OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Xavalla

Cal Xavalla és una obra del municipi de Fulleda (Garrigues) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un petit edifici de gust modernista. És una casa de planta baixa, primer pis i golfes, tota arrebossada de blanc amb detalls destacats en vermell i el sòcol d'aplacat de pedra. És una façana de gran harmonia, cada obertura té una forma i mida diferent de la resta, això la fa força plàstica. Destaquen les ornamenacions del balcó i la cornisa feta de rajoles. La construcció s'ha mantingut fins avui intacte però resta una mica malmesa, sobretot a la zona baixa de la façana.

## Història

La família conserva gran quantitat d'objectes antics de diversos usos que tenen col·locats per la casa, sobretot al vestíbul on hom té la sensació d'estar en un petit museu.

## Referències

* 1 2 «Cal Xavalla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Willow Oak

Willow Oak és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 4.917 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Willow Oak tenia 4.917 habitants, 1.784 habitatges, i 1.250 famílies. La densitat de població era de 589,6 habitants/km².
Dels 1.784 habitatges en un 38,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 23,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 34,6% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 6,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.591 $ i la renda mediana per família de 45.545 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.819 $ mentre que les dones 22.425 $. La renda per capita de la població era de 16.729 $. Entorn del 7,2% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Willow Oak». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Willow Oak». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bigoudine

Bigoudine (en àrab بيگودين, Bīgūdīn; en amazic ⴱⵉⴳⵓⴷⵉⵏ) és una comuna rural de la província de Taroudant, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.131 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Valor singular

En matemàtiques, i en particular en anàlisi funcional, els valors singulars d'un operador compacte T : X → Y que actua entre dos espais de Hilbert X i Y són les arrels quadrades dels valors propis de l'operador autoadjunt no-negatiu T*T : X → X (on T* denota l'adjunt de T).
Els valors singulars són nombres reals no-negatius, i s'acostuma a enumerar-los en ordre descendent (s$_1$(T), s₂(T), …). Si T és autoadjunt, llavors el valor singular més gran s$_1$(T) és igual a la norma operacional de T
En el cas en què T actua sobre l'espai euclidià ℝ$^n$, existeix una interpretació geomètrica senzilla pels valors singulars: considerem la imatge per T de l'esfera unitat. Aquesta imatge és un el·lipsoide, i els seus semieixos són els valors singulars de T (vegeu la figura per un exemple a ℝ²).
En el cas d'una matriu normal A, podem aplicar el teorema espectral per obtenir una diagonalització unitària d'A com A = UΛU* . Per tant, ${\sqrt {A^{*}A}}=U|\Lambda |U^{*}$, i els valors singulars són simplement els valors absoluts dels valors propis.
En el cas de dimensió finita, una matriu sempre es pot descompondre de la forma UDW, on U i W són matrius unitàries, i D és una matriu diagonal que té els valors singulars a la diagonal. Aquesta és la descomposició en valors singulars.

## Història

El concepte de valor singular fou introduït per Erhard Schmidt el 1907. En aquell temps, Schmidt anomenà els valors singulars «valors propis». El terme «valor singular» va ser adoptat per Smithies el 1937. El 1957, Dz. E. Allahverdiev demostrà la següent caracterització de l'n-sim valor singular:
    $s_{n}(T)=\inf {\big \\,\|T-L\|:L{\text{ és un operador de rang finit }}<n\,{\big \}}.$
Aquesta formulació va fer possible estendre la noció de valors singulars per operadors sobre un espai de Banach.

## Referències

* ↑ Chafaï, Djalil. «Singular values of random matrices». [Consulta: 6 agost 2013].
* ↑ Feinstein, I.C. Gohberg [and] M.G. Kreĭn. [Translated from the Russian by A.. Introduction to the theory of linear nonselfadjoint operators (en anglès). [Nachdr.]. Providence, R.I.: American Mathematical Society, 1969. ISBN 0821815687 [Consulta: 6 agost 2013].

