OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Telmatoscopus erratilis

Telmatoscopus erratilis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Mascle: cos marró; sutura interocular en forma de "V" invertida; front amb una àrea triangular pilosa; el primer segment dels palps és la meitat de llarg que el segon; antenes amb l'escap dues vegades la longitud del pedicel; tòrax sense patagi; ales de 2,27 mm de llargada i 0,92 d'amplada, arrodonides apicalment i amb taques als extrems de la nervadura, R5 acabant més enllà de l'àpex; edeagus en forma de raqueta.
* Femella: similar al mascle, però amb els lòbuls apicals de la placa subgenital petits i gairebé en forma de diamants; antenes d'1,08 mm de llargària i ales de 2-2,77 mm de longitud i 0,75-1,07 d'amplada.

## Distribució geogràfica

Es troba a les illes Filipines: Negros, Palawan i Mindanao.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L. W., 1965. A taxonomic study of Philippine Psychodidae (Diptera). Pacific Insects. 7: 815-902.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Time-Triggered Protocol

El Time-Triggered Protocol (TTP) és un protocol de xarxa d'ordinadors obert per a sistemes de control. Va ser dissenyat com un bus de camp activat per temps per a vehicles i aplicacions industrials. Fou estandarditzat el 2011 com a SAE AS6003 (TTP Communication Protocol). Els controladors TTP han acumulat més de 500 milions d'hores de vol en l'aplicació comercial d'aviació DAL A, en generació d'energia, medi ambient i controls de vol. TTP s'utilitza en FADEC i controls aeroespacials modulars i ordinadors de vol. A més, els dispositius TTP han acumulat més de mil milions d'hores de funcionament en aplicacions de senyalització ferroviària SIL4.

## Història

TTP va ser dissenyat originalment a la Universitat de Tecnologia de Viena a principis dels anys vuitanta. L'any 1998, TTTech Computertechnik AG es va fer càrrec del desenvolupament de TTP, proporcionant productes de programari i maquinari. Els xips de controladors de comunicacions TTP i IP estan disponibles a partir de fonts com Austriamicrosystems, ON Semiconductor i ALTERA.

## Definició

TTP és un bus de camp de doble canal de 4 a 25 Mbit/s activat per temps. Pot funcionar amb un o ambdós canals amb una velocitat de dades màxima de 2x 25 Mbit/s. Amb dades replicades als dos canals, s'admet la comunicació redundant.
Com a protocol d'activació temporal tolerant a errors, TTP proporciona un transport de missatges tolerant a errors autònom en moments coneguts i amb una fluctuació mínima mitjançant l'ús d'una estratègia TDMA (Accés múltiple de divisió temporal) en canals de comunicació replicats. TTP ofereix una sincronització de rellotge tolerant a errors que estableix la base de temps global sense dependre d'un servidor de temps central.

## Referències

* ↑ «Time-Triggered Protocol (TTP)» (en anglès). https://www.tttech.com.+[Consulta: 12 juliol 2023].
* ↑ Zhang, Jin; Liang, Fan; Yu, Wei; Griffith, David W.; Guo, Wenqi «Towards An Adaptive Time-Triggered Protocol in Wireless Networks» (en anglès). NIST, 19-10-2021.
* ↑ «[https://users.ece.utexas.edu/~bevans/courses/ee382c/projects/fall99/curtis-france/litsurvey.pdf France & Curtis 1 EE382C: Embedded Systems Software Time Triggered Protocol (TTP/C): A Safety-Critical System Protocol]» (en anglès). https://users.ece.utexas.edu.+[Consulta: 12 juliol 2023].
* ↑ «[https://users.ece.utexas.edu/~bevans/courses/ee382c/projects/fall99/curtis-france/talk.pdf Time Triggered Protocol (TTP/C): A Safety-Critical System Protocol]» (en anglès). https://users.ece.utexas.edu.+[Consulta: 12 juliol 2023].
# 2n Congrés Nacional del Partit Comunista de la Xina

2n Congrés Nacional del Partit Comunista de la Xina :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 中國共產黨第二次全國代表大會 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 中国共产党第二次全国代表大会 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Zhōngguó Gòngchǎndǎng Dìèrcì Quánguó Dàibiǎo Dàhuì |
| Abbreviated name |||
| Xinès: | Xinès: | 二大 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Èr dà |
El 2n Congrés Nacional del Partit Comunista Xinès va ser un Congrés del Partit Comunista Xinès (PCX) que es va celebrar a Xangai entre el 16 i el 23 de juliol de 1922. Es va celebrar a casa del filòsof Li Da, a la Concessió Internacional de Xangai. Al congrés hi van assistir 12 persones en representació dels 195 membres del partit. El va succeir el 3r Congrés Nacional del Partit Comunista Xinès.

