OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Acàcia (desambiguació)

«Acàcia» té aquests significats:
Flora: diferents arbres de les famílies de les mimosòidies, les fabòidies o les cesalpiniòidies, molts d'ells conreats com a ornamentals, reben el nom d'Acàcia
* la robínia o falsa acàcia (Robinia pseudoacacia)
* l'acàcia de flor groga o tipuana
* l'acàcia de fusta negra (Acacia melanoxylon)
* l'acàcia de ganivet (Acacia cultriformis)
* l'acàcia de Rússia o caragana
* l'acàcia de tres punxes (Gleditsia triacanthos)
* l'acàcia del Japó (Sophora japonica)
* l'acàcia rosa o robínia rosa
* l'acàcia taperera (Albizia julibrissin)
Vegeu també el gènere Acacia.

## Referències

* Acàcia al DIEC
# Cap des Cometes

El Cap des Cometes o Cap de les Cometes és una muntanya que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El pic, de 2.681,4 metres, s'alça en la intersecció de les carenes que delimiten Montanyó de Llacs (E), Cometes de Casesnoves (N) i les Costes (SO). Té el Pic de les Costes al sud-sud-est i la Collada Barrada al nord-nord-est.

## Rutes

Dues són les rutes més habituals:
* Pujant pel Barranc de les Costes fins a la collada que comunica el cim amb el Pic de les Costes.
* Des de la Collada Barrada.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Cap des Cometes. [Consulta: 10/11/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Asii Chemnitz Narup

Asii Chemnitz Narup (Nuuk, 27 de juny de 1954) és una política groenlandesa. Des de 2009 és l'alcaldessa de Sermersooq.
Va ser triada membre del Parlament de Groenlàndia en representació del partit polític Inuit Ataqatigiit en 2002, i reelegida en 2005. Va ser ministra de medi ambient i sanitat entre 2003 i 2006. Va dimitir com a protesta pel que per a ella era un mal funcionament del govern. En 2008 va ser triada alcaldessa de Nuuk, però l'1 de gener de 2009 es va convertir en alcaldessa de Sermersooq, fruit de la fusió de diversos municipis.

## Referències

* ↑ «Nunatsiaq News». Arxivat de l'original el 2012-05-25. [Consulta: 30 novembre 2017].
# 12 X 5

12 × 5 és el segon àlbum americà d'estudi de la banda de rock britànica The Rolling Stones, editat el 15 d'octubre de 1964 aprofitant l'èxit de seu àlbum americà de debut editat aquell mateix any, The Rolling Stones (England's Newest Hit Makers), que va ser editat de manera conjunta amb el seu àlbum de debut britànic The Rolling Stones. 12 × 5 és una versió ampliada de l'EP Five by Five, que va ser editat a continuació del primer àlbum britànic.
Les cinc cançons de l'EP britànic van ser completades amb set cançons addicionals per portar l'obra fins a ser un LP. Entre les cançons addicionals hi havia el llançament únic del Regne Unit «It's All Over Now», una versió d'una cançó de Bobby Womack que va ser el primer èxit amb el número 1 del grup britànic, una presa alternativa de «Time Is on My Side», que apareix d'una forma més comuna en altres àlbums i tres cançons originals del tàndem Jagger/Richards.

## Recepció

L'àlbum va ser inclòs en la "Basic Record Library" (Biblioteca bàsica de discs) de Robert Christgau de les gravacons dels anys 50 i 60, publicat a Christgau's Record Guide: Rock Albums of the Seventies (1981).

## Llista de cançons

* L'edició del CD del 2002 presenta una versió ampliada de la "2120 South Michigan Avenue", fins als 3:41. Les pistes marcades són en autèntic estèreo en una edició rarade l'EP Decca a UK i del CD d'Abkco de 2002.

## Referències

* 1 2 «Archived copy». Arxivat de l'original el 22 de setembre 2015.
* ↑ Browne, David «Satisfaction?». Entertainment Weekly, 20-09-2002 [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ Christgau, Robert. «A Basic Record Library: The Fifties and Sixties». A: Christgau's Record Guide: Rock Albums of the Seventies. Ticknor & Fields, 1981. ISBN 0899190251 [Consulta: 16 març 2019].

## Enllaços externs

* «Lloc web oficial de The Rolling Stones» (en anglès).
Albums de The Rolling Stones :
Edicions UK&USA 1964–1967 :
Edicions internacionals 1967–present :
# Cercírids

Els cercírids (Cercyridae) constitueixen una família de triclàdides marícoles.

