OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rafael Gordillo Vázquez

Rafael Gordillo Vázquez(Almendralejo, Extremadura, 24 de febrer de 1957) és un exfutbolista del Real Betis Balompié i Reial Madrid Club de Futbol. Va ser internacional amb la selecció espanyola. Actualment, és el president de la fundació del Real Betis Balompié.
Nascut el 24 de febrer de 1957 a Almendralejo, província de Badajoz (Extremadura), que va militar en les files del Real Betis Balompié i del Reial Madrid CF als anys 1980, tornant al Betis i retirant-se en l'Écija Balompié. Carriler esquerre de gran recorregut, enorme entrega i domini de la seva cama esquerra.
El 30 de maig de 2014 fou guardonat amb la medalla d'or de la ciutat de Sevilla, per la seva contribució al foment de l'esport.

## Referències

* ↑ Cejas, A. «Rafel Gordillo recibe la Medalla de Oro de Sevilla» (en castellà). Marca, 30-05-2014. [Consulta: 2 juny 2014].

## Enllaços externs

* Estadístiques amb la selecció espanyola (anglès)
Rafael Gordillo amb la selecció espanyola - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Espanya – Copa del Món de futbol 1982
1 Arconada (c) •
2 Camacho •
3 Gordillo •
4 Alonso •
5 Tendillo •
6 Alexanko •
7 Juanito •
8 Joaquín •
9 Satrústegui •
10 Zamora •
11 López Ufarte •
12 Urquiaga •
13 Jiménez •
14 Maceda •
15 Saura •
16 Sànchez •
17 Gallego •
18 Uralde •
19 Santillana •
20 Quini •
21 Urruti •
22 Miguel Ángel •
Entrenador: Santamaría
Selecció de futbol d'Espanya – Copa del Món de futbol 1986
1 Zubizarreta •
2 Tomás •
3 Camacho •
4 Maceda •
5 Víctor •
6 Gordillo •
7 Señor •
8 Goikoetxea •
9 Butragueño •
10 Carrasco •
11 Julio Alberto •
12 Quique Setién •
13 Urruti •
14 Gallego •
15 Chendo •
16 Rincón •
17 Francisco •
18 Calderé •
19 Salinas •
20 Eloy •
21 Míchel •
22 Ablanedo •
Entrenador: Muñoz
Selecció de futbol d'Espanya – Eurocopa 1984
1 Arconada •
2 Urquiaga •
3 Camacho •
4 Maceda •
5 Goikoetxea •
6 Gordillo •
7 Señor •
8 Víctor •
9 Santillana •
10 Gallego •
11 Carrasco •
12 Salva •
13 Buyo •
14 J. Alberto •
15 Robert •
16 Francisco •
17 Marcos •
18 Butragueño •
19 Sarabia •
20 Zubizarreta •
Entrenador: Muñoz
Selecció de futbol d'Espanya – Eurocopa 1988
1 Zubizarreta •
2 Tomás •
3 Camacho •
4 Andrinúa •
5 Víctor •
6 Calderé •
7 Salinas •
8 Sanchís •
9 Butragueño •
10 Eloy •
11 Gordillo •
12 Diego •
13 Buyo •
14 Gallego •
15 Eusebio •
16 Bakero •
17 Begiristain •
18 Soler •
19 Martín Vázquez •
20 Míchel •
Entrenador: Muñoz :
# Alfred Jeremias

Alfred Karl Gabriel Jeremias (Markersdorf, Chemnitz, 21 de febrer del 1864 - Leipzig, 11 de gener del 1935) va ser un assiriòleg alemany i un expert en les religions de l'Antic Pròxim Orient.
El 1891 es va publicar la primera traducció alemanya de l'Epopeia de Gilgamesh. Des de 1890 fins a la seva mort, va ser pastor de la congregació luterana a Leipzig, i des de 1922 va ser també professor de la Universitat de Leipzig. Va rebre títols honorífics el 1905 a Leipzig i el 1914 de la Universitat de Groningen.
Va ser un dels defensors prominents de Panbabilonisme, explicant els orígens de la Bíblia hebrea en termes de mitologia babilònica.

