OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xonville

Xonville és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 109 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Xonville era de 109 persones. Hi havia 35 famílies, de les quals 6 eren unipersonals (3 homes vivint sols i 3 dones vivint soles), 10 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 3 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família i 1 estava desocupat. Tots els 40 habitatges eren cases. Dels 38 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 7 tenien tres cambres, 7 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Xonville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 16 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 73 persones, 53 eren actives i 20 eren inactives. De les 53 persones actives 44 estaven ocupades (29 homes i 15 dones) i 8 estaven aturades (2 homes i 6 dones). De les 20 persones inactives 5 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un guixaire pintor.
L'any 2000 a Xonville hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 672 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Xonville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Xonville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sinagoga Eșua Tova de Bucarest

La Sinagoga Eșua Tova de Bucarest (en romanès: Sinagoga Eșua Tova din București) és el nom que rep un edifici religiós localitzat en la ciutat de Bucarest, la capital del país europeu de Romania, es tracta de la sinagoga més antiga de la ciutat, servint a la comunitat jueva local. La sinagoga es troba en el número nou del carrer Take Ionescu, prop de Piata Amzei. Va ser construïda en 1827 i fou renovada per última vegada en 2007.

## Referències

* ↑ http://www.romanianjewish.org/db/pdf/nr268_269/speciala2.pdf Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.cimec.ro/Monumente/LacaseCult/FR/Documente/ASP/culte.asp?nr=324&prefix= Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
# Cal·lip (poeta)

Cal·lip (en llatí Callipus, en grec antic Κάλλιππος) fou un poeta còmic grec, al que només menciona Ateneu de Nàucratis, i el fa autor d'una comèdia de nom Παννυχίς (Pannychis). La seva època és desconeguda.
S'ha proposat per alguns autors moderns, que en comptes de Cal·lip es llegís Hiparc, ja que aquest autor té una obra anomenada Παννυχίς, però sense masses arguments convincents.

## Referències

* ↑ 1.Callippus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 574
# Apol·loni de Tir

Apol·loni de Tir, en llatí Apollonius, en grec antic Άπολλώνιος, fou un filòsof estoic que va viure durant el regnat de Ptolemeu XII Auletes, rei de l'any 80 al 58 aC i del 55 al 51 aC.
Diògenes Laerci diu que va escriure una obra sobre Zenó de Cítion, el fundador de l'estoicisme. Estrabó dona el títol d'una altra obra seva, titulada Πίναξ τῶν ἀπὸ Ζήνωνος φιλοσόφων καὶ τῶν βιβλίων (Dibuix dels companys de Zenó filòsof i dels seus llibres), que sembla que era un breu comentari dels contemporanis de Zenó i la seva filosofia.
Si aquest Apol·loni és el mateix que el que Foci diu que va escriure una obra sobre filòsofs, o el que Esteve de Bizanci fa autor d'una obra titulada Χρονικά (Crònica), no es pot afirmar amb seguretat.

## Referències

* ↑ 26.Apollonius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 241
# Tetranitratoxicarboni

El Tetranitratoxicarboni, formalment conegut com a tetraquis(nitratoxicarboni)metà, és una molècula hipotèticament possible però no encara sintetitzada. Era desconeguda per a la ciència fins que Clara Lazen, una nena de deu anys, en va fer un model molecular. Consta com a coautora de l'article científic de la molècula.

## Descobriment

El professor de ciència Kenneth Boehr feia servir models moleculars de boles i barres per a representar molècules senzilles, quan l'alumna de deu anys Clara Lazen va muntar un model complex i va preguntar si es tractava d'un model real.
Insegur de la resposta, Boehr va enviar una fotografia del model al químic i amic Robert Zoellner, professor universitari de Química a la Humboldt State University. Zoellner va cercar la molècula a la base de dades 'Chemical Abstracts' i va confirmar que l'estructura de Lazen era única i mai abans s'havia reconegut.
Zoellner va escriure un article científic sobre la molècula, publicat a Computational and Theoretical Chemistry (Química Computacional i Teòrica), acreditant Lazen i Boehr com a coautors.

