OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Éclusier-Vaux

Éclusier-Vaux és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió de Nord - Pas de Calais - Picardia. L'any 2007 tenia 90 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Éclusier-Vaux era de 90 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 148 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 100 eren segones residències i 10 estaven desocupats. 95 eren cases i 8 eren apartaments. Dels 39 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Éclusier-Vaux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 12 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 63 persones, 38 eren actives i 25 eren inactives. De les 38 persones actives 31 estaven ocupades (21 homes i 10 dones) i 7 estaven aturades (3 homes i 4 dones). De les 25 persones inactives 6 estaven jubilades, 11 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Éclusier-Vaux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Éclusier-Vaux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Vídua cridanera

La vídua cridanera (Vidua interjecta) és un ocell de la família dels viduids (Viduidae).

## Hàbitat i distribució

Viu a les sabanes de Mali, Costa d'Ivori, Ghana, sud de Nigèria, Camerun, República Centreafricana i nord-est de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Vídua cridanera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# The Typing of the Dead

The Typing of the Dead és un joc arcade (que després fou portat a Dreamcast, Microsoft Windows i PlayStation 2), que fou llançat el 1999 basant-se en el The House of the Dead 2. Mentre que el segon és un tirador amb pistola de llum, ací la mecanografia substituïx a la pistola amb el teclat.
És un joc educatiu, que requerix que el jugador millore les seues tècniques de mecanografia per a tindre èxit, fou lloat pels crítics principalment pel seu contingut graciós.

## Enllaços externs

* Lloc oficial per la versió de PlayStation 2 Arxivat 2008-06-08 a Wayback Machine. (japonès)
* Manual de The Typing of the Dead manual (anglès)
* Audio Atrocities - Trossos de doblatge dels efectes sonors (anglès)
# Tractat de Brétigny

El Tractat de Brétigny es va signar el 8 de maig de 1360 a Brétigny, a prop de Chartres, entre Eduard III d'Anglaterra i Joan II de França, i conclou la primera fase de la Guerra dels Cent Anys i marca el punt màxim de l'expansió continental del Regne d'Anglaterra.
El benefici dels Anglesos seria:
* L'obtenció d'un rescat de 3 milions de lliures per a l'alliberament de Joan II de França, equivalents a la totalitat de les recaptacions del rei durant dos anys.
* Obtenció de la sobirania sobre la Guiena, Gascunya, Calais, el Poitou, el comtat de Guines, el Perigord, el Llemosí, l'Angoumois, la Saintonge i, al dependre de les terres del comtat d'Armagnac, adquireix : l'Agenais, el Carcí, el Roergue, la Bigorra i el Comtat de Gaura. En total, els Anglesos prenen la meitat del regne de França que la pau així obtinguda permet retornar al rei les capacitats de reconquerir les terres cedides.
# Robert II de Borgonya

Robert II de Borgonya (1248 - Vernon-sur-Seine 1306), duc de Borgonya (1271-1306).

## Orígens familiars

Nasqué el 1248 sent el tercer fill mascle del duc Hug IV de Borgonya i la seva primera esposa Violant de Dreux. Era net per línia paterna d'Eudes III de Borgonya i Alícia de Lorena.

## Núpcies i descendents

Es casà el 1279 amb la princesa Agnès de França, filla de Lluís IX de França i Margarida de Provença. D'aquesta unió nasqueren:
* l'infant Joan de Borgonya (1279-1283)
* la infanta Margarida de Borgonya (1285- morta jove)
* la infanta Blanca de Borgonya (1288-1348), casada el 1307 amb el comte Eduard I de Savoia
* la infanta Margarida de Borgonya (1290-1315), casada el 1305 amb el futur rei de França i Navarra Lluís X
* la infanta Joana de Borgonya (1293-1348), casada el 1313 amb el futur rei de França i Navarra Felip VI
* l'infant Hug V de Borgonya (1294-1315), duc de Borgonya
* l'infant Eudes IV de Borgonya (1295-1349), duc de Borgonya
* l'infant Lluís de Borgonya (1297-1316), rei titular de Tessalònica
* la infanta Maria de Borgonya (1298-?), casada el 1310 amb Eduard I de Bar
* l'infant Robert de Borgonya (1302-1334), comte de Tonnerre
Robert II morí el 21 de març de 1306 a Vernon-sur-Seine, i fou enterrat a Citeaux.
# Ricardo Miguel Moreira da Costa

Ricardo Miguel Moreira da Costa (nascut en Vila Nova de Gaia, Portugal, 16 de maig de 1981), conegut com a Ricardo Costa, és un futbolista portuguès que juga com a defensa al Fussball Club Luzern.

