OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa A. Miquel

La casa A. Miquel és un edifici d'Arenys de Mar (Maresme) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa de cantonada però tractada com a casa entre mitgera, amb un pati al carrer lateral i un pavelló posterior que dona a la plaça de l'Església davant mateix de la façana d'aquesta. Aquestes característiques fan que la façana nord sigui tan visible com la principal. D'altra banda, la gradació d'alçades dels cossos de l'esmentada zona nord, permet una bona gradació d'altures dels cossos de l'esmentada zona nord, permet una bona visió, des del Rial, de la façana i els campanars de l'església. El cos principal de la casa té tres plantes i unes golfes, un balcó uneix les dues obertures del primer pis, i les del segon pis tenen un balcó cada una. Les baranes són de ferro a la façana principal i als elements posteriors hi ha balustrades d'obra.

## Història

Aquest gran edifici està situat a l'eixample de la vorera del Rial, és la primera casa d'un conjunt molt uniformat de cases quasi totes del segle xix.

## Referències

* 1 2 «Casa A. Miquel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 juliol 2015].
# A Portuguesa

A Portuguesa és l'himne nacional de Portugal. Va ser compost per Alfredo Keil i escrit per Henrique Lopes de Mendonça durant el renaixement nacionalista encès per l'ultimàtum britànic de 1890 a Portugal sobre les seves colònies africanes. Va ser utilitzat com una marxa de la rebel·lió fallida republicana del gener de 1891 a Porto. A portuguesa va ser adoptat com a himne nacional en la naixent República portuguesa de 1911, reemplaçant O Hino da Carta que era l'himne de la deposada monarquia constitucional.

## Lletra

| Portuguès (lletra oficial) | Portuguès (lletra original de 1890) |
| I Heróis do mar, nobre povo, Nação valente e imortal, Levantai hoje de novo O esplendor de Portugal! Entre as brumas da memória, Ó Pátria, sente-se a voz Dos teus egrégios avós, Que há-de guiar-te à vitória! Às armas, às armas! Sobre a terra, sobre o mar, Às armas, às armas! Pela Pátria lutar Contra os canhões marchar, marchar! II Desfralda a invicta Bandeira, À luz viva do teu céu! Brade a Europa à terra inteira: Portugal não pereceu. Beija o solo teu, jucundo, O oceano, a rugir de amor, E o teu Braço vencedor Deu mundos novos ao mundo! Às armas, às armas! Sobre a terra, sobre o mar, Às armas, às armas! Pela Pátria lutar Contra os canhões marchar, marchar! III Saudai o Sol que desponta Sobre um ridente porvir; Seja o eco de uma afronta O sinal de ressurgir. Raios dessa aurora forte São como beijos de mãe, Que nos guardam, nos sustêm, Contra as injúrias da sorte. Às armas, às armas! Sobre a terra, sobre o mar, Às armas, às armas! Pela Pátria lutar Contra os canhões marchar, marchar! | I Herois do mar, nobre povo, Nação valente e imortal Levantai hoje de novo O esplendor de Portugal! Entre as brumas da memoria, Oh patria, sente-se a voz Dos teus egrégios avós Que há-de guiar-te à vitória! Às armas, às armas! Sobre a terra, sobre o mar, Às armas, às armas! Pela patria lutar! Contra os Bretões marchar, marchar! II Desfralda a invicta bandeira, À luz viva do teu céo! Brade a Europa à Terra inteira: Portugal não pereceu! Beija o teu sólo jucundo O Oceano, a rugir de amor; E o teu braço vencedor Deu mundos novos ao mundo! Às armas, às armas! Sobre a terra, sobre o mar, Às armas, às armas! Pela patria lutar! Contra os Bretões marchar! III Saudai o sol que desponta Sobre um ridente porvir; Seja o eco de uma afronta O sinal do resurgir. Raios dessa aurora forte São como beijos de mãe, Que nos guardam, nos sustêm, Contra as injurias da sorte. Às armas, às armas! Sobre a terra, sobre o mar, Às armas, às armas! Pela patria lutar! Contra os Bretões marchar!! |

## Referències

* ↑ Negócios externos: documentos apresentados ás Cortes na sessão legislativa de 1890 pelo Ministro e Secretario d'Estado dos Negócios Estrangeiros: Negócios da Africa oriental e central: correspondencia com a Inglaterra e documentos correlativos até 13 de Janeiro de 1890. Lisboa: Imprensa Nacional, 1890, p. 198-199.
* ↑ «Hino Nacional». Página oficial da Presidência da República Portuguesa, 2010. [Consulta: 26 setembre 2010].
* ↑ Nunes, João Andrade. «Três Hinos Nacionais. Três formas de cantar a Pátria.». Revista da Armada, 01-06-2020.

