OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesc de Casa-saja

Francesc de Casa-saja (Barcelona, segle xv) fou un jurista català.

## Biografia

De les poques dades que es tenen de la seva vida, se sap que era amic comú de Jeroni Pau i de Pere Miquel Carbonell, així com del poeta llorejat Antonio Geraldini.
Antoni Rovira i Virgili, en la seva Història nacional de Catalunya, inclou el seu nom al costat de Jaume Pau, Jeroni Pau, Berenguer de Mont-ravà, Joan Ramon Ferrer, personatges il·lustres de la jurisprudència catalana del segle xv.

## Obres

* Epistula en laudem Petri Michaelis Carbonelli
* Epistulae

## Referències

* ↑ Mariàngela Vilallonga,La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic, pàg. 83
* ↑ Früh, Martin. Antonio Geraldini († 1488). Leben, Dichtung und soziales Beziehungsnetz eines italienischen Humanisten am aragonesischen Königshof. Mit einer Edition seiner "Carmina ad Iohannam Aragonum". Münster: LIT-Verlag, 2005, p. 123-125. ISBN 3-8258-8233-0.
* ↑ Antoni Rovira i Virgili, Història nacional de Catalunya, volum VII, pàg. 330

## Bibliografia

* Mariàngela Vilallonga, La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic (1993, ISBN 978-84-7256-930-0).
* Antoni Rovira i Virgili, Història nacional de Catalunya, volum VII. (Barcelona, 1934; Edició facsímil, Bilbao 1978).
# Ctenomys pundti

Ctenomys pundti és una espècie de mamífer rosegador de la família dels ctenòmids. És endèmic del sud de les províncies de Córdoba i San Luis (Argentina). El seu hàbitat natural és la pampa. Està amenaçat per la transformació del seu hàbitat en camps de conreu.
Aquest tàxon fou anomenat en honor de Moritz Pundt, propietari d'un gran terreny agrícola a l'Argentina que envià el crani d'una espècie nova de Ctenomys a Nehring.

## Referències

* ↑ Bidau, C.; Lessa, E.; Ojeda, R. Ctenomys pundti. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 3 febrer 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 332. ISBN 978-0801893049.
# Cayeux-sur-Mer

Cayeux-sur-Mer és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2018 tenia 2462 habitants.

## Demografia

El 2007 hi havia 3.684 habitatges, 1.249 eren l'habitatge principal, 2.291 eren segones residències i 143 estaven desocupats.

## Economia

No hi gaire activitat industrial, excepte l'explotació dels jaciments de còdols. El teixit econòmic és caracteritzat per serveis de proximitat, la construcció i sobretot el turisme. Roman una mica d'activitat pesquera. L'any 2000 hi havia disset explotacions agrícoles que conreaven uns 1.375 hectàrees. El municipi té una escola maternal i dues escoles elementals. El 2007 la població en edat de treballar era de 1.670 persones de les quals 1.034 eren actives.

## Llocs d'interés

* El ferrocarril historic de via estreta «Chemin de fer de la Baie de Somme» de Cayeux via Saint-Valery cap a Le Crotoy
* La locomotora Haine-St-Pierre n°15
* L'estació
* L'estació
* El port pesquer i esportiu de Le Hourdel
* El cementiri municipal
* Le Hourdel
* La platja

## Referències

* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ «Chemin de Fer de la Baie de Somme» (en francès). [Consulta: 15 octubre 2021].
# Claudia de liberale causa

La lex Claudia de liberale causa va ser una llei romana establerta per Appi Claudi Cras d'acord amb els altres decemvirs l'any 450 aC (302 de la fundació de Roma). La llei estipulava que quan es feia una reclamació sobre un suposat esclau se l'havia de considerar lliure durant el litigi (vindiciae darentum secundum libertatem).

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de; José Francisco Díaz. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 29 [Consulta: 30 abril 2022].
# Blauet nan de Manus

El blauet nan de Manus (Ceyx dispar) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita les Illes de l'Almirallat, a les Bismarck.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Fusió

«Fusió» té aquests significats:
* Física:
** Fusió (canvi d'estat)
** Fusió nuclear
* Manga: tècnica de combat de Bola de Drac. Vegeu: Fusió (Bola de Drac).
* Música: Fusió musical
* Economia: Fusió (economia)
# Czernina

La czernina és una sopa típica de la cuina de Polònia. La sopa es fa sobretot amb sang d'ànec i un brou.

