del 31 de desembre de 2004, Adif és la titular de les instal·lacions ferroviàries.
L'edifici de l'estació és d'una sola planta, amb façana de set trams, amb coberta a dues aigües, i té dos rellotges de ferro amb detalls modernistes. Fins al 2009, quan foren enderrocats, disposava d'estació i moll de càrrega.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Rodalies Alacant - Múrcia de Renfe |||||
| Múrcia del Carmen | Albatera-Catral | C-1 | Elx-Carrús | Alacant Terminal |

## Referències

* 1 2 3 Carreres Rodríguez, Manel «Mirades cap al patrimoni industrial de Crevillent». Crevillent, l'etnografia d'un poble, vol.3, 2015, pàg. 134.
* ↑ «Cronologia bàsica del ferrocarril espanyol de via ampla, al web de la Fundació dels Ferrocarrils Espanyols» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-06-15. [Consulta: 8 novembre 2013].
* ↑ «Història de la línia Alacant-Múrica, al web de Spanishrailway» (en castellà). Arxivat de l'original el 2013-10-22. [Consulta: 8 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Mitjana Distància València al web de Renfe (castellà)
* Rodalies Alacant-Múrcia, al web de Renfe (castellà)
# Faisà venerat

El faisà venerat (Syrmaticus reevesii) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita zones d'herbes altes o arbusts i boscos clars del centre de la Xina.
# Gottfried Angerer

Gottfried Angerer (Waldsee, Baden-Wurtemberg (Alemanya), 3 de febrer, 1851 - Zuric (Suïssa), 19 d'agost, 1909), va ser un director de cor i compositor alemany.
Gottfried Angerer va ser estudiant als conservatoris de Stuttgart i Frankfurt. Va ser director de cors masculins a Frankfurt del Main, Mannheim i Zuric (des de 1887). Va treballar com a professor a l'escola cantonal (instituts superiors i inferiors) i com a director de l'acadèmia de música de Zuric.
Gottfried Angerer va ser un compositor de balades de cor d'homes (Der letzte Stalde, Sigurds Brautfahrt, Königsfelden, Des Geigers Heimkehr, Germanenzug, Der Gottesdienst des Waldes, Gotentreue, Der Königsbote etc.), cors i cançons d'homes.

## Referències

* 1 2 3 Abschnitt nach: Wilibald Gurlitt: Gottfried Angerer. In: Riemann Musiklexikon 1959.

## Bibliografia

* Angerer, Gottfried. A: Wilibald Gurlitt (ed.): lèxic musical de Riemann. 12a edició totalment revisada. Part de la persona: A–K. Schott, Mainz 1959, pàg 38 (Arxiu de text - Arxiu d'Internet).
* Angerer, Gottfried. A: Alfred Einstein (ed.): lèxic musical d'Hugo Riemann. 9., per l'autor [i.e. i. Hugo Riemann] edició encara completament revisada. Max Hesses Editors, Berlín 1919, pàg 31 (digitale-sammlungen.de).
* Angerer, Gottfried. A: Paul Frank, Wilhelm Altmann: Lèxic musical concis. 14a edició. Gustav Bosse Editors, Regensburg 1936, pàg. 15.
# Epipremnum giganteum

Epipremnum giganteum és una espècie de planta amb flors del gènere Epipremnum i de la família de les aràcies (Araceae).

## Descripció

Epipremnum giganteum és una espècie coneguda per les seves grans tiges i fulles. És un trepador d'arrels epífites. Utilitza les arrels per enfilar-se pel seu suport i pot arribar als 20 m d'alçada. La seva tija és gruixuda i pot arribar als 10 a 35 mm de diàmetre i està coberta de cicatrius foliars prominents al llarg de la seva longitud. Les fulles, disposades alternativament i amb pecíols, són simples i són de forma el·líptica i lanceolada amb una base cordada i un marge foliar ondulat de color groc, de 30-91 cm de llarg i 15-23 cm d'ample. Les fulles es caracteritzen per una textura coriàcia, fulles oblongues i una nervadura estriada prominent.
Se sap que la planta floreix regularment en comparació amb altres espècies d'Epipremnum. Les flors neixen sobre un espàdix solitari. Tant l'espata com l'espàdix poden arribar a fer 25 cm de llarg. L'espata és verda a la superfície exterior i groc a la superfície interior. Les llavors de color marró clar i són lleugerament corbades. El fruit és una baia de color verd clar que es torna vermell quan madura.

