OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Qatar Ladies Open 2011

El Torneig de Doha 2011, també anomenat Qatar Ladies Open 2011, és un esdeveniment tennístic disputat sobre pista dura que pertany als Premier Tournaments de la WTA. Aquest torneig tornà tres anys després al circuit femení. La novena edició es va celebrar entre el 21 i el 26 de febrer del 2011, al International Tennis and Squash Complex de Doha, Qatar.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | C. Wozniacki | 6 | 6 | |
| | N. Petrova | 3 | 2 | | 1 | C. Wozniacki | 6 | 6 | |
| | F. Pennetta | 4 | 6 | 6 | | F. Pennetta | 2 | 0 | |
| | L. Šafářová | 6 | 3 | 4 | | | | | | 1 | C. Wozniacki | 6 | 6 | |
| 3 | F. Schiavone | 5 | 3 | | | | | | | | M. Bartoli | 1 | 1 | |
| Q | S. Peng | 7 | 6 | | Q | S. Peng | 2 | 2 | | | | | | |
| | M. Bartoli | 6 | 6 | | | M. Bartoli | 6 | 6 | | | | | | |
| 8 | S. Pe'er | 1 | 0 | | | | | | | | | | | | 1 | C. Wozniacki | 4 | 4 |
| 5 | J. Janković | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | 2 | V. Zvonariova | 6 | 6 |
| WC | S. Mirza | 0 | 1 | | 5 | J. Janković | 6 | 6 | | | | | | |
| LL | K. Zakopalová | 6 | 6 | | LL | K. Zakopalová | 2 | 4 | | | | | | |
| 4 | N. Li | 2 | 1 | | | | | | | 5 | J. Janković | 1 | 6 | 4 |
| | D. Hantuchová | 4 | 6 | 6 | | | | | | 2 | V. Zvonariova | 6 | 2 | 6 |
| Q | V. Duixévina | 6 | 2 | 4 | | D. Hantuchová | 5 | 7 | 5 | | | | | |
| | D. Cibulková | 1 | 2 | | 2 | V. Zvonariova | 7 | 6⁵ | 7 |
| 2 | V. Zvonariova | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre doble femení

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Květa Peschke Katarina Srebotnik | 6 | 4 | [10] |
| | Alissa Kleibànova Zi Yan | 4 | 6 | [7] | 1 | Květa Peschke Katarina Srebotnik | 6 | 3 | [11] |
| 4 | N. Llagostera Vives Anastassia Rodiónova | 4 | 6 | [10] | 4 | N. Llagostera Vives Anastassia Rodiónova | 1 | 6 | [9] |
| | Tatsiana Putxak Abigail Spears | 6 | 1 | [5] | | | | | | 1 | Květa Peschke Katarina Srebotnik | 7 | 6² | [10] |
| | Sania Mirza Ielena Vesninà | 2 | 0 | | | | | | | 2 | Liezel Huber Nàdia Petrova | 5 | 7 | [8] |
| 3 | Y-j. Chan J. Zheng | 6 | 6 | | 3 | Y-j. Chan J. Zheng | 6 | 2 | [6] |
| | Alberta Brianti Roberta Vinci | 5 | 3 | | 2 | Liezel Huber Nàdia Petrova | 4 | 6 | [10] |
| 2 | Liezel Huber Nàdia Petrova | 7 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-02-09 a Wayback Machine. (anglès)
* Quadre individual femení Arxivat 2011-03-03 a Wayback Machine. PDF
* Quadre doble femení Arxivat 2011-03-03 a Wayback Machine. PDF
Doha :
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
Sony Ericsson WTA Tour 2011
< 2010
2012 > :
WTA Tour Championships, Istanbul  · WTA Tournament of Champions, Bali :
# Machito

«Machito» té aquests significats:
* Machito (cantant), fou un cantant i percussionista de Jazz dels Estats Units d'origen cubà.
* Machito (menjar), tipus de menjar que se serveix a Mèxic, especialment a Monterrey i Guadalajara.
# Llac Lucrí