## Vegeu també

* Descomposició en valors singulars
* Nombre de condició
# Beaumesnil

«Beaumesnil» té aquests significats:
* Beaumesnil (Calvados), municipi al departament de Calvados (regió de Normandia)
* Beaumesnil (Eure), municipi al departament de l'Eure (regió de Normandia)
* Cantó de Beaumesnil, cantó al districte de Bernay del departament de l'Eure
# Casa a l'avinguda Àngel Guimerà, 232 (Cardedeu)

La Casa a l'avinguda Àngel Guimerà, 232 és una obra noucentista de Cardedeu (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edificació aïllada de planta baixa i altell amb coberta a tres aigües i rodejada per d'un jardí molt feréstec. La façana té un gran capcer de perfil complexa sense ornamentació que entronca amb un barroquisme pla: característic de l'última època de Raspall. Se li obren dues finestres i porta simètriques. Tota la casa està envoltada d'un fris de maons escantonats. La porta d'accés de la tanca és de ferro forjat i està flanquejada per dues columnes que acaben en un pinacle de cert regust barroc.

## Història

Es va presentar el projecte de la casa per en Raspall el Juliol de 1932 a l'Ajuntament (el capcer es va realitzar molt diferent al projecte original). Es conserva en bon estat. Situada en una zona d'eixample força allunyada del nucli urbà.

## Referències

* 1 2 «Casa a l'avinguda Àngel Guimerà, 232». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].
# Šelpice

Šelpice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1283.
# Can Pelegrí (Riells i Viabrea)

Can Pelegrí és una obra de Riells i Viabrea (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una de les cases més antigues de Riells i conserva força bé la seva fesomia del segle xvi.

## Descripció

L'edifici principal és de dues plantes, vessants a laterals i cornisa catalana refeta amb ciment. El portal és d'arc de mig punt amb grans dovelles. A la part superior hi ha una finestra amb llinda monolítica i ampit motllurat i, a la seva dreta, un interessant rellotge de sol fet sobre arrebossat de morter de calç que porta la data de 1702. El costat dret de la façana és obert i presenta una terrassa coberta amb barana de fusta i al lateral, sobre un pilar, hi trobem un altre rellotge de sol en força mal estat de conservació.
La masoveria i les antigues corts de la part del darrere fa pocs anys s'han arreglat com a habitatge. És una construcció amb vessants a façana i obertures amb llinda de fusta. El parament és de pedra irregular vista en tota la construcció.

## Història

L'any 1497 en el Turó de Morou consta un empriu que es repartia entre cinc propietaris i un d'ells era la casa forta de can Pelegrí. L'actual casa data de l'any 1761.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Pelegrí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Willow Creek (Montana)

Willow Creek és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 209 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Willow Creek tenia 209 habitants, 81 habitatges, i 52 famílies. La densitat de població era de 74 habitants per km².
Dels 81 habitatges en un 34,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 4,9% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,6% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.386 $ i la renda mediana per família de 32.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 13.251 $. Aproximadament el 15,5% de les famílies i el 14% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Willow Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Willow Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bathsua Makin

Bathsua Makin (Stepney, a prop de Londres, c. 1600-Londres, c. 1675) fou una acadèmica i professora anglesa. Fou la primera dona anglesa a escriure un tractat sobre el dret de les dones a l'educació. El seu pare, Henry Reginald, va dirigir una escola a Londres, on Bathsua va passar els seus primers anys, tant com a alumna com com a professora. El 1616, pare i filla van publicar Ad Annam... reginam: un sistema de taquigrafia per prendre notes que havien inventat i anomenat radiografia. El mateix any va publicar Musa virginea, una col·lecció de poemes de Bathsua escrits en sis idiomes. Al mateix any va començar a estudiar medicina i es va guanyar una reputació a Londres com a sanadora. El 1622, Bathsua es va casar amb Richard Makin. Abans del naixement del seu vuitè fill (el 1642), va tornar a l'ensenyament, i esdevingué per primera vegada tutora de la princesa Elizabeth. Als seus 70 anys, Makin va obrir una escola per a nenes, un projecte que va donar lloc a la seva declaració feminista, An Essay to Revive the Antient Education of Gentlewomen (1673), una vigorosa defensa de les capacitats intel·lectuals de les dones i un resum del treball de la seva vida.