## Propietats

El tetranitratoxicarboni està format per oxigen, nitrogen, i carboni, amb una estructura similar a la de la nitroglicerina. Es prediu que té propietats explosives.

## Referències

* 1 2 Zoellner, Robert W.; Clara L. Lazen, Kenneth M. Boehr «A computational study of novel nitratoxycarbon, nitritocarbonyl, and nitrate compounds and their potential as high energy materials». Computational and Theoretical Chemistry, 979, 01-01-2012, pàg. 33-37. DOI: 10.1016/j.comptc.2011.10.011. ISSN: 2210-271X [Consulta: 3 febrer 2012].(anglès)
* 1 2 3 4 «Professor Confirms, Publishes 10-year-old's New Molecule». Humboldt State Now. Humboldt University. [Consulta: 3 febrer 2012].(anglès)
* 1 2 3 «10-Year-Old Accidentally Creates New Molecule in Science Class». Popular Science. [Consulta: 3 febrer 2012].(anglès)
# Àrea metropolitana Rin-Neckar

Àrea metropolitana Rin-Neckar (en alemany Metropolregion Rhein-Neckar) és una Àrea metropolitana alemanya situada entre el nord del Baden-Württemberg, el sud-est de l'Estat de Renània-Palatinat i el sud de Hessen. Té una població d'uns 2,3 milions d'habitants i les ciutats més grans són Mannheim, Heidelberg i Ludwigshafen. També destaquen Espira i Worms.
L'Àrea metropolitana Rhein-Neckar i una de les zones econòmic-empresarials més importants de la República Federal d'Alemanya. S'hi concentren unes 134.000 empreses, tant empreses multinacionals com Pimes familiars i empreses de nova creació (start-ups). L'elevada quota d'exportació del 58% demostra l'orientació internacional d'aquestes empreses. Les indústries principals són: automoció, construcció de màquines i plantes industrials, química, tecnologia informàtica, biotecnologia i ciències de la vida, energia i medi ambient, així com economia de cultura i creativitat. La regió està perfectament connectada a la infraestructura de la xarxa de tràfic nacional i europeu; vuit autopistes transcorren per ella. La estació principal de trens de Mannheim és un nus important i la comunicació ferroviària. L'Aeroport de Frankfurt éstà a 30 minuts de Mannheim.

## Composició

L'àrea metropolitana es compon de quinze districtes, incloent vuit districtes urbans.

### Baden-Württemberg

* Mannheim (districte urbà) (MA)
* Heidelberg (districte urbà) (HD)
* Districte de Neckar-Odenwald (MOS)
* Districte de Rhein-Neckar (HD)

### Hessen

* Districte de Bergstraße (HP)

### Renània-Palatinat

* Ludwigshafen (districte urbà) (LU)
* Worms (districte urbà) (WO)
* Neustadt an der Weinstraße (districte urbà) (NW)
* Espira (districte urbà) (SP)
* Frankenthal (districte urbà) (FT)
* Landau in der Pfalz (districte urbà) (LD)
* Districte de Rhein-Pfalz (RP)
* Districte de Bad Dürkheim (DÜW)
* Districte de Germersheim (GER)
* Districte de Südliche Weinstraße (SÜW)

## Referències

* ↑ Truffle Capital: Rhine‐Main‐Neckar cluster is ahead in Europe. Arxivat 2014-01-09 a Wayback Machine. (PDF; 175 kB)

## Enllaços externs

* Official regional portal of Initiative Rhine-Neckar Metropolitan Region
# Sichfrith Ivarsson