## Bibliografia
### Publicacions

* Das Alte Testament im Lichte des Alten Orients, Leipzig, 4a ed. 1930
* Handbuch der altorientalischen Geisteskultur, Berlín, 2a ed. 1929

### Orbituaris

* E. Weidner Archiv für Orientforschung Bd. 10 (1935/36), S. 195f.
* W. Baumgartner Zeitschrift für Assyriologie Bd. 43 (1936), S. 299-301.

## Enllaços externs

* 'BBKL' (Biographisch-Bibliographischen Kirchenlexikon, ed. Bautz T.)
# Socată

Socată o suc de soc és una beguda refrescant tradicional romanesa feta de les flors sucumbus, Sambucus nigra (soc en Romanès). Hi ha variants de la beguda que contenen alcohol i gas, tot i que normalment no en solen portar i depèn molt del tipus de fermentació i duració.
La socată es produeix per la fermentació natural de flors grans en una llimona i sucre o (tradicionalment) solució de mel. S'hi poden afegir panses, llimona o talls de llima i diverses espècies (menta, llimona o taronja zest, fulles d'alfàbrega). A vegades s'hi posen panses, sucre o mel, i llimes en lloc de llimones, així com també safrà o gingebre. Llevat o grans d'arròs també s'hi poden afegir per intensificar la fermentació alcohòlica, si es desitja.

## Elaboració

És aleshores quan es barregen flors grans, aigua i llimona. La fermentació primària demana 2-4 dies. Després d'aquesta etapa, la beguda és filtrada, va transferir en ampolles més petites, més fresques, i s'acaba consumint al cap d'1-2 dies com a alcohol molt baix o no-beguda tova alcohòlica.
Sovint, la Socată casolana es prepara en garrafes de 10 litres per consumir-se després d'una fermentació, amb familiar o amics, per vacances, caps de setmana o esdeveniments puntuals com aniversaris o barbacoes.
Si es deixa més temps envasat en ampolles, la fermentació augmentarà l'alcohol i nivells de diòxid de carboni als nivells comparables d'una cervesa. En aquest cas, la beguda podria esdevenir massa carbonatada si les ampolles són completament tancades.
En medicina romanesa tradicional, les flors grans són pensades per tenir un efecte diürètic, expectorant, immunoestimulant i antipropietats contagioses i s'ha fet servir d'infusió per ajudar tractament de desordres respiratoris i urinaris.
La "Fanta Shokata" basat en el socată es troba en països com Suècia, Suïssa, Romania, Albània, Sèrbia, Montenegro, Bòsnia i Hercegovina, Croàcia, Macedònia del Nord, Ucraïna, Polònia, Índia, Xipre, República Txeca, Eslovàquia, Islàndia, Lituània, Letònia, Estònia, Rússia, entre d'altres.

## Vegeu també

* Sangria
* Llimonada

## Referències

* ↑ «Definition of socată» (en romanès). DEX on line. Arxivat de l'original el 2021-08-03. [Consulta: 17 març 2021].
# Roca de Viudo

La Roca de Viudo és una muntanya de 968,3 metres que es troba dins del terme municipal de Conca de Dalt. És en terres del poble de Serradell, de l'antic terme de Toralla i Serradell.
És al sud-oest del poble de Serradell, a migdia de la Costa, a llevant de Cantamoixó, al sud del Bancal Llarg. És al nord de la Casquere i a ponent de lo Camp. És a l'esquerra del barranc de Rastanyó.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Trinidad Ramos