## Biografia

Costa va jugar en les divisions inferiors del Boavista FC, però va marxar al FC Porto el 2000, abans de debutar amb el seu primer equip. Amb el Porto debutà en la SuperLiga del 2002, precisament en un partit davant el Boavista. Després, va formar part de l'equip de Porto que va guanyar la SuperLiga en tres ocasions i es va consagrar en la Copa UEFA 2003-04, la Lliga de Campions de la UEFA 2004-05 i la Copa Intercontinental 2004.
El 2007 Ricardo Costa va ser transferit al VfL Wolfsburg de la 1. Bundesliga alemanya. Després de diversos anys a Alemanya, on va ser campió de lliga, va ser després cedit al Lille OSC davant la seua negativa de renovar amb el Wolfsburg. El dia 17 de maig de 2010 es fa oficial el seu fitxatge pel València CF.

## Internacional

Costa va ser internacional amb Portugal en la seua categoria Sub-21 i Sub-23, amb la qual va anar als Jocs Olímpics d'Atenes 2004. A més, va ser convocat per a jugar la Copa del Món de Futbol de 2006 i la Copa del Món de Futbol de 2010

### Participacions en Copes del Món

| Mundial | Seu | Resultat |
| Copa del Món de Futbol de 2006 | Alemanya | Quart lloc |
| Copa del Món de Futbol de 2010 | Sud-àfrica | Vuitens de final |
Ricardo Costa amb Portugal - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Portugal – Copa del Món de Futbol 2006
1 Ricardo •
2 P. Ferreira •
3 Caneira •
4 R. Costa •
5 F. Meira •
6 Costinha •
7 Figo •
8 Petit •
9 Pauleta •
10 Hugo Viana •
11 Simão •
12 Quim •
13 Miguel •
14 Nuno Valente •
15 Boa Morte •
16 R. Carvalho •
17 Cristiano Ronaldo •
18 Maniche •
19 Tiago •
20 Deco •
21 Nuno Gomes •
22 Santos •
23 H. Postiga •
Entrenador: Scolari
Selecció de futbol de Portugal – Copa del Món de futbol 2010
1 Eduardo •
2 B. Alves •
3 P. Ferreira •
4 Rolando •
5 Duda •
6 R. Carvalho •
7 Ronaldo •
8 P. Mendes •
9 Liédson •
10 Danny •
11 Simão •
12 Beto •
13 Miguel •
14 Veloso •
15 Pepe •
16 Meireles •
17 Amorim •
18 H. Almeida •
19 Tiago •
20 Deco •
21 R. Costa •
22 Fernandes •
23 Coentrão •
Entrenador: Queiroz
Selecció de futbol de Portugal – Eurocopa 2012
1 Eduardo •
2 B. Alves •
3 Pepe •
4 Veloso •
5 Coentrão •
6 Castro •
7 Ronaldo •
8 Moutinho •
9 H. Almeida •
10 Quaresma •
11 Oliveira •
12 R.Patrício •
13 Ricardo Costa •
14 Rolando •
15 Micael •
16 Meireles •
17 Nani •
18 Varela •
19 Lopes •
20 Hugo Viana •
21 João Pereira •
22 Beto •
23 H. Postiga •
Entrenador: Paulo Bento
Selecció de futbol de Portugal – Copa del Món de futbol 2014
1 Eduardo •
2 B. Alves •
3 Pepe •
4 Veloso •
5 Coentrão •
6 William •
7 Ronaldo  •
8 Moutinho •
9 H. Almeida •
10 Vieirinha •
11 Éder •
12 Patrício •
13 Ricardo Costa •
14 Neto •
15 Rafa •
16 Meireles •
17 Nani •
18 Varela •
19 A. Almeida •
20 Amorim •
21 João Pereira •
22 Beto •
23 H. Postiga •
Entrenador: Bento :
# Wasco (desambiguació)