El Llac Lucrí (en llatí Lucrinus Lacus), actualment conegut en italià com a Lago Lucrino, era un llac d'aigua salada proper a Baiae a la costa de Campània.
Estava situat al punt més interior de la profunda badia que hi havia entre Baiae i Puteoli separat de la mar exterior per un banc de sorra probablement d'origen natural, però que la tradició romana l'atribuïa a Hèrcules, i es diu que el camí que passa per allí era la Via Hercúlia. Estava separat del llac Avern, un llac profund d'aigua dolça, situat al cràter d'un volcà extingit, per una franja de terra. El Llac Lucrí era molt poc profund, i produïa ostres i altres mol·luscs que eren molt celebrats pels poetes. L'ostreïcultura, que se suposa que va iniciar Gai Sergi Aurata, era econòmicament molt potent, i els explotadors del llac, van convèncer Juli Cèsar perquè enfortís i reparés la franja de sorra que Hèrcules havia format per tancar el llac.
Marc Vipsani Agripa hi va fer grans modificacions quan construïa l'anomenat Portus Iulius, per servir, inicialment, com a base naval militar durant la Guerra civil que posà fi a la República Romana (62 aC-27 aC), per poder fer front a l'amenaça plantejada per Sext Pompeu Pius des de Sicília i l'Àfrica Proconsular.
No se sap exactament la naturalesa d'aquestes obres, però se suposa que l'objectiu d'Agripa era aconseguir un refugi segur i prou profund on pogués fondejar la seva flota i un lloc per exercitar les tripulacions i els remers. Sembla que va obrir una entrada al llac Avern construint un canal des del llac Lucrí, i al mateix temps va obrir un altre canal del Lucrí cap a la badia, prou profund per al pas de grans naus. Juntament amb aquesta obra, va reforçar la barrera natural de l'estany Lucrí mitjançant un dic o una presa artificial, per evitar que les onades trenquessin la llenca de sorra, com passava quan hi havien forts temporals. Dels relats d'aquests autors es veu que les obres van tenir èxit durant un temps, haurien despertat una gran admiració, però aviat la nova construcció va ser abandonada, probablement pel retrocès de les obres que anava fent la naturalesa, i que no es podien revertir. L'estacionament de la flota romana es va establir a Misenum, i no es va parlar més del Portus Iulius. En temps d'Estrabó ja havia caigut en complet desús, perquè diu clarament, que el llac Avern era profund i ben adaptat per a un port, però no es podia utilitzar com a tal a causa del llac Lucrí, que era poc profund. Més endavant diu que el llac Lucrí era inútil com a port ja que era poc profund, i accessible només a les petites embarcacions, però que produïa abundància d'ostres. Molt més tard, Cassiodor parla del llac Lucrí d'una manera que implica que encara hi havia una comunicació oberta amb el llac Avern i amb el mar.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Lucrinus Lacus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 14 juliol 2022].
* ↑ Estrabó. Geografia, 245
* ↑ Cassi Dió. Historia romana (Ῥωμαικὴ ἱστορία), XLVIII, 50
* ↑ Suetoni. Vides dels dotze cèsars: August, XVI
* ↑ Gai Vel·lei Patèrcul. Historiae Romane, II, 79
* ↑ Plini. Naturalis Historia, XXXVI, 15-24
* ↑ Cassiodor. Variae, IX, 6
# Raval del Clot

El Raval del Clot és una caseria del municipi de Castellbell i el Vilar, a la comarca catalana del Bages. És situat a l'extrem nord-oriental del terme, al límit amb Sant Vicenç de Castellet, població des d'on s'hi accedeix per un camí i de la qual dista un parell de quilòmetres. El raval es troba al peu del Puigsoler, al vessant meridional de la serra de Vallhonesta.
El 2006, al Raval del Clot hi havia 13 habitants censats.

## Referències

* 1 2 Jordi Montlló; Laura Bosch. «Raval del Clot». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona, 14/01/2017. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Demografia de Raval del Clot (Barcelona)». Foro- Ciudad.com. City-Forum Network LLC. [Consulta: 15 gener 2023].
# Pastilla

«Pastilla» té aquests significats:
* Pastilla, forma farmacèutica d'administració.
* Pastilla electromagnètica
# Kingston (Washington)

Kingston és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 1.611 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kingston tenia 1.611 habitants, 685 habitatges, i 452 famílies. La densitat de població era de 377 habitants per km².
Dels 685 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,9% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 27,7% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.347 $ i la renda mediana per família de 54.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.839 $ mentre que les dones 25.781 $. La renda per capita de la població era de 24.212 $. Aproximadament el 9,2% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Murphyita

La murphyita és un mineral de la classe dels sulfats.

