OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Surface Studio

El Surface Studio és un ordinador de sobretaula, dissenyat i produït per Microsoft com a part de la seva gamma Surface de dispositius d'ordinadors personals amb una base Windows. Es va anunciar al Windows 10 Devices Event el 26 d'octubre de 2016, amb pre-comandes començant a ser disponibles a partir d'aquell dia.

## Referències

* ↑ «Microsoft Surface Studio PC announced for $2,999, coming this holiday», 26-10-2016. Arxivat de l'original el 26 octubre 2016. [Consulta: 26 octubre 2016].
* ↑ «Ultra-thin, pixel-dense Surface Studio touchscreen PC will start at $2,999». Ars Technica.
* ↑ Foley, Mary Jo. «Microsoft's Surface Studio: The newest member of Microsoft's device family | ZDNet».

## Enllaços externs

* Surface Studio - Lloc web oficial
* Presentant Microsoft Surface Studio a YouTube
# Bust de Josep Rigol

El Bust de Josep Rigol és un bust fet per Francisco Pérez Mateo en homenatge a Josep Rigol, director durant més de 20 anys del llavors anomenat Museo Municipal de Arte del Castell Cartoixa de Vallparadís i membre destacat de la Junta Municipal de Museus de Terrassa. La peça va ser donada al Museu de Terrassa el 1996 per M. Assumpció Rigol i Vicenta Ribas.

## Història

Aquest retrat de Josep Rigol és obra del seu amic Francisco Pérez Mateo (Barcelona, 1903- Madrid, 1936). Josep Rigol i Francisco Pérez Mateo es van conèixer a Madrid, a l'Academia de Bellas Artes de San Fernando. L'escultor hi ingressà el 1919, mentre que Rigol ho feu uns quants anys més tard, concretament el 1922. Ambdós joves compartien l'afició per l'esport, fet que, molt possiblement, els apropà.
La historiografia actual ha rescatat de l'oblit l'artista Pérez Mateo, com a figura cabdal de l'escultura d'avantguarda espanyola. La seva mort prematura, en el front de Carabanchel Alto, i el seu marcat compromís polític feren que, durant el llarg període franquista, el seu record quedés completament enterrat, així com part de la seva obra. Josefina Alix, comissària d'una exposició de l'artista celebrada al Museu Nacional Centre d'Art Reina Sofia, explica com dues escultures de l'artista es troben soterrades per l'asfalt d'un carrer proper a la seva casa taller. Així mateix, posa de manifest que bona part de la seva obra està desapareguda.
L'estil de Pérez Mateo, segons Josefina Alix, s'incriu dins el corrent artístic de la Nova Objectivitat, moviment cultural que s'origina a l'Alemanya després de la Primera Guerra Mundial i que neix com a reacció a l'expressionisme. Aquest nou corrent advoca pel retorn a la figuració. Una figuració realista que plasma de manera objectiva la realitat i que té un marcat component social i reivindicatiu.
Pérez Mateo realitzava una escultura clarament influenciada per l'art arcaic, principalment per l'escultura egípcia i etrusca. El seu, era un art modern que es caracteritzava per la utilització de la talla directa. Una pràctica que considerava franca i sincera, en font a la falsedat que suposava el modelatge d'una figura en una matèria tova i dúctil que posteriorment es passava a pedra per mans alienes a les del mateix artista.

## Referències

* ↑ Presentació de l'obra al Museu de Terrassa
* ↑ Fitxa de l'obra al web de la Diputació de Barcelona
* ↑ Biografia de Pérez Mateo PDF
* ↑ El Reina Sofía recupera la escultura desconocida y dispersa de Pérez Mateo, Elpais, 2002
* ↑ Josep Massot i Muntaner. Escriptors i erudits contemporanis. L'Abadia de Montserrat, 1996, p. 329–. ISBN 9788478267170 [Consulta: 15 maig 2011].