## Participants

Durant el 6è Congrés Nacional del Partit celebrat a Moscou l'any 1928, es van llistar els 12 convidats al 2n Congrés: Chen Duxiu, Zhang Guotao, Li Da, Yang Mingzhai, Luo Zhanglong, Wang Jinmei, Xu Baihao, Mao Zedong, Cai Hesen, Tan Pingshan, Li Zhenying i Shi Cuntong.
Aquesta llista, però, només indicava els representants del congrés i no incloïa els membres reals que van assistir al congrés. Mao Zedong, per exemple, va rebre la notificació per assistir al congrés, però no hi va anar. A la "Història del partit comunista xinès" publicada pel Centre de Recerca del PCX, s'afirmava l'ambigüitat de l'assistència de Mao.
En una entrevista del periodista estatunidenc Edgar Snow, publicada al seu llibre Red Star Over China, Mao va admetre la seva absència al congrés a causa d'una mala comunicació.

## Importància del Congrés

El congrés aprovar la Constitució del Partit Comunista Xinès entre diverses altres resolucions:
* Declaració del Segon Congrés Nacional del Partit Comunista Xinès
* Resolució del PCX sobre l'imperialisme i els esdeveniments mundials
* Resolució sobre l'adhesió a la Internacional Comunista
* Resolució del Front Unit de la Democràcia
* Resolució sobre el Moviment Sindical i el Partit Comunista
* Resolució sobre el Moviment Joventuts Comunistes
* Resolució sobre el Moviment de la Dona
* Resolució sobre la Constitució del Partit Comunista.
La Declaració del congrés afirmava que el PCX era una branca de la Komintern i va aprovar-ne la seva adhesió, un gir dràstic respecte l'ocurregut durant el primer congrés on es va declarar que Komintern havia de convertir-se en un aliat del PCX. Aquesta alineació afectaria posteriorment al desenvolupament del PCX en els seus primers anys.

## Referències

* 1 2 «革命纲领——中国共产党第二次全国代表大会». www.people.com.cn. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 5 novembre 2016].
* 1 2 周霜梅; 刘明钢. «中共二大代表"尚有一人无法确定"之谜--理论--人民网». theory.people.com.cn. [Consulta: 5 novembre 2016].
* ↑ «共产党新闻网—资料中心—历次党代会». cpc.people.com.cn. [Consulta: 6 novembre 2016].
# Antonio Rada

Antonio Rada (Sabanalarga, 13 de juny de 1937 - Barranquilla, 1 de juny de 2014) fou un futbolista colombià de la dècada de 1960.
Fou 4 cops internacional amb la selecció de futbol de Colòmbia amb la qual participà a la Copa del Món de Futbol de 1962.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Deportivo Pereira i Atlético Junior.

## Referències

* ↑ Antonio Rada Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Mundial Brasil Murió Antonio Rada, héroe del empate con Rusia en el Mundial del 62 | Mundial Brasil 2014». Futbolred.com, 01-06-2014. Arxivat de l'original el 2014-07-11. [Consulta: 29 juny 2014].
* ↑ Antonio Rada a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ ANTONIO "TOÑO" RADA: "UN CAÑONERO" DEL FÚTBOL elpais.com
# Sòfocles (orador)

Sòfocles (en llatí Sophocles, en grec antic Σοφοκλής) fou un orador atenenc que va escriure un discurs a favor d'Euctemó citat per Aristòtil.
Probablement era el mateix Sòfocles que és esmentat per Xenofont (Hel·lèniques II, 3,2) com un dels Trenta tirans d'Atenes.

## Referències

* ↑ 4.Sophocles a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 874
# Canis lupus bernardi

Canis lupus bernardi és una subespècie del llop (Canis lupus).