## Vegeu també

* Llista d'himnes
# Tomaso de Marchis

Tomaso de Marchis (Roma, 1693- 1759) fou un arquitecte italià.
Nascut a Roma, el 1725 va entrar com a membre de la Congregació dels Virtuosos del Panteó. Quinze anys després va ingressar a l'Acaddemia di San Lucca.
Més endavant, entre 1717 i 1759 va treballar al Tribunale de le Strade, així com al col·legi de Pares Regulars Menors dels Sants Vicenç i Anastasi, com a arquitecte del marquès Camillo Francesco Massimo, arquitecte d'Ancona i de San Silvestro in Capite.
El 1754 va acabar les obres del Palau Mellini.
Altres obres seves de renom són la Villa Barberini del Gianicolo, la restauració de l'interior de la basílica dels Sants Bonifaci i Aleix, Santa Maria del Popolo i el Palau Orsini. Va morir a Roma el 1759.

## Bibliografia

* DDAA. La col·lecció Raimon Casellas. Publicacions del Mnac/ Museo del Prado, 1992. ISBN 84-87317-21-9.
# Chambon

«Chambon» té aquests significats:
* Toponímia:
** Chambon (Charente Marítim), municipi al departament del Charente Marítim (regió de Nova Aquitània, França)
** Chambon (Cher), municipi al departament de Cher (regió de Centre – Vall del Loira, França)
** Chambon (Gard), municipi al departament del Gard (regió d'Occitània, França)
** Chambon (Indre i Loira), municipi al departament de l'Indre i Loira (regió de Centre – Vall del Loira, França)
** Le Chambon, municipi al departament de l'Ardecha (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
** Chambon-le-Château, municipi al departament del Losera (regió d'Occitània, França)
** Chambon-sur-Cisse, municipi al departament del Loir i Cher (regió de Centre – Vall del Loira, França)
** Chambon-sur-Dolore, municipi al departament del Puèi Domat (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
** Le Chambon-Feugerolles, municipi al departament del Loira (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
** Chambon-la-Forêt, municipi al departament del Loiret (regió de Centre – Vall del Loira, França)
** Chambon-sur-Lac, municipi al departament del Puèi Domat (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
** Le Chambon-sur-Lignon, municipi al departament de l'Alt Loira (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
** Chambon-Sainte-Croix, municipi al departament de la Cruesa (regió de Nova Aquitània, França)
** Chambon-sur-Voueize, municipi al departament de la Cruesa (Nova Aquitània)
** Cantó de Chambon, cantó francès al districte de Lo Buçon (departament de Cruesa, França)
* Biografies: Nicolas Chambon alies Joseph Chambon (Brévannes, Val-de-Marne, 1748 - París, 1826), metge i polític
# Casa Abadal

La casa Abadal és un edifici d'Arenys de Mar (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una casa de tres plantes amb totes les obertures emmarcades amb pedra. Hi ha un gran portal d'arc de mig punt dovellat. Respon al tipus corrent de la localitat de casa per a les classes acomodades de l'època.
És un xic més alta que la contigua del número 7. Presenta teulada a dues aigües, perpendicular a la façana. Les finestres són petites i de pedra.

## Història

És una casa típica del segle xvii, important per l'arc de mig punt que encara es conserva a la planta baixa i que no ha estat enderrocat com el que hi havia a la casa del costat, que era igual.
El carrer d'Avall, paral·lel a la costa, és un del més antics de la població i potser el més llarg. Des d'època de Carles III fins a l'any 1960 va servir de Camí Reial, i per això no és estrany que es construïssin les cases acomodades de la vila.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Abadal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 juliol 2015].
# Accrington Stanley Football Club

L'Accrington Stanley Football Club és un club de futbol de la ciutat de Accrington, al comtat de Lancashire, nord-oest d'Anglaterra. Actualment juga a la League Two. El seu estadi és el Crown Ground que té una capacitat de 5.057 espectadors.

## Història

El club va ser fundat l'any 1968. Anteriorment havia existit un altre club amb el mateix nom: Accrington Stanley F.C. (1891).