## Característiques

La murphyita és un tel·lurat de fórmula química Pb(Te$^{6+}$O₄). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022 i publicada un any més tard. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades al Museu Mineral de la Universitat d'Arizona, a Tucson (Arizona), amb el número de catàleg: 22715, i al projecte RRUFF, amb el número de mostra: r210011.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Grand Central, situada al districte miner de Tombstone del comtat de Cochise (Arizona, Estats Units). Aquesta mina estatunidenca és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Murphyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ Yang, Hexiong; Gu, Xiangping; Gibbs, Ronald B.; Downs, Robert T. «Murphyite, Pb(TeO4), the Te-Analogue of Raspite, a New Mineral from Tombstone, Arizona, USA». The Canadian Journal of Mineralogy and Petrology, 61, 2, 01-03-2023, pàg. 401–409. DOI: https://doi.org/10.3749/2200064 [Consulta: 7 agost 2023].
# NGC 3628

NGC 3628 és una galàxia espiral que s'hi troba a 35 milions d'anys llum de distància en direcció a la constel·lació del Lleó. Vista de costat des de la nostra perspectiva, la seva magnitud aparent és 11,1 i la seva lluentor superficial és 13,5 mag/arcsec².
Juntament amb M65 i M66 forma el Triplet del Lleó, un petit grup de galàxies. El més destacable de NGC 3628 és una espectacular cua que s'expandeix cap amunt a uns 300 000 anys llum de la galàxia pròpiament dita. Coneguda com a cua de marea, l'estructura forma aquest dibuix per les marees galàctiques causades per interaccions passades amb els seus grans veïns. Aquesta cua està composta de cúmuls d'estels joves i blavencs, així com per regions de formació estel·lar. Aquestes interaccions també han produït un esclat estel·lar al seu centre.
Va ser descoberta per William Herschel en 1784.

## Referències

* ↑ «A catalog of visually classified galaxies in the local (z ~ 0.01) universe». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 15-04-2015, pàg. 27. DOI: 10.1088/0067-0049/217/2/27.
* 1 2 R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* ↑ Afirmat a: The SDSS Photometric Catalog, Release 7. Autor: Jennifer K. Adelman-McCarthy. Pàgina: 0. Data de publicació: 2009.
* ↑ Armando Gil de Paz «The GALEX Ultraviolet Atlas of Nearby Galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 01-12-2007, pàg. 185–255. DOI: 10.1086/516636.
* 1 2 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.
* ↑ / Página NASA. Galaxia espiral. Consultado:08-04-11
* ↑ CI and CO in nearby galaxy centers. The star-burst galaxies NGC 278, NGC 660, NGC 3628 NGC 4631, and NGC 4666
# Puig Rodó (Fontpedrosa)

* No s'ha de confondre amb Puig Rodon (Fontpedrosa).
El Puig Rodó, o Pic Rodó, és una muntanya de 2.685,7 m alt situada al nord de l'eix de la serralada principal dels Pirineus, en el terme comunal de Fontpedrosa, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord. Està situat en el sector sud-oest del terme de Fontpedrosa, al nord-oest del Puig Anyella, a la carena que separa la vall principal de la Riberola de la de la Valleta, subsidiària seva.

## Referències

* ↑ El Puig Rodó en els ortofotomapes de l'IGN
# Raincourt

Raincourt és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 141 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Raincourt era de 141 persones. Hi havia 57 famílies, de les quals 17 eren unipersonals (13 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 18 parelles sense fills i 22 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 89 habitatges, 56 eren l'habitatge principal de la família, 18 eren segones residències i 14 estaven desocupats. 85 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 56 habitatges principals, 48 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia tres cambres, 21 en tenien quatre i 34 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 25 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Raincourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 16 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 12 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 16 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 12 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 76 persones, 47 eren actives i 29 eren inactives. De les 47 persones actives 39 estaven ocupades (21 homes i 18 dones) i 8 estaven aturades (5 homes i 3 dones). De les 29 persones inactives 10 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 15 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Raincourt hi havia 50 unitats fiscals que integraven 121 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 11.705 €.

