OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gliceraldehid

Gliceraldehid és un monosacàrid triosa de fórmula química C₃H₆O₃. És el més simple de les aldoses comunes. És un sòlid cristal·lí dolç i incolor. És un compost intermedi en el metabolisme dels carbohidrats. El nom prové de la glicerina i l'aldehid, car el gliceraldehid és glicerina amb un grup hidroximetilè canviat a un grup aldehid. Es pot preparar junt amb la dihidroxiacetona, per oxidació del glicerol. Té un paper important en la glicòlisi. El gliceraldehid té un centre quiral i, per tant, existeix en dues formes enantiomèriques amb rotació òptica oposada:
* R del llatí rectus (recta)
* S del llatí sinister (esquerra)
* Projecció de Fischer
* Fórmula esquelètica
* Model molecular
Mentre la rotació òptica del gliceraldehid és (+) per R i (−) per S, això no passa en tots els monosacàrids.

## Vegeu també

* Isomerisme
# Marc Claudi Marcel (pretor)

Marc Claudi Marcel (en llatí: Marcus Claudius Marcellus) va ser pretor l'any 188 aC i mentre exercia aquest càrrec va condemnar dos nobles romans que havien estat declarats culpables d'ultratge cap a dos ambaixadors cartaginesos. Va ordenar que fossin entregats al poble, segons diu Titus Livi.
Alguns autors pensen que era aquest Marcel el que va ser pretor l'any 185 aC i no el seu homònim el cònsol de l'any 183 aC Marc Claudi Marcel.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXVIII, 35, 42
* ↑ Smith, William (ed.). «Marcellus, Claudius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 8 desembre 2023].
# Folon

Folon és una de les 31 regions de Costa d'Ivori. Està situada a l'extrem nord-occidental del país, a la frontera amb Mali, al nord, i amb la República de Guinea, a l'oest. Té una superfície de 7.239 km² i el 1998 tenia 65.2015 habitants. La ciutat de Minignan és la seva capital. Fins al 2010 havia format part de l'antiga regió de Denguélé, que ara és un districte.

## Geografia i situació geogràfica

La regió està situada en la zona de sabana amb herbes i boscos al llarg dels cursos fluvials. Té una fauna molt diversa: beduïns, antílops, senglars, conills, serps, dasyproctes, aus galliformes (francolins), Potamochoerus, etc.
Folon és la regió que està situada a l'extrem nord-occidental de Costa d'Ivori. Al nord hi ha Mali, a l'oest, la República de Guinea, al sud la regió de Kabadougou i a l'est la regió de Bagoué.

## Departaments i municipis

Els departaments de Minignan (3.500 km$^{2,}$28.100 habitants) i de Kaniasso (3.739 km², 37.200 habitants) són els dos que conformen la regió de Folon.

## Economia
### Agricultura

Els principals cultius de la regió són: nyam (520 tones anuals), mandioca (88 tones), blat de moro (29.400 tones), arròs (38.600 tones), cacauet (12.250 tones), anacards (32.800 tones) i cotó (2.765 tones).

### Mineria

A les sots-prefectures de Kaniasso, de Tienko i de Sokoro s'hi han fet prospeccions a la cerca de recursos minerals des del 2002. A la zona s'hi ha trobat riqueses minerals importants. A més a més, al poble de Ziémogoula (departament de Kaniasso) hi ha una mina de manganès que no s'està extraient degut a l'oposició de la població local.