«Wasco» té aquests significats:
* Wasco, ciutat a l'estat de Califòrnia
* Wasco, ciutat a l'estat d'Oregon
* Comtat de Wasco, comtat a l'estat d'Oregon
# The Una

The Una fou una de les primeres revistes feministes, escrita i editada íntegrament per dones. Establerta i editada a Providence, Rhode Island, Estats Units, per Paulina Wright Davis al febrer de 1853; més endavant es traslladà a Boston, quan Paulina W. Davis li'n cedí la responsabilitat a Caroline Healey Dall; ací es publicà fins a octubre de 1855.
La revista, dedicada a apoderar la dona, es publicà mensualment durant els seus quasi anys d'existència i és reconeguda per haver estat la primera publicació del Moviment pels drets de les dones. Entre les col·laboradores n'hi havia importants feministes i educadores com Elizabeth Cady Stanton, Lucy Stone, Ednah Dow Littlehale Cheney i Elizabeth Palmer Peabody.

## Referències

* ↑ «Paulina Kellogg Wright Davis» (en anglés). National Women's Hall of Fame. [Consulta: 18 desembre 2015].
* ↑ «Davis, Paulina Kellogg Wrigh» (en anglés). American National Biography Online. Oxford University Press., 01-02-2000. [Consulta: 18 desembre 2015].
* ↑ «"Universal Human Rights": The New Rhetoric of the Woman's Rights Movement Conceptualized Within the Una (1853-1855)». American Periodicals: A Journal of History & Criticism, 23, 1, 2013, pàg. 22-42 [Consulta: 2 maig 2016].
* ↑ Encyclopedia of Transcendentalism. Infobase Publishing, 2014. ISBN 9781438109169.
* ↑ «The Una» (en anglés). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 2 maig 2016].
# Torrent de la Fàbrega (Navars)

El Torrent de la Fàbrega o Rasa de la Fàbrega, que en el seu primer tram també rep la denominació de Riera de Vallbona, és un afluent per la dreta del Cardener.
Neix al vessant nord del mont Comabella, a llevant de Fontelles del Mas (municipi de Cardona) i desguassa al Cardener a uns 870 m, aigües amunt del Palà de Torroella. El curs del Torrent de la Fàbrega transcorre pels municipis de Cardona i Navars. La xarxa hidrogràfica del Torrent de la Fàbrega està constituïda per sis cursos fluvials que sumen una longitud total de 6.403 m.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «riera de Vallbona». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 17 octubre 2022].
# Roodt-sur-Eisch

Roodt-sur-Eisch (en luxemburguès: Rued; en alemany: Roodt-Eisch) és una vila de la comuna de Septfontaines del districte de Luxemburg al cantó de Capellen.

## Geografia

El poble està situat en la vall de l'Eisch, un afluent de l'Alzette.
# Solha

Solha (en francès Souilhe) és un municipi del departament de l'Aude a la regió francesa d'Occitània.
# Riu Wisconsin

El riu Wisconsin és un afluent del riu Mississipi a l'estat nord-americà de Wisconsin. Amb 692 km de llargària, és el riu més llarg de l'estat. Té una conca hidrogràfica de gairebé 31.000 km².
El riu Wisconsin neix als boscos i llacs de North Woods al nord de Wisconsin, al desert de Lac Vieux, prop de la frontera de la península superior de Michigan. Flueix cap al sud a través de la plana glacial del centre de Wisconsin, passant per Wausau, Stevens Point i Wisconsin Rapids. Al sud de Wisconsin es troba amb la morrena terminal formada durant l'última edat glacial, on forma els Dells (congost) del riu Wisconsin. Al nord de Madison a Portage, el riu gira cap a l'oest, travessant les muntanyes Western Upland de Wisconsin i unint-se al Mississipi aproximadament a 4,8 km al sud de Prairie du Chien.
La cascada més alta del riu és Grandfather Falls al comtat de Lincoln.
El riu Wisconsin delimita els comtats d'Adams, Juneau, Columbia, Sauk, Dane, Iowa, Richland, Grant i Crawford dins del mateix estat de Wisconsin.