## Característiques

La sopa té un sabor àcid que sol dissimular-se amb l'afegitó de sucre i vinagre. Tot i ser un plat senzill hi ha tot de variants a diferents parts de Polònia i també de Lituània. De vegades entre els ingredients hi ha components dolços com el xarop de pruna, pera o mel. Com la majoria de les sopes de la cuina polonesa, sol ser servida acompanyada de fideus, macarrons o patates bullides.

## Símbol

Fins al segle xix la czernina fou el símbol de la cultura polonesa. Se sol servir entre els joves perquè s'acostumin al sabor i puguin mantenir la tradició. Com a símbol es tracta d'un element imprescindible al Pan Tadeusz, el famós poema èpic d'Adam Mickiewicz.

## Vegeu també

* Brou negre
# Estrilda d'Aràbia

El estrilda d'Aràbia (Estrilda rufibarba) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Habita praderies del sud-oest de l'Aràbia Saudí i cap al sud fins al Iemen.

## Referències

* ↑ «Estrilda d'Aràbia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2022(català)
# Castelletto d'Erro

Castelletto d'Erro és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont, (Itàlia).
Limita amb els municipis de Bistagno, Cartosio, Melazzo, Montechiaro d'Acqui i Ponti.

## Enllaços externs

* Il Portale dell'Acquese - Castelletto d'Erro Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine.
# Bahhara Oulad Ayad

Bahhara Oulad Ayad (àrab بحارة أولاد عياد) és una comuna rural de la província de Kénitra de la regió de Rabat-Salé-Kenitra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 31.860 persones. El seu nucli poblat és Khenache (ⵅⵏⴰⵛ).

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Blauet nan de Nova Geòrgia

El blauet nan de Nova Geòrgia (Ceyx collectoris) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita les illes de Vellalavella, Nova Geòrgia i Rendova, a l'arxipèlag de les Salomó

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Garrison (Dakota del Nord)

Garrison és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 1.318 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Garrison tenia 1.318 habitants, 590 habitatges, i 362 famílies. La densitat de població era de 363,5 hab./km².
Dels 590 habitatges en un 21,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 38,6% no eren unitats familiars. En el 36,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,64.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18% tenia menys de 18 anys, un 4,2% entre 18 i 24, un 19,1% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 35,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 52 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.843 $ i la renda mediana per família de 37.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.943 $ mentre que les dones 15.729 $. La renda per capita de la població era de 16.591 $. Entorn del 6,5% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Garrison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Garrison». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Estadi La Magdalena

L'Estadi de la Magdalena és un estadi de futbol situat al municipi valencià de Novelda (Vinalopó Mitjà), en el qual el Novelda Club de Futbol disputa els seus partits com a local. Forma part del Camp d'Esports La Magdalena, pertanyent a l'Ajuntament de Novelda. Té una capacitat actual d'aproximadament 6.500 espectadors, amb 1800 seients distribuïts entre la zona de preferent i de tribuna, aquesta última coberta.

## Història

L'Estadi La Magdalena es va inaugurar oficialment el 1949, en un partit amistós disputat entre l'equip local, el Novelda Club de Futbol i el València CF, amb la superfície encara de terra.
Posteriorment, en l'època daurada de l'equip (que va coincidir amb els ascensos a tercera divisió i Segona B) es va canviar la terra per gespa natural, superfície sobre la qual la ciutat de Novelda va veure passar a jugadors com Carles Puyol, Xavi Hernández o Oleguer Presas quan militaven en el FC Barcelona B. Sobre la gespa artificial també es van produir trobades de Copa del Rei de futbol davant equips com el Reial Saragossa, UD Las Palmas o València CF (any 2001), aquests dos últims eliminats pel Novelda CF en l'eliminatòria a partit únic. Però el moment més recordat que s'ha viscut en l'Estadi La Magdalena és, sens dubte, la victòria en la primera ronda de la Copa del Rei davant el FC Barcelona per 3-2 l'11 de setembre de 2002, amb tres gols de Jesús Antonio Madrigal.
L'any 2009, l'Ajuntament de Novelda, propietari del recinte, va rebre una subvenció per part de la Diputació d'Alacant per a substituir la gespa natural per l'artificial. Aquesta obra va començar al juliol de 2009 i va acabar el gener de 2010, estrenant la nova superfície un partit corresponent a la jornada 19 de la Tercera Divisió grup VI disputat entre el Novelda CF i el Jove Espanyol el 6 de gener d'aqueix mateix any.