## Referències

* ↑ «Brooklyn Museum: Bathsua Makin». [Consulta: 2 març 2018].
# Valor raonable

El valor raonable és un dels criteris de valoració comptable d'actius i passius, utilitzat a les Normes Internacionals d'Informació Financera. El principi de valor raonable es basa fonamentalment en el preu de mercat, quan aquest existeixi i es contraposa al mètode del cost històric, al qual ha substituït en algunes instàncies.
Les principals objeccions a l'extensió del valor raonable com a criteri comptable generalitzat es basen en la volatilitat que pot generar als mercats financers i també la manca de fiabilitat d'aquesta informació, no basada en transaccions reals.

## Concepte Pla General de Comptabilitat (Estat Espanyol)

El pla general de comptabilitat d'Espanya defineix el valor raonable com l'import pel qual es pot adquirir un actiu o liquidat un passiu entre parts interessades i degudament informades que facin una transacció en condicions d'independència mútua sense deduir despeses de transacció en la possible alienació. No forçat, ni urgent, ni en liquidació involuntària.
En general serà el valor de mercat si aquest és actiu i fiable, s'entén com a mercat actiu aquell en què:
* S'intercanvien béns i serveis homogenis
* En tot moment hi ha compradors i venedors
* Els preus són coneguts, accessibles, reals, actuals i regulars
Si no hi ha un mercat actiu es poden fer servir altres tècniques com ara:
* Transaccions recents
* Valor raonable d'altres actius substancialment iguals
* Descompte de fluxos d'efectiu futurs estimats
* Models per valorar opcions

### Aplicació

Al PGC 2007, el valor raonable s'aplica en els casos següents:
* Permutes comercials
* Instruments financers
* Actius financers mantinguts per negociar
* Altres actius financers a valor raonable amb canvis al compte de pèrdues i guanys (actius financers híbrids)
* Actius financers disponibles per a la venda
* Passius financers mantinguts per negociar
* Altres passius financers a valor raonable amb canvis al compte de pèrdues i guanys
* Passius financers a valor raonable amb canvis en patrimoni net
* Cobertures comptables
* Combinacions de negocis
* Càlcul del deteriorament

## El valor raonable a les normes internacionals de comptabilitat

Les NIC permeten utilitzar el valor raonable a més dels casos abans exposats, en els elements següents:
* Inversions immobiliàries (NIC 40) (Canvis a P i G)
* Immobilitzat material (NIC 16) (Canvis a Patrimoni net)
* Actius biològics (NIC 41) (Canvis a P i G)

## Referències

* ↑ ; Pérez López, María del Carmen «La repercusión del valor razonable de los bienes inmuebles en la utilidad de los estados financieros: Una nota de investigación». Scienciedirect Revista de Contabilidad [Consulta: 18 febrer 2017].
# Bandera de Gisclareny

La bandera oficial de Gisclareny té el següent blasonament:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, tricolor horitzontal: negre, groc i verd fosc.
Va ser aprovada el 27 de desembre de 2002 i publicada en el DOGC el 22 de gener de l'any següent amb el número 3805.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Berguedà

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/3872/2002, de 27 de desembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Gisclareny.» (pdf). DOGC num. 3805, 22-01-2003. [Consulta: 10 març 2010].
# Casa al carrer Dos de Maig, 9 (Cabanes)

Casa al carrer Dos de Maig, 9 és un habitatge del municipi de Cabanes (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Cabanes, a la banda de ponent de la xarxa urbana i al nord-oest del nucli antic de la vila.
Edifici entre mitgeres de planta rectangular, format per tres crugies perpendiculars a la façana principal i amb una zona de pati a la part posterior. Presenta la coberta plana a manera de terrat i està distribuït en planta baixa i pis. La façana principal presenta tres portals d'accés rectangulars, amb els emmarcaments bastits en maons. El de vianants està situat a l'extrem de migdia del parament, mentre que els altres dos han estat reformats donat que en origen eren obertures d'arc rebaixat. Al pis hi ha tres obertures rectangulars amb guardapols arrebossat a la part superior. Encara es conserven els emmarcaments originals, d'arc rebaixat i bastits en maons. Al centre hi ha un balcó exempt amb la llosana motllurada i barana de ferro treballat. A banda i banda, dues finestres balconeres amb barana de ferro. La façana està rematada per una barana d'obra decorada.
La construcció és bastida en pedra desbastada, sense desbastar i còdols, tot disposat regularment i lligat amb morter de calç. Les cantonades estan delimitades amb maons, disposats a manera de carreus.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer Dos de Maig, 9». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Šaštín-Stráže