Trinidad Ramos (Madrid, ca. 1835 - Carabanchel Bajo, 3 de gener de 1863) va ser una cantant i actriu madrilenya d'òpera i sarsuela.
Nascuda a Madrid vers 1835, era filla de Felipe Ramos, comptador del teatre Reial de Madrid. Sembla que Ramos estava destinada al teatre, però no com a cantant, sinó com a ballarina, en un moment en què estaven de moda grans ballarins a nivell nacional i internacional. Va sortir a escena per primera vegada el 1846 al teatre del Instituto, i ballà un bolero acompanyada d'un nen de la seva edad anomenat Alonso.
Després poc se sap d'ella en aquesta disciplina, durant la dècada de 1850, va ingressar al Conservatori de Madrid durant la seva infància, on va aprendre declamació de García-Luna i música de Tomás Genovés. El seu debut va ser el 28 d'octubre de 1854 amb Nabucco al teatre Reial, potser per influència del seu pare, al costat de La Spezzia i el tenor Malvezzi. També va actuar en el paper de Gilda a l'òpera Rigoletto, però veient que li calia millorar, va marxar a Itàlia a millorar la seva formació artística. Allà s'educà amb Francesco Lamperti diversos mesos i va actuar a teatres de Verona, Milà, Alessandria i Gènova. Després va viatjar per altres països i va aconseguir contractes avantatjosos, actuant a teatres de Londres, L'Havana, Nova York, entre d'altres.
Retornada a Espanya, va ser contractada per l'empresa del teatre Reial i després el de la Zarzuela, cantant òperes italianes d'èxit. Ramos va tenir una molt bona acollida entre el pública, raó per la qual l'empresa també la contractà per cantar en sarsueles, on va demostrar els seus dots com a cantant i actriu alhora. Es diu que, malgrat la seva delicada constitució, actuava amb mestria. Actuà en obres com Una vieja, de Joaquín Gaztambide, La hija del regimiento i Marta. Després va passar al teatre del Circo, on va formar companyia amb Antonio García Gutiérrez i Emilio Arrieta, i va esdevenir-ne primera soprano. Va ser molt aplaudida amb les sarsueles Dos coronas, La hija de la providencia i Llamada y tropa d'Arrieta.
Malalta de tuberculosi els darrers anys de la seva vida, els metges van recomanar-li marxar als afores de Madrid i Ramos va llogar una casa a Carabanchel Bajo, però l'actriu no va millorar i finalment va morir en aquesta localitat el 3 de gener de 1863, quan tenia 28 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Diccionario enciclopédico hispano-americano de literatura, ciencias y artes (en castellà). vol. 17. Barcelona: Montaner y Simón, 1895, p. 105.
* 1 2 3 4 Cotarelo y Mori, Emilio «Ensayo histórico sobre la zarzuela, o sea el drama lírico español desde su origen a fines del siglo XX. Capítulo XXI» (en castellà). Boletín de la Academia Española, vol. 22, 1935, pàg. 57-88.
* 1 2 3 4 Cotarelo y Mori, Emilio «Ensayo histórico sobre la zarzuela, o sea el drama lírico español desde su origen a fines del siglo XX. Capítulo XXII» (en castellà). Boletín de la Academia Española, vol. 23, 1936, pàg. 57-88.
* 1 2 3 4 Saldoni Remendo, Baltasar. Diccionario biográfico-bibliográfico de efemérides de músicos españoles (en castellà). vol. 1. Madrid: Imprenta a cargo de D. Antonio Pérez Dubrull, 1868, p. 41-42.
# Serrat de la Pera

El Serrat de la Pera és una serra del terme municipal de Conca de Dalt, del Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en terres dels antics pobles de Senyús i dels Masos de la Coma.
És la serreta que separa els territoris de Senyús i dels Masos de la Coma, a la dreta de l'extrem occidental del barranc de la Coma d'Orient, al nord-oest de la Coma d'Orient i al sud-est de Senyús.
# Ramadan Ali Sabz Ali

Ramadan Ali Sabz Ali (Bombai vers 1890- ?) fou un daï (missioner) ismaïlita nizarita emissari de Sultan Muhammad Shah (Aga Khan III, 1885–1957). Va estudiar a Gwadar; després es va traslladar a Karachi. El 1923 va visitar les comunitats ismaïlites del Pamir i regions properes (a Tadjikistan, Sinkiang, Afganistan i els principats d'Hunza i Chitral avui al Pakistan). Va escriure un relat del seu viatge on narra les transformacions causades per la revolució russa.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 714
# Quercus pungens

Quercus pungens, és conegut amb el nom comú en anglès sandpaper oak o scrub oak, és un arbre o petit arbre perennifoli o quasi perennifoli que pertany al grup dels roures blancs i és endèmic al centre sud d'Amèrica del Nord. Hi ha una varietat reconeguda, Quercus pungens var. vaseyana. el Quercus pungens s'hibrida amb el Quercus grisea, en les muntanyes de Guadalupe de Nou Mèxic i Texas.

## Distribució

Quercus pungens i Quercus vaseyana són abundants a l'altiplà d'Edwards i a la regió Trans-Pecos de Texas. També estan presents en les Muntanyes de Guadalupe i cap a l'oest fins a les muntanyes del sud-est d'Arizona i el sud-oest de Nou Mèxic, i als estats de Chihuahua i Coahuila de Mèxic.