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Raincourt hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Raincourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Raincourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Paratsepinita-Ba

La paratsepinita-Ba és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la paratsepinita. Va ser anomenada segons la nomenclatura recomanada per als minerals del grup de la labuntsovita. El prefix para (del grec, per a gairebé) s'utilitza per a espècies amb una cel·la unitat doble; tsepinita és el nom arrel de la sèrie, i el sufix "Ba-" és per al bari dominant.

## Característiques

La paratsepinita-Ba és un silicat de fórmula química Ba₄(Ti,Nb)₈(Si₄O₁₂)₄(OH,O)₈·8H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2002, i la primera publicació data del 2003. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, pertany a «09.CE - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 4 [Si₄O₁₂]$^8$- (vierer-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: papagoïta, verplanckita, baotita, nagashimalita, taramel·lita, titantaramel·lita, barioortojoaquinita, byelorussita-(Ce), joaquinita-(Ce), ortojoaquinita-(Ce), estronciojoaquinita, estroncioortojoaquinita, ortojoaquinita-(La), labuntsovita-Mn, nenadkevichita, lemmleinita-K, korobitsynita, kuzmenkoïta-Mn, vuoriyarvita-K, tsepinita-Na, karupmøllerita-Ca, labuntsovita-Mg, labuntsovita-Fe, lemmleinita-Ba, gjerdingenita-Fe, neskevaaraïta-Fe, tsepinita-K, tsepinita-Ca, alsakharovita-Zn, gjerdingenita-Mn, lepkhenelmita-Zn, tsepinita-Sr, paratsepinita-Na, paralabuntsovita-Mg, gjerdingenita-Ca, gjerdingenita-Na, gutkovaïta-Mn, kuzmenkoïta-Zn, organovaïta-Mn, organovaïta-Zn, parakuzmenkoïta-Fe, burovaïta-Ca, komarovita i natrokomarovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Lepkhe-Nel'm, situat al districte de Lovozero (óblast de Múrmansk, Rússia). També ha estat descrita en un altre indret del proper massís de Khibini, el mont Eveslogtxorr. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Paratsepinite-Ba» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 gener 2020].
# La Vie telle qu'elle est

La Vie telle qu'elle est (o Scènes de La Vie telle qu'elle est) és una sèrie de pel·lícules dirigides per Louis Feuillade entre 1911 i 1913.
Aquesta sèrie segueix la sèrie anterior de pel·lícules estètiques, ja que la moda de les pel·lícules d'art ha passat. Feuillade va decidir llavors tornar a un cert realisme. Les pel·lícules són drames destinats a emocionar la gent o transmetre una moral.
Es va inspirar en una sèrie de pel·lícules americanes, llançades el 1908 i produïdes per Vitagraph : les Scènes de la vie réelle.
Entre les característiques de la sèrie també trobem:
* la presència d'un grup d'actors (entre ells: Renée Carl i Suzanne Grandais)
* una actuació sòbria
* l'ús de primers plans
* simplificació d'escenografia i vestuari
* escenaris sorgits de la vida moderna.

## Llista de pel·lícules

* 1911 : Les Vipères
* 1911 : Le Mariage de l'aînée
* 1911 : Le Roi Lear au village
* 1911 : En grève
* 1911 : Le Bas de laine
* 1911 : La Tare
* 1911 : Le Poison
* 1911 : La Souris blanche
* 1911 : Le Trust ou les Batailles de l'argent
* 1911 : Le Chef-lieu de canton
* 1911 : Le Destin des mères
* 1911 : Tant que vous serez heureux
* 1912 : L'Accident
* 1912 : Les Braves Gens
* 1912 : Le Nain
* 1912 : Le Pont sur l'abîme
* 1913 : S'affranchir