## Palmarès

    A 21 January 2017.
* Conference National:
** 2005–06
* Northern Premier League:
** 2002–03
* Northern Premier League Division One:
** 1999–00
* Northern Premier League Challenge Cup
** 2001–02
* Northern Premier League Challenge Shield:
** 2002–03
* Cheshire County League Division 2:
** 1980–81
* Lancashire Combination:
** 1973–74, 1977–78
* Lancashire Combination Cup:
** 1971–72, 1972–73, 1973–74, 1976–77
* Lancashire Combination League Cup:
** 1971–72

## Referències

* ↑ Jacobs, (30 October 2015) New owner Andy Holt ‘not at Accrington Stanley to make cash’. lancashiretelegraph.co.uk
* ↑ «Watch out United, Accrington are advancing on the Asian market». BBC Sport, 15-04-2006. [Consulta: 4 juny 2008].
* ↑ Terry, Philip. «Club History». Accrington Stanley F.C.. Arxivat de l'original el 30 de desembre 2005. [Consulta: 4 novembre 2017].
* ↑ «Accrington History and Honours». Accrington Stanley FC, 21-01-2017 [Consulta: 21 gener 2017]. Arxivat 6 de maig 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-05-06. [Consulta: 31 gener 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (anglès)
# Torre Azadi

La Torre Azadi (en persa برج آزادی, literalment «Torre de la Llibertat») és un monument de la ciutat de Teheran, capital de l'Iran. Emblema de la modernització del país, es va construir el 1971 per commemorar el 2.500 aniversari de l'Imperi Persa. Inicialment, va rebre el nom de Shahyad en honor del xa (l'emperador de l'Iran), però després de la Revolució islàmica de 1979, el monument canvià el nom original per l'actual de "Torre Azadi".
La torre és en una de les entrades a la ciutat de Teheran. Obra de l'arquitecte bahai Hossein Amanat, l'edifici té una silueta inconfusible, en forma de porta monumental, amb una estructura com de piràmide truncada sobre quatre potes, i mesura 45 metres d'alçada. Des de cada angle es mostra amb una perspectiva i una escala aparent diverses i canviants. Sota les quatre arcades, la seva pell té un aspecte com tèxtil, de xarxa. Al seu interior hi ha un petit museu arqueològic.
La torre és al centre d'una enorme plaça el·líptica enjardinada, la plaça Azadi, que el 12 de desembre de 1979 fou l'escenari de les majors concentracions populars de la Revolució islàmica. El monument és visible des de molts punts de la ciutat, en especial de nit, quan està completament il·luminat, i des de la seva terrassa superior es pot gaudir d'una bona panoràmica de la ciutat.
# Cochranella ocellifera

Cochranella ocellifera és una espècie de granota que viu a l'Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Bibliografia

* Coloma, L.A., Ron, S. & Cisneros-Heredia, D. 2004. Cochranella ocellifera. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a 25 d'abril del 2008
# Anabolitzant

Un anabolitzant és un medicament que activa l'anabolisme, és a dir el creixement dels teixits, per mitjà de la síntesi de les proteïnes i la disminució de la desintegració excessiva. Alguns anabolitzants són un tipus d'esteroides: els esteroides anabòlics. El metandriol (17β-diol 17α-metil-5-androsten-3β) i la nandrolona (17β-hidroxiester-4-en-3-ona) són exemples d'anabolitzants.

## Usos

El seu ús produeix un augment de la gana, del pes i una millora de l'estat general, disminueix l'eliminació de nitrogen i afavoreix també el dipòsit del calci en els ossos, Els anabolitzants s'utilitzen a voltes per a tractar estats de convalescència i estrès o bé en algunes malalties cròniques, osteoporosi i astènies senils.
Es poden usar com a droga d'abús, en especial per part de culturistes i altres esportistes (es considera dopatge), persones amb vigorèxia i altres grups; per a augmentar encara més la seva musculatura i massa corporal. Un altre mal ús dels anabolitzants és l'engreix d'animals destinats a consum alimentari, pràctica il·legal als Països Catalans.