## Bibliografia

* Francisco Pérez Mateo. Francisco Pérez Mateo, escultor, 1903-1936: Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía, Madrid, del 21 de junio al 18 de agosto de 2002. Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía, 2002. ISBN 9788480261685 [Consulta: 15 maig 2011].
# White Oak (Texas)

White Oak és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 5.624 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, White Oak tenia 5.624 habitants, 2.004 habitatges, i 1.595 famílies. La densitat de població era de 238,9 habitants per km².
Dels 2.004 habitatges en un 44,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,7% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 20,4% no eren unitats familiars. En el 17,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.802 $ i la renda mediana per família de 50.781 $. Els homes tenien una renda mediana de 44.063 $ mentre que les dones 22.530 $. La renda per capita de la població era de 17.486 $. Aproximadament el 9,9% de les famílies i l'11,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- White Oak». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- White Oak». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Cambra posterior

La cambra posterior de l'ull és un espai situat darrere de l'iris; comunicant per davant a través de la pupil·la amb la cambra anterior; pel costat limita amb el cos ciliar i per darrere amb la zònula ciliar i el cristal·lí.
Aquest espai es troba ple d'un líquid que s'anomena humor aquós, el qual es produeix en el cos ciliar, circula lliurement i aporta els elements necessaris per al metabolisme de les estructures anteriors de l'ull que són avasculares (no reben aportacions nutritives de la sang) com la còrnia i el cristal·lí. Aquest líquid ha de mantenir-se a una pressió determinada; si la pressió de l'humor aquós és massa elevada, es produeix una malaltia que s'anomena glaucoma.

## Referències

* ↑ cambra posterior a Optimot
* ↑ Gerard J. Tortora; Bryan Derrickson Principios de anatomía y fisiología. Médica Panamericana, 2006. ISBN 978-968-7988-77-1.

## Vegeu també

* Hipema
* Distròfia endotelial de Fuchs

## Enllaços externs

* Histology Learning System, Boston UniversityRegistres d'autoritat GND (1)
# Tomàs Peire Serrate

Tomàs Peire Serrate (Sant Cugat del Vallès, 1979) és un compositor català.
Nascut a La Floresta, després d'estudiar piano al Conservatori de Sant Cugat, el 2006 comença composició a l'Escola Superior de Música de Catalunya amb Salvador Brotons i el 2010 a l'Acadèmia Sibelius a Hèlsinki. Va obtenir una beca de La Caixa per ampliar els seus coneixements a la Universitat de Nova York (NYU), on va aconseguir un màster de música per a cinema i es va graduar amb el premi Elmer Bernstein. En acabat, el 2013, es va traslladar a Los Angeles, on viu actualment.
El 2017 es va encarregar d'ordenar i classificar tot el treball inconclús del compositor de bandes sonores James Horner.
Les composicions de Peire han estat interpretades per orquestres dels Estats Units i Europa i comprenen obres per a orquestra simfònica; de cambra, entre les quals ha escrit peces per a quartets de guitarra, de corda, clarinet i corda; duos per a violoncel i guitarra, 2 pianos a quatre mans; o solistes per a piano, contrabaix, arpa, acordió. També ha compost peces vocals per a cantants i acompanyament instrumental, entre les quals Five Haiku (2019), per a soprano i orquestra, que va guanyar el primer premi al Concurs de composició "New Vision" de Nova York i Bamboo Shoots, per a soprano, cor i orquestra, basat en un poema de Liu Yuki, que va guanyar el Gran Premi del Concurs de Composició del Festival Suzhou (Xina, 2020). La seva peça per a orquestra de cambra Collapse va guanyar el tercer lloc al Concurs Internacional Krzysztof Penderecki per a Joves Compositors.
També ha escrit les bandes sonores per cinema de ficció, documentals, programes de televisió i experiències de realitat virtual, per a Universal Pictures, Amazon Studios, BBC, Netflix, Warner Bros o HBO.
El 2018 va rebre un premi de l'American Composers Orchestra (ACO) per la versió simfònica de Rauxa, que prèviament havia estrenat la Banda Municipal de Barcelona. El 2023 la complementà en forma de díptic amb Seny, que s'estrenà al Teatre-Auditori de Sant Cugat per encàrrec de l'Orquestra Simfònica Sant Cugat, en ambdues ocasions sota la direcció de Salvador Brotons.