## Instal·lacions

L'Estadi La Magdalena té actualment unes dimensions de 97 metres de llarg x 65 metres d'ample. Compta amb dos bars (un d'ells desocupat), sala de premsa, sala per a convidats VIP, marcador electrònic i quatre torres d'il·luminació artificial. Així mateix té els corresponents vestidors per a l'equip local i el visitant, i el vestidors per al trio arbitral. Actualment s'està construint la seu social del Novelda CF.

## Referències

* 1 2 Dades del Novelda (castellà)
* ↑ «Novelda CF - Estadio La Magdalena» (en castellà). Soccerway.com.
* ↑ «El Novelda humilla al Barça» (en castellà). El País, 12-11-2002.
* ↑ «El campo de fútbol de La Magdalena será de césped artificial» (en castellà). Novelda Digital, 30-07-2008.

## Enllaços externs

* Web oficial del Novelda CF Arxivat 2013-02-24 a Wayback Machine.
# Castellet de l'Ocaive

El Castellet de l'Ocaive o Castell d'Olocaiba (Al-Uqayba) diminutiu d'uqab (en àrab عُقاب), que significa altura, lloc elevat i per assimilació, també àguila. És originalment una torre de guaita d'origen musulmà, d'època post-califal, emplaçada al final de la ruta que va des de l'interior, Cocentaina, fins al port de Dénia. Està sota la protecció de la Declaració genèrica del Decret de 22 d'abril de 1949, i la Llei 16/1985 sobre el Patrimoni Històric Espanyol. En 2016 la Secretaria d'Estat de Cultura, a través de la Direcció General de Belles Arts i Béns Culturals i d'Arxius i Biblioteques, feu la inscripció del castell de l'Ocaive al Registre General de Béns d'Interés Cultural (BIC) amb el codi d'identificació 17829.

## Història

Segurament fou construït per a formar part d'una espècie de corona defensiva al voltant del Castell de Dénia, al qual històricament es troba unit, junt amb els castells de Segària, Laguar, Pop, Xaló, Calp i Polop. Originalment degué ser una torre exempta, possiblement després, un poc abans de la reconquesta, es convertia en fortalesa per a guarir la població de les alqueries que l'envoltaven, i que eren part del seu territori castral d'un atac de les tropes cristianes.
Es troba en un espectacular emplaçament rocós al sud-oest de la població de Pedreguer, en l'anomenada Muntanya Gran en direcció a la Llosa de Camatxo. Originalment va ser una alqueria musulmana, després de la Reconquesta, en 1244, la propietat del castell i l'alqueria d'Ocaive pertanyia a l'Almirall En Pere Ximén Carroç, qui en 1249 la va donar a Andrés i Albero Flix. En 1260 passa junt amb l'alqueria a Sancho Ruiz de Corella. Més tard, en 1271, va passar a Pere Rodríguez de Corella, després als Pujadas, els comtes d'Anna i finalment als de Cervelló. Durant la Guerra de les Germanies va ser escenari de diferents accions d'armes. Després de l'expulsió dels moriscs en 1609, va haver de ser repoblada amb cristians, vinguts sobretot de les Illes Balears i València.
Conserva les restes de la torre de l'homenatge i alguns llenços de muralla, i en un pla més baix un aljub. Probablement va ser abandonat en dates primerenques després de la Reconquesta, ja que deixa d'aparéixer ressenyat en tota la documentació històrica.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ Mulet i Grimalt, Carles. «Toponímia del poble de Pedreguer i del seu terme municipal». Arxivat de l'original el 2015-01-04. [Consulta: 3 gener 2015].
* ↑ «DIARI D'UN JOVE MASTERITZAT EN LA TRENTENA» (en català). [Consulta: 12 juny 2017].
* ↑ «Fitxa BIC: Castell d'Olocaiba» (en castellà). Gva.es. [Consulta: 3 gener 2015].
* ↑ Guichard, Pierre. Al-Andalus front a la conquesta cristiana: els musulmans de València... (en castellà). València: Biblioteca Nueva. Universitat de València, 2001. ISBN 84-7030-852-1.
* ↑ «Castellet de l'Ocaive» (en castellà). Monumentalnet.org. Arxivat de l'original el 2015-01-03. [Consulta: 3 gener 2015].
* 1 2 «Castell d'Olocaiba» (en castellà). Castilloscomunidadvalenciana.com. Arxivat de l'original el 2015-01-04. [Consulta: 3 gener 2015].
# Banu Hamza