## Referències

* 1 2 «Anabolitzant». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Anabolitzant». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Anabolitzant». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Can Bancells

Can Bancells és una masia al sud del terme de Maçanet de la Selva inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Les primeres notícies de Can Bancells són del segle xvi Can Bancells era la casa pairal original dels Buscastell, abans de traslladar-se a l'actual Can Buscastells, una mica més al nord. Allà s'hi quedaren masovers fins a l'any 1969. Pocs anys després, amb la construcció de l'autopista es va vendre a una empresa filial d' "Autopistas del Mediterráneo SA" i tot seguit es va abandonar.
Conjunt d'edificis compost per diverses ampliacions al voltant de la construcció nuclear. L'edifici original té dues plantes i coberta de dues aigües a laterals, amb cornisa "catalana". A la façana hi destaquen les restes de la finestra del primer pis, amb llinda d'arc conopial lobulat, el rellotge de sol i la llinda horitzontal i els brancals de la porta d'entrada. El cos de la dreta fou destinat a pallisses. Té una porta d'accés amb una gran arcada mig derruïda. El cos de l'esquerra, amb tres plantes i galeria superior d'obertures de mig punt, serví d'habitatge.

## Referències

* 1 2 «Can Bancells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Bezvodovka

Bezvodovka (en rus: Безводовка) és un poble de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que el 2010 tenia 375 habitants. Pertany al districte municipal de Kuzovàtovo.

## Referències

* ↑ «МО Коромысловское Ульяновской области». Arxivat de l'original el 2020-02-18. [Consulta: 1r gener 2021].
# Trudovoie (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Trudovoie».
Trudovoie (en rus: Трудовое) és un poble (possiólok) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 18.522 habitants. Es troba a 33 km al nord-oest de Vladivostok i a 15 km d'Artiom.

## Referències

* ↑ «Отдел по работе с населением п.Трудовое администрации г. Владивостока». Arxivat de l'original el 2018-06-19. [Consulta: 18 juny 2018].
# Cochranella riveroi

Cochranella riveroi és una espècie de granota que viu a Veneçuela.

## Bibliografia

* La Marca, E. & Señaris, C. 2004. Cochranella riveroi. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a 25 d'abril del 2008
# Torch Song (grup de música)

Torch Song va ser una banda de synthpop i ambiental britànica dels primerencs anys vuitanta. Els membres originals eren William Orbit, Laurie Mayer i Grant Gilbert. Per 1985 se separaren. Orbit i Mayer van re-formar el projecte en 1995 i van enregistrar el seu àlbum final, Toward the Unknown Region, i va ser unit a Rico Conning, qui hi havia estat el seu productor de la casa en Guerilla Studios i també un membre de la banda post-punk, The Lines.

## Discografia
### Àlbums

* Wish Thing (1984)
* Ecstasy (1986)
* Exhibit A (1987)
* Toward the Unknown Region (1995)

### Singles

* "Prepare to Energize" (1983)
* "Don't Look Now" (1984)
* "Tattered Dress" (1985)
* "Ode to Billy Joe" (1985)
* "White Night" (1986)
* "Can't Find My Way Home" (1986)
* "Shine on Me" (1995)
# Alfonso Mondelo

Alfonso Mondelo (nascut el 13 d'agost de 1958 a Barakaldo) és un entrenador de futbol basc.
La carrera d'entrenador de Mondelo inclou molts moments destacats, com la selecció de Puerto Rico, on va entrenar la futura estrella de la selecció dels Estats Units d'Amèrica (EUA) Chris Armas. També va entrenar els Long Island Rough Riders a l'A-League. La seva gran oportunitat va arribar quan es va convertir en l'entrenador ajudant del MetroStars de la Major League Soccer, sota la direcció de l'entrenador brasiler Carlos Alberto Parreira, guanyador de la Copa del Món. Quan Parreira va marxar, Mondelo va rebre el càrrec d'entrenador en cap dels Metros. Va entrenar el club la temporada 1998 amb un balanç de 14-17-0. Va ser acomiadat quan quedava un partit a la temporada regular, quan els MetroStars van contractar l'exentrenador de la selecció nord-americana Bora Milutinovic.
De 1999 a 2001, Mondelo va ser assistent de la selecció dels EUA, sota la direcció de l'entrenador Bruce Arena. Va tornar a la MLS la temporada 2001 per entrenar els Motí de Tampa Bay. Des del 2002 fins al 2004 va ser el director d'entrenament de l'ENYYSA (Eastern New York Youth Soccer Association). S'ha mantingut molt actiu com a entrenador adjunt i consultor de la US Soccer i l'any 2005 se li va oferir una feina a la direcció esportiva de la Major League Soccer a la ciutat de Nova York, on ara treballa al departament de desenvolupament de jugadors com a director de programes de jugadors.