## Descripció

Quercus pungens pot ser un arbre petit de fins a 40 metres d'altura o un arbust gran que forma matolls. L'escorça és de color marró clar i semblant al paper. Les branques són grises, amb pèls curts de vellut, arribant a ser suau amb l'edat. Els brots són de color vermell marró fosc, escassament cobert de pèls. Les fulles coriàcies són semiperennes, sent verd molt brillant al principi, però tornant més fosc amb l'edat. Les fulles tenen una textura rugosa, causada per minutes bases de pèls persistents. La inflorescència, que apareix a la primavera, és de color vermellós, els aments femenins té d'un a tres flors masculines i les flors aments nombroses. Les glans són poc profundes i cobertes de densos pèls grisos. Les glans creixen sols o en parelles i són de color marró clar, àmpliament ovoïdal amb l'àpex arrodonit.

## Hàbitat

L'hàbitat preferit d'aquests roures es troba en pedra calcària seca o vessants volcàniques a una alçada d'entre 800 i 2000 metres sobre el nivell del mar, en el chaparral i en matollars desèrtics de sabana, en general en les comunitats de roures, ginebres i pins pinyoners. En les formacions de garrigues en les muntanyes de Guadalupe, és una de les espècies dominants i creix al costat d'una veritable muntanya de caoba, Cercocarpus montanus i Ceanothus greggii. Altres plantes associats que s'inclouen són Quercus mohriana, Juniperus monosperma, Opuntia imbricata, Opuntia phaeacantha, Ungnadia speciosa, Diospyros texana, Erioneuron pilosum i Quercus fusiformis.

## Referències

* 1 2 3 4 USDA Forest Service: Quercus pungens
* ↑ Gehlbach, Frederick R. 1967. Vegetation of the Guadalupe Escarpment, New Mexico-Texas. Ecology. 48(3): 404-419.
* ↑ Flora of North America
* ↑ Texas Parks and Wildlife Department. 1992. Plant communities of Texas (Series level): February 1992. Austin, TX: Texas Parks and Wildlife Department, Texas Natural Heritage Program. 38 p.
# Amblyceps serratum

Amblyceps serratum és una espècie de peix de la família dels amblicipítids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,5 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 34-36.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conca del riu Mekong a Cambodja i Laos.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, 265 p.
* ↑ Kottelat, M., 1998. Fishes of the Nam Theun and Xe Bangfai basins, Laos, with diagnoses of twenty-two new species (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Cobitidae, Coiidae and Odontobutidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(1):1-128.
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Laos. 161 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* He, M., 1999. Amblycipitidae. p. 103-110. A: X.-L. Chu, B.-S. Cheng i D.-Y. Dai (Eds). Faunica Sinica. Osteichthyes. Siluriformes. Science Press, Beijing. i-vii + 1-230.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zheng, C.-Y., 1991. Amblycipitidae. p. 318-319. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Soledad Pérez Domínguez

María Soledad Pérez Domínguez (Madrid, 15 d'octubre de 1958) és una periodista i política espanyola del PSOE diputada al Congrés dels Diputats per la circumscripció Badajoz des de l'any 2000.
Va exercir com a periodista no titulada a Televisió Espanyola, ràdio i premsa. Afiliada al PSOE, va ser portaveu de la Junta d'Extremadura entre 1989 i 1998 i secretària primera de la Assemblea d'Extremadura entre 1998 i 2000. També va ser directora de la Universitat Popular d'Azuaga. A les Eleccions generals d'Espanya de 2000 va estar a les llistes del seu partit per la circumscripció electoral de Badajoz i va obtenir l'escó de diputada, repetint a les de 2004, 2008 i 2011.

