OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Microfonisme

El microfonisme és l'efecte de modulació que es produeix mecànicament en un circuit electrònic. És un fet no desitjat, que es pot pal·liar embevent el circuit en parafina o silicona o mitjançant un muntatge flotant en el que s'usa habitualment cautxú.
Quan un oscil·lador se sotmet a una acció mecànica, com cops o vibracions, aquest fet fa variar la seva freqüència d'oscil·lació, i el resultat és un senyal a la freqüència base de l'oscil·lador però modulat en freqüència (FM) amb el senyal mecànic interferent.
El terme Microfonisme expressa doncs una pertorbació mecànica causada per vibracions, que influeix en certs components (com ara un tub de buit, o un condensador variable, etc..) introduint senyals elèctrics no desitjats en un sistema (el circuit de placa en el cas d'un tub de buit -tant oscil·lador com amplificador-).
La prova habitual per verificar el microfonisme consisteix a colpejar el tub amb un mall de goma o amb una petita pilota de goma, mentre està funcionant (com oscil·lador, com amplificador, etc..).

## Reproductors de discs compactes

Un disseny diferent es troba en alguns reproductors de discs compactes, en els quals unes gomes tàndem sostenen la mecànica del disc i el conjunt de lectura-gravació, de manera que els aïllen de les vibracions externes.

## Goma-tàndem anti-microfonisme

Per tal d'evitar el microfonisme, en particular en les etapes d'entrada dels amplificadors d'alt guany, els enginyers de disseny solien muntar els conjunts de tubs en aquestes etapes, a prova de sacsejada, mitjançant unes petites gomes-tàndem col·locades en els orificis dels cargols, deixant el conjunt tub-sòcol en una situació "flotant".
Els dissenyadors de tub de microones van prendre nombroses mesures per reduir microfonisme als klystrons. Quan la sintonització era essencial, generalment es va arribar un compromís entre la resistència del klistrón al microfonisme i el rendiment obtenible.

## Referències

* ↑ Acta Technica. Magyar Tudomʹanyos Akadʹemia, 1956 [Consulta: 17 abril 2013].
* ↑ Granino Arthur Korn; Theresa M. Korn Electronic analog computers (d-c analog computers). McGraw-Hill, 1956 [Consulta: 17 abril 2013].
* ↑ Electronics. McGraw-Hill Publishing Company, juliol 1956 [Consulta: 17 abril 2013].

## Vegeu també

* Passa-cables
# Museu de la Pilota

El Museu de la Pilota és un museu sobre la pilota valenciana obert al Genovés (la Costera) el 2003. El 2017 fou designat el museu oficial de la pilota valenciana per la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana. És un museu relacionat amb el Museu Valencià d'Etnologia, i forma part de la Xarxa de Museus Etnològics Locals de la Diputació de València.

## Col·lecció

Entre altres materials es poden contemplar cartells històrics, la vestimenta, les pilotes, les parts d'un trinquet i les modalitats d'aquest esport. El museu també té una galotxeta per a practicar aquesta modalitat de la pilota. Des de l'espai es pot accedir al trinquet municipal, que alberga partides professionals.

## Activitats

És un espai obert que recull la investigació, conservació i difusió del joc de la pilota valenciana i en promou la continuïtat generacional amb exposicions i activitats diverses.
El 2014 va celebrar una exposició sobre Paco Cabanes Pastor, coincidint amb els 60 anys del pilotari valencià.
L'any 2017 entrà a formar part de la Xarxa de Museus Etnològics Locals, coordinada pel Museu Valencià d'Etnologia.

## Seu

La seu del museu ocupa més de 500 metres quadrats, que comprenen en una sala per a exposicions temporals, una sala de maquetes i diorames i una tercera sala per a presentacions.
L'edifici era originalment un saló de banquets i va ser adquirit a mitjans dels noranta per l'Ajuntament, la Generalitat Valenciana i la Diputació Provincial de València. Al costat de l'edifici hostaler, ja hi havia des dels anys seixanta un trinquet, construït per Arturo Bataller, que va contribuir a la pervivència de l'esport de la pilota facilitant a qualsevol que volgués practicar-ho l'accés a les instal·lacions.