## Referències

* ↑ «Wisconsin River» (en anglès). https://delphipages.live/,+2020. Arxivat de l'original el 2021-12-28. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «Wisconsin». enciclopèdia.cat, GEC, 1989. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «History of the Wisconsin River» (en anglès). Wisconsin Canoe Co, 2021. [Consulta: 26 desembre 2021].
# Torrent de la Font del Pardal

El torrent de la Font del Pardal és un curs d'aigua dels termes municipals de Balenyà, a la comarca d'Osona, i de Castellcir, a la comarca del Moianès.

## Terme municipal de Balenyà

Es forma en el sector nord de la urbanització de Puigsagordi, des d'on s'adreça cap a ponent, decantant-se progressivament cap al nord i poc més tard cap al sud. De seguida travessa el Camí del Soler, que tot seguit segueix pel costat sud durant un bon tros. Passa a prop i al sud-est de la masia de Mirambell i, baixant cap al sud-oest, passa a ran i pel costat de llevant de la masia del Soler de l'Espina. En el moment que passa a prop d'aquesta masia, el torrent discorre en direcció sud. Al cap de poc torna a girar cap al sud-oest, passa pel nord de la Baga de Puig-alt i en el moment que troba la Font del Pardal deixa el terme municipal de Balenyà i entra en el de Castellcir.

## Terme municipal de Castellcir

El torrent entra en aquest terme entre el Collet de Puig-alt, a l'est-sud-est, i la Feixa del Pujol del Soler, a l'oest-nord-oest. Continua cap al sud-oest, i arriba a llevant de la masia de Serracaixeta, al nord-est de la Torre de Serracaixeta, al nord de la Baga de Santa Coloma, on s'aboca en el torrent del Soler just al sud-est i a prop del Pou de glaç de la Font del Barbot.
# Roderic de la Guitarra

Roderic de la Guitarra, va ser un llaütista i intèrpret espanyol, actiu principalment durant la primera meitat del segle XV.
Roderic va entrar al servei de la casa de Trastámara i va ser compositor de la cort de Ferran d'Antequera quan va ser coronat rei el 1412. A la mort de Ferran el 1416, el va succeir el seu fill Alfons el Magnànim i Roderic va romandre al seu servei sota el títol de ministrer de cambra. Fou enviat a actuar davant el comte de Foix i davant les corts de Navarra i Castella, acompanyat de Diego, un cantant que també servia a la reialesa trastàmara.
Roderic va acompanyar Alfons en la conquesta de Nàpols el 1421; i l'any següent mentre estava lluny de casa, la seva dona, Inés González, va ser segrestada a València enmig d'un robatori. Els segrestadors van ser atrapats a Sevilla i castigats. A finals de 1423 va tornar a la península i consta a Barcelona; roman als registres de l'Arxiu reial de Barcelona fins al 1427. Després desapareix del registre històric fins al 1458, en el que va ser un dels diversos instrumentistes que va actuar en públic durant la festa de l'Assumpció d'aquell any.
No s'ha pogut atribuir definitivament a Roderic cap obra que es conservi, tot i que s'ha suggerit que és l'autor de l'Angelorum psalat, una balada del Còdex Chantilly. Al manuscrit, la peça apareix sota el nom de S Uciredor, o Rodericus lletrejat al revés, i Roderic de la Guitarra és l'únic músic conegut d'aquella època amb aquest nom.