## Cultura

Les danses tradicionals locals de Folon són: Le N'zolo, Le Yagbale djidounoun i le donzo-goni. A més a més, cal destacar cerimònies tradicionals com el matrimoni tradicional i islàmic, el Konnzi (riutal que organitzen els caçadors després de la mort d'un company) i el kolakéri (ritual organitzat una setmana posterior a l'escissió d'un grup d'homes joves.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Découverte du FOLON». Assemblée des Régions et Districts de Côte d'Ivoire. Arxivat de l'original el 2018-02-02. [Consulta: 26 març 2015].
* ↑ «Regions of Côte d'Ivoire». statoids.
* ↑ «Côte d'Ivoire: administrative units, extended». Geohive. [Consulta: 26 març 2015].
# Julienne Mathieu

Julienne Mathieu (Saint-Sauveur-en-Puisaye, 21 de setembre de 1874 - Chieri, 1 de desembre de 1943) va ser una actriu de cinema mut i tècnica d'efectes especials especialitzada en l'acoloriment de pel·lícules en blanc i negre.

## Biografia

Julianne Mathieu va ser una actriu francesa que actuava amb els noms artístics de Suzanne o Mercedes al tombant del segle xx. A finals dels anys noranta del segle xix coneix Segundo de Chomón, que es casarà amb ella i del qual protagonitzarà nombrosos curtmetratges. De fet, fou ella qui el va introduir en el món del cinema, al qual es dedicaran ambdós al llarg de la seva vida. Tot i que no en resta cap prova documental, es diu que Julienne va aprendre la tècnica d'acoloriment de pel·lícules del mateix Georges Mélies. Va apartar-se dels escenaris per treballar com acoloridora per a la Star Films i la productora francesa Pathé frères en haver de mantenir el seu fill mentre Chomón es trobava a Cuba fent el servei militar. Altres fonts diuen que per a aquestes productores només va treballar com a actriu. El que sí que se sap segur és que va treballar al taller d'acoloriment de Mme Thuiller. L'any 1901, amb la família reunificada, el matrimoni Chomón-Mathieu torna a Barcelona per fundar un taller d'acoloriment de films. L'estudi es dedicarà bàsicament a l'acoloriment de pel·lícules, la confecció de cartel·les i la distribució des de Barcelona de films procedents de França. El 1905 el matrimoni es trasllada a París per treballar novament per a la Pathé i després torna a Barcelona per fundar la productora Chomón-Fuster, que tampoc va acabar de funcionar. Alguns dels films de Chomón on apareix Julienne Mathieu són Au pays de l'or (1908) i La sorcière noire (1907), ambdues de la productora Pathé. Sobretot cal destacar la seva presència a L'hotel elèctric (1908), curtmetratge confeccionat seguint la tècnica de l'stop motion (en concret la pixilació) que ha inscrit el nom de Chomón entre els pioners de l'animació espanyola.

## Filmografia

* Le jeu de patience (1909)
* Le roi des aulnes (1909)
* L'hotel elèctric (1908)
* La Belle au bois dormant (1908)
* L'étang enchanté (1908)
* Les cocottes en papier (1908)
* La danseuse microscopique (1908)
* Les ombres chinoises (1908)
* Les têtes fantastiques (1908)
* Le voleur mystérieux (1908)
* Armures mystérieuses (1907)
* Les oeufs de Pâques (1907)
* La poule aux oeufs d'or (1905)

## Referències

* ↑ «Segundo de Chomon, mago misterioso» (en italià). [Consulta: 1r juliol 2016].
* 1 2 Tharrats, Juan Gabriel. Los 500 films de segundo de Chomón. Universidad de Zaragoza, 1988, p. 317. ISBN 978-8477330400.
* ↑ Abel, Richard. Encyclopedia of Early Cinema (en anglès). London i New York: Taylor and Francis, 2005, p. 791. ISBN 0-415-23440-9.
* 1 2 Minguet Batllori, Josep Maria. Segundo de Chomón. El cinema de la fascinació.. Barcelona: Filmoteca de Catalunya, 2010, p. 272. ISBN 9788439381402.
# Jadraque

Jadraque és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Ministeri de Transports de Luxemburg

El Ministre de Transport de Luxemburg (luxemburguès Transportministere vu Lëtzebuerg, francès Ministre des Transports) fou un càrrec del gabinet de Luxemburg. El ministre de Transports era el responsable del manteniment i reparació de la xarxa de carreteres, del funcionament del transport públic, i de la regulació de l'aviació i la navegació.
El 23 de juliol de 2009 el càrrec es va fusionar amb els de Medi Ambient i Obres Públiques per formar el nou Ministre de Desenvolupament Sostenible i Infraestructures, sota Claude Wiseler.