## Referències

* ↑ «Cultura reconeix el Museu de la Pilota del Genovés com a museu del País Valencià». Pilotaveu, 27-03-2017 [Consulta: 28 març 2017]. Arxivat 28 de març 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-03-28. [Consulta: 28 març 2017].
* ↑ EP «Cultura reconoce el Museu de la Pilota de Genovés como museo de la Comunitat Valenciana». El Periódico, 27-03-2017 [Consulta: 28 març 2017].
* 1 2 «Museu de la Pilota. Genovés». museuvalenciaetnologia.es. Museu Valencià d'Etnologia. Arxivat de l'original el 29 d’octubre 2017. [Consulta: 28 març 2017].
* ↑ Acord municipal de adhesió a la Xarxa de Museus Etnològics Locals. 30 de març 2017
* ↑ «Cultura dona rang oficial al Museu de la Pilota del Genovés». La veu, 27-03-2017 [Consulta: 28 març 2017].
* ↑ «El museu de la pilota celebra els 60 anys de Genovés». pilotavalenciana.com, 20-12-2014 [Consulta: 28 març 2017].
* ↑ «Red de Museos Etnógicos Locales | MUVAET» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-05-22. [Consulta: 23 maig 2018].
* ↑ «Museu de la Pilota. El Genovés – #ctselecció» (en espanyol europeu), 20-06-2021. [Consulta: 10 novembre 2023].
* ↑ «Museu de la Pilota» (en va). Ajuntament del Genovés. [Consulta: 10 novembre 2023].
# Pont d'Ordino

El pont d'Ordino és un pont d'origen romànic dins la parròquia d'Ordino d'un sol arc sobre el riu de la Valira del Nord, en l'antic camí que unia les poblacions andorranes d'Ordino amb el Serrat.
El 15 de febrer de 1980 va ser traslladat definitivament des del Lloser d'Ordino fins a l'actual emplaçament, més al nord per sobre el poble de Llorts perquè en la situació original l'afectaven les obres d'ampliació de la carretera. El seu perfil és d'esquena d'ase, té calçada empedrada i una petita muralleta.

## Referències

* 1 2 3 «Pont d'Ordino». [Consulta: 22 gener 2022].
# Physoschistura pseudobrunneana

Physoschistura pseudobrunneana és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Cos amb 9-14 franges.
* Els mascles poden assolir 3 cm de longitud total.
* 11-12 radis tous a l'aleta dorsal i 8 a l'anal.
* 8+8 radis ramificats a l'aleta caudal.
* Línia lateral incompleta, la qual arriba, com a màxim, fins a la meitat de la longitud de l'aleta pelviana.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: les conques dels rius Mekong i Chao Phraya a Myanmar, Laos i Tailàndia.

## Amenaces

La seua principal amenaça és la sedimentació causada per la desforestació.

## Referències

* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ GBIF (anglès)
* 1 2 UICN (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P.M. i T.T. Nalbant, 1995. A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Trav. Mus. Hist. Nat. 35:429-496.
* Doi, A., 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1):1-33.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (editors), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Nikolai Ogarkov

Nikolai Vasílievitx Ogarkov (30 d'octubre de 1917 a Molokovo, prop de Tver - 23 de gener de 1994), Mariscal de la Unió Soviètica el 1977. Entre 1977 i 1984 va ser Cap de l'Estat Major i General de l'URSS. Va arribar a ser àmpliament conegut a Occident quan es va convertir en portaveu dels militars soviètics després que ordenés abatre el Vol 007 de Korean Airlines a l'illa de Moneron, el setembre de 1983. Va ser destituït pel llavors secretari general Konstantín Txernenko i el 1984 per la seva defensa d'un menor inversió en béns de consum, i l'augment de despesa en recerca i desenvolupament d'armes. Va reconèixer que la superioritat dels EUA en tecnologia i informàtica, en la dècada del 1970, estava donant lloc a una "revolució tècnica i militar" (MTR). Això és conegut als Estats Units com la Revolució en Assumptes Militars.