## Descripció

* És un llop gran que fa 122 cm d'alçària i 183 cm de llargària des del nas fins a la cua.
* Arriba a pesar entre 27 i 49,5 kg.
* Presenta un pelatge llarg i espès de color blanc amb una franja negra al llarg de l'esquena.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'illa de Banks (els Territoris del Nord-oest, el Canadà). Abans també n'hi havia a l'Illa Victòria però foren exterminats entre 1918 i 1952.

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* 1 2 Cosmosmith (anglès)

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Knowledgerush Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (anglès)
# Àsper

Àsper és el nom dels següents personatges:
* Emili Àsper fou un escriptor romà que va escriure uns comentaris sobre Terenci.
* Emili Àsper el jove fou un escriptor romà del que només se sap que fou l'autor d'un treball anomenat "Ars Grammatica"
* Juli Àsper fou el nom de dos cònsols romans, pare i fill.
* Sulpici Àsper, centurió romà conspirador
# Can Rigol (Subirats)

Can Rigol és una masia de Subirats (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta basilical, amb portal de mig punt a la planta baixa i finestres rectangulars. Té diversos contraforts laterals i un rellotge de sol així com alguns edificis agrícoles annexes.

## Referències

* ↑ «Can Rigol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Takaishi

Takaishi (高石市, Takaishi-shi) és una ciutat i municipi de la prefectura d'Osaka, a la regió de Kansai, Japó. Degut a la seua proximitat, Takaishi forma part de l'àrea metropolitana de Sakai, la segona ciutat de la prefectura.

## Geografia

La ciutat de Takaishi està situat cap al sud-oest de la prefectura d'Osaka, estant designat pel govern prefectural com a part de la regió de Senboku o Izumi nord, en record a l'antiga província. Takaishi es troba a la vora de la badia d'Osaka, a la mar de Seto i limita amb els municipis de Sakai, Izumiōtsu i Izumi. Vora la meitat del terme municipal de Takaishi forma part de territori guanyat a la mar i inclou una gran planta de refineria pertroquímica.

## Història

Des del període Heian fins a l'era Meiji, l'àrea on actualment es troba el municipi de Takaishi pertanyia a l'antiga província d'Izumi. L'actual ciutat de Takaishi va se fundada l'1 de novembre de 1966, el mateix dia que altres de la mateixa prefectura com Fujiidera o Settsu. A la dècada de 1990, com la majoria del país, la ciutat de Takaishi va patir una greu crisi que va fer que el alcalde es plantejara fusionar la ciutat amb la veïna de Sakai; el pla no va eixir endavant per que els ciutadans no reelegiren el candidat que ho havia proposat, remanent encara Takaishi com a municipi independent.

## Transport
### Ferrocarril

* Ferrocarril Elèctric Nankai
** Estació de Hagoromo
** Estació de Takaishi
** Estació de Kyarabashi
** Estació de Takashinohama

## Agermanaments

* Lomita, Califòrnia, EUA. (1981)

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=27225
* ↑ http://www.pref.osaka.lg.jp/koho/links/city.html
# Trivigno

Trivigno és un municipi italià, situat a la regió de Basilicata i a la província de Potenza. Ocupa una superfície de 26 quilòmetre quadrat i tenia 570 habitants a l'1 gener 2023.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 658 | 660 | 570 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».
* ↑ Error: Unable to display the reference properly. See the documentation for details.
# Angelo Capranica

Angelo Capranica (Capranica Prenestina, 1415 - Roma, 1478) fou un cardenal i arquebisbe italià.

