OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hermann Gruson

Hermann Gruson (1821-1895), fabricant de màquines i fonedor, fou un industrial alemany del segle xix. El 1855 va establir a Magdeburg una societat d'armament naval, que de seguida es va transformar en una foneria per a elements del ferrocarril i armes, va adquirir el seu principal rival, la casa Krupp, i que més endavant va esdevenir un museu.

## Biografia
### Orígens

Després de la revocacció de l'Edicte de Nantes el 1685, una branca de la família Gruson de Fleurbaix, a Flandres, conduïda per Matthis Gruson, casat amb Elisabeth Roseau, va partir cap a Mannheim, i després cap a Magdeburg. És aquí on va créixer el descendent d'aquests hugonots, Louis Abraham Gruson, el seu pare, i on va néixer el 1821 Hermann Gruson.

### Empresari

Un segle i mig després d'aquest dolorós episodi migratori, Hermann Gruson té 34 anys quan llança la seva pròpia empresa, la Grusonwerk, fundada el 1855 a Buckau, prop de Magdeburg. La societat fou al començament un taller de construcció de vaixells. Enginyer de formació, Hermann Gruson va començar la seva carrera com a director tècnic d'una companyia de navegació a vapor. Sensible a les innovacions tècniques i desitjós de competir amb els Krupp, va instal·lar de seguida a la seva fàbrica tallers per a la construcció de màquines, llavors foneries, i ben aviat la "fosa Gruson", primera colada amb refredament.
El 6 de març de 1883, Hermann Gruson recupera a França una patent d'invenció per a un sistema de carreta cuirassada amb tronera mínima, que explota a la seva foneria. Llavors es refreden les seves relacions amb el govern alemany. La seva vídua i els seus hereus perdran un procés durant el qual la justícia dirà que les patents de Hermann Gruson varen ser confiscades i que els seus descobriments eren de domini públic.
El 1893, el govern alemany, creient que la rivalitat entre les indústries Krupp i Gruson no les col·loca en estat d'inferioritat amb els establiments estrangers, provocà la seva unió: ambdues cases, Krupp i Gruson, es fusionen per un període de 25 anys, operació realitzada sota els auspicis de Fritz Krupp, qui realitza així la seva visió mitjançant la compra del seu principal competidor. La nova societat conservarà el nom Gruson-Krupp durant mig segle. El seu germà petit Otto Gruson va fundar també el 1871 la seva pròpia empresa, que serà comprada per Buckau-Wolf el 1930.

### Cactòfil

Apassionat de l'estudi dels cactus, Hermann Gruson va reunir una de les més belles col·leccions de cactus del segle segle xix, aplegada en una serra de Magdeburg. El seu nom ha quedat en un d'ells, l'Echinocactus grusonii, originari del centre de Mèxic, de les províncies San Luis Potosí i Hidalgo.

## Referències

* ↑ Museu de Magdeburg Arxivat 2013-12-15 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ http://gw2.geneanet.org/index.php3?b=lion1&lang=fr;iz=3997;alwsurn=yes;p=hermann+august+jacques;n=gruson (francès)
* ↑ «huguenots en Flandres et au Pays de l'Alleu - Forums de généalogie - GeneaNet». (francès)
* ↑ Capitalismes et socialismes: Histoire abrégée du combat du siècle Par Jean-Marie Albertin, page 42 «Enllaç». (francès)
# George Washington Whistler