Els Banu Hamza foren una família de notables de Damasc que van exercir per molt de temps el càrrec de nakib al-ashraf. L'ancestre fou Hamza al-Harrani. El primer membre destacat fou Ismail ibn Husayn ibn Ahmad al-Natif que fou nakib el 942. El càrrec va seguir vinculat a la família durant segles (fins al segle XV); després la família va seguir figurant en els esdeveniments locals. El 1860 el cap de la família, Mahmud ibn Muhammad Nasib Hamza al-Husayni al-Hamzawi al-Hanafi, va protegir els cristians de les massacres i el 1867 fou mufti de Síria.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, Vol. III, pag. 159
# Borda de Ferrer (Enrens i Trepadús)

La Borda de Ferrer, sovint grafiat Farrer, seguint la pronúncia local, és una borda del terme municipal de Tremp, a l'antic terme ribagirçà d'Espluga de Serra, al Pallars Jussà. Està situada al nord de l'enclavament d'Enrens i Trepadús, al nord-est d'on hi ha les restes del Castell d'Enrens i al nord-est del Prat de Badia.

## Vegeu també

* Borda d'Anselles

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gai Furi Pàcil (cònsol 412 aC)

Gai Furi Pàcil (en llatí: Gaius Furius Pacilus) va ser un magistrat romà. Era fill de Gai Furi Pàcil Fus, i formava part de la família patrícia dels Furi Pàcil, de la gens Fúria.
Va ser elegit cònsol romà l'any 412 aC juntament amb Quint Fabi Vibulà Ambust. En el seu mandat va veure les maniobres polítiques de Luci Icili, tribú de la plebs, per a afavorir els plebeus amb diverses lleis agràries. Aquell any hi va haver també una greu epidèmia a Roma que va portar fam l'any següent.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 80.
# Damla Sönmez

Damla Sönmez (Istanbul, 3 de maig de 1987) és una actriu de teatre, cinema i televisió turca. L'any 2009, a vint-i-dos anys, Sönmez fou guardonada com a millor actriu secundària a l'Antalya Film Festival pel seu paper a "Bornova Bornova". També va rebre el premi a la millor actriu al Festival Internacional de Milà el 2015 pel seu paper "Damla" a la pel·lícula "Deniz Seviyesi" (Nivell de mar).

## Referències

* ↑ «Damla Sönmez, içini Ece Saruhan'a döktü» (en turc). Habertürk [Consulta: 20 febrer 2021].
* ↑ «Esta actriz co-protagonizará junto a Halit Ergenç la película “Primer Paso 1919”» (en castellà). TRT. [Consulta: 20 febrer 2021].
* 1 2 «Genç cadı ödülü sahibini buldu» (en turc). Habertürk. Arxivat de l'original el 2016-11-20. [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ «Sadri Alışık Ödülleri sahiplerini buldu» (en turc). Milliyet. [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ Simon, Alissa. «Turkish Actress Damla Sonmez to Star in Netflix Docu-Drama ‘Ottoman Rising’» (en anglès americà). Variety. [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ «Damla Sönmez: Bizde yarım kalan öykülerden bol bir şey yok - Hayat Haberleri» (en turc). Hürriyet. Arxivat de l'original el 2017-02-03. [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ «Damla Sönmez, Milano'da ayakta alkışlandı - Sayfa 1» (en turc). CNN Türk. [Consulta: 19 febrer 2021].
# Cal Fàbregas (Berga)

Cal Fàbregas és una casa del municipi de Berga protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un habitatge ubicat a una cantonada, estructurat en planta baixa i tres pisos superiors, rematat amb per una sanefa dentada i una cornisa de pedra. El parament és a base de grans carreus de pedra ben escairades, avui força desgastades. La façana estava arrebossada però n'ha perdut la seva major part. Les obertures són allinadades amb una petita motllura arrodonida, la major part balcons alineats entre si.

