OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sileas na Ceapaich

Sìleas na Ceapaich (també coneguda com a Silis de Keppoch, Sìleas MacDonnell o Sìleas Nic Dhòmhnail na Ceapaich) fou una poeta escocesa que visqué entre ca. 1660 i 1729. Tot i ser filla del cabdill del clan MacDonald de Keppoch a Lochaber, passà gran part de la seva vida a Banffshire, casada amb Alexander Gordon of Camdell, amb qui compartia visions polítiques.

## Obra

L'autora escrigué principalment en el primer quart del segle xviii en la seva llengua vernacla, el gaèlic escocès, i es considera una figura dominant en la transició poètica entre els segles XVII i XVIII. Com la majoria del vers en gaèlic escocès del segle xvii, la seva obra es troba en forma de cançons (excepte un parell de textos religiosos) que tracten sobre temes polítics, de lloança al seu clan i de les terres altes d'Escòcia, entre d'altres, i sobre temes religiosos cap al final de la seva darrera etapa literària. També destaca l'ús del vers panegíric, puix trobem moltes cançons de lloança a personatges dels clans d'aleshores. Una part del seu corpus literari ens ha arribat per mitjà de manuscrits o d'impresos de finals del segle xviii, i és molt possible que algunes de les cançons fossin abans transmeses oralment que escrites. Algunes cançons, es creu, van ser transmeses generació rere generació, amb els subseqüents canvis que això provoca en l'obra original, sense cap prova, per tant, que les que han perviscut fins avui en dia siguin realment seves.

## Ideologia

Com deixà clar en les seves sis cançons polítiques, Sileas na Ceapaich era una convençuda defensora de la causa jacobita i una catòlica devota. Sembla que aquesta devoció li vingué a partir d'una experiència propera a la mort, tal com explica en un dels seus poemes, i sovint en la seva obra trobem consells de moral catòlica per a joves, per exemple algunes composicions en què explica els perills del sexe prenupcial. La poeta hagué de superar els prejudicis per ser dona i escriptora, els quals, sumats a l'habitual tractament de temes sobrenaturals, feien que moltes de les escriptores de l'època fossin titllades de bruixes.

## Referències

* ↑ Watson, Roderick. The poetry of Scotland Edinburgh University Press 1995
* 1 2 Koch, John. Celtic culture: a historical encyclopedia ABC-CLIO 2006
* 1 2 3 4 Brown, Ian. The Edinburgh History of Scottish Literature Vol I Edinburgh University Press 2007
# Yénier Márquez

Yénier Márquez (Corralillo, 3 de gener de 1979) fou un futbolista cubà de la dècada de 2000.
Fou 126 cops internacional amb la selecció de Cuba.
Pel que fa a clubs, destacà a FC Villa Clara.

## Referències

* ↑ «Perfil a fifa.com». Arxivat de l'original el 2019-04-08. [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ «Yenier Márquez Molina - Century of International Appearances». RSSSF.
* ↑ Yénier Márquez Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Cuba Squad - 2011 Gold Cup
* ↑ Yénier Márquez a National-Football-Teams.com (anglès)
# Terrerola del Turquestan

La terrerola del Turquestan (Alaudala heinei) és una espècie d'ocell de la família dels alàudids (Alaudidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides des d'Ucraïna i Turquia central fins al sud de Mongòlia i de l'Afganistan.

## Taxonomia

Considerada part de la terrerola rogenca (A. rufescens), ha estat separada recentment en una nova espècie.

## Referències

* ↑ P Alström, J van Linschooten., PF Donald, G Sundev, Z Mohammadi, F Ghorbani, A Shafaeipour, A van den Berg, M Robb, M Aliabadian, C Wei, F Lei, B Oxelman et U Olsson. 2020. Multiple species delimitation approaches applied to the avian lark genus Alaudala. Molecular Phylogenetics and Evolution in press.
# Pınar Karşıyaka

El Pınar Karşıyaka és un club de basquetbol de la ciutat d'Esmirna a Turquia. És la secció de bàsquet del club poliesportiu Karşıyaka Spor Kulübü. Està esponsoritzat pel holding Pınar. Disputa la Lliga turca de bàsquet.