George Washington Whistler (Fort Wayne, Indiana, 19 de maig de 1800 – 7 d'abril de 1849 Sant Petersburg, Rússia) fou un important enginyer de ferrocarril americà a la primera meitat del segle xix.
George va néixer a l'avançada militar de Fort Wayne el qual va ajudar a construir el seu pare, John Whistler. La seva mare era Anna Bishop, filla de Sir Edward Bishop de Gran Bretanya.
Va graduar-se a l'Acadèmia Militar de West Point, Nova York el 1819 i va servir en el Corps of Topographical Engineers, retirant-se com a Tinent primer en 1833. El 1834 esdevingui Enginyer de Cap al Proprietors of Locks and Canals a la ciutat de Lowell, Massachusetts. Durant la seva estada a Lowell, fou responsable dels dissenys de les primeres locomotores americanes, i va ser pare de James Abbott McNeill Whistler (1834–1903) i William McNeill Whistler (1836–1900). Va deixar Lowell el 1837 i amb el seu aprenent, James B Francis, va ascendir a una bona posició al Baltimore & Ohio Raildoad, on l'hi varen enviar a Anglaterra per aprendre més sobre la tecnologia del ferrocarril. Es va implicar a la construcció de diversos ferrocarrils dels EUA, incloent-hi el Baltimore and Susquehanna Railroad, Stonington, i l'Occidental Railroads (Massachusetts). El 1835, va treballar amb Patrick Tracy Jackson per començar el Boston & Lowell Railroad. El mateix any, juntament amb William Gibbs McNeill, va dissenyar el Boston Providence Railroad que va incloure el famós Viaducte de Canton que ha estat en servei continu durant 174 anys.

## Referències

* ↑ Vanderblue, Homer B. «An Engineer Writes on Railroad Construction Standards in 1842». Business History Review, 13, 1939, pàg. 6–11. DOI: 10.1017/S0007680500022066.
* ↑ MacGregor, Jeff. «Getting to Know Whistler’s Father» (en anglès). [Consulta: 21 desembre 2019].
* ↑ «West Point in the Making of America». [Consulta: 21 desembre 2019].
* ↑ «George W. Whistler • Cullum's Register • 214». [Consulta: 21 desembre 2019].
* ↑ «William Gibbs McNeill • Cullum's Register • 172». [Consulta: 21 desembre 2019].
* ↑ Smith, Merritt Roe. Military Enterprise and Technological Change: Perspectives on the American Experience (en anglès). MIT Press, 1985. ISBN 978-0-262-19239-2.
# Medi actiu

En la tecnologia del làser, el medi actiu és el material on es produeix la inversió de població; és a dir, el medi on s'aconsegueix situar més àtoms en un estat excitat que en l'estat de més baixa energia de la transició electrònica utilitzada en el làser. Aquesta inversió de població s'acostuma a aconseguir aportant energia al medi amb l'anomenat bombament, de forma que no interfereixi amb les transicions implicades en l'emissió làser.
Alguns exemples de medis actius utilitzats en diversos tipus de làsers són:
* alguns cristalls, habitualment dopats amb ions de terres rares (com el neodimi, l'iterbi o l'erbi) o ions de metalls de transició (com el titani o el crom), sovint el granat d'itri i alumini (YAG), l'ortovanadat d'itri (YVO₄) o el safir (Al₂O₃).
* alguns vidres, com vidres de silicats o fosfats, també dopats amb ions actius.
* gasos, com mescles d'heli i neó, nitrogen, argó, monòxid de carboni, diòxid de carboni o vapors metàl·lics.
* semiconductors, com l'arsenur de gal·li (GaAs), l'arsenur d'indi i gal·li (InGaAs) o el nitrur de gal·li (GaN).
* solucions líquides d'alguns colorants.
* un feix d'electrons (en els làsers d'electrons lliures).

## Enllaços externs

* Gain Media a Photonics Encyclopedia
# Ikwere

L'ikwere és una llengua que es parla al sud-est de Nigèria. Es parla a les LGAs d'Ikwerre, de Port Harcourt, d'Emouha i d'Obio-Akpor, a l'estat de Rivers.
L'ikwerre és considerada una llengua igbo. Les altres llengües igbos són l'ezaa, l'igbo, l'ika, l'ikwo, l'izii, l'mgbolizhia, l'ogbah i l'ukwuani-aboh-ndoni.