## Referències

* ↑ Bell, Jack «SOCCER: NOTEBOOK -- METROSTARS; Mondelo Makes His Mark». The New York Times, 25-08-1998 [Consulta: 1r setembre 2009].
* ↑ «Alfonso Mondelo, director deportivo de la MLS: "Esta liga no es un cementerio de elefantes"». Onda Cero. [Consulta: 25 abril 2024].
# Can Discorra

Can Discorra és un edifici del municipi de Santa Eugènia de Berga (Osona) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció
### Masia

És una masia de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana, situada a migdia. Consta de planta baixa i primer pis. La façana presenta un porxo sobre l'entrada. A la planta hi ha un portal d'arc rebaixat, a cada costat del porxo s'hi obren finestres rectangulars. La lliça és enllosada i hi ha un mur que la tanca amb un gros portal amb un teuladet a dues vessants que el protegeix. A llevant s'hi conserven unes pedres amb uns forats per fer-hi enfilar parres, cultiu força arrelat a la plana abans de la plaga de la fil·loxera. A la planta prop del mur de la lliça s'hi obre una petita finestra amb la reixa forjada i la flanqueja una espiera. Construïda amb pedra basta i picada, tàpia i arrebossat.
La casa presenta diversos cossos annexes que responen a les successives etapes constructives, cal remarcar el pou adossat al mur de la lliça, un terradet al primer pis de la part nord i unes taules i uns bancs a migdia.

### Cabana

Hi ha una cabana situada al costat de la masia, de planta rectangular i coberta a dues vessants amb carener perpendicular a la façana, la qual està situada a migdia, davant de l'antiga era. La façana presenta un ampli portal d'arc de mig punt desplaçat cap a l'esquerra respecte al centre marcat pel carener. La porta d'aquest portal conserva una tipologia antiga, és feta amb llates de fusta i grans frontisses de ferro. La resta de murs són gairebé cecs. La part nord és reconstruïda amb totxo, la resta de murs són de pedra unida al morter de calç. L'interior conserva una tartana molt bonica.

## Història

Masia el nom de la qual ens remet a les masies pròximes de can Goules, anomenada també "Can Pensatibé" i una altra anomenada "Can Rumia". La trobem documentada en el nomenclàtor de la província de Barcelona de l'any 1860 com a "masia casa de labranza".
La cabana: la seva història va lligada a la de la masia, i la trobem registrada com a "masia de la casa de labranza", en el Nomènclator de la província de l'any 1860.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Discorra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Trudó de Sint-Truiden

Trudó (en francès Trudon i Trond), (Zerkingen, actual Sint-Truiden, Bèlgica, ca. 630 – Sint-Truiden, 23 de novembre de 693 o 695), era un sacerdot cristià, fundador d'una abadia. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Segons una hagiografia molt tardana del 1383, hauria estat fill d'una família de la noblesa franca: hom pensa que la seva mare fou la beata Adela de Pfalzel, una neboda de Pipí el Vell i son pare un cert Wicbold, comte d'Haspengouw, dels Kempen i de Flandes.
Va seguir el consell de Remacle, bisbe de Maastricht, que va enviar-lo a Metz per estudiar i fer-se sacerdot. Després de la seva consagració pel bisbe Clodulf de Metz el 655, va tornar al seu país nadiu. Al voltant de 660 va donar al seu amic Clodulf de Metz les terres que va heretar de son pare, per construir-hi una església dedicada als sants Quintí i Remigi de Reims, sants amb molta devoció entre els francs. Així, tot i que aquestes terres eren al bisbat de Lieja, passaren a dependre del bisbat de Metz.
Uns anys després va afegir-hi un convent del qual va ser el primer abat. L'Església Catòlica va conferir-li el títol d'Apòstol d'Haspengouw pels seus esforços en l'evangelització de la població del comtat.

## Veneració

Trudó fou sebollit a l'església del seu monestir. Les relíquies foren traslladades més tard a la Catedral de Lieja. El seu dies natalis és el 23 de novembre.
Al segle ix, l'abadia va adoptar la regla benedictina. L'abadia i la ciutat que va créixer al seu entorn va prendre el nom de Sint-Truiden, variant neerlandesa del seu nom. Es troba també a Brugge una abadia dedicada a Trudo.

## Referències

* ↑ Thomas Bauer, Trudo, Biographisch-Bibliographischen Kirchenlexikon, Herzberg, Editorial Traugott Bautz, 1997, columnes 625-632, ISBN 978-3-88309-068-9, (traducció: Lèxic biogràfic-bibliogràfic de l'església catòlica) (alemany)
* ↑ Thomas Bauer, Trudo, ibidem