## Referències

* 1 2 3 Lerman, G. «Un compositor catalán rescata a James Horner». La Vanguardia. [Consulta: 11 febrer 2023].
* ↑ «Biografia». Fundació La Caixa. [Consulta: 11 febrer 2023].
* 1 2 3 Jener, Eduard. «El 'Molta Comèdia' repassa la trajectòria del compositor Tomàs Peire». Tot Sant Cugat. [Consulta: 11 febrer 2023].
* ↑ «Llibret». The Philadelphia Orchestra. [Consulta: 11 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Tomàs Peire Serrate - Lloc web oficial
# Àsia meridional

Àsia Meridional o Àsia del Sud és la regió geogràfica del món que agrupa els estats de les zones veïnes del Subcontinent indi.

## Definicions

Segons les definicions emprades pot incloure els estats següents:
* Només les zones del Subcontinent indi al sud de l'Himalaia, amb l'Índia, Pakistan, Bangladesh, Nepal, Bhutan, Sri Lanka, i les Maldives.
* La regió 1 més l'Afganistan, sovint amb Myanmar (nou nom del que era Birmània amb capital a Yagon o Rangoon) (i, en alguns casos, el Tibet).
Històricament cal destacar l'existència de poderoses civilitzacions des de l'antiguitat. Els estats actuals de la zona tenen un passat comú recent com a colònies britàniques a l'època de l'imperialisme. Des de la independència han tingut lloc diverses guerres per motius fronterers i religiosos. Aquesta regió es caracteritza per una gran diversitat cultural i una forta densitat de població, amb un 20% dels habitants d'Àsia.
La varietat és palesa en la geografia, amb zones desèrtiques, l'Oceà Índic, l'existència de les muntanyes més altes del planeta, grans rius i fenòmens climàtics com els monsons.

## Organismes

El SAARC és l'organisme que vetlla per la unitat dels diferents Estats que estan a la zona, per aconseguir més progrés econòmic. Els països en què s'apliquen són l'Índia, Pakistan, Bangladesh, Nepal, Bhutan, Sri Lanka, Maldives, i l'Afganistan.
Els estats membres del SAARC han firmat el SAFTA, un acord preliminar vers una unió econòmica.

## Vegeu també

* Subcontinent indi

## Referències

* ↑ «SAARC». Arxivat de l'original el 2007-11-19. [Consulta: 14 novembre 2009].
* ↑ «Declaration of the 14th SAARC Summit, New Delhi» (en anglès). satp.org. [Consulta: 14 novembre 2021].
* ↑ Editorial «History and mission of SAARC». Daily Star, Sri Lanka, 01-08-2008 [Consulta: 10 novembre 2013].
* ↑ SAARC Summit press, 1st Summit. «1st Summit Declaration». SAARC Summit press, 1st Summit. SAARC Summit press, 1st Summit. Arxivat de l'original el 7 de juny 2016. [Consulta: 17 gener 2015].
* ↑ «SAFTA». Arxivat de l'original el 2012-03-12. [Consulta: 14 novembre 2009].