## Referències

* ↑ Raymond L. Garthoff. The great transition. Brookings Institution Press, 1994, p. 186-187. ISBN 978-0-8157-3059-0.
* ↑ «Огарков Николай Васильевич». [Consulta: 3 juliol 2023].
* ↑ «Nikolai Ogarkov» (en anglès), 11-07-2019. [Consulta: 3 juliol 2023].
# Sala de conferències

Una sala de conferències és un espai habilitat per a la impartició de conferències.
Sovint, es tracta d'habitacions més grans que les sales de reunions que compten amb l'equipament necessari per a l'audició i visualització de les xerrades. Les sales de conferències disposen d'equipament audiovisual que inclou DVD, megafonia, pantalla de projecció, projector de transparències i projector de vídeo, entre d'altres. Les butacas de conferències poden venir equipades amb taules o taulers accessoris. Les més sofisticades incorporen mecanismes electrònics de conferència, com el sistema de votacions, de traduccions, micròfon o llums individuals. Així mateix, poden disposar d'entrada elèctrica, connexió telefònica o accés a Internet.
Habitualment, estan ubicades en hotels i centres de congressos però també es poden trobar a universitats, museus, centres cívics o fins i tot, hospitals. Alguns establiments també disposen de sales de conferències per als seus clients. de vegades, altres espais han estat transformats en grans sales de conferències com places de toros o sales de concerts.

## Referències

* ↑ «sales de conferències al Greenwich Hospital». Arxivat de l'original el 2011-06-23. [Consulta: 9 febrer 2012].
* ↑ Sala de congressos a Fnac València
# Ptolemeu (deixeble d'Aristarc)

Ptolemeu fou deixeble d'Aristarc, i per la seva adhesió a aquest fou anomenat Ἐπίθετος o Ἐπιθέτης. Fou també seguidor del gramàtic Hellanicus. Va escriure en relació a obres d'Homer (περὶ τῶν παρ᾽ Ὁμήρῳ πληγῶν), i un comentari de l'Odissea.
Viccionari
# Rachel (cràter)

Rachel és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 12,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim hebreu, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Rachel». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Meritxell Buil i Fortea

Meritxell Buil Fortea (Girona, 2 de juliol de 1972) és una jugadora de basquetbol catalana, ja retirada. Formada al GEiEG, en categoria juvenil va aconseguir el campionat d'Espanya el 1990, Aquella mateixa temporada aconseguí l'ascens a la primera divisió espanyola amb l'equip gironí. Després de la seva retirada l'any 2000, va dirigir equips de categories inferiors del GEiEG i de l'Spar Citylift Girona.

## Referències

* ↑ «Meritxell Buil i Fortea». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Romero, Toni. «Una pilota, dues vides». L'Esportiu, 13-02-2015. [Consulta: 15 gener 2020].

## Enllaços externs

* Entrevista a Mertixell Buil - Butlletí GEiEG (febrer 2014-març 2015)
# Niueà

El niueà (ko e vagahau Niuē) és una llengua de la regió de la Polinèsia que pertany al subgrup malaiopolinesi dins de les llengües austronèsiques. La llengua amb un origen mes proper és el tongalès, però també té una lleugera proximitat i influència amb altres llengües polinèsies com el maori, el samoà i el hawaià.

## Parlants

El 1991 hi havia un total de 1600 parlants de niueà a l'illa de Niue, aproximadament un 97,4% de la població, així com al voltant de 8000 parlants repartits entre les Illes Cook, Nova Zelanda i Tonga. Així doncs, hi ha un major nombre de parlants d'aquest idioma fora del propi país. La major part dels habitants de Niue son bilingües amb l'anglès com a segon idioma.
Al voltant del 1990 un 70% dels parlants de niueà vivien a Nova Zelanda.