## Ús de la llengua i dialectologia

L'ikwere és una llengua desenvolupada (5); està estandarditzada i el seu ús és vigorós. És una llengua literària i s'ensenya en les escoles de primària. Té diaris editats en la llengua, programes de ràdio, de televisió i una gramàtica. S'escriu en l'alfabet llatí des del 1982. S'utilitza a la llar, en el treball i a la comunitat. Els seus parlants també parlen anglès i igbo.
Els dialectes de l'ikwere són l'akpo-mgbu-tolu, l'aluu, l'apani, l'egbedna, l'elele, l'emowhua, l'ibaa, l'igwuruta, l'ipo, lisiokpo, l'ndele, l'obio-akpo, l'ogbakiri, l'omagwna, l'omerelu, l'omudioga, el rumuji i l'ubima.

## Població i religió

El 20% dels ikweres són cristians; d'aquests, el 70% són anglicans, el 20% pertanyen a esglésies cristianes independents i el 10% són protestants. El 60% dels ikweres creuen en religions tradicionals africanes i el 20% restant són islàmics.

## Referències

* 1 2 ikwere al joshuaproject
* 1 2 3 ikwere a l'ethnologue
* ↑ llengües igbo a l'ethnologue

## Enllaços externs

* estudi sobre l'harmonia nasal de l'ikwere en PDF (anglès)
* vídeo de més de 30 minuts sobre una mascarada de vaca dels ikweres
* gravacions en ikwere
* ikwere a la UCLA Phonetics Lab Archive
* video al youtube sobre danses ikweres
# Forma vital

La forma vital o forma de creixement, constitueix una altra manera de classificar les plantes -generalment vasculars- com a alternativa al corrent linneà jerarquitzada d'espècies, gèneres i famílies de la classificació científica. De forma col·loquial, sovint les plantes poden ser encasellades com arbres, arbusts, herbes, etc. En aquest cas es posa l'accent en la forma-funció de la planta dins els ecosistemes i que la pròpia funció o "adaptabilitat" per al medi ambient poden aconseguir-se de diverses maneres, és a dir, espècies de plantes que estan estretament relacionades filogenèticament poden tenir formes vitals molt diferents de vida. Per exemple Adoxa i Sambucus són de la mateixa família, però la primera és una petita planta herbàcia i la segona és un arbust o arbre. Per contra, espècies no relacionades poden compartir una mateixa forma vital a través d'evolució convergent.
Actualment el sistema més utilitzat són les formes vitals de Raunkjaer que ha estat revisada i modificada per diversos autors, però mantenint-se l'estructura principal. Entre altres trets, s'han afegit noves formes entre les quals destaquen els aeròfit que inclou aquelles plantes que obtenen la humitat (encara que no a través d'haustoris), i els nutrients de l'aire i la pluja, i que en general creix en altres plantes parasitàries, però no sobre ella.

## Referències

* ↑ Raunkiær, C. (1934) The Life Forms of Plants and Statistical Plant Geography, being the collected papers of C. Raunkiær. Oxford University Press, Oxford. Reprinted 1978 (ed. by Frank N. Egerton), Ayer Co Pub., in the "History of Ecology Series". ISBN 0405104189
* ↑ Müller-Dombois, D. & H. Ellenberg (1974) Aims and methods in vegetation ecology. John Wiley & Sons, New York. Reprint 2003, Blackburn Press, ISBN 1930665733
* ↑ Shimwell, D.W. (1971) The Description and Classification of Vegetation. Sidgwick & Jackson, London.
* ↑ Galán de Mera, A., M. A. Hagen & J. A. Vicente Orellana (1999) Aerophyte, a New Life Form in Raunkiaer's Classification?Journal of Vegetation Science 10 (1): 65-68