## Biografia

El cognom original de la família era Pantagati però Angelo, com havia fet el seu germà gran Domenico, també cardenal, va canviar el seu cognom pel de la seva ciutat natal.
Un cop acabats els seus estudis, va ser nomenat, pel papa Eugeni IV, arquebisbe de Manfredonia, el 17 de març de 1438, i per Nicolau V, bisbe d'Ascoli Piceno, el 5 de maig de 1447 i bisbe de Rieti el 25 de setembre de 1450. Al mateix temps va ser governador de Foligno i després llegat papal de Bolonya, per la qual cosa en el consistori de Siena del 5 de març de 1460, Pius II el va nomenar cardenal prevere de Santa Croce in Gerusalemme, succesint del seu germà Domenico, i llegat de la Romanya.
El seu germà Domenico, que va morir el 1458, l'havia nomenat marmessor del seu testament. Els desitjos de Domenico, que havia construït un palau (Palazzo Capranica) amb la intenció de convertir-lo en la seu d'un col·legi (el futur Almo Collegio Capranica), van ser en part ignorats. Angelo només va destinar una part de l'edifici al col·legi, reservant la resta a la família, que més tard el va transformar en part en el Teatro Capranica.
El 1473, el papa Sixt IV el va nomenar administrador apostòlic del bisbat de Fermo però va dimitir, el 1474, per tornar a Rieti. Va morir a Roma, el 1478, quan era cardenal bisbe de Palestrina. Va ser enterrat a Santa Maria sopra Minerva, església de l'orde dominic, al costat del seu germà Domenico.

## Bibliografia

* Alfred A. Strnad, CAPRANICA, Angelo, a Dizionario biografico degli italiani, vol. 19.
* Lorenzo Cardella, Memorie storiche de' cardinali della Santa Romana Chiesa. Roma : Stamperia Pagliarini, 1793, Vol. III, pp. 136–137
* Gaetano Moroni, "CAPRANICA Angelo, Cardinale". a: Dizionario di erudizione storico-ecclesiastica, Venècia: Tipografia Emiliana, 1841, Vol. IX, p. 213-4
* Salvador Miranda, CAPRANICA, Domenico, The Cardinals of the Holy Roman Church, Florida International University.
# Sòfocles el Jove

Sòfocles (en llatí Sophocles, en grec antic Σοφοκλής) fill d'Aristó i net de Sòfocles el vell, fou un poeta tràgic atenenc.
Tenia al tomb dels vint anys a la mort del seu avi, que se l'estimava molt i li havia ensenyat els principis per escriure tragèdies. Va començar a representar i publicar les seves pròpies tragèdies o drames quan tenia uns 30 anys, cap al 396 aC encara que el 401 aC ja havia presentat Oedipus at Colonus que probablement era una obra del seu avi.
No se sap quantes obres del seu avi va fer representar ni quantes eren en realitat escrites per ell. Segons les fonts, va escriure entre 11 i 40 drames, i va guanyar entre 7 i 12 premis. De les seves obres l'única referència rellevant es Climent d'Alexandria, que diu que feia als Dioscurs exclusivament humans. Suides li atribueix també algunes elegies.

## Referències

* ↑ 2.Sophocles a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 874
# Cantó de Podençac

El cantó de Podençac és un cantó francès del departament de la Gironda, situat al districte de Lengon. Té 13 municipis i el cap és Podençac. Fins al 2006 va formar part del Districte de Bordeus.

## Municipis

* Arbanats
* Barçac
* Budòs
* Seron
* Guilhòs
* Ilats
* Landiràs
* Podençac
* Portèths
* Prenhac
* Pujòus de Siron
* Sent Miquèu de Riu Fred
* Viralada

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Gabriel Reynal | |
| 1951-1954 | M. Elichondo | |
| 1954-1970 | Jacques Lillet | |
| 1970-1982 | Pierre Lagorce | PS |
| 1982-2008 | Philippe Dubourg | RPR, després UMP |
| 2008- | Hervé Gillé | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 13.551 | 14.210 | 13.897 | 14.952 | 15.863 | 16.029 | 17.530 |
# Teresa Rioné Llano