## Dialectes

El niueà consta de dos dialectes principals: el motu, que és el dialecte més antic i es parla al nord de l'illa, i el tafiti, que és el dialecte del sud. Aquests termes signifiquen, respectivament, les persones de l'illa i els desconeguts (o persones d'una distància).
Les diferències entre els dialectes són principalment en el vocabulari i en la forma d'algunes paraules.

## Referències

* ↑ Laurie Bauer, 2007, The Linguistics Student’s Handbook, Edimburg.
* ↑ Ethnologue. «Niuean». 2005. 15.
* ↑ Moseley, Christopher and R. E. Asher. Atlas Of The World's Languages, 1994, p. 100.
# Seminari-Laboratori de Pedagogia

El Seminari-Laboratori de Pedagogia (1918 - 1921) fou dirigit per la pedagoga Maria Montessori, creat per l'Institut d'Estudis Catalans a Barcelona i dotat per la Mancomunitat de Catalunya.
L'àmplia acceptació que el mètode Montessori comptava a Barcelona i a Catalunya va fer inclinar a la prestigiosa pedagoga italiana a acceptar-ne la direcció i a traslladar la seva residència a la capital catalana. El 1916 s'havia realitzat el Curs Internacional Montessori a Barcelona.
La doctora Montessori, comptà en aquesta empresa amb la col·laboració d'Antoni Batlle i Mestre, com agregat i Joan Alzina i Melis i Lluís Folch i Torres com a assistents.
El Seminari-Laboratori de Pedagogia fou instal·lat a l'Escola Montessori, centre experimental de la Mancomunitat de Catalunya i després es traslladà prop de les escoles montessorianes de la Casa de Maternitat.
Es vinculava així aquest àmbit d'investigació pedagògica al mètode de la pedagoga italiana fet que, a parer d'Alexandre Galí, no era un bon plantejament.
Probablement de la recerca d'aquest període en són fruit les obres Psico-Aritmética. La aritmética desarrollada con arreglo a las directrices señaladas por la psicologia infantil i Psico- Geometría. El estudio de la geometría basado en la psicología infantil, publicats en castellà per l'editorial Araluce l'any 1934.
Maria Montessori romangué al capdavant del Seminari-Laboratori de Pedagogia fins al 1921, any en què diferències amb la Mancomunitat i l'Institut d'Estudis Catalans portaren a la seva renúncia de la direcció.
La pedagoga italiana continuà residint a Barcelona fins al cop d'estat militar de 1936 que inicià la Guerra Civil.

## Bibliografia

* CANALS, Maria Antònia i COTS, Jordi. "Pròlegs" a MONTESSORI, Maria. La descoberta de l'infant. Vic: Eumo, 1984.
* GALÍ, Alexandre. Història de les institucions i del moviment cultural a Catalunya. 1900-1936. Barcelona: Fundació Alexandre Galí, llibre IX, 1983,
* GONZÁLEZ-AGÀPITO, J., MARQUÈS, S., MAYORDOMO, A., i SUREDA, B.. Tradició i renovació pedagògica, 1898-1939.. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2002.

## Referències

* ↑ GONZÁLEZ-AGÀPITO, J., MARQUÈS, S., MAYORDOMO, A., i SUREDA, B.. Tradició i renovació pedagògica, 1898-1939.. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans - Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2002, ISBN 84-8415-300-2.
* 1 2 GALÍ, Alexandre. Història de les institucions i del moviment cultural a Catalunya. 1900-1936. Barcelona: Fundació Alexandre Galí, llibre IX, 1983, p. 280 - 285.
# Serra de la Móra (Os de Balaguer)

* Aquest article tracta sobre la Serra de la Móra a Os de Balaguer. Vegeu-ne altres significats a «Serra de la Móra (Lladurs)».
La Serra de la Móra és una serra situada al municipi d'Os de Balaguer (Noguera), amb una elevació màxima de 486,7 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pla de Puigferrers

El Pla de Puigferrers és un pla ocupat per camps de cultiu del poble de Pinós, al municipi del mateix nom, al Solsonès. Situat a una altitud d'uns 625 metres, es troba al nord de la masia de Puigferrers.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Persèfone (Rossetti)