## Palmarès

* FIBA EuroChallenge
** Finalistes (1): 2012-13
* Lliga turca
** Campions (2): 1986–87, 2014–15
** Finalistes (1): 1983–84
* Copa turca
** Campions (1): 2013–14
** Finalistes (1): 2004–05
* Copa presidencial turca
** Campions (2): 1987, 2014

## Enllaços externs

* Web oficial
# Aixot Mukhrani-batoni

Aixot fou el novè príncep de Mukhran (Mukhrani-batoni) del 1688 al 1691.
Era fill de Constantí I Mukhrani-batoni i va usurpar el poder en morir el seu germà gran Teimuraz Mukhrani-batoni el 1688.
Va morir el 1691 i el va succeir el seu germà Papuna Mukhrani-batoni.

## Referències

* Genealogia
* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Schistura imitator

Schistura imitator és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a la conca del Mekong a Laos.
Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Ramón Otero Pedrayo

Ramón Otero Pedrayo (Ourense, 1888 - Trasalba, Amoeiro, 1976) fou un escriptor i intel·lectual gallec.

## Biografia

Patriarca de les lletres gallegues, membre de la Generació Nós (Nosaltres), és un dels escriptors gallecs més importants. Va treballar diferents gèneres: assaig, novel·la, poesia... a més d'estudis científics geogràfics de la seva càtedra de la Universitat de Santiago de Compostel·la. En la Guia de Galicia, que ell va dirigir, hi ha algunes de les seves millors aportacions. Militant del Partit Galleguista va ser diputat a les Corts de la Segona República Espanyola el 1931. Entre les seves novel·les destaquen Os camiños da vida (Els camins de la vida) i O mesón dos Ermos (La fonda dels Ermos), descripció minuciosa dels costums i de la vida rural gallega. Però la més coneguda és Arredor de si (Al voltant de si) que pot considerar-se com parcialment autobiogràfica i que ens permet albirar els camins que van recórrer els integrants de la Generació Nós fins al galleguisme. En aquest sentit "autobiogràfic", Arredor de si es completa amb els articles Dels nostres temps, de Florentino López Cuevillas, i amb Nós, us inadaptados (Nosaltres, els inadaptats) de Vicente Risco, aquests dos últims apareguts en la revista Nós. Avui, la Fundació Otero Pedrayo i la Fundació Penzol guarden la biblioteca així com els documents i escrits de l'il·lustre gallec i continua la seva tasca en la casa-museu de Trasalba.

## Obra

* Pantelas, home libre (narracions curtes) (1925)
* O purgatorio de don Ramiro (narracions curtes) (1926)
* Escrito na néboa (narracions curtes) (1927)
* Os caminos da vida (novela en tres llibres) (1928)
* A lagarada (teatre) (1928)
* Arredor de si (novel·la) (1930)
* Contos do camiño e da rúa (narracions curtes) (1932)
* Fra Vernero (novel·la) (1934)
* Teatro de máscaras (teatre) (1934)
* Devalar (novel·la) (1935)
* O mesón dos Ermos (narracions curtes) (1936)
* O desengano do prioiro (teatre) (1952)
* Entre a vendima e a castiñeira (1957) (narracions curtes)
* Bocarribeira. Poemas pra ler e queimar (poesia) (1958)
* Rosalía (diàleg teatral) (1959)
* O señorito da Reboraina (novel·la) (1960)
* O fidalgo e a noite (diàleg aparentemente teatral) (1970)
* Noite compostelá (diàleg aparentemente teatral) (1973)
* O Maroutallo (1974) (narracions curtes)

## Enllaços externs

* Fundació Otero Pedrayo Arxivat 2007-08-27 a Wayback Machine. (gallec)
* IES Otero Pedrayo (gallec)
# Simone Vanni