Teresa Rioné Llano (Sant Just Desvern, 23 de març del 1965), exatleta catalana, és plusmarquista de les proves de 100 i 200 metres llisos.
Va participar en els Jocs Olímpics de Los Angeles l'any 1984 amb tan sols dinou anys, esdevenint la primera espanyola a passar d'una eliminatòria d'una prova de velocitat a unes semifinals olímpiques amb una marca d'11"55 i quarta de la seva sèrie. Aquell mateix dia a la tarda, va ser eliminada a les semifinals d'aquell campionat, ja que va ser cinquena de la seva sèrie i només es classificaven les quatre primeres de cadascuna. A més de participar en els 100 metres llisos, Teresa Rioné va córrer la prova dels 200 metres llisos. Igual que als 100mll, va superar l'eliminatòria que li donava pas a la semifinal, on va ser eliminada mentre arribava sisena a la meta, amb una marca de 23"78. Gràcies a aquests bons resultats, la Reial Federació Espanyola d'Atletisme va concedir-li el premi a la millor atleta de l'any 1984. Al cap de vuit anys, el 1988, va participar en els Jocs Olímpics de Seül.
Va pertànyer al Centre Gimnàstic Barcelonès i anteriorment al Club Esportiu Universitari, dirigida pel seu entrenador Jordi Campmany, que encara continua entrenant atletes al Club Atlètic Vic. Fou tres vegades campiona d'Espanya de 100mll, dues vegades de 200mll i tres vegades de 60m en pista coberta, i establí els rècords estatals d'aquestes proves, que han costat de superar. També fou campiona de Catalunya de 100 mll (1982, 1983, 1984) i 200 mll (1982, 1983). Internacional per Espanya, disputà els Campionats d'Europa en pista coberta (1984, 1985), a més dels Jocs Olímpics de Los Angeles (1984). Guanyà la medalla d'or en relleus 4 × 100 m als Campionats Iberoamericans celebrats a Barcelona (1983).
Quan va finalitzar la seva carrera atlètica, va dedicar-se al món del periodisme, del 1988 al 1990 va presentar a TV3 el programa Esports flash i l'informació esportiva al Telenotícies i, posteriorment, va entrar a treballar per a l'empresa Nike com a directora de màrqueting per a Europa i Àsia (Senior Corp. Communications Manager). Des de febrer 2018 és vicepresidenta de comunicació de la companyia farmacèutica Grifols (Global Communications Vicepresident).

## Marques personals

* 100mll - 11.48 (Los Angeles, 1984)
* 200mll - 23.49 (Los Angeles, 1984)

## Referències

* 1 2 «Teresa Rioné Llano». Gran Enciclopedia Catalana. [Consulta: gener 2020].
* ↑ Tamayo Fajardo, Javier A. Historia de España en los Juegos Olímpicos de verano de la Era Moderna II (1940-1984). Wanceulen S.L., 2005, p. 350.
* ↑ «Cronologia dels rècords de catalunya a l'aire lliure Categoria Sub-20 Femenina». Federació Catalana d'Atlestisme. Arxivat de l'original el 2020-01-03. [Consulta: gener 2020].
* ↑ «Jaël Bestué, nou rècord d'Espanya sub-20 dels 100 metres». FC Barcelona, 18-07-2019. [Consulta: gener 2020].
* ↑ Perfil de Teresa Rioné a Linkedin

## Enllaços externs

* Escrit que Teresa Rioné va publicar al diari "El Mundo", parlant sobre Florence Griffith-Joyner
* Homenaje del COE a los olímpicos en 1984 Arxivat 2020-01-03 a Wayback Machine.
# Torrecabota (Calders)

Torrecabota és una masia del terme de Calders, al Moianès situada a 436,2 metres d'altitud. Pertany en part a la parròquia i de Sant Vicenç de Calders i en part a la de Santa Maria d'Artés.
Està situada al sector occidental del terme, a l'oest del poble de Calders i al nord-oest de Mont-ros. És a tocar del termenal amb Artés, que passa entre la masia i algunes de les seves dependències. La seva capella, dedicada a la Mare de Déu de Fàtima és dins del terme municipal d'Artés.

## Bibliografia

* Fitxa de Torrecabota Catàleg de masies i cases rurals de Calders
# 361

El 361 (CCCLXI) fou un any comú començat en dilluns del calendari julià.

## Esdeveniments

* Julià l'Apòstata es converteix en emperador romà únic després de la mort de Constanci II.

## Referències

* ↑ Heather, 2007, p. 470.

## Bibliografia

* Heather, P. The Fall of the Roman Empire: A New History of Rome and the Barbarians (en anglès). Oxford University Press, 2007. ISBN 9780195325416.
# Antic Pont de Vilanova d'Espoia

L'Antic Pont de Vilanova d'Espoia és un pont del municipi de la Torre de Claramunt inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es troba paral·lel al Pont Nou de Vilanova d'Espoia, a tan sols dos metres de distància.