## Referències

* 1 2 «Fitxa a la web del Congrés dels Diputats».
* ↑ «Biografia a la web del PSOE».
# Rius (Alta Garona)

Rieux-Volvestre (en occità Rius) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Alta Garona.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 6 juliol 2010].
Viccionari
# Trinitari Fabregat i Chimeno

Trinitari Fabregat i Chimeno (Alcanar, Província de Tarragona, 1912 - París, 9 d'octubre de 1994) va ser un escriptor català.
Va anar a escola fins als dotze anys, quan es va posar a treballar. Durant la Segona República espanyola marxa a Barcelona on participa de diverses mobilitzacions ciutadanes. Marxa al front d'Aragó, on cau ferit el 1938. Després de la Guerra civil espanyola, es va exiliar a França, tot passant pels camps de concentració de la Catalunya Nord: Sant Ciprià i Argelers.
Establert a París, a partir de la dècada dels seixanta retorna al Montsià als estius. A la capital francesa escriu Jardins ignorats, publicada l'any 1965 per l'editor Rafael Dalmau. La novel·la és un relat nostàlgic del seu Alcanar natal i desenvolupa la seua història als paratges de les Terres de l'Ebre, com ara la serra de Montsià. L'obra es reedità posteriorment a l'any 1998, així com traduïda a l'espanyol (2003). L'any 1979 presenta un nou títol, el poemari Recull de poemes. La biblioteca pública d'Alcanar duu el seu nom.

## Referències

* ↑ «Centenari del naixement de l'escriptor Trinitari Fabregat». Arxivat de l'original el 2013-11-09. [Consulta: 9 novembre 2013].
* ↑ "Homenatge a Alcanar a l'escriptor Trinitari Fabregat"
* ↑ Llibre a Google Books

## Enllaços externs

* Fragment a Endrets Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* Fitxa a Beaba
* Emigdi Subirats, "Trinitari Fabregat, el paisatge canareu i l'exili", blog Lletres Ebrenques
# Sidi Bouzid Ouest

La delegació o mutamadiyya de Sidi Bouzid Ouest (àrab: معتمدية سيدي بوزيد الغربية, muʿtamadiyyat Sīdī Būzīd al-Ḡarbiyya) és una delegació o mutamadiyya de Tunísia a la governació de Sidi Bouzid, formada per la part nord-oest i sud-oest de la ciutat de Sidi Bouzid i estenent-se cap a les muntanyes del Djebel El Kebar al sud i del Djebel Lassouda al nord. Tenia 65.410 habitants al cens del 2004.

## Administració

Com a delegació o mutamadiyya, duu el codi geogràfic 43 51 (ISO 3166-2:TN-12) i està dividida en dotze sectors o imades:
* Sidi Bouzid (43 51 51)
* Ennour (43 51 52)
* Sidi Salem (43 51 53)
* El Hichria (43 51 54)
* El Friou (43 51 55)
* Sadakia (43 51 56)
* Oum El Adham 1 (43 51 57)
* Oum El Adham 2 (43 51 58)
* Ettouila (43 51 59)
* Ennasr (43 51 60)
* Sidi Bouzid Sud (43 51 61)
* Sidi Bouzid Ouest (43 51 62)
A nivell de municipalitats o baladiyyes, forma part de la municipalitat de Sidi Bouzid (codi geogràfic 34 11).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 107-111. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 157. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Rafe (diacrític)

Rafe :
| ֿ ||
| Aparença similar | macron |
| Exemple ||
| פֿיש ||
| La paraula per a «peix» en ídix. El primer diacrític (la línia sobre la lletra pe) és un rafe. ||
| Altres Niqqud ||
| Xevà · Hiriq · Tserè · Segol· Patakh · Kamatz · Holam · Dagueix · Mappiq · Xuruk · Kubuts · Rafe · Punt de Sin/Xin ||
El rafe (en hebreu, «רפה», ʀaˈfe, 'feble') és, segons l'ortografia de l'hebreu, un signe diacrític. Es tracta d'una barra horitzontal curta col·locada al damunt de certes lletres per indicar que han de ser pronunciades com a fricatives. També s'ha preservat en l'ídix i en el judeocastellà, particularment per a distingir la /p/ (פּ, Pe) de la /f/ (פֿ, fe) i per a marcar consonants que no es pronuncien.
| Nom | Símbol | AFI | Transliteració | Exemple |
| Pe | פּ | /p/ | p | peix |
| Fe | פֿ | /f/ | f | fer |

## Referències

* ↑ Gesenius, Wilhelm. «14. Mappîq and Rāphè». A: Gesenius' Hebrew Grammar (Wikisource) (en anglès), 1909.
# Quercus rex