## Llista de ministres de Transport

| Ministre | Partit | Data inici | Data fi | Primer Ministre |
| Étienne Schmit | PRL | 5 de novembre de 1937 | 7 de febrer de 1938 | Pierre Dupong |
| René Blum (ad interim) | POS | 7 de febrer de 1938 | 6 d'abril de 1940 | Pierre Dupong |
| Victor Bodson (primer mandat) | POS | 6 d'abril de 1940 | 14 de novembre de 1945 | Pierre Dupong |
| Victor Bodson (primer mandat) | LSAP | 14 de novembre de 1945 | 1 de març de 1947 | Pierre Dupong |
| Robert Schaffner | GD | 1 de març de 1947 | 3 de juliol de 1951 | Pierre Dupong |
| Victor Bodson (segon mandat) | LSAP | 3 de juliol de 1951 | 29 de desembre de 1953 | Pierre Dupong |
| Victor Bodson (segon mandat) | LSAP | 29 de desembre de 1953 | 29 de març de 1958 | Joseph Bech |
| Victor Bodson (segon mandat) | LSAP | 29 de març de 1958 | 2 de març de 1959 | Pierre Frieden |
| Pierre Grégoire | CSV | 2 de març de 1959 | 15 de juliol de 1964 | Pierre Werner |
| Albert Bousser | LSAP | 15 de juliol de 1964 | 6 de febrer de 1969 | Pierre Werner |
| Marcel Mart | DP | 6 de febrer de 1969 | 15 de juny de 1974 | Pierre Werner |
| Marcel Mart | DP | 15 de juny de 1974 | 16 de setembre de 1977 | Gaston Thorn |
| Josy Barthel | DP | 16 de setembre de 1977 | 16 de juliol de 1979 | Gaston Thorn |
| Josy Barthel | DP | 16 de juliol de 1979 | 20 de juliol de 1984 | Pierre Werner |
| Marcel Schlechter | LSAP | 20 de juliol de 1984 | 14 de juliol de 1989 | Jacques Santer |
| Robert Goebbels | LSAP | 14 de juliol de 1989 | 13 de juliol de 1994 | Jacques Santer |
| Mady Delvaux-Stehres | LSAP | 13 de juliol de 1994 | 26 de gener de 1995 | Jacques Santer |
| Mady Delvaux-Stehres | LSAP | 26 de gener de 1995 | 9 d'agost de 1999 | Jean-Claude Juncker |
| Henri Grethen | DP | 9 d'agost de 1999 | 31 de juliol de 2004 | Jean-Claude Juncker |
| Lucien Lux | LSAP | 31 de juliol de 2004 | 23 de juliol de 2009 | Jean-Claude Juncker |

## Referències

* Thewes, Guy. Les gouvernements du Grand-Duché de Luxembourg depuis 1848 (PDF) (en francès). Édition limitée. Luxembourg City: Service Information et Presse, juliol 2003. ISBN 2-87999-118-8 [Consulta: 3 gener 2007].
* Web del govern de Luxemburg, consultat 11 d'agost de 2009
# Gastromyzon cornusaccus

Gastromyzon cornusaccus és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sabah (Malàisia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Tan, H. H. 2006. The Borneo Suckers. Revision of the torrent loaches of Borneo (Balitoridae: Gastromyzon, Neogastromyzon). Natural History Publications (Borneo). Borneo Suckers: i-vi + 1-245.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Llano de Bureba

Llano de Bureba és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de La Bureba.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 70 | 68 | 55 | 70 |
# Marc Claudi Marcel el Vell

Marc Claudi Marcel el Vell (en llatí Marcus Claudius Marcellus) va ser un destacat polític romà, que va participar activament a la conspiració de Catilina l'any 63 aC. Formava part de la gens Clàudia i era de la família dels Claudi Marcel.
Quan es va descobrir la conspiració va intentar revoltar als pelignes, però va ser ràpidament derrotat pel pretor Marc Bíbul, i va morir a mans de les forces d'aquest.