Sichfrith Ivarsson (883? - 888), va ser un cabdill nòrdic-gaèlic, monarca viking del regne de Dublín. Sichfrith és una forma de llengües goidèliques del nòrdic antic Sigfrødr o Sigurðr. Un dels reis pagans més bel·ligerants contra la cada vegada més influent confessió cristiana a la seva regió, durant el primer any del seu regnat va atacar i va cremar fins als fonaments els monestirs de Lismore i Cloyne.
També va poder ser el responsable de l'atac eclesiàstic de Kildare el 885 o el 886 on el vice-abat va ser capturat amb altres 280 presoners. El regnat de Sichfrith es considera el principi de la fi del domini escandinau a Irlanda perquè el seu regne va estar sotmès a nombrosos aixecaments capitanejats per diversos pretendents al tron, entre ells Eoloir Jarnknesson fill del viking Járnkné que el 886 ja havia matat Airemón mac Áedo, un dels dos reis de Ulaid (Ulster). Un altre pretendent amb el mateix nom, fill de Bard, també reclamava el tron en aquells dies segons les cròniques.
El 888 Sichfrith Ivarsson va ser assassinat pel seu germà Sigtrygg Ivarsson (Sictric I), que va romandre en el tron durant cinc anys.

## Vegeu també

* Llista de reis de Dublín

## Referències

* ↑ Crònica d'Irlanda any 883
* ↑ Todd, 1990, p. 27.
* ↑ Annals d'Ulster any 885 cap.10
* ↑ Annals d'Ulster any 886 cap. 1

## Bibliografia

* Todd, James Henthron (trad.). Cogad Gaedel re Gallaib (1867) (en anglès). Dublín: Longmans, Green, Reader & Dyer, 1990. ISBN 1-871615-03-8.
# Sinagoga Ets Hayim

La Sinagoga Ets Hayim (en castellà: l'arbre de la vida) (en àrab: معبد حنان) és una sinagoga que es troba a la capital d'Egipte, el Caire. El temple va ser construït en 1900. La sinagoga es troba al barri de Daher. Entre els seus membres famosos es troba l'actriu egípcia jueva Nagwa Salem (nom de naixement: Ninette Shalom). El temple, tenia una escola religiosa i una mikve (un bany ritual jueu). El sòl de marbre del temple, va resultar danyat durant el terratrèmol del 12 d'octubre de 1992. La sinagoga és protegida pel consell suprem egipci d'antiguitats. El temple és custodiat per un policia. La sinagoga va ser utilitzada per última vegada en 1967.

## Referències

* ↑ www.jimenaexperience.org/
# Cal Sas II

Cal Sas II és un edifici del municipi de Bellmunt del Priorat (Priorat) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici de planta trapezoïdal, bastit de maó i maçoneria, amb reforç de carreu als angles, de planta i dos pisos. A la façana principal s'obren dues portes i una finestra a la planta baixa, tres balcons al primer pis i tres finestrelles a les golfes. La porta principal té la llinda de pedra i al centre de l'arc rebaixat hi ha la data de 1863. Es tracta d'un edifici isolat i d'aspecte sòlid i massís que, malgrat el seu escàs valor arquitectònic, se separa clarament de la tipologia habitual de les cases del mateix carrer.

## Història

L'edifici fou aixecat la segona meitat del segle passat per la família Sas, de notòria importància local, com a segona residència al poble i destinada als fill. Actualment és arrendada.

## Referències

* 1 2 «Cal Sas II». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Cal Sas II». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Apol·loni de Tral·les

Apol·loni de Tral·les (segle i dC) fou un dels escultors de l'obra coneguda com el Toro Farnese (anomenat així per haver estat al Palau Farnese de Roma; avui dia és a Nàpols, al Museu Arqueològic Nacional), que representa el càstig de Dirce per Zetos i Amfíon. L'obra la va fer conjuntament amb el seu germà Taurisc de Tral·les.