## Taxonomia

Llista dels gèneres coneguts:
* Stummeria
* Oregoniplana
** Tribu Cercyrini
*** Probursa
*** Pacifides
*** Puiteca
*** Cerbussowia
*** Sabussowia
*** Cercyra

## Referències

* ↑ Sluys, R.; Kawakatsu, M.; Riutort, M.; Baguñà, J. (2009). "A new higher classification of planarian flatworms (Platyhelminthes, Tricladida)". Journal of Natural History 43 (29–30): 1763–1777.
# Adenitis

Adenitis és una inflamació d'un gangli limfàtic.
Tipus d'adenitis:
* Adenitis cervical és una inflamació d'un gangli limfàtic del coll.
* Adenitis mesentèrica és una inflamació dels ganglis limfàtics de l'abdomen.
* Adenitis sebàcia és una inflamació de les glàndules sebàcies de la pell.
* Adenitis tuberculosa (escròfula) és una infecció tuberculosa de la pell del coll.

## Referències

* ↑ Adenitis – Que es, definición, tipos Arxivat 2018-06-13 a Wayback Machine. a Periodico de Salud (castellà)
# Capella del Calvari

La capella del Calvari és una capella de Girona situada a la muntanya del Calvari que es troba inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església d'una nau, amb absis carrat a l'exterior, però poligonal a l'interior. Nau de dos trams, amb nervis i claus de volta. Exterior molt senzill. Façana amb porta d'arc de punt d'ametlla i dos pilastres laterals que sostenen els dos vessants del teulat, a manera de frontó. Els laterals són llisos i amb els contraforts de les arrencades dels nervis de l'interior. A banda i banda de l'absis hi ha sengles saletes de mides diferents amb portes de llinda resta i òculs al damunt. L'església és de coberta a dues aigües. El conjunt s'aixeca sobre una plataforma de terra i muret de conteniment.

### El Calvari

Existeix un viacrucis a la muntanya del Calvari, o de la O, que naixent del carrer del barri de la Torre de Gironella corre sinuosament per la muntanya fins a arribar a un dels punts més alts (capella més important), on en una mena d'esplanada se situa l'església dedicada al culte. El camí es marca en un seguit de capelletes tancades on hi ha elements ceràmics que presenten les estacions del Via Crucis.

### Les Creus - Torre Gironella

Itinerari des del carrer de la Torre Gironella fins a la capella del Calvari. El formen 14 capelletes que indiquen les estacions del Via Crucis. Les capelletes són de quatre costats, obrint-se un al públic i per una mena de fornícula d'arc de punt rodó, protegida per reixa. Dins, uns quadres de ceràmica de forma quadrada, de marc de terra cuita amb motllures i dins rajoles pintades a mà. Les ceràmiques són de la Bisbal. L'element es clou amb un teulat de llosana de pedra i a dues aigües. Exteriorment remolinats. Totes són iguals, excepte la que representa l'enterrament de Jesús al Sepulcre, i que té dos cossos laterals sobresortits. L'itinerari demostra, per les sinuositats i els desnivells, el mal camí de Jesús en la seva Passió.

## Història

Podria datar-se del 1878. S'ha modificat molt al llarg del temps. Durant la Guerra Civil fou cremada i malmenada i el campanar que hi havia fou enderrocat. Del 1940 al 1945 es reconstruí per un tal Josep Esteve, i el 1942 es restauraren les creus del Via Crucis amb la col·laboració de Joan Geli i en Pere Omedes. Es tornà a obrir al culte el 19 de febrer de 1950. El 1971 un camió va malmetre la primera de les estacions, que fou reconstruïda pel veïnat.
Els orígens es podrien remuntar a Miquel Adroher i Lluch, qui amb molt esforç personal podria haver bastit una primera construcció senzilla. L'argenter de la imatgeria que hi havia abans de la guerra civil va ser Enric Tarrés i Bertran.
S'hi celebraren amb seguretat els Via Crucis dels 1907, 1910, 1912 i 1919, començant cada any des de diferents llocs. Actualment encara s'usa pel Via Crucis popular.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Capella del Calvari». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Capella del Calvari, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Boucardicus divei

Boucardicus divei és una espècie de caragol terrestre pertanyent a la família Cyclophoridae.

## Hàbitat

Viu als boscos tropicals i subtropicals secs entre 100 i 1.000 m d'altitud.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-est de Madagascar.