## Enllaços externs

* World Bank, South Asia Region
* BBC News South Asia Arxivat 2017-05-06 a Wayback Machine.
* South Asian Awareness Network Conference Website Arxivat 2011-10-08 a Wayback Machine.
* Digital South Asia Library
# Altamonte Springs

Altamonte Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 41.200 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Altamonte Springs tenia 41.200 habitants, 18.821 habitatges, i 10.012 famílies. La densitat de població era de 1.787,3 habitants per km².
Dels 18.821 habitatges en un 24,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,1% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 46,8% no eren unitats familiars. En el 36,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,4% tenia menys de 18 anys, un 10,8% entre 18 i 24, un 37,1% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 10,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.578 $ i la renda mediana per família de 49.082 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.413 $ mentre que les dones 28.897 $. La renda per capita de la població era de 23.216 $. Entorn del 5,6% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Altamonte Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Altamonte Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Surfactant pulmonar

El surfactant pulmonar és una substància present als pulmons, específicament als alvèols. És un complex de lipoproteïna actiu en la superfície (fosfolipoproteïna) format per cèl·lules alveolars del tipus II. Les proteïnes i els lípids que componen el surfactant (tensioactiu) tenen regions hidrofíliques i hidròfobes. Mitjançant l'adsorció a la interfície aire-aigua dels alvèols, amb grups de capçals hidròfils a l'aigua i les cues hidrofòbiques cap a l'aire, el component lípid principal de surfactant, dipalmitoilfosfatidilcolina (DPPC), redueix la tensió superficial.
Com a medicament, el surfactant pulmonar es troba en la llista de l'OMS de medicaments essencials.

## Funció

* Per augmentar el compliment pulmonar (capacitat d'expandir-se els pulmons i el tòrax).
* Per evitar l'atelectasi (col·lapsament dels pulmons) al final de l'expiració.
* Facilitar el reclutament de vies respiratòries col·lapsades.

## Referències

* ↑ «19th WHO Model List of Essential Medicines (April 2015)». WHO, 01-04-2015. [Consulta: 10 maig 2015].
# Cal Nuix (Cervera)

Cal Nuix és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Habitatge de planta quadrangular que ocupa gairebé l'espai corresponent a l'illa de cases compresa entre els carrers Santa Maria, Sant Domènec, Sant Magí i carreró o costa de la Vall. La façana principal presenta una mena de tall al biaix on s'obre la porta principal, i que fou conseqüència d'una reforma urbanística de l'últim terç del segle xix mitjançant la qual es produí un eixamplament del carrers Santa Maria i Sant Domènec, prenent part del territori de la finca.
L'aspecte actual de cal Nuix -resultat de l'aplegament de quatre cases diferents- ve conformat per la façana principal, en la qual trobem una porta d'accés, un balcó a la primera planta, mentre a la part superior s'obren dues finestres estretes rectangulars, separades del pis principal per una motllura senzilla. La porta, de llinda plana, està emmarcada per motllures i pilastres lleugerament encoixinades, mentre el balcó està sostingut per dues cartel·les en forma de mènsules. A banda i banda del balcó hi ha una pilastra encoixinada que transcorre fins a la cornisa motllurada de la teulada, que a la vegada recorre les façanes laterals de l'edifici.
La façana lateral del carrer Sant Domènec està definida per quatre nivells horitzontals d'obertures. Les tres interiors - més petites-, s'obren immediates al sòcol i correspondrien a un espai per sota del nivell de la porta d'entrada. Situades a una alçada corresponent a la meitat de la porta s'obren tres finestres més, mentre que per damunt d'aquestes s'obren tres balcons que es corresponen amb la planta principal i amb el situat a la façana d'accés. A la part superior de l'edifici -zona de golfes- s'hi obren tres finestres, més senzilles i sense cap tipus d'emmarcament motllurat, la meitat inferior de les quals està tapiada.
Finalment, de la façana posterior, amb accés al jardí, destaca la tribuna de perfil pentagonal respecte al pla de la façana sostinguda per mènsules. A la part superior s'hi obren dos finestrals d'arc de mig punt corresponent a l'espai immediat sota teulada.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Nuix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# White Pine