## Referències

* ↑ «Apol·loni de Tral·les». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tetrao urogallus aquitanicus

Tetrao urogallus aquitanicus és una subespècie del gall fer (Tetrao urogallus) que es troba als Pirineus.
Les subespècies ibèriques del gall fer (T.u. aquitanicus i T.u.cantabricus) són dues relíquies vivents de la fauna arribada a la península durant les glaciacions del període quaternari. El gall fer (una espècie nòrdica propia de la taigà boreal) va arribar al sud d'Europa i, en recular els gels altra vegada, va quedar aïllat a les muntanyes meridionals.
Aquestes poblacions, aïllades entre si, han evolucionat de manera diferent, de manera que la seva genètica difereix sensiblement de les poblacions del centre d'Europa.
En un context de canvi climàtic i de canvi sobtat en els usos socials dels boscos, aquestes subespècies marginals i més meridionals es troben en una situació molt més fràgil que la resta de la població mundial.
A Catalunya, la subespècie T.u aquitanicus va ser declarada “en perill d’extinció” El 20 de setembre de 2022.
A la galeria següent hi una una selecció d'imatges de la subespècie pirinenca.
* amb un emissor de ràdio al PN d'Aigüestortes
* el mateix gall
* a la Vall d'Aran
* a la RNC d'Orlú (Arieja)

## Referències

* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ The Internet Bird Collection (anglès)
* ↑ «Le Grand Tétras». GEIE Forespir (Tolosa de Llenguadoc).(francès)
# Villecelin

Villecelin és un municipi francès, situat al departament de Cher i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 106 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Villecelin era de 106 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 11 eren unipersonals (7 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 11 parelles sense fills, 15 parelles amb fills i 7 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 66 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 12 eren segones residències i 8 estaven desocupats. Tots els 66 habitatges eren cases. Dels 46 habitatges principals, 41 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 6 tenien dues cambres, 8 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Villecelin el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 12 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 12 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 67 persones, 50 eren actives i 17 eren inactives. De les 50 persones actives 47 estaven ocupades (25 homes i 22 dones) i 4 estaven aturades (3 homes i 1 dona). De les 17 persones inactives 9 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Villecelin hi havia 11 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.020 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villecelin a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villecelin a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bingen Mendizábal

Bingen Mendizábal Álvarez de Arkaia (Vitòria, 5 de desembre de 1962) és un músic basc, compositor de bandes sonores de pel·lícules.
El 1969 va ingressar al Conservatori Jesús Guridi de Vitòria, on va estudiar violí amb Albina Madinabeitia i composició amb Carmelo Bernaola, i també va aprendre amb Luis de Pablo i Antón García Abril. Amant de la música tradicional basca i del folk irlandès, va crear el seu propi grup, Nahiko, i finalment va recalar uns anys en el grup Hertzainak fins que aquest es va dissoldre. Després de treballar per altres músics com Mikel Urdangarin, La Polla Records, Gorka Knörr, o els grups de teatre Geroa o Teatro Paraíso, el 1989 va compondre la música del curtmetratge de Juanma Bajo Ulloa El reino de Víctor. El 1991 va compondre la música del seu primer llargmetratge, La madre muerta, amb el qual va guanyar un premi. Des d'aleshores ha treballat per a directors espanyols i internacionals com Enrique Urbizu, Montxo Armendáriz, Imanol Uribe, Manuel Gutiérrez Aragón, Mariano Barroso, Manuel Gómez Pereira, Marcelo Piñeyro, Julian Temple, Betty Kaplan o Francisco J. Lombardi. El 2008 fou candidat al Goya a la millor música original per El juego del ahorcado.

## Filmografia

* 1989: El reino de Víctor
* 1991: Alas de mariposa
* 1993: La madre muerta
* 1994: Mi hermano del alma
* 1996: Bajo la piel
* 1997: Airbag
* 1997: Secretos del corazón
* 1998: Doña Bárbara
* 2000: El arte de morir
* 2002: El viaje de Carol
* 2002: Nos miran
* 2002: Kamchatka
* 2005: Reinas
* 2008: El juego del ahorcado
* 2008: Un poco de chocolate
* 2011: Arriya

## Palmarès cinematogràfic
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1993

| Categoria | Candidat | Resultat |
| Millor música | La madre muerta | Guanyador |