## Estat de conservació

La seua principal amenaça és la fragmentació de les seues poblacions.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* 1 2 3 Emberton, K.C. (2000). "Boucardicus divei." 2000 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2000. [Consulta: 13 abril 2023]

## Bibliografia

* Fischer-Piette, E., Blanc, C.P., Blanc, F. i Salvat, F., 1993. Gasteropodes terrestres prosobranches. Faune de Madagascar 80:1-281.
* Hilton-Taylor, C., 2000. 2000 IUCN Red List of Threatened Species. IUCN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.

## Enllaços externs

* The genus Boucardicus, a Madagascan endemic (anglès)
# Bony Cremat

El Bony Cremat és una muntanya que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El cim, de 2.281 metres, està situat en la riba dreta del Riu de Sant Nicolau, al nord del Planell de Sant Esperit i al Sud del Cap de la Pleta Mala.

## Bibliografia

* Mapa Vall de Boí 1:25.000. Editorial Alpina.
* Mapa Carros de Foc 1:25.000. Editorial Alpina.
* Mapa Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici 1:25.000. Institut Cartogràfic de Catalunya. Segona edició: abril 1998.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cerdanyola Braus

Els Cerdanyola Braus fou un club de futbol americà del municipi de Cerdanyola del Vallès. Vallès Occidental, fundat l'any 1992. Va participar cinc temporades a la Lliga catalana de futbol americà i també a la Primera divisió espanyola de futbol americà. Disputava els seus partits al Camp Municipal de Futbol de Cerdanyola. L'any 1997 l'entitat va desaparèixer.

## Referències

* ↑ «Cerdanyola Braus». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Cubero, Cristina. «Vuelve la emoción de la Liga». El Mundo Deportivo, 11-12-1993. [Consulta: 13 setembre 2019].
# Viladomat (Vilada)

Viladomat és una masia que està ubicada al terme municipal de Vilada, al Berguedà que està inventariada al mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya amb el número d'inventari IPAC-3726. Originalment tenia un ús agropecuari, però en l'actualitat és una segona residència. El seu estat de conservació és mitjà.

## Situació geogràfica

Viladomat està situat al camí que va des del nucli de Vilada cap al Castell de Roset.

## Descripció i característiques

Viladomat és una masia de planta rectangular que està coberta a dues vessants i que té el carener paral·lel a la façana que està orientada a ponent. Els seus murs estan fets amb maçoneria irregular i les obertures són petites finestres quadrades amb llindes de fusta. Al pis superior, sota la teulada s'hi obre una balconada molt baixa que deixa veure les encavalles de fusta de la coberta.

## Història

Viladomat formava part de la jurisdicció civil i criminal dels Barons de la Portella i és esmentada al fogatge de 1553.

## Referències

* 1 2 3 «Viladomat». Fitxes de patrimoni. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 setembre 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments del Berguedà
# Adolf Erman

Johann Peter Adolf Erman (31 d'octubre de 1854, Berlín - 26 de juny de 1937, Berlín) fou un egiptòleg i lexicògraf alemany i fundador de l'Escola d'Egiptologia de Berlín.

## Biografia

Adolf Erman nasqué a Berlín, fill de Georg Adolf Erman i net de Paul Erman. Fou educat a Leipzig i a Berlín, es convertí en professor extraordinari el 1883 i professor ordinari el 1892 d'egiptologia a la Universitat de Berlín, i el 1885 fou nomenat director del departament sobre Egipte del museu reial.
Erman i la seva escola a Berlín tingueren la difícil missió de recuperar la gramàtica de la llengua egípcia i passà trenta anys realitzant un estudi especialitzat sobre ella. A més de gran part dels texts egipcis, després del Regne Mitjà, fou escrita en el que era fins aleshores pràcticament una llengua morta, tan morta com era el llatí per als monjos medievals. Erman seleccionà, per a un estudi especial, aquells texts que realment representaven el creixement del llenguatge en diferents períodes i com passà d'una època a una altra.