## Referències

* ↑ Ciceró. In Catilinam I,8
# Follow the money

Follow the money ("Seguiu els diners") és una frase ganxo popularitzada el 1976 pel film docudrama Tots els homes del president, que suggereix que la corrupció política pot ser destapada tot examinant les transferències de diners entre les parts investigades.

## Origen i història

El guionista William Goldman va atribuir la frase a Deep Throat, l'informant de l'escàndol Watergate. Tanmateix, la frase no apareix esmentada al llibre de no-ficció que va precedir la pel·lícula ni en la documentació de l'escàndol. El llibre conté la frase "La clau van ser els diners en efectiu secrets de la campanya, i havien de ser tots traçats", que el periodista Bob Woodward diu al senador Sam Ervin.
La frase Follow the money va ser esmentada per Henry E. Peterson el 1974 al comitè judicial del senat dels Estats Units quan Earl J. Silbert va ser nomenat US Attorney. El 1975, el llibre per Clive Borrell i Brian Cashinella, Crime in Britain, today, també utilitza la frase. D'ençà els 1970s, Follow the money ha estat utilitzada diverses vegades en periodisme d'investigació i debats polítics. Un exemple és la sèrie d'informes "Follow the money" de la cadena CBS.
El setembre de 2016, la campanya de Donald Trump va utilitzar la frase per a criticar Hillary Clinton i la Fundació Clinton. El febrer de 2017, Carl Bernstein, qui amb Woodward va exposar l'escàndol Watergate, va utilitzar la frase per a animar els periodistes a descobrir potencials conflictes d'interès del President Trump. La fundació de Trump va ser posteriorment jutjada culpable de rebre contribucions de campanya il·legals i altres delictes financers. El novembre de 2019, Trump va haver de pagar 2 milions de dòlars per aquest cas.

## Referències

* ↑ «Differences between All the President's Men Book vs Movie Page 1». thatwasnotinthebook.com. [Consulta: 25 desembre 2018].
* ↑ Woodward, Bernstein, All the President's Men, Chapter 12, p. 248
* ↑ Shapiro, Fred. «Follow the Money» (en anglès). Freakonomics, 23-09-2011. [Consulta: 25 desembre 2018].
* ↑ Schreckinger, Ben. «Trump launches 'follow the money' attack». Politico, 28-09-2016. [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ Skoczek, Tim. «Carl Bernstein on covering Trump: Follow the money». CNN, 02-02-2017. [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ «Judge orders Trump to pay $2 million for misusing his charitable foundation». PBS NewsHour. PBS, 07-11-2019. Arxivat de l'original el 15 novembre 2019. [Consulta: 16 novembre 2019].
* ↑ Ramey, Corinne. «Trump Must Pay $2 Million in Settlement of Suit Over Foundation». The Wall Street Journal. Arxivat de l'original el 10 novembre 2019. [Consulta: 16 novembre 2019].

## Vegeu també

* Cui bono/Cui prodest, una frase llatina que significa "Qui se'n beneficia?", suggerint un motiu amagat.
* Cherchez la femme, una frase en francès que suggereix cercar una dona com a causa darrere un delicte.