### XXIII Premis Goya

| Categoria | Candidat | Resultat |
| Millor música | El juego del ahorcado | Nominat |

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2019-10-08 a Wayback Machine. al web de Bingen Mendizábal
* ↑ Vivir de la música es complicado", Euskonews, 2002
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1993». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 25 agost 2019].
* ↑ El juego del ahorcado al web dels Premis Goya
# Sinan Erdem Spor Salonu

El Sinan Erdem Spor Salonu, conegut originalment com a Ataköy Spor Salonu és un pavelló esportiu localitat a la part europea d'Istanbul, Turquia.
Té una capacitat de 22.500 persones pels concerts i de 16.000 persones pels partits de bàsquet, la qual cosa el converteix en el més gran de Turquia i en el tercer més gran d'Europa. S'anomena així en honor de Sinan Erdem (1927-2003).
Va acollir la fase final del Campionat del Món de bàsquet 2010.
Va acollir la fase final de l'Eurolliga Final Four 2012

## Referències

* ↑ Turkey2010.FIBA.com Mayor of Istanbul gives Turkish Basketball Federation and media tour of World Championship Final venue. Arxivat 2010-06-10 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Imatges del Sinan Erdem Spor Salonu Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* FIBA World Championship Article on Sinan Erdem Dome Arxivat 2010-06-10 a Wayback Machine. (anglès)
# Campionat Mundial de Ral·lis del 1974

El Campionat Mundial de Ral·lis del 1974 va començar el 20 de març amb la 8a edició del ral·li de Portugal i va finalitzar amb el ral·li de Còrsega l'1 de novembre. El campionat el va guanyar Lancia, seguit de Fiat amb 25 punts de diferència.

## Referències

* ↑ Jonkka's. «Resum del Mundial de Ral·lis 1974» (en anglès). unofficial World Rally Archive, 2013. [Consulta: 26 desembre 2013].
* ↑ van der Zee, Tjeerd. «FIA World Rally Championship 1974» (en anglès). Rally base website, 2011. [Consulta: 26 desembre 2013].
# Apogon cathetogramma

Apogon cathetogramma és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest del Pacífic: Illes Ryukyu, Mar de la Xina Oriental i les Filipines.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Tanaka, S. 1917. Three new species of Japanese fishes. Dobutsugaku Zasshi [Zool. Mag. Tokyo] v. 29: 225-226.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Tauró dels esculls del Carib

El tauró dels esculls del Carib (Carcharhinus perezii) s una espècie de peix cartilaginós de la família dels carcarínids i de l'ordre dels carcariniformes. Viu a l'oest de l'oceà Atlàntic des de Florida fins al sud del Brasil, incloent-hi el nord del Golf de Mèxic i les Antilles (des dels 33 graus nord als 35 graus sud). Els mascles poden assolir els 300 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ «Tauró dels esculls del Carib». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1984. FAO species catalogue. Vol. 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. 2000.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. 1994
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres, Macdonald. 1985

## Enllaços externs

* Fordham et al (2006). Tauró dels esculls del Carib. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 8 de desembre del 2007 (en anglès).
# Àrgila de Rasès

Àrgila (? - ca. 845) va ser comte de Rasès i de Conflent (844-846). Era fill del comte Berà I de Barcelona.
Vers el 842 o el 843, juntament amb Alaric, cunyat seu, s'emparà efímerament del comtat d'Empúries en lluita amb Sunyer I, el comte legítim nomenat pel rei franc Lluís I el Pietós.
El 844, Argila va recuperar el comtat de Rasès (que anava unit al de Conflent), que el seu germà Guillemó havia perdut després d'encapçalar, junt amb Aissó, una rebel·lió (826-827) contra el duc Bernat de Septimania. Segurament, morí poc després, ja que el febrer del 846 ja apareix com a comte de Rasès el seu fill Berà II. No se sap si va governar també el comtat de Carcassona encara que alguns pensen que és molt possible que ho fes.