Persèfone és una pintura de Dante Gabriel Rossetti realitzada el 1874. La pintura retrata el mite de Persèfone, immediatament després de menjar la magrana oferta per Hades.
Persèfone era desitjada pels déus Hermes, Ares, Apol·lo i Hefest. Ella va rebutjar tots els seus regals i es va allunyar de la companyia dels déus. Així, portava una vida pacífica fins que es va convertir en la deessa o reina de l'inframon, la qual cosa, segons els mitògrafs olímpics, va succeir quan Hades la va raptar i se la va endur amb ell. Persèfone estava agafant flors innocentment amb algunes nimfes en un camp en Enna quan Hades va aparèixer, emergint d'una esquerda del sòl. La vida va quedar paralitzada mentre la mare de Persèfone, Demèter (deessa de la Terra) buscava pertot arreu la seva filla perduda. Hèlios, el sol, que tot ho veu, va acabar per explicar-li el que havia passat.
Finalment, Zeus no va poder aguantar més l'agonia de la terra i va obligar Hades a retornar Persèfone, enviant Hermes per rescatar-la. L'única condició que es va posar per alliberar Persèfone va ser que no provés mos en tot el trajecte de tornada, però Hades la va enganyar perquè mengés sis (o quatre, segons les fonts) llavors de magrana, que l'obligaven a tornar a l'inframon cada any, un mes per cada llavor. Aquest és el moment reflectit en el quadre.
La modelo que va prestar la seva imatge per representar el personatge era Jane Morris, esposa de William Morris, un amic de Rossetti. Sembla que la mateixa model va ser amant de Rossetti, que va veure en ella una espècie de deessa empresonada en el seu paper.

## Referències

* ↑ Martín, René. Diccionario de Mitología Clásica, pág. 461. Espasa Calpe, 2004. ISBN 84-670-1536-5.
# Niagara Falls (Ontario)

Niagara Falls és un municipi d'Ontario, al Canadà. A més de la seva fama turística, les cascades del Niàgara també són una vila important amb una rica història.

## Situació

Niàgara Falls es troba a la riba oest del Riu Niàgara. A l'altre costat del riu hi ha la seva ciutat germana, Niagara Falls, a l'Estat de Nova York.
Niagara Falls està dominada per les famoses cascades del Niàgara en el riu del mateix nom, que flueixen des del llac Erie al sud fins al Llac Ontario al nord. Aquest majestuós espectacle atrau cada any centenars de milers de turistes.
Al costat d'Ontario, el Queen Victoria Park ofereix una fantàstica vista gratuïta de les cataractes i la il·luminació del vespre les destaca. Les cascades també són admirades des de torres de diversos pisos, vaixells, helicòpters, ponts, telefèrics i un túnel sota les cascades.
Una zona turística anima els turistes a allargar la seva estada i augmentar l'atractiu de la ciutat. Ven tot el necessari per fotografiar cada gota d’aigua i totes les diversions per als turistes. Cada vegada més, les cascades del Niàgara també són conegudes pel seu casino, el Casino Niàgara. També hi ha un parc d’atraccions centrat en espectacles aquàtics, el Marineland del Canadà.

## Història

Abans de ser anomenada Niagara Falls, aquesta ciutat portava el nom de Drummondville. El poble de Drummondville va ser fundat a l'Alt Canadà el 1800.
El 1881, la ciutat de Drummondville va canviar el seu nom pel municipi de Niagara Falls.
L'any de la constitució de la ciutat és el 1903.
El 1904 es van fusionar tres ciutats, Niagara Falls, Clifton i Elgin, per formar la ciutat de Niagara Falls.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 78815 | 82184 | 82997 | 88071 |

### Personalitats vinculades a la ciutat
#### Naixements

* El jugador d’hoquei sobre gel Derek Sanderson va néixer allà el 1946.
* Denis Levasseur, actor, va néixer allà el 1956.
* Chris Haslam, skateboarder, va néixer allà el 1980.
* Joel Thomas Zimmermann, DJ conegut amb el pseudònim de Deadmau5, va néixer allà el 1981.
* Sarah Rotella, directora artística, va néixer allà el 1986.
* Isabelle Rezazadeh, DJ coneguda amb el pseudònim de Rezz, va néixer allà el 1995.
* Christian Distefano, actor, va néixer allà el 2005.