Quercus rex és una espècie de roure perennifoli, que pertany a la família de les fagàcies. Està dins del subgènere Cyclobalanopsis del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus rex és un arbre que creix fins als 18 m, però pot arribar-hi als 30 m. L'escorça és de color gris marró i les branques són tomentoses i tenen un color marró pàl·lid al principi, arribant a ser sense pèl. Les fulles fan 15-27 per 4,5-9 cm, oboval a oboval-lanceolades, coriàcies, densament tomentoses, marronoses quan són joves. L'àpex agut a curtament acuminat, base cuneada, marge serrat cap apical meitat, verd brillant, sense pèl per sobre, sota de la capa cerosa avorrits; caducifoli, recte, 2,7 cm de llarg; estípules 18-22 parells de venes, impresos o pis de dalt, com el nervi central, que trobareu a continuació, venes terciàries evident baix. El pecíol fa 2-3 cm de llarg, gruixut i pelut. Les flors surten entre l'abril i maig. Els aments masculins estan constituïts en grups de tres, primes, caigudes, de 8 a 16 cm de llarg, 6 estams, amb 6 o 7 estils. Les glans són molt grans entre 4,5 a 5,5 cm de diàmetre, subgloboses, deprimides en l'àpex, de color marró clar, tancades 1/2 o 1/3 per una cúpula, la cúpula és sèssil, plana, entre 1,5 a 1,8 cm de llarg, entre 3,5 a 6 cm de diàmetre, 4 mm de gruix, tomentosa, amb 7-8 anells concèntrics lleugerament senceres o sinuat, cicatriu entre 2 a 2,5 cm de diàmetre, impressionat, estilopodi sovint caduques. Les glans maduren al cap d'1 any.

## Distribució i hàbitat

Quercus rex creix al sud i oest de la província xinesa de Yunnan, nord-est de l'Índia (Assam, Arunachal Pradesh), Myanmar i el Vietnam, als densos boscos a les vals, entre els 1100 i 1800 m.

## Taxonomia

Quercus rex va ser descrita per William Botting Hemsley i publicat a Hooker's Icones Plantarum 27(3): pl. 2663, a l'any 1900.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
rex: epítet llatí que significa "rei"

## Referències

* 1 2 Cheng Yi, Wu; De-yuan, Hong. «Cyclobalanopsis rex» (en anglès). Flora of China Editorial Committee. 1999. Flora of China (Cycadaceae through Fagaceae). 4: 1–453 p. 390. Pequín & St. Louis: Science Press i Missouri Botanical Garden. [Consulta: 7 juny 2020].
* ↑ [http://oaks.of.the.world.free.fr/quercus_rex.htm Àrea de distribució de "Quercus rex" a Oaks of the World
* ↑ «Quercus rex». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 7 juny 2020].
* ↑ A Epítets Botànics
# Al·lomona

Un al·loquímic o al·lomona és qualsevol substància química produïda i alliberada per un individu d'una espècie que afecta el comportament d'un membre d'una altra espècie a benefici de qui l'ha originat però no del receptor. La producció d'al·lomones és una forma de defensa comuna, particularment entre les plantes per defensar-se dels insectes herbívors. Molts insectes han desenvolupat sistemes de defensa contra els de les plantes dins una cursa evolutiva. Un dels sistemes és adaptar-se a les al·lomones fent una reacció positiva davant d'elles i passant a ser una kairomona. Altres alteren les al·lomones per formar feromones o altres hormones, i amb altres sistemes com la regurgitació davant un atac d'insectes. En són exemples els antibiòtics que interrompen el creixement i el desenvolupament, redueixen la longevitat dels adults; i els antixenòtics que interrompen el comportament normal de selecció de l'hoste per exemple repel·lents, suppressors, excitants locomotors. Desmodium és un exemple de planta que produeix al·lomones.

## Referències

* ↑ Grasswitz, T.R. and G.R. Jones. John Wiley & Sons, Ltd. Encyclopedia of Life Sciences. John Wiley & Sons, Ltd, 2002. DOI 10.1038/npg.els.0001716. «Chemical Ecology»

## Enllaços externs

* http://books.google.cat/books?id=jpxkhS7O0p0C&lpg=PA289&ots=6DCs9f8zv1&dq=allomones&lr&pg=PA289#v=onepage&q=allomones&f=false