## Referències

* ↑ "Roderic de la Guitarra". The New Grove Dictionary of Music and Musicians. 2nd edition, Oxford, 2001.
* ↑ M.C. Gómez, "Some Precursors of the Spanish Lute School". Early Music 20 (1992), pp. 583-593.
* ↑ Gilbert Reaney, "The Manuscript Chantilly, Musee Conde 1047". Musica Disciplina 8 (1954), pp. 78-79.
# Remetalces del Bòsfor

Remetalces (grec antic: Ῥοιμητάλκης, llatí: Rhoemetalces) va ser rei del Bòsfor durant els regnats d'Hadrià i Antoní Pius, segons es pot saber per les monedes del rei on les imatges d'aquests dos emperadors apareixen gravades.
Era fill de Cotis II del Bòsfor a qui va succeir l'any 132. Va regnar fins al 154 en què el va succeir el seu germà (o potser fill) Juli Eupator.
Juli Capitolí l'esmenta a la Història Augusta, en la seva biografia d'Antoní Pius.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Rhoemetalces». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 26 setembre 2022].
# Síndrome de Lambert-Eaton

La síndrome miastènica d'Eaton-Lambert (o síndrome miastènica de Lambert-Eaton o, senzillament, síndrome d'Eaton-Lambert o síndrome de Lambert-Eaton), i ocasionalment abreviat com a SMLE (o en la seva forma anglesa LEMS), és un trastorn autoimmunitari rar que es caracteritza per debilitat muscular de les extremitats. És el resultat d'una reacció autoimmunitària que origina la formació d'anticossos contra els canals de calci depenent de voltatge presinàptics en la unió neuromuscular (la connexió entre els nervis i el múscul que innerven). Al voltant del 60 per cent dels pacients amb SMLE tenen tumors malignes subjacents, amb major freqüència un càncer de pulmó de cèl·lules petites, de manera que es considera com una síndrome paraneoplàstica (una condició que sorgeix com a conseqüència d'un càncer en una altra part del cos).
Les persones que desenvolupen problemes són en general majors de quaranta anys, encara que pot ocórrer a qualsevol edat. El diagnòstic es confirma generalment amb electromiografia i anàlisi de sang, que permeten distingir-la de la miastènia greu, una malaltia neuromuscular autoimmunitària semblant.
Si la malaltia s'associa amb el càncer, el tractament directe del càncer sovint alleuja els símptomes de LEMS. Altres tractaments utilitzats són els glucocorticoides, l'azatioprina i la immunoglobulina intravenosa, que suprimeixen el sistema immunitari, i la piridostigmina i la 3,4-diaminopiridina, que augmenten la transmissió neuromuscular. De vegades, la plasmafèresi és necessària per eliminar els anticossos.

## Referències

* 1 2 3 Mareska M, Gutmann L «Lambert-Eaton myasthenic syndrome». Semin. Neurol., 24, 2, juny 2004, pàg. 149–53. DOI: 10.1055/s-2004-830900. PMID: 15257511.
* ↑ Verschuuren JJ, Wirtz PW, Titulaer MJ, Willems LN, van Gerven J «Available treatment options for the management of Lambert-Eaton myasthenic syndrome». Expert Opin. Pharmacother., 7, 10, juliol 2006, pàg. 1323–36. DOI: 10.1517/14656566.7.10.1323. PMID: 16805718.
# Rocío de Frutos Madrazo

María de la Rosada de Fruits Madrazo (Valladolid, 21 de gener de 1967) és una política espanyola del PSdG, diputada per Orense al Congrés durant la XI i XII legislatura.

## Biografia

Llicenciada en Dret per la Universitat de Valladolid, posseeix un Diploma d'Estudis Avançats per la Universitat de Vigo i un Diploma d'Adreça Pública per INAP. En 1993 va ingressar en el Cos Superior d'Inspectors de Treball i Seguretat Social, sent Orense el seu primer i única destinació. Va ser secretària general de la delegació del govern a Orense entre 2004 i 2008. Va encapçalar la llista del PSOE per la província d'Orense en les eleccions generals de 2015, sent triada diputada, i posteriorment reelegida en 2016. Va ser un dels quinze diputats del PSOE que van votar no en la segona sessió d'investidura de Mariano Rajoy per a president el 29 d'octubre de 2016.