## Enllaços externs

* Fred Shapiro sobre l'origen de la frase a Freakonomics
# Jonquer beccorbat

El jonquer beccorbat (Limnornis curvirostris) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae) i única espècie del gènere Limnornis Gould, 1839.
Habita canyars a les terres baixes del sud-est del Brasil, sud d'Uruguai i nord-est de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Jonquer beccorbat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 29-12-2010, (català)
# Jadwiga Borzęcka

Jadwiga Borzęcka (1 de febrer de 1863, Grodno, Polònia - † 27 de setembre de 1906, Kęty, Polònia) fou una religiosa catòlica polonesa, cofundadora de les Germanes de la Resurrecció de Nostre Senyor Jesucrist.

## Biografia

Borzęcka va néixer a Obrębszczyzna, prop de la ciutat de Grodno (avui part de Belarús), en temps de la Polònia de l'Imperi Rus. Els seus pares foren Józef Borzęcki i Celina Chludzińska Borzęcka. El 1875 va quedar òrfena de pare i va traslladar-se amb la seva mare a Roma. Allà van conèixer Piotr Semenenko, un dels fundadors de la Congregació de la Resurrecció, i van prendre'l com a confessor i director espiritual. Fou aquest sacerdot qui va preparar Jadwiga per a la primera comunió i qui va animar-la per prendre els vots religiosos el 6 de gener de 1891.
Borzęcka va col·laborar amb el seu director espiritual i amb la seva mare en la fundació de les Germanes de la Resurrecció de Nostre Senyor Jesucrist el 1882, amb case mare a roma, convertint-se en la branca femenina de la Congregació de la Resurrecció. La seva primera missió fou dirigir la fundació de la comunitat a Kęty, Polònia. La religiosa va morir en aquesta comunitat el 27 de setembre de 1906 a causa d'una insuficiència cardíaca.

## Culte

La causa per a la beatificació i canonització de Jadwiga Borzęcka fou introduïda a l'arxidiòcesi de Cracòvia el 10 d'abril de 1954. El 27 de juny de 1959 la competència va passar a la diòcesi de Roma. El 17 de desembre de 1982 el papa Joan Pau II la va declarar venerable i, segons el procés de l'Església Catòlica, s'espera un miracle, atribuït a la seva intercessió, per a la beatificació.

## Referències

* 1 2 3 Mrówczyński, 1983, col. 1827-1828..
* ↑ «1906» (en anglès). Hagiography circle. [Consulta: 22 abril 2019].
# Lipopterichthys carrioni

Lipopterichthys carrioni és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Marañón (Equador).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Barriga, R. «Peces de agua dulce del Ecuador» (en castellà). Revista de Información técnico-científica, XVI, 3, 1991, pàg. 7–88.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Fish collection database of the National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Govindasvami

Govindasvami (malaiàlam: ഗോവിന്ദസ്വാമി) (Kerala, c. 800 - Kerala, c. 860), a vegades transliterat com Govinda Swami (Swami és un títol honorífic a l'hinduisme), va ser un astrònom i matemàtic indi del segle IX dC.
Res es coneix de la seva vida, però se suposa que era de la regió de Kerala en la qual va divulgar els conceptes, mètodes i sistemes d'Aryabhata i Bhaskara I. És conegut per haver escrit un comentari del Mahabhaskariya de Bhaskara I, en el qual millorava la seva taula de sinus amb una nova fórmula d'interpolació de segon ordre. Aquesta obra va ser al seu torn objecte d'un ampli comentari de Parameshvara en el segle XV.

## Referències

* ↑ Divakaran, 2018, p. 384.
* ↑ Joseph, 2016, p. 413.
* ↑ Meijering, 2002, p. 321.
* ↑ Puttaswamy, 2012, p. 587.