Šaštín-Stráže és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Trnava.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1294.

## Galeria d'imatges

* Església gòtica de Šaštín
* Basílica de Šaštín-Stráže
* Església de Stráže
# Cal Xipreret

Cal Xipreret és una masia situada al carrer de la Mare de Déu de la Salut, al districte de Gràcia de Barcelona. Actualment, la finca és ocupada pel Club Tennis de La Salut.

## Descripció

Es tracta d'una construcció de planta basilical, amb un cos central de planta baixa i dos pisos i dos cossos laterals de menys alçada. La façana, coronada amb i rellotge de sol, té un portal central i altres obertures al costat.
La casa ha estat rehabitada i s'hi ha afegit una ala per a menjador.

## Història

El 1823, s'anunciava la venda al Diario de Barcelona, i el 1830 la va adquirir Manuel Duran i Comas. El 1859, passà a mans del comerciant Sebastià Aballí i Prats (vegeu Casa Fradera), originari de Sant Feliu de Guíxols, i Esteve Centena i Valls. Tanmateix, les dificultats econòmiques de la societat Aballí i Cia van fer que aquesta parcel·lés i vengués part de la finca a diversos particulars entre 1865 i 1866. Una d'elles fou adquirida per Antoni Morera, que l'any 1864 havia fet construir molt a prop la seva casa i la ermita de la Salut.
El 1868, Sebastià Aballí va vendre el que quedava de la finca a l'indià Josep Carbó i Martinell. El 1880, gairebé arruïnat, s'hi van va instal·lar un parc amb un hotel, on anaven els barcelonins a fer bons àpats. També envaïen els boscos i les masies veïnes de Can Toda i Can Xirot, on es feien grans costellades i paelles, especialment els dilluns de Pasqua.
L'any 1902, la finca es convertí en la Salut Sport Club, refundat el 1914 com a Club Tennis de La Salut, que n'és l'actual propietari.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Cal Xipreret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 3 4 5 «Cal Xipreret». Història de Gràcia.
# Zero Motorcycles

Zero Motorcycles és una empresa nord-americana que produeix escúters, bicicletes i motocicletes elèctriques. Anomenada inicialment Electricross, va ser fundada el 2006 a Santa Cruz (Califòrnia) per Neal Saiki, un antic enginyer de la NASA.

## Història

La primera motocicleta que produí l'empresa va ser la Zero X de motocròs, llançada l'abril del 2008. El primer model a ser produït en sèrie a gran escala va ser la Zero S, que es va començar a fabricar el 2010. Del 2011 al 2013 es va produir la XU, una motocicleta més petita amb bateria extraïble. A partir del 2012, Zero esdevingué l'única empresa a vendre motocicletes elèctriques als Estats Units. Aquell mateix any va presentar els nous models Zero S i DS actualitzats, els quals foren les primeres motocicletes elèctriques en producció capaces de superar els 160 km (100 milles) d'autonomia estimades per l'EPA amb una sola càrrega.
El 2013. les Zero S i DS van ser completament redissenyades. La capacitat de la bateria es va augmentar a 11,4 kWh i es va introduir un nou motor de CA d'imant permanent. Aquell any es va presentar el model Zero FX, equipat amb una bateria modular extraïble. L'any següent es va afegir a la gamma la Zero SR, una versió de la Zero S de rendiment superior que incorporava un motor elèctric més potent.
El 2016 es van anunciar els models Zero DSR i FXS. El DSR es basa en el DS, però duu el motor més potent de l'SR. L'FXS és una versió Supermoto de la FX. Els motors refrigerats per aire dels models SR, DSR i FXS s'han revisat per a reduir-ne la calor generada durant l'ús més exigent.
L'empresa produeix també una gamma de motocicletes elèctriques per a diferents cossos policials, equipades amb accessoris com ara llums giratoris i sirenes.