## Bibliografia

* Lacassin, Francis. Louis Feuillade, maître des lions et des vampires. París: Pierre Bordas et fils, 1995, p. 327. ISBN 2-86311-271-6. .
* Georges Sadoul, Histoire générale du cinéma, Tome III, 1951.
# Mr. Holmes

Mr. Holmes (títol original en anglès: Mr. Holmes) és una pel·lícula de misteri de 2015 dirigida per Bill Condon i basada en la novel·la A Slight Trick of the Mind de Mitch Cullin sobre el personatge de Sherlock Holmes. La pel·lícula és protagonitzada per Ian McKellen en el paper de Sherlock Holmes acompanyat per Laura Linney i Milo Parker.
La pel·lícula es va estrenar el 8 de febrer de 2015 al Festival Internacional de Cinema de Berlín i el 21 d'agost va arribar a les cartelleres catalanes doblada al català.

## Argument

El 1947, Sherlock Holmes està ja retirat i porta una vida tranquil·la a Sussex, en companyia de la seva governanta, la Sra. Munro, i el seu fill, Roger. Malgrat tot, un misteri que no va poder resoldre 30 anys abans encara el molesta. Desitja tancar aquest cas però, el seu estimat amic Watson ja no està allà per ajudar-lo i el seu enginy ja no és el mateix. Així, de retorn d'un viatge al Japó, s'instal·la a la seva casa de Sussex on, amb l'ajuda d'en Roger, dia rere dia, mentre gaudeix de la vida rural i cuida les seves abelles, anirà recordant el seu darrer cas i intentarà resoldre'l. Holmes està convençut que aquest cas, que va ser escrit pel seu amic Watson i que tothom coneix ja gràcies al cinema, no correspon amb la realitat i desitja esmenar-ho.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge |
| Ian McKellen | Sherlock Holmes |
| Laura Linney | Sra. Munro |
| Milo Parker | Roger |

## Guardons

| Premi | Categoria | Receptor | Resultat |
| Premis British Independent Film | Nova promesa nouvinguda | Milo Parker | Nominat |
| San Francisco Film Critics Circle | Millor Actor | Ian McKellen | Nominat |
| St. Louis Gateway Film Critics Association | Millor actor | Ian McKellen | Nominat |

## Referències

* ↑ «Mr. Holmes». Ésadir.cat. [Consulta: 4 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Mr. Holmes a Youtube
# Quercus argentata

Quercus argentata és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins del subgènere Cyclobalanopsis, del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus argentata és un arbre perennifoli que creix fins als 30 m i més. El tronc fa 1 m de DAH. L'escorça és llisa i té un color gris pàl·lid. Les branques són glabres, densament cobertes amb lenticel·les de color marró. Les fulles fan 10-20 cm de llarg, 3-5 cm d'ample, el·líptiques, coriàcies, glabres glauques i brillants per sobre, opac a continuació amb densa toment argentat; marge sencer o, de vegades sinuós-dentat a la meitat apical; 10 a 17 parells de nervis secundaris alçar fermament baix; prima, solcades, 2-3 cm de llarg pecíol. Les flors tenen 3-4 estils d'1 mm de llarg, sense estaminodis. Les glans fan 2-3 cm de llarg i 1,5-2 cm de diàmetre i són ovoides. La bol de la gla té 6-9 anells concèntrics d'escates que cobreixen la major part de la nou i el peduncle té anells gruixuts.

## Distribució

Creix a Borneo, Sumatra, Península de Malaca, i a Java Occidental, als 2700 al Mont Kinabalu.

## Taxonomia

Quercus argentata va ser descrita per Pieter Willem Korthals i publicat a Verhandelingen over de Natuurlijke Geschiedenis der ... 215. 1844.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
argentata: epítet llatí que significa "argentat".

## Referències

* 1 2 «Quercus argentata». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 18 juliol 2014].
* ↑ «Quercus argentata». The Plant List. [Consulta: 18 juliol 2014].
* ↑ «Quercus argentata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 18 juliol 2014].
* ↑ A Epítets Botànics

## Enllaços externs

* Quercus argentata a Tropicos.org
* Quercus argentata a Biodiversity Library
* Quercus argentata Imatges a Google