Simone Vanni (Pisa, 16 de febrer de 1979) és un esportista italià ja retirat que va competir en esgrima, especialista en la modalitat de floret.
Va participar en els Jocs Olímpics d'Atenes 2004, obtenint una medalla d'or en el torneig per equips (juntament amb Andrea Cassarà i Salvatore Sanzo) i el 5è lloc en la prova individual.
Va guanyar sis medalles en el Campionat Mundial d'Esgrima entre els anys 2002 i 2009, i cinc medalles en el Campionat d'Europa d'esgrima entre els anys 2001 i 2009.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2004 | Atenes ( Grècia) | 1 | Floret per equips |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2002 | Lisboa ( Portugal) | 1 | Floret individual |
| 2003 | l'Havana ( Cuba) | 1 | Floret per equips |
| 2003 | l'Havana ( Cuba) | 2 | Floret individual |
| 2005 | Leipzig ( Alemanya) | 2 | Floret per equips |
| 2006 | Torí ( Itàlia) | 3 | Floret per equips |
| 2009 | Antalya ( Turquia) | 1 | Floret per equips |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2001 | Coblenza ( Alemanya) | 1 | Floret individual |
| 2002 | Moscou ( Rússia) | 1 | Floret per equips |
| 2005 | Zalaegerszeg ( Hongria) | 1 | Floret per equips |
| 2007 | Gant ( Bèlgica) | 3 | Floret per equips |
| 2009 | Plòvdiv ( Bulgària) | 1 | Floret per equips |

## Referències

* ↑ «Simone Vanni». Base de dades de la FIE (anglès)
* ↑ «Fencing World Championships (1921-2011)». Pàg. del Comitè Olímpic dels Estats Units (anglès)
# Weckolsheim

Weckolsheim (en alsacià Wackelse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 592 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 168 | 184 | 179 | 197 | 252 | 362 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Marie Schappler | |
# Toribio Ticona Porco

Toribio Ticona Porco (Atocha, 25 d'abril de 1937 és un bisbe catòlic i teòleg bolivià.

## Biografia

Nascut a la ciutat de Potosí. De jove descobrí la seva vocació sacerdotal i ingressà al seminari diocesà, on realitzà la seva formació eclesiàstica, filosòfica i teològica. Va ser ordenat prevere el 29 de gener de 1967 per a la diòcesi de Potosí. Va ser sacerdot missioner a centres miners i al camp.

### Carrera episcopal

El 5 d'abril de 1986 va ser promogut a l'orde episcopal, quan Joan Pau II el nomenà bisbe titular de Timici i auxiliar de Potosí.
Rebé la consagració episcopal el 31 de maig del mateix any, de mans del seu predecessor al càrrec, el bisbe Santos Abril y Castelló y, amb els bisbes Edmundo Abastoflor i Jesús López de Lama com a co-consagradors.
Com a bisbe auxiliar treballà al Centre Miner del Nord de Potosí, residint a la ciutat d'Uncia.
El 4 de juny de 1992 va ser nomenat bisbe de Corocoro, càrrec que exercí fins al 29 de juny de 2012, en que es jubilà.

### Cardenalat

El 20 de maig de 2018, en acabar el res del Regina Coeli a la plaça de Sant Pere, el Papa Francesc anuncià el seu ingrés al Col·legi de Cardenals. Seria creat cardenal en un consistori a celebrar el 29 de juny d'aquell any.

## Referències

* ↑ Toribio Ticona, de limpiabotas a cardenal
* ↑ «El Papa Francisco creará 14 nuevos cardenales» (en castellà). [Consulta: 20 maig 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa a Gcatholic.org (anglès)
* Web de la Iglesia Católica Boliviana Arxivat 2018-05-29 a Wayback Machine. (castellà)
* Fitxa a catholic-hierarchy.org (anglès)
# Punta Negra (Uruguai)

Punta Negra és una petita península i un balneari del sud de l'Uruguai, ubicada al departament de Maldonado. Es troba 10 quilòmetres a l'est de Piriápolis. La seva platja es diu Playa de Punta Negra.