## Referències

* ↑ Carpenter, Susan. «I sing the dirt bike electric: The Zero X takes leap into the future» (en anglès). latimes.com. Los Angeles Times, 28-07-2008. [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ Ford, Dexter. «Electric Motorcycles in Search of a Market» (en anglès). nytimes.com. New York Times, 12-10-2012. [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ McDermon, Daniel. «A 2-Wheel Ride on the Quiet Side» (en anglès). nytimes.com. New York Times, 19-02-2012. [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ «2013 Zero S electric motorcycle weekend ride review» (en anglès). plugincars.com.
* ↑ Burns, John. «2014 Zero SR - First Look» (en anglès). cycleworld.com. Cycle World, 11-11-2013. [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ «Elektromotorrad» (en alemany). welt.de. Die Welt, 20-10-2015. [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ Toll, Micah. «Here’s a closer look at how police and military are using electric motorcycles» (en anglès). electrek.co, 30-09-2020. [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ «Zero Motorcycles Adds Motorcycles Adds 100th North American Police Agency» (en anglès). cyclenews.com. Cycle News, 10-07-2017. [Consulta: 12 març 2024].

## Enllaços externs

* Zero Motorcycles - Lloc web oficial (anglès) (castellà)
# Bettrechies

Bettrechies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 243 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 243 | 270 | 253 | 286 | 235 | 246 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Tahon | |
# Vilafranca (pel·lícula)

Vilafranca és un telefilm dirigit per Lluís Maria Güell, adaptació de l'obra de teatre de Jordi Casanovas, produïda per Televisió de Catalunya i Diagonal TV amb el suport del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. Es va gravar originalment en català i es va estrenar a TV3 el 27 d'agost de 2018. Fou nominada al Gaudí a la millor pel·lícula per a televisió.

## Sinopsi

El 30 d'agost de 1999 l'Aurèlia i la Cristina conviden tota la família perquè es reuneixi per a celebrar la Festa Major de Sant Fèlix, a Vilafranca del Penedès, al voltant del pare, el Pere que sofreix la malaltia d'Alzheimer. Per primer cop no ha sabut recordar el nom de la seva filla gran i li han desaparegut la majoria dels records.
La progressiva desaparició de la seva figura i el seu lideratge treu a col·lació tots els rancors, secrets i frustracions de cada membre de la família al voltant de l'herència d'unes vinyes que s'han revalorat.

## Repartiment

* Joan Pera ... Pere
* Lluïsa Castell ... Cristina
* Carme Sansa ... Aurèlia
* David Bagés ... Josep
* Anna Ycobalzeta ... Carmen
* Alícia Pérez ... Pilar
* David Vert ... Albert
* Manuel Veiga ... Santi
* Georgina Latre ... Joana / Cristina jove
* Laia Manzanares ... Eva

## Producció

La pel·lícula fou rodada a una casa a Caldes d'Estrac. A Vilafranca es va rodar la façana de la casa, on hi ha una mica d'ambient de Festa Major, i a Moja, que és on realment passa el tema de l'herència.

## Referències

* ↑ TV3 estrena "Vilafranca", a "La gran pel·lícula" a ccma.cat
* ↑ Vilafranca, Acadèmia del Cinema Català
* ↑ Èxit de la preestrena de "Vilafranca", una coproducció que divendres s'emet a TV3, ccma.cat, 30 d'agost de 2018
* ↑ S'acaba el rodatge de "Vilafranca", la nova pel·lícula de Lluís Maria Güell, ccma.cat, 2 de novembre de 2017
# Óscar Sánchez

Óscar Sánchez és el nom dels següents personatges:
* Óscar Sánchez Fuentes (Múrcia, 1979), futbolista espanyol
* Óscar Sánchez Guarín (Manizales, 1985), ciclista colombià