## Referències

* ↑ Government of Canada, Natural Resources Canada. «Place names - Niagara Falls». [Consulta: 26 juliol 2021].
* ↑ «Niagara Falls | The Canadian Encyclopedia». [Consulta: 26 juliol 2021].
* ↑ «StackPath». Arxivat de l'original el 2012-03-22. [Consulta: 26 juliol 2021].
# Rafael Jacques

Rafael Jacques (Porto Alegre, 11 de setembre de 1975) és un exfutbolista brasiler, que ocupava la posició de davanter i actualment fa d'entrenador.
Al llarg de la seua carrera ha militat en nombrosos clubs del Brasil, la Xina, Portugal, Espanya i Xipre, destacant al Grêmio, Reial Betis, Rayo Vallecano o Sport Recife.
Va debutar com a entrenador pel São José de Porto Alegre, a la Série C brasilera.

## Referències

* ↑ «Rafael Jaques é o novo técnico do São José». Esporte Clube São José. [Consulta: 26 octubre 2018].
* ↑ «São José conquista acesso para a Série C». ACEG, 09-07-2018. [Consulta: 26 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador Arxivat 2009-07-24 a Wayback Machine.
# Ptolemeu (fill d'Èumenes)

Ptolemeu (en grec antic Πτολεμαῖος) fill d'Èumenes era un oficial egipci al servei del rei Ptolemeu V Epífanes que l'any 197 aC va comandar les tropes encarregades d'arrestar al famós general Escopes, heroi de la guerra amb Síria, que havia intentat una revolta. El va agafar per sorpresa, el va portar a judici on el van condemnar a mort i després va ser executat, segons diu Polibi.

## Referències

* ↑ 17.Ptolemaeus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 566
Viccionari
# Milinko Pantić

Milinko Pantic (Loznica, 5 de setembre de 1966) és un futbolista serbi, ja retirat, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Pantic va iniciar la seua carrera professional a les files del Partizan de Belgrad, on va estar sis temporades, del 1985 fins a 1991, quan fitxa pel Panionios NFC, de la primera divisió grega. Al conjunt d'Atenes hi va formar durant quatre campanyes, quan passa a l'Atlètic de Madrid.
La seua etapa al club matalasser va ser la més reeixida de la seua carrera esportiva. Sense ser un fitxatge massa sonat, la seua aportació va ser determinant perquè en la seua primera campanya, l'equip del Manzanares aconseguira el doblet de Lliga i Copa 95/96. Pantic va contribuir a la competició regular amb 10 gols en 41 partits, i en el del KO al marcar, de cap, el gol definitiu en la final contra el FC Barcelona. A l'any següent, el serbi va ser el màxim golejador dels madrilenys en la Champions League, amb 5 dianes. D'aquesta manera, Pantic es converteix en un dels jugadors més característics de l'Atlético durant la dècada dels 90.
L'estiu de 1998 deixa l'Atlético i fitxa pel Le Havre AC francés, on roman només un any abans de tornar al Panionios. A Atenes hi penja les botes el 2001.
Posteriorment a la seua retirada, Pantic ha estat present a l'equip indoor de l'Atlético de Madrid, així com al futbol base de l'entitat madrileny o a la direcció esportiva del CD Toledo.

## Selecció

Pantic va disputar dos partits amb la selecció de futbol de Iugoslàvia, el 1996.
# Niuguhi

Niuguhi (en rus: Нюгуй) és un poble de la República de Buriàtia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 311 habitants.

## Referències

* ↑ Карта Джидинского района Бурятии
* ↑ Численность населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2017 года Arxivat 2017-07-31 a Wayback Machine. Plantilla:Retrieved
* ↑ Расстояние от Алцака до Петропавловки 73 км