### Vegeu també

* Forma vital de Raunkjaer
# Kalanchoe marmorata

Kalanchoe marmorata és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És una herba suculenta glabra gairebé arbustiva de 30 a 40 cm d'alçada i d'ample, quan creix en test, però arriba als 120 cm en estat salvatge.
Les tiges són carnoses, però rígides, verticals o escampant-se des de la base. Arrels fibroses i nombroses.
Les fulles són sèssils, en forma de raqueta (obovades) de 5 a 20 cm de llarg i fins a 13 cm d'amplada, suculentes amb tacte de goma, gruixudes, glauques de color groc-verdós a blau-verd o marró grogós amb espectaculars marques o venes de color marró o porpra a les dues cares, cuneades i semi-amplexicaule a la base, arrodonides a l'àpex. Les taques es fan més pronunciades quan la planta es troba en posició assolellada. Els marges solen ser crenats o serrats (o poques vegades llisos). Les fulles cauen aviat de les parts baixes de la planta.
Les inflorescències en forma de cima de flor agrupades, de més de 5 cm d'amplada i de 10 a 30 cm de llarg.
Les flor amb forma d'estrella amb 4 pètals, de color blanc, a vegades tenyits de rosa. Pedicels de 15 mm de llarg. Lòbuls del calze lineal-triangulars, de 10 a 17 mm de llarg, units per 1 a 2 mm. Corol·la blanca, poques vegades tenyida de rosa; tub de 60 a 120 mm de llarg; lòbuls de 10 a 25 mm de llarg, aguts, mucronats. Les anteres superiors sobresurten parcialment. Estils de 30 a 80 mm de llarg.

## Distribució

Planta nativa del centre i est d'Àfrica (Etiòpia, Eritrea, Somàlia, Kenya, el Sudan, República Democràtica del Congo, Zaire, Ruanda i el nord de Tanzània).
Creix a 1250–2400 metres d'altitud, a les carenes dels turons i als prats on pasturen vaques, cabres i ovelles, on per sobre de l'herba pasturada només creixen les acàcies espinoses. Es creu que el bestiar no menja la Kalanchoe marmorata gràcies a les taques vermelles de les fulles que actuen com a advertència.

## Taxonomia

Kalanchoe marmorata va ser descrita per John Gilbert Baker i publicada a The Gardeners' Chronicle & Agricultural Gazette t. 12: 300. 1892.

### Etimologia

Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
marmorata: epítet llatí que significa 'de marbre'.

### Sinonímia

* Kalanchoe grandiflora A.Rich.
* Kalanchoe grandiflora var. angustipetala Engl.
* Kalanchoe grandiflora var. maculata A.Terracc. ex Senni
* Kalanchoe kelleriana Schinz
* Kalanchoe macrantha Baker
* Kalanchoe macrantha var. richardiana Maire
* Kalanchoe rutshuruensis Lebrun & L.Touss.
* Kalanchoe somaliensis Hook.f.
Tot i que Kalanchoe grandiflora A.Rich. és sinònim de Kalanchoe marmorata, Kalanchoe grandiflora Wight & Arnott. és una planta diferent.

## Referències

* ↑ «The Encyclopedia of Succulents». Llifle.
* ↑ «Kalanchoe marmorata Baker». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Hermann Hellriegel

Hermann Hellriegel (Mausitz, Saxònia, 21 d'octubre de 1831 - Bernburg, 24 de setembre de 1895) va ser un científic alemany expert en la química agrícola i junt amb Martinus Beijerinck va ser el descobridor el mecanime mitjançant el qual les plantes lleguminoses assimilen el nitrogen de l'atmosfera.

## Biografia

Nasqué a Mausitz (prop de Pegau), al Regne de Saxònia. El 1857 esdevingué director de l'estació experimental agrícola de Brandenburg i Niederlausitz a Dahme, i el 1882 acceptà un lloc de treball similar a Bernburg, on morí. De 1873 a 1882, va ser Wanderlehrer un tipus de professor, a Bernburg.

## Fixació del nitrogen

Ell va descobrir que els nòduls de les arrels de les lleguminoses eren els llocs on tenia lloc la fixació del nitrogen. Va publicar aquests descobriments a Untersuchungen über die Stickstoffnahrung der Gramineen und Leguminosen (Investigacions sobre l'assimilació del nitrogen en graínies i lleguminoses; Berlin, 1888), i a Ueber Stickstoffnahrung landwirtschaftlicher Kulturgewächse (Sobre l'assimilació del nitrogen en els conreus; Viena, 1890).