## Treballs

* Life in Ancient Egypt, traduït a l'anglès per H.M. Tirard (Londres, 1894; versió en línia a l'Internet Archive) (l'original Agypten und agyptisches Leben rm, Altertum, 2 vols., fou publicat el 1885 a Tübingen)
* Neuägyptische Grammatik (1880)
* Sprache des Papyrus Westcar, 1889
* Zeitschrift d. Deutsch. Morgeni. Gesellschaft, 1892
* Egyptian grammar : with table of signs, bibliography, exercises es reading and glossar, 1894 (versió en línia a l'Internet Archive)
* Agyptische Grammatik, 2ª ed., 1902
* Die Flexion des ägyptischen Verbums al Sitzungsberichte
* Die aegyptische Religion (Berlín, 1905);
* De las Verhältnis d. ägyptischen zu d. semitischen Sprachen (Zeitschrift d. deutschen morgenl. Gesellschaft, 1892); Zimmern, Vergi. Gram., 1898;
* Erman, Flexion d. Aegyptischen Verbums (Sitzungsberichte d. Ben. Akad., 1900).
# Bragasellus notenboomi

Bragasellus notenboomi és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: Espanya.

## Referències

* ↑ Henry, J.-P. & G. Magniez, 1968. Sur la systématique et la biogéographie des Asellides. Comptes Rendus Hebdomadaires des Séances de l'Académie des Sciences, París, Série D 267: 87-89. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-09. [Consulta: 1r juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Henry, J.P. & Magniez, G., 1988. Isopodes aselloides wstygobies d'Espagne recoltes par J. Notenboom et I. Meijers II - le genre Bragasellus et description de sept nouvelles especes. Stygologia 4 (4): 332–362.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2013-12-20 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna ibérica (castellà)
* ↑ M. Esteban i B. Sanchiz, 1997. Descripción de nuevas especies animales de la península Ibérica e islas Baleares (1978-1994): Tendencias taxonómicas y listado sistemático. Graellsia, 53: 111-175.«PDF». Arxivat de l'original el 2012-07-06. [Consulta: 1r juliol 2012].

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Bosc Sectorial d'Esposolla

El Bosc Sectorial d'Esposolla (en francès, oficialment, Forêt Sectionale d'Espousouille) és un bosc del terme comunal de Font-rabiosa, de la comarca del Capcir, a la Catalunya del Nord.
Aquest bosc, d'1,48 km² d'extensió, està situat a l'extrem sud del terme de Font-rabiosa, a ponent del poble d'Esposolla, al llarg del pendís de muntanya que conforma la riba dreta del Galba.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per la comuna de Font-rabiosa, atès que la propietat del bosc és de la comuna. Té el codi identificador de l'ONF F16259I.

## Referències

* ↑ El Bosc Sectorial d'Esposolla en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «68 - Font-rabiosa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Font-rabiosa». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Welsh Not

El Welsh Not va ser un càstig que aplicaven algunes escoles gal·leses als segles XIX i xx als nens que parlaven gal·lès. Consistia a penjar al coll del nen una placa de fusta a la que hi deia "WN", el nen només se la podia treure si sentia que un altre deia alguna paraula en gal·lès, passant-li el penjoll. A la fi del dia el nen que el duia penjat rebia un càstig físic.
La seva finalitat era avergonyir els nens que parlaven gal·lès i dissuadir tothom de parlar aquesta llengua, d'acord amb la política lingüística de l'època a la Gran Bretanya, que considerava que s'havia de promocionar l'anglès i que les altres llengües del regne s'havien d'eliminar de l'escola.
Aquesta idea de nacionalisme que es permet càstigs i genocidis lingüístics amb el fi d'unificar la llengua de l'imperi, amb la idea d'una nació és igual a una sola llengua, no és pròpia només de la Gran Bretanya sinó també a altres països europeus, com per exemple a Espanya durant el franquisme o a França a partir de la figura de l'abat Gregori, que va estendre la vergonha, amb càstigs com el símbol que recorden al Welsh Not.

## Bibliografia

* The Welsh Academy Encyclopedia of Wales. Cardiff: University of Wales Press 2006 (anglès)
* John Davies, A History of Wales, Penguin, 1994, ISBN 0-1401-4581-8 (anglès)

## Vegeu també

* Speak White

## Enllaços externs

* Reportatge sobre el "Welsh Not" BBC (anglès)
# Adolf Eugen Fick

Adolf Eugen Fick (alemany: Adolf Fick) (Kassel, 3 de setembre de 1829 - Blankenberge, 21 d'agost de 1901) va ser un físic i fisiòleg alemany.
Fick va fer estudis formals de matemàtica i de física i després de medicina. Es doctorà en medicina per la Universitat de Marburg el 1851.
El 1855, ell presentà la llei de Fick sobre la difusió que regeix la difusió d'un gas a través d'una membrana. El 1870, va ser el primer a mesurar el cabal cardíac mitjançant l'actualment anomenat Principi de Fick.