## Població

Segons les dades del cens de 2004, Punta Negra tenia una població aproximada de 50 habitants i un total de 175 habitatges.
| Any | Població |
| 1963 | 69 |
| 1975 | 29 |
| 1985 | 11 |
| 1996 | 42 |
| 2004 | 50 |
| 2011 | 178 |

## Referències

* ↑ «Cens de 2004 del Departament de Maldonado» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2013-03-09. [Consulta: 10 desembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / P» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 17 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE de Punta Colorada i Punta Negra (castellà)
# Remescla

«Remescla» té aquests significats:
* Remescla (aplicació web), aplicació web híbrida que utilitza contingut d'altres aplicacions web per a crear un nou contingut complet, consumint serveis directament sempre a través del protocol http
* Remescla o remix, mescla alternativa d'un tema musical en un estudi per a donar-li un nou aspecte sonor o millorar la qualitat de so, a vegades amb la incorporació de nous ritmes i efectes
* Remescla o mashup, gènere musical basat en la combinació de dos o més cançons pregravades, generalment mediant la superposició de la pista vocal d'una cançó sobre la pista instrumental d'un altra
# Acestrorhynchus maculipinna

Acestrorhynchus maculipinna és una espècie de peix de la família dels acestrorrínquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir 7,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Oyakawa, O.T., 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* López-Fernández, H. i K. O. Winemiller, 2003: Morphological variation in Acestrorhynchus microlepis and Acestrorhynchus falcatus (Characiformes: Acestrorhynchidae), reassessment of Acestrorhynchus apurensis and distribution of Acestrorhynchus in Venezuela. Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 14 (n. 3): 193-208.
* Menezes, N. A., 1992: Redefinição taxonômica das espécies de Acestrorhynchus do grupo lacustris com a descrição de uma espécie (Osteichthyes, Characiformes, Characidae). Comunicações do Museu de Ciências de PUCRS. v. 5: 39-54.
* Menezes, N.A., 2003. Family Acestrorhynchidae (Acestrorhynchids). p. 231-233. A:: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Toledo-Piza, M. i N. A. Menezes, 1996: Taxonomic redefinition of the species of Acestrorhynchus of the microlepis group with the description of Acestrorhynchus apurensis, a new species from Venezuela (Ostariophysi: Characiformes: Characidae). American Museum Novitates N. 3160: 1-23.
* Toledo-Piza, M., 2007: Phylogenetic relationships among Acestrorhynchus species (Ostariophysi: Characiformes: Acestrorhynchidae). Zoological Journal of the Linnean Society v. 151: 691-757.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Refrigerant de reflux intern

Un refrigerant de reflux intern, comunament anomenat dit fred per la seva forma, és un refrigerant de laboratori que s'utilitza per generar una superfície freda localitzada. Normalment, és emprat per a realitzar sublimacions, si bé pot emprar-se per a realitzar altres operacions de laboratori com ara reaccions químiques o petites destil·lacions. Està fabricat en vidre i consta de dos tubs un dins l'altre. El tub exterior, de sublimació, conté la substància sòlida que s'ha de sublimar i dins el tub interior hi circula un corrent d'aigua que refreda la zona.

## Referències

* ↑ Pasto, D.J; Johnson, C.R. Determinación de estructuras orgánicas. Reverte, 1981. ISBN 9788429174694.
Equipament de laboratori de química :
# Wechma

Wechma (وشمة) és una pel·lícula marroquina escrita i dirigida per Hamid Bénani, estrenada el 1970.

## Argument

Una rebel·lió interior del jove Messaoud, oprimit tant pel seu entorn familiar com per una societat ossificada. A poc a poc s'embarcarà en el camí de la delinqüència que el portarà cap a un final tràgic...