## Descripció

Està format per un arc de mig punt; els costats són altíssims, donada la profunditat que té el torrent de Gost. El material amb què fou construït és pedra local i els angles de l'arc es reforcen amb maó. Les dimensions són d'uns 20 m de llargada per 4 d'amplada, aproximadament.

## Història

El seu origen no està documentat, però podria ser bastant anterior al pont nou, que coincideix amb la construcció de la nova carretera que porta al poble de Vilanova d'Espoia, que ja podria ser del segle xx.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Pont de Vilanova d'Espoia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
# Tacuarembó Fútbol Club

Tacuarembó Fútbol Club és un club de futbol de l'Uruguai, de la ciutat de Tacuarembó, capital del departament homònim. Va ser fundat el 1999 i juga a la Primera divisió uruguaiana.
Des que es va produir la integració d'equips de l'Interior de l'Uruguai al futbol professional l'any 1999, Tacuarembó és l'únic equip que no va descendir de categoria. Per les seves files van passar jugadors destacats com Víctor Píriz Álvez i Vicente Sánchez, avui al Toluca mexicà i jugador de la selecció uruguaiana.

## Jugadors

| Álvaro Marcelo García Mario Alberto Amorín Jesús Benítez Sergio Esteban Bica Dardo Fernando Caballero Martín Rodríguez Federico Vega Marcelo Fabián López Fabricio Núñez Guillermo Dutra Leandro Ezquerra Richard Porta Juan Ramón Curbelo Edison Eliezer Torres Nathaniel Revetria Ernesto Hernández Diego Roberto Sosa Eduardo Montelongo Rider María O'Neil Diego Federico Peinado Robert Flores | Sebastián Nicolás Buniva Julio Andrés Gutiérrez Hugo Fernando Modernell Héctor Anselmo Vázquez Nicolás Andrés Nicolay Martín Odriozola Mauricio Prieto Jorge Zambrana Leandro Silva Henry Damián Giménez Jorge Martín Rodríguez Jair Sosa Lucas Daniel Suárez Federico Puppo Mauricio Rosa Álvaro López Gonzalo Guitérrez Pedro Cardozo |

## Palmarès

* No ha guanyat fins ara cap torneig

## Referències

* ↑ «Tacuarembó FC: Plantel». Arxivat de l'original el 2007-10-12. [Consulta: 29 setembre 2007].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2007-10-08 a Wayback Machine.
# Zygogeomys trichopus

Zygogeomys trichopus és una espècie de mamífer rosegador pertanyent a la família Geomyidae que viu per damunt dels 2.200 m d'altitud i prefereix els sòls d'alta muntanya coberts de pins, avets i verns.
És un endemisme de la rodalia del llac Pátzcuaro (Michoacán, Mèxic): concretament, del Cerro Tancitaro, el Cerro Patamban, Nahuatzen i Pátzcuaro.
L'expansió agrícola a la zona s'ha traduït en l'eliminació d'algunes zones forestals dins de l'àrea de distribució d'aquesta espècie. No obstant això, les seves principals amenaces són la competència amb Cratogeomys (el qual s'ha mogut a altituds més altes a conseqüència de la destrucció dels boscos en els vessants més baixos), el fet d'ocupar un territori de només 5.000 km² i el seu hàbitat tan fragmentat.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Álvarez-Castañeda, S.T; Lacher, T; Vázquez, E.; Arroyo-Cabrales, J. (2018). "Zygogeomys trichopus." 2018 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2018. [Consulta: 13 abril 2023]
* ↑ Ceballos, G. i Oliva, G., 2005. Los mamíferos silvestres de México. Comisión Nacional para el Conocimiento y Uso de la Biodiversidad i Fondo de Cultura Económica, Mèxic.
* ↑ Hafner, M. S. i Barkley, L. J., 1984. «Genetics and natural history of a relictual pocket gopher, Zygogeomys (Rodentia: Geomyidae)». Journal of Mammalogy 65: 474-479.
* ↑ Patton, J. L., 2005. Family Geomyidae. A: D.E. Wilson i D.M. Reeder (eds). Mammal Species of the World, pàg. 859-871. The Johns Hopkins University Press, Baltimore, els Estats Units.
* ↑ Ceballos, G. i Oliva, G., 2005.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)