## Referències

* ↑ «"Hermann Hellriegel"». Nature, Vol. 53, n. 1358, 07-11-1895. DOI: 10.1038/053011a0 [Consulta: 31 agost 2015].
* Römer, Hermann Hellriegel, Nachruf (Leipzig, 1896)
# Menjamel de Lombok

El menjamel de Lombok (Lichmera lombokia) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de Lombok, Flores i Sumbawa, a les illes Petites de la Sonda.

## Referències

* ↑ «Menjamel de Lombok». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Germainvilliers

Germainvilliers és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 99 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Germainvilliers era de 99 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 52 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 52 habitatges eren cases. Dels 39 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 6 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Germainvilliers el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 12 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 57 persones, 38 eren actives i 19 eren inactives. De les 38 persones actives 37 estaven ocupades (20 homes i 17 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 19 persones inactives 8 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de transport.
L'any 2000 a Germainvilliers hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 679 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Germainvilliers a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Germainvilliers a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Maiski (Adiguèsia)

* Per a altres significats, vegeu «Maiski».
Maiski - Майский (rus) és un possiólok de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora dreta del riu Txokhrak, a 14 km al nord-oest de Koixekhabl i a 40 km al nord-est de Maikop.
Pertanyen a aquest municipi els khútors de Krasni i Txókhrak.
# Ikšķile (poble)

Ikšķile ( pronunciation (?·pàg.); alemany: Uexküll o alemany: Üxküll; lituà: Ikškilā) és un poble del municipi homònim, del qual n'és el centre administratiu, a Letònia.
Va ser la primera capital del bisbat catòlic de Livònia, conegut amb l'exònim alemany d'Üxküll. Sant Meinhard, conegut a partir de la Crònica d'Enric de Livònia, va ser el primer bisbe de Üxküll. El 1197 Berthold de Hannover, abat de Loccum cistercenc, es va convertir en el segon bisbe d'Üxküll. En aquell moment la ciutat era el centre de les pròximes activitats de les croades a la zona de Livònia. El bisbe Berthold va traslladar la seu episcopal a Riga, però va ser assassinat pels livonians en la batalla. Ikšķile és un dels raion poblats més antics de Letònia, fet que pot ser observat en un antic cementiri a les actuals zones rurals d'Ikšķile. La costa del riu Daugava ha constat d'un poble livonià des dels temps dels segles IX i XII.
En livonià, la paraula Ikšķile (en alemany Uexküll ) denota "el gual o illot(s), és a dir, un lloc (al riu Daugava) on era possible travessar el riu, que pertany al fill del noble Ike". El nom personal Ike té el significat honorable 'edat, temps de vida'. La família Ike tenia un gran poder a Livonia: controlaven el tràfic militar i el comerç a través del Daugava a Ykescola ~ Ykescole.

## Referències

* ↑ Urmas Sutrop «Ykescola ~ Ykescole attested in the Chronicle of Henry of Livonia and Üksküla (Uexküll). To Tõnu Karma on his 80th birthday». Estonian Mother Tongue Society Year Book, 49, 2003.

## Vegeu també

* Localitats de Letònia
# Fira del Llibre del Brussel·les

La Foire du Livre de Bruxelles és una fira anual del llibre que té lloc al febrer o al març als edificis de Tour & Taxis (des de 2005) a Brussel·les. Anteriorment solia tenir lloc a l'ara enderrocat Centre Rogier de la mateixa ciutat, entre Rogierplein i l'estació del nord. L'edició de 2009 (5–9 de març) va ser la 39a edició; la 40a edició va tenir lloc del 4 al 8 de març de 2010. Hi ha estands d'editorials i d'altres tipus d'organitzacions (biblioteques públiques, Ministeri de la Comunitat Francesa, RTBF, Amnistia Internacional, universitats), un programa de debats i conferències, i exposicions. Segons la fitxa de premsa del 2009, la fira atrau 70.000 visitants. Entre 2020 i 2022 no es va celebrar degut al coronavirus.