## Repartiment

* Mohamed El Kaghat
* Khadidja Moujabid
* Abdelkader Moutaa
* Mohamed Kadan
* Tawfik Dadda

## Premis

* Festival de Cinema de Cartago 1970, Tanit de bronze
* Damasc 1970
* Mannheim 1970
* Ièras 1970

## Crítiques

La majoria de crítics de cinema coincideixen en afirmar la tesi que aquest llargmetratge marca l'inici de la modernitat cinematogràfica marroquina. Per exemple, per a Christoph Terhechte, "Wechma" marca una sortida en el cinema marroquí: una pel·lícula de ficció que és experimental, sobretot en la seva segona part, trenca amb les estructures narratives tradicionals i s'oposa al naturalisme al simbolisme freudià i a les seqüències francament fantàstiques". Per Abdelkader Lagtaâ, Wechma "és la pel·lícula inaugural d'una tendència que jo anomenaria pel·lícula existencial'".

## Notes i referències

* ↑ «Wechma (Traces) - Maghreb des films». www.maghrebdesfilms.fr. [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «Films | Africultures : Wechma (Traces) - ةمشو» (en francès). Africultures. [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «Wechma | Traces» (en anglès). www.berlinale.de. [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «Arsenal: Wechma» (en anglès). Arsenal – Institut für Film und Videokunst e.V.. [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «FILMEXPORT.MA - long métrage, Wechma» (en francès). FILMEXPORT.MA. [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «Wechma | Traces».
* ↑ Entrevista amb Abdelkader Lagtaâ al DVD Wechma publicat per P.O.M. Pel·lícules.
# Remerschen

Remerschen (en luxemburguès: Rëmerschen localment: Riemëschen); en alemany: Remerschen) és una vila de la comuna de Schengen, situada al districte de Grevenmacher del cantó de Remich. Està a uns 21 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

Remerschen era una comuna i la seu de la seva capital fins a l'any 2006, quan el nom del comuna i la seva capital es van convertir en Schengen per la fama del nom dels Acords de Schengen europeus. Schengen va esdevenir la seu administrativa l'any 2012 després de la fusió amb Wellenstein et Burmerange.

## Referències

* ↑ «Memorial A n° 150 du 30 août 2006». Arxivat de l'original el 2016-09-26. [Consulta: 28 setembre 2015].
* ↑ «Memorial A n° 110 du 30 mai 2011». Arxivat de l'original el 2013-10-19. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Adromischus leucophyllus

Adromischus leucophyllus és una espècie de planta suculenta del gènere Adromischus, que pertany a la família Crassulaceae.

## Taxonomia

Adromischus leucophyllus Uitewaal va ser descrita per Antonius Josephus Adrianus Uitewaal i publicada al National Cactus and Succulent Journal 9: 58. 1954.

## Referències

* ↑ «Adromischus lecophyllus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.

## Bibliografia

* Pilbeam, John; Rodgerson, Chris; Tribble, Derek. Adromischus, The Cactus File Handbook 3 (en anglès). Christchurch, Dorset: Cirio Publishing Services Ltd., 1998, p. 107. ISBN 0 9520382 3 X.
# Sergio Manzanera Lloret

Sergio Manzanera Lloret (València, 10 de novembre de 1950) és un exfutbolista valencià que jugava com a davanter.

## Carrera

Format al Llevant UE, fitxa pel València per petició directa de Di Stéfano, i debuta a Primera Divisió durant la temporada 1970-1971, al final de la qual va guanyar el títol de lliga després de jugar els trenta partits de la competició. Va jugar a l'equip merengot durant cinc temporades fent 122 aparicions a Primera Divisió fins al 1975, any en què va ser traspassat al Racing de Santander. Va jugar al combinat càntabre fins a la temporada 1977-1978, en acabar la qual es va retirar del futbol, amb 27 anys. Posteriorment, es dedicà a l'odontologia, ja que gràcies a la influència del seu company d'equip, Pellicer, va estudiar medicina.