## Distribució i hàbitat

Epipremnum giganteum es distribueix a Myanmar, Cambodja, Vietnam, Tailàndia, Malàisia peninsular i Singapur.
En el seu hàbitat és un trepador i creix principalment al bioma tropical humit. Es troba a penya-segats de pedra calcària i marbre en boscos humits de terra baixa i boscos de turons a altituds de 90 a 170 m.

## Taxonomia

Epipremnum giganteum va ser descrita per Heinrich Wilhelm Schott i publicat a Bonplandia 5: 45, a l'any 1857.

## Etimologia

Epipremnum: nom genèric de dues paraules gregues ἐπί (damunt) i πρέμνον (soca).
giganteum: epítet llatí que significa "gegant", "gran".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Epipremnum giganteum (Roxb.) Schott» (en anglès). www.nparks.gov.sg. National Parks | Flora & Fauna Web. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «3. Epipremnum giganteum (Roxb.) Schott» (en anglès). www.aroid.org. International Aroid Society. [Consulta: 2 gener 2023].
* 1 2 3 Boyce, Peter «[Aroideana%2027,%20199_205%20-%20Boyce%202004.pdf "A Review of Epipremnum (Araceae) in Cultivation]» (en anglès). Aroideana, 27, 2004, pàg. 205-211.
* ↑ «Epipremnum giganteum (Roxb.) Schott». Royal Botanic Gardens Kew | Plants of the World online. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ «Epipremnum giganteum». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ Quattrocchi, Umberto. CRC World Dictionary of Medicinal and Poisonous Plants: Common Names, Scientific Names, Eponyms, Synonyms, and Etymology (en anglès). Conjunt de 5 volums, 19 d'abril de 2016. ISBN 9781482250640.
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets | gaditanus - giganteus» (en anglès), 2019. [Consulta: 2 gener 2024].

## Enllaços externs

* imatge d'Epipremnum giganteum
# Estadi Amari Daou

L'Estadi Amari Daou és un estadi esportiu de la ciutat de Ségou, a Mali.
És la seu del club AS Biton i té una capacitat per a 12.000 espectadors.
Va ser inaugurat l'any 2001. Va ser seu de la Copa d'Àfrica de Nacions 2002.

## Referències

* ↑ «Informació i Foto». soccerway.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Informació». stades-spectateurs.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «African Nations Cup 2002» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 22-08-2013. [Consulta: 27 febrer 2018].
# Ferdinand Coly

Ferdinand Coly (Dakar, 10 de setembre de 1973) és un exfutbolista senegalès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Senegal amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 2002.
Pel que fa a clubs, destacà a RC Lens, Birmingham City FC, Perugia i Parma FC.

## Referències

* ↑ «Perfil a fifa.com». Arxivat de l'original el 2019-08-20. [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ Ferdinand Coly a National-Football-Teams.com (anglès)
# Lavernoy

Lavernoy és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 78 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lavernoy era de 78 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 48 habitatges, 35 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 47 eren cases i 1 era un apartament. Dels 35 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 6 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lavernoy el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 35 eren actives i 13 eren inactives. Les 35 persones actives estaven ocupades(19 homes i 16 dones).. De les 13 persones inactives 4 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Lavernoy hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lavernoy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lavernoy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gustaf Komppa