## Referències

* ↑ Congreso de los Diputados. «De Frutos Madrazo, María del Rocío». Arxivat de l'original el 2020-11-29. [Consulta: 20 setembre 2017].
* ↑ «Rajoy, investido presidente gracias a la abstención de todos los diputados del PSOE excepto 15». , 29-10-2016 [Consulta: 20 setembre 2017].
# Webvisual TV

Webvisual TV és un canal de televisió a través d'internet que va encetar la seva programació el 2003 amb l'objectiu d'informar en llengua de signes catalana, mitjançant vídeos penjats a la xarxa. L'any 2019 va dur a terme un canvi de disseny més intuïtiu i més visual, amb botons per compartir a les xarxes socials i un cercador que permet trobar qualsevol informació. 'Webvisual' s'adapta a tota mena de dispositius: ordinadors, telèfons mòbils, tauletes, etc. perquè es puguin veure les notícies a qualsevol lloc i en qualsevol moment.
Els apartats principals de Webvisual son 'Notisord' (amb notícies sobre Comunitat Sorda), 'Notícies' (amb notícies d'actualitat de la societat en general), 'Actualitat' i 'Obrim', apartat disposat per temàtiques ("Quin món", "Reportatges", "Entrevistes", "Contes", "Esports", etc.). Webvisual també té un perfil a Instagram, @Webvisual_tv, que permet seguir les novetats diàriament, igual que succeeix a Twitter, on també es comparteixen notícies sobre comunitat sorda i la llengua de signes. També es pot seguir a Webvisual.tv a través de Facebook.
L'any 2015 'Webvisual' va rebre un el Premi LSC de Foment de la Llengua de Signes Catalana de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Webvisual.tv, la televisió a través d'internet en llengua de signes catalana, estrena nou disseny web i xarxes socials». Generalitat de Catalunya, 22-10-2019. [Consulta: 28 abril 2021].
* ↑ «Webvisual.tv, la televisió en llengua de signes catalana, estrena nou disseny web i xarxes socials». Diari de la Discapacitat, 21-10-2019 [Consulta: 28 abril 2021].
* 1 2 «Webvisual.TV: Televisión pionera en LSC». Federació de Persones Sordes de Catalunya (FESOCA), 21-10-2019. [Consulta: 28 abril 2021].
* ↑ «El Departament de Cultura lliura el I Premi LSC de Foment de la Llengua de Signes Catalana». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 03-06-2015 [Consulta: 25 abril 2021].

## Enllaços externs

* Webvisual TV
# Theodor Pallady

Theodor Pallady (Iaşi, 1871 - Bucarest, 1956) va ésser un pintor romanès.
En la seva joventut, Pallady va viure a Dresden, on va estudiar tecnologia. Més tard, es va desplaçar a París, on va treballar amb Henri Matisse, Georges Rouault i Albert Marquet. L'any 1904 va retornar a Romania i va exposar les seues obres a l'Ateneul Român (Ateneu Romanès en romanès, una sala de concerts situada al centre de Bucarest).
El 1906 es va casar amb Jeanne Ghika-Brigadier.
Tot i el seu retorn, Pallady va continuar mantenint el contacte amb París on va poder continuar exhibint moltes de les seues obres fins a l'arribada de la Segona Guerra Mundial. També va participar en la Biennal de Venècia dels anys 1924, 1940 i 1942.
Va ser enterrat al cementiri de Bellu, el més famós de tot Bucarest.

## Referències

* ↑ «art romanès». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 8 maig 2022].
* 1 2 «Theodor Pallady, pictorul uitat al Iașului».
* ↑ Pallady, Theodor. Pallady scriind: jurnale, scrisori, însemnări. Compania, 2009. ISBN 978-973-7841-67-4. OCLC 741721824.
* ↑ Chiper, Mihai. Pe câmpul de onoare: o istorie a duelului la români. Bucharest: Humanitas, 2016. ISBN 978-973-50-5471-7. OCLC 1108180328.

## Enllaços externs

* Theodor Pallady a la web d'ArtFact. Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (anglès)