## Simbolisme

El 28 de setembre de 1975, el sendemà dels últims afusellaments del franquisme dels 3 membres del FRAP José Luis Sánchez Bravo, José Baena Alonso i Ramón García Sanz i 2 d'ETA, Ángel Otaegi i Jon Paredes Manot "Txiqui", es va disputar un partit de lliga en el qual competien el Racing de Santander i l'Elx Club de Futbol.
Dos futbolistes del Racing, el biscaí Aitor Aguirre i el valencià Sergio Manzanera van realitzar un gest senzill però summament perillós, i van saltar al camp amb un prim cordó negre en les mànigues de les seues samarretes. Al principi ningú es va adonar del simbòlic dol dels dos jugadors pels afusellaments del dia anterior, però conforme avançava el partit, des de les graderies van començar a sonar xiulets de protesta en contra de tots dos jugadors a mesura que les emissores de ràdio i part del públic anaven prenent consciència de la motivació de l'acte. Al descans, la policia va entrar en el vestuari i amb amenaces va comminar a Sergio i a Aitor a llevar-se els braçalets. A la segona part de l'encontre ja van jugar sense ells, i el sendemà foren detinguts i portats a comissaria.
No obstant això, en els dies següents, tots dos van ser multats amb la quantitat gens menyspreable de 300.000 pessetes de l'època, a més de rebre diverses amenaces de mort per part de grups d'extrema dreta.

## Referències

* ↑ Sergio Lloret
* ↑ lloret, Paco. «Valencia CF | Sergio, un fichaje acertado para el Valencia procedente del Levante». Las Provincias, 30-04-2022. [Consulta: 28 març 2023].
* 1 2 3 4 Chilet, Vicent. «Sergio Manzanera: "Tuve que dormir junto a una escopeta por desafiar al franquismo"». Levante-EMV, 09-02-2019. [Consulta: 28 març 2023].
* 1 2 Sergio Lloret, Sergio Manzanera Lloret su bdfutbol.com
* 1 2 3 4 5 Cervera, Alfons. «Tarde de fútbol». Levante-EMV, 03-10-2021. [Consulta: 28 març 2023].
* 1 2 3 ROS, CAYETANO. «Sergio Manzanera: «Los futbolistas deberían tener conciencia social»» (en castellà). Levante-EMV, 28-05-2020. [Consulta: 28 març 2023].
# Zaretxni (Rostov)

* Per a altres significats, vegeu «Zaretxni».
Zaretxni (en rus: Заречный) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens rus del 2010 tenia 78 habitants. Pertany al districte de Zernograd.

## Referències

* ↑ «Топографическая карта Ростовской области. Генштаб Советской Армии.». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «Почвенная карта России». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ Plantilla:Публикация
# Traskita

La traskita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom de John Boardman Trask (1824-1879), geòleg californià.

## Característiques

La traskita és un ciclosilicat de fórmula química Ba$_{21}$Ca(Fe$^{2+}$,Mn,Ti)₄(Ti,Fe,Mg)₁₂(Si₁₂O$_{36}$)(Si₂O₇)₆(O,OH)$_{30}$Cl₆·14H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1964. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la traskita pertany a «09.CP - Ciclosilicats amb enllaços de 12 i enllaços més grans» juntament amb la megaciclita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1964 a Rush Creek, al comtat de Fresno, a Califòrnia (Estats Units). També ha estat descrita a altres indrets del dipòsit de Rush Creek, i a Byšta (Košice, Eslovàquia).

## Referències

* ↑ «Traskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 octubre 2016].
# Quimbele

Quimbele és un municipi de la província de Uíge. Té una població de 129.396 habitants. Comprèn les comunes d'Alto-Zaza, Cuango, Icoca i Quimbele.

## Personatges

* Alberto Correia Neto (* 1949), diplomàtic, ambaixador angolès a Berlín
* Amadeu Antonio Kiowa (1962–1990), treballador víctima de l'extrema dreta a Alemanya.

## Referències

* ↑ Quimbele al web del cens d'Angola
# Ramón Villarino de Saa

Ramón Villarino de Saa (Xinzo de Limia, província d'Ourense, 1890 - Ourense, 1959) fou un advocat i polític gallec. Llicenciat en dret, va donar conferències a l'Ateneo de Madrid i treballà com a advocat de l'estat. Després milità a la CEDA, partit amb el qual fou elegit diputat per la província d'Ourense a les eleccions generals espanyoles de 1936.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)