## Referències

* ↑ The Virtual Laboratory: Fick, Adolf Eugen, accessed 5 February 2006

## Enllaços externs

* Short biography and bibliography in the Virtual Laboratory of the Max Planck Institute for the History of Science
* Science Quotes by Adolf Eugen Fick (todayinsci.com)
# Arbona

Arbona (en francès i oficialment Arbonne) és un municipi d'Iparralde al territori de Lapurdi, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània).
Arbona limita al nord-oest amb el terme municipal de Bidarte, amb el d'Arrangoitze l'est i amb la comuna d'Ahetze al sud-oest.

## Història

Durant l'edat mitjana la localitat era coneguda amb el nom de Narbona mentre que durant després de la reforma administrativa de 1790 durant la Revolució Francesa que va donar origen a la creació del departament de Baixos Pirineus o Basses-Pyrénées va ser reanomenada com a Constant.

## Presència carlina

El 1968 el govern franquista ordenaria l'expulsió definitiva del territori espanyol de la Família Borbó Parma. Va ser llavors quan la dinastia carlina estableixi la seva residència a la localitat de Arbona, en l'anomenada Vila Valcarlos. Aquesta domiciliació va ser la causa que aquest lloc es convertís en l'escenari de diversos actes carlins entre 1969 i 1976 com uns actes anuals de caràcter polític-dinàstic amb motiu de l'aniversari de Don Xavier de Borbó Parma; els tres Congressos del Poble Carlí, celebrats entre 1970 i 1972; l'abdicació de Don Xavier en el seu fill Carles Hug, el 1975; o un acte en protesta pels fets de Montejurra, el 1976.
El 28 de setembre de 2003 es realitzaria un nou acte, en el qual Carles Hug transferiria els títols de Duc de Madrid i de Duc de Sant Jaume als seus fills Carles Xavier i Jaume.

## Patrimoni

L'església d'Arbona és un edifici del segle xii amb un campanar característic de les construccions religioses d'Iparralde. Els seus sostres estan pintats i disposa de galeries en fusta tallada juntament amb una pila d'aigua beneïda l'ús de la qual estava reservat als cagots, com eren conegudes les persones marginades.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1901 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 764 | 628 | 648 | 819 | 1196 | 1366 | 1375 |
| A partir de 1962 es comptabilitzen les persones empadronades exclusivament en la comuna |||||||

## Referències

* ↑ Ceberio, Jesús «El Partido Carlista presentará querella contra los responsables de Montejurra». El País, 01-06-1976.
* ↑ Martorell, Manuel «Carlos Hugo de Borbón pasa el "testigo carlista" a sus hijos Carlos Javier y Jaime». El Mundo, 07-10-2003.

## Vegeu també

* Partit Carlí (1970)
# Can Batlle (Palau de Santa Eulàlia)

Can Batlle és una obra de Palau de Santa Eulàlia (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casal situat a migdia i molt a prop de l'antic palau de l'Ardiaca, que ha sofert nombroses reformes i afegitons al larg dels segles. Aquestes reformes fan fins i tot difícil saber a on acaba el casal i a on comencen altres construccions veïnes. Can Batlle, és un gran casal amb paredat de pedra sense escairar, amb les obertures carreuades, de planta baixa i dos piosos, i amb la coberta a dues vessants. L'accés a l'edifici el trobem en una porta en arc de mig punt amb la volta de maó, amb una galeria en arcs de mig punt als costats i rebaixat al centre. Aquesta galeria continua a la construcció del costat, situat a sobre la volta que cobreix el carrer.

## Referències

* ↑ «Can Batlle». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Bragasellus molinai

Bragasellus molinai és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: Espanya.

## Referències

* ↑ Henry, J.-P. & G. Magniez, 1968. Sur la systématique et la biogéographie des Asellides. Comptes Rendus Hebdomadaires des Séances de l'Académie des Sciences, París, Série D 267: 87-89. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-09. [Consulta: 2 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Henry, J.P. & Magniez, G., 1988. Isopodes aselloides wstygobies d'Espagne recoltes par J. Notenboom et I. Meijers II - le genre Bragasellus et description de sept nouvelles especes. Stygologia 4 (4): 332-362.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2013-12-20 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna ibérica (castellà)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)