White Pine és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 1.997 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, White Pine tenia 1.997 habitants, 828 habitatges, i 579 famílies. La densitat de població era de 303,6 habitants/km².
Dels 828 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,2% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.078 $ i la renda mediana per família de 31.464 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.944 $ mentre que les dones 22.989 $. La renda per capita de la població era de 12.605 $. Entorn del 14,7% de les famílies i el 19% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- White Pine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- White Pine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tomàs Oliver Salas

Tomàs Oliver Salas (Llucmajor, Mallorca, 1934), és un músic mallorquí.
Tomàs Oliver estudià amb el pare Joan Baptista Aulí i al Conservatori Professional de Música i Dansa de Balears. Ha format part dels conjunts de música lleugera Brassil, Palmans, Titos, Guancos des del 1951 fins al 1981 i de l'Orquestra Simfònica de Mallorca entre 1964 i 1972. Des del 1983 dirigeix la coral Brotet de Romaní, de la barriada de la Soledat de Palma. Com a compositor ha compost El caracol i ha fet arranjaments i harmonitzacions.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 12. Palma: Promomallorca, p. 76. ISBN 84-8661702-2.
# Altamont (Illinois)

Altamont és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 2.283 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Altamont tenia 2.283 habitants, 899 habitatges, i 608 famílies. La densitat de població era de 678,1 habitants/km².
Dels 899 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 29% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 20,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.186 $ i la renda mediana per família de 37.837 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.639 $ mentre que les dones 18.446 $. La renda per capita de la població era de 15.478 $. Aproximadament el 4,6% de les famílies i el 6,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Altamont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Altamont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sulpícia

«Sulpícia» té aquests significats:
* Gens Sulpícia, gens romana patrícia.
** Sulpícia Mèmmia, emperadriu romana.
** Sulpícia, poetessa romana que va viure en l'època d'August (segle I aC)
** Sulpícia, poetessa romana que va viure en l'època de Domicià (segle I dC)
* Dret romà:
** Sulpicia Sempronia, llei romana establerta a proposta dels cònsols Publi Semproni Sop i Publi Sulpici Saverrió el 304 aC
** Sulpicia de jure civitatis, llei romana proposada pel tribú de la plebs Publi Sulpici el 88 aC
** Sulpicia de bello Macedonico, llei romana que va declarar la guerra al Regne de Macedònia governat per Filip V
** Sulpicia de Gaius Pontinius, llei romana adoptada a proposta del pretor Servi Sulpici Galba
** Sulpicia de aere alieno, llei romana proposada pel pretor Servi Sulpici Galba el 54 aC
** Sulpicia de bello Mothridatico, llei romana que va donar el comandament de la guerra contra Mitridates VI Eupator, rei del Pont a Gai Mari
# Cal Freixetes

Cal Freixetes és un edifici del municipi de l'Albagés (Garrigues) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa estructurada en planta baixa i dos pisos superiors amb façana de pedra vista. El parament murari és de grans carreus de pedra ben escairats deixats a la vista. L'habitatge ha patit modificacions al segon pis: abans era una galeria correguda d'arcs de mig punt fets de maó amb barana de teula àrab, disposada a manera de gelosia; actualment, però, ja no es tracta d'un pis obert sinó que s'ha aixecat una paret de maó fins dalt de tot i després arrebossada de blanc. Els dos pisos inferiors, en canvi, conserven el seu aspecte original. Hi ha dues entrades rectangulars i a la llinda de la principal, mes a la dreta, hi ha gravat l'anagrama de Crist. Pel que fa a les obertures, hi ha tres balcons al primer pis, amb els marcs motllurats. El pis superior actualment té tres finestrals quadrangulars.

## Història

Consta a la documentació que aquesta casa havia estat residència dels monjos de Poblet. De fet tot el poble fou feu del monestir fins al 1835. Les arcades del pis superior antigament eren tornejades però amb la guerra civil (1936- 1939) es destrueixen, es refan amb maó i el 1989 es torna a modificar remodelant les finestres, que avui són quadrades, i arrebossant la façana.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Freixetes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2015].