Gustaf Komppa (Víborg, 28 de juliol de 1867 – Hèlsinki, 20 de gener de 1949) va ser un quimíc finlandès conegut especialment per haver la primera comercialització d'un producte obtingut mitjançant la síntesi total, la càmfora, l'any 1903.
Komppa es va graduar a la Universitat de Hèlsinki el 1891 i treballà durant un temps a Suïssa abans de doctorar-se. A Finlàndia va ser professor de química a la Universitat de tecnologia de Hèlsinki. Va ser membre fundador de l'Acadèmia Finlandesa de Ciència. Les universitats d'Uppsala, Copenhaguen i Heidelberg el van fer Doctor honorari.
Komppa treballà molt en la síntesi orgànica de diversos compostos especialment de la càmfora i terpenoides. També va desenvolupar mètodes per convertir la torba (molt abundosa a Finlàndia) en combustible.

## Referències

* Article sobre Komppa (en finès) Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Glorieta de l'Estrela

La glorieta de l'Estrela (també denominada com a rotonda o plaça) és una cèntrica font ornamental de la ciutat valenciana d'Alacant. Està situada, a manera de rotonda, a la confluència de les transitades avingudes d'Òscar Esplà, Aguilera, Salamanca, Maisonnave i el carrer Churruca, a uns metres de l'estació de tren d'Alacant, i és un punt comú dels barris d'Eixample-Diputació, Benalua i Alipark. Des de 1997, la font acull una emblemàtica escultura metàl·lica rotatòria d'Eusebio Sempere, anomenada Com una estrela.

## Descripció
### Rotonda

La font, de planta circular i 20 m de diàmetre, genera una làmina d'aigua que cau contínuament a manera de cascada per tot el seu perímetre. Si es compten els tres carrils de tràfic rodat que envolten la font, el conjunt aconsegueix els 50 metres de diàmetre, la qual cosa fa una superfície total d'uns 1900 m². La rotonda consta de 9 accessos: dos per cada sentit de les quatre avingudes i un més per al carrer (que només té un carril en un sentit). Els accessos d'entrada a l'avinguda Maisonnave i el carrer Churruca només estan permesos al transport públic urbà. Als voltants de la rotonda es poden trobar diferents construccions d'interès: l'edifici Reyes de Anta-Barrio, que va ser el primer de la ciutat construït amb un soterrani accessible per a vehicles; un edifici del centre comercial El Corte Inglés; l'antiga seu de la Caixa Mediterrani (hui Banc Sabadell); el teatre Arniches; el passeig de l'avinguda d'Òscar Esplà; i les instal·lacions ferroviàries de l'estació d'Alacant, que compten amb un dels ficus monumentals (arbre protegit de grans dimensions) de la ciutat.

### Escultura

L'obra d'Eusebio Sempere se situa al centre de la font i es titula Com una estrela. Consisteix en un dodecaedre de les cares del qual ix una cinquantena de tubs paral·lels d'acer inoxidable, amb longituds compreses entre els 60 cm i els 2,35 m. Tota l'estructura, que s'assembla a un estrela, està elevada i se subjecta a la base a través de l'eix d'un motor que la fa girar. Inicialment, l'obra va ser donada per Sempere a la ciutat d'Alacant després de la inauguració del Museu de l'Assegurada. En 1978 es va col·locar al Portal d'Elx, però es va retirar d'allí i es va guardar en uns magatzems. L'emplaçament actual de l'obra data de 1996, quan es va aprovar el projecte per a la font de la plaça. Va ser restaurada al desembre de 2015.

## Referències

* ↑ «Guía Urbana». w2.alicante.es. Arxivat de l'original el 26 de novembre de 2016. [Consulta: 9 febrer 2016].
* 1 2 «“Como una Estrella” | MACA-Museo de Arte Contemporáneo de Alicante». www.maca-alicante.es. [Consulta: 9 febrer 2016].
* ↑ «VisorSigPac». sigpac.mapa.es. Arxivat de l'original el 2010-09-10. [Consulta: 11 febrer 2016].
* ↑ «FICUS EN EL PASEO DE CANALEJAS DE ALICANTE ~ Alicante Vivo». www.alicantevivo.org. [Consulta: 11 febrer 2016].