## Referències

* ↑ Rédaction, La. «"L’imaginaire, c’est la base sur laquelle fonctionne l’humanité": rencontre avec quatre auteurs à la Foire du livre de Bruxelles» (en francès). [Consulta: 26 abril 2023].
* ↑ «Coronavirus - La Foire du Livre de Bruxelles 2022 est annulée» (en francès). [Consulta: 26 abril 2023].
# Kaskasita

La kaskasita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom del mont Kaskasnyunchorr, a Rússia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La kaskasita és un sulfur de fórmula química (Mo,Nb)S₂·(Mg$_{1-x}$Al$_x$)(OH)$_{2+x}$. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1. És un mineral isostructural amb la manganokaskasita, de la qual n'és el seu anàleg de magnesi; també és l'anàleg de molibdè de l'ekplexita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Kaskasnyunchorr, situat al massís de Khibini, dins l'óblast de Múrmansk (Districte Federal del Nord-oest, Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kaskasite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r juny 2019].
# Football Club de Grenoble rugby

El Football Club de Grenoble rugby és un club de Rugbi a 15 que juga a la Top-14. El club es va fundar el 1892.
# Hermann Gadner

Hermann Gadner ( - Banff, 1947) fou un esquiador de fons austríac que va competir durant la dècada de 1930. En el seu palmarès destaca una medalla de bronze al Campionat del Món d'esquí nòrdic de 1933.

## Referències

* ↑ Resultats al Campionat del món d'esquí nòrdic (alemany)
# Mel Daniels

Melvin Joe Daniels (Detroit, Michigan, 20 de juliol de 1944 - Sheridan, Indiana, 30 d'octubre de 2015) va ser un jugador de bàsquet estatunidenc que va jugar 8 temporades en l'ABA i una més en l'NBA. Amb 2,06 metres d'alçada, jugava en la posició de pivot.

## Trajectòria esportiva
### Universitat

Va jugar durant tres temporades amb els Lobos de la Universitat de Nou Mèxic, en les quals va tenir una mitjana de 20 punts i 11 rebots per partit.

### Professional

Va ser escollit en la setena posició del draft de 1967 pels Cincinnati Royals, i pels Minnesota Muskies de l'ABA. Va escollir jugar en l'ABA, i va esdevenir un dels jugadors més importants d'aquesta lliga.
Daniels va ser el Rookie de la temporada 1967-68 en l'ABA abans de ser transferit als Indiana Pacers, llavors membre de l'ABA i actualment de l'NBA. Daniels va ser el MVP de l'ABA en els anys 1969 i 1971, a més va liderar als Pacers durant tres campionats de l'ABA. Daniels va jugar en l'ABA All-Star Games, i va ser nomenat MVP de l'ABA All-Star Game el 1971. Daniels va aconseguir molt bones estadístiques de rebots i va esdevenir el líder de l'ABA en el total de rebots (9.494) i en la mitjana de rebots per partit (15,1 rebots per partit). Daniels va jugar breument per a l'NBA en els New York Nets en la temporada 1976-77.
Després de la seva etapa com a jugador, Daniels es va unir a l'equip tècnic del seu antic entrenador Bob King, a l'Estat d'Indiana, on va entrenar l'estrella Larry Bird. Daniels va entrar com a dirigent en els Indiana Pacers el 1986 i va treballar com a Director de personal de jugadors.
Des de 2012, Daniels va formar part del Naismith Memorial Basketball Hall of Fame a Springfield, Massachusetts, al costat de jugadors de l'ABA com: Connie Hawkins (1992), Dan Issel (1993) i David Thompson (1996).
Daniels és un dels quatre jugadors que tenen retirat un nombre (#34) en els Indiana Pacers (els altres són Roger Brown, Reggie Miller i George McGinnis).

## Referències

* ↑ «Pacers Legend Mel Daniels Passes Away» (en anglès). , 30-10-2015 [Consulta: 30 octubre 2015].
* ↑ thedraftreview.com Fitxa de Daniels en TDR, consultat en maig de 2009

## Enllaços externs

* Estadístiques de Mel Daniels a Basketball-Reference.com
* Fitxa de Daniels en Nba.com
* Mel Daniels estadístiques NBA, fitxa, dades personals, draft, finals, premis, all-stars
* Mel Daniels Career Highlights
* Mel Daniels curiositats i dades