## Bibliografia

* Divakaran, P.P.. The Mathematics of India: Concepts, Methods, Connections (en anglès). Springer, 2018. ISBN 978-981-13-1773-6.
* Joseph, George Gheverghese. Indian Mathematics (en anglès). World Scientific, 2016. ISBN 9781786340610.
* Meijering, Erik «A chronology of interpolation: from ancient astronomy to modern signal and image processing» (en anglès). Proceedings of the IEEE, Vol. 90, Num. 3, 2002, pàg. 319-342. DOI: 10.1109/5.993400. ISSN: 0018-9219.
* Puttaswamy, =T.K.. Mathematical Achievements of Pre-modern Indian Mathematicians (en anglès). Elsevier, 2012. ISBN 978-0-12-397913-1.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Govindasvami» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Marc Clotet i Fresquet

Marc Clotet i Fresquet (Barcelona, 29 d'abril de 1980) és un actor de cinema, televisió i teatre català, germà de la també actriu Aina Clotet. És conegut pel seu paper debut on interpretava a Pau Montaner en El Comisario. També ha participat en la sèrie d'Antena 3, Física o Química interpretant a Vicente Vaquero, professor d'educació física i amo de l'institut Zurbarán. A Catalunya és conegut pel seu paper com a Iago a El Cor de la Ciutat. També ha estat membre del jurat de la primera edició del concurs de talents musicals de TV3 Eufòria. Es va graduar en Direcció i Administració d'Empreses per la Universitat Ramon Llull.

## Obres
### Televisió
#### Sèries

* Les de l'hoquei com a German (2019, TV3)
* El Caso: Crónica de sucesos (2016, TVE), com a Gerardo Zabaleta.
* Amar es para siempre (2013, Antena 3), com a Mauro.
* Els abans de Deu (2010), com a Àlex
* Física o Química (2009-2011, Antena 3), com a Vicente Vaquero.
* El final del llibre (2009, BTV)
* El comisario (2008-2009, Telecinco), com a Pau Montaner.
* El cor de la ciutat (2007-2009, TV3), com a Iago.
* Tocao del ala (1997, 1 capítol)
* Estació d'enllaç (1997, 1 capítol)

#### Programes

* Eufòria (2022, TV3), com a membre del jurat.
* Vitanimna (1994, TV3), com a presentador.

#### Telefilms

* L’últim ball de Carmen Amaya (2014).
* Gernika bajo las bombas (2012).

### Cinema
#### Llargmetratges

* Caribe Mix (2018).
* El jugador de ajedrez (2016) com a Diego Padilla.
* Una para cuatro (2016).
* La luz con el tiempo dentro (2015).
* El atraco perfecto (2012) com a Carlos.
* L'Estrella (2012).
* Mil cretins (2011).
* La voz dormida (2011), com a Paulino.

#### Curtmetratges

* Canaletas (2009).
* Comeparedes (2008).

### Teatre

* El sistema solar, Dir. Carol López. Teatre Lliure (2018).
* Tengo tantas personalidades que cuando digo te quiero no sé si es verdad. Dir. Jesús Cracio (2015).
* Amantes. Dir. Álvaro del Amo (2014).
* Romance. Dir. Neil Labute, Sala Beckett (2009).
* Brilliant traces. Dir. Cindy Lou Johnson, HN Studio NY (2007).

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Obra | Resultat | Ref. |
| 2012 | Premis Goya | Millor actor revelació | La voz dormida | Nominat | |
| 2012 | Premis Fragancias Cosmopolitan | Millor rostre essencial masculí del cinema | La voz dormida | Guanyador | |

## Referències

* 1 2 Puig, Francesc. «Marc Clotet actúa en tres series 12 años después de retomar la carrera» (en castellà). LaVanguardia.com, 12-05-2019. [Consulta: 22 març 2020].
* ↑ http://www.imdb.com/name/nm2784795/
* ↑ http://www.marc-clotet.com
* ↑ «Goya 2012: Marc Clotet, la cara joven más atractiva de los nominados» (en castellà). Qué.es, 16-02-2012. Arxivat de l'original el 27 novembre 2016. [Consulta: 26 novembre 2016].
* ↑ «Marc Clotet y María León fueron premiados como Rostros Esencial del Cine». Bekia.es, 22-05-2012. [Consulta: 27 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Marc Clotet i Fresquet - Lloc web oficial (castellà)