## Història

La primera casa consular de la vila de Berga estava situada a l'indret conegut amb el nom dels quatre cantons, a la cruïlla entre el carrer major i la placeta de la ciutat. El 13 de novembre 1359 el rei Pere III concedí a la vila de Berga el privilegi per a poder constituir un consell municipal amb trenta prohoms. L'any 1580 va caldre realitzar importants obres a l'edifici que fou adaptat a les noves exigències. Al segle xviii s'incendià i aleshores fou traslladat a la plaça de Sant Pere.

## Referències

* 1 2 «Cal Fàbregas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Estadi Kírov

L'estadi SM Kírov va ser un estadi multiusos de la ciutat de Sant Petersburg, Rússia. L'estadi va ser inaugurat el 30 de juliol de 1950 i va rebre el seu nom en honor al polític Serguei Kírov. Va ser utilitzat, principalment, per a la pràctica del futbol i el Zenit Sant Petersburg hi disputava els seus partits com a local.
Al lloc de l'estadi Kírov hi va començar la construcció d'un nou estadi el 2007, el Gazprom Arena, propietat del Zenit i que seria una de les seus dels partits de la Copa del Món de 2018. La inauguració es va programar per al juliol de 2016 i el cost de la construcció seria de més de 35 mil milions de rubles. Amb aquesta construcció el Zenit tornava al lloc del seu estadi original, on no hi jugava des del 1992.

## Història

La construcció de l'estadi es va iniciar el 1932, però la construcció es va veure interrompuda el 1944 pel Setge de Leningrad. Es va reiniciar el 1945, amb el retorn de l'Exèrcit Roig i els treballadors de la Segona Guerra Mundial a la ciutat de Leningrad. Va ser inaugurat el 30 de juliol de 1950 amb un partit entre el Zenit de Leningrad i el Dinamo de Leningrad.
Per al partit entre el FC Zenit i el CSKA de Moscou, el 14 de juliol de 1951 l'estadi va batre el rècord d'assistència a un partit de futbol a tota la Unió Soviètica amb uns 110 000 espectadors, dels quals 16 000 estaven drets. El 1994 el FC Zenit va canviar de seu, per anar a jugar a l'Estadi Petrovsky. El 2005 es va aprovar la demolició de l'estadi per donar pas a l'Estadi Zenit.
L'estadi va ser finalment demolit el setembre de 2006. L'últim partit disputat en aquest recinte va enfrontar el FC Petrotrest contra l'Spartak Shelkovo, amb victòria dels primers per 3-0.

## Referències

* ↑ «Названа официальная дата окончания строительства стадиона на Крестовском острове». [Consulta: 28 setembre 2013].
* ↑ «Цена «Зенит-Арены» превысила 35 миллиардов рублей». Российская газета. [Consulta: 28 setembre 2013].
* ↑ Martin Burlund. «Zenit Plays First Match At Condemned Kirov Stadium». The St. Petersburg Times, 07-07-2006. Arxivat de l'original el 25 de setembre de 2006. [Consulta: 25 març 2010].
* ↑ Details for S.M. Kirov Stadium, St. Petersburg, worldstadia.com, consultat el 25 de març de 2010
# Castelletto Merli

Castelletto Merli és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont, (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Alfiano Natta, Cerrina Monferrato, Mombello Monferrato, Moncalvo, Odalengo Piccolo i Ponzano Monferrato.
Pertany al municipi les frazioni de Borgo San Giuseppe, Case Bertana, Cosso, Costamezzana, Godio, Guazzolo, Perno Inferiore, Perno Superiore, Sogliano, Terfengato, Terfengo i Valle.