OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antonio González Triviño

Antonio González Triviño (Tetuan, Marroc, 5 de març de 1951) és un polític espanyol. Fill d'un funcionari establit a l'antic Protectorat Espanyol al Marroc, va fer estudis primaris i secundaris a Artieda (Navarra) i el 1966 s'establí a Saragossa. Va marxar a Polònia per a treballar de mestre industrial a empreses d'electrònica.
Va tornar a Saragossa quan les primeres eleccions municipals democràtiques (1979), i aleshores fou escollit regidor municipal dins les llistes de la Unió de Centre Democràtic. A les eleccions municipals de 1983 fou escollit regidor com a independent dins les llistes del PSOE. Nomenat tinent d'alcalde i regidor d'economia, a la mort de l'alcalde Ramón Sainz de Varanda el 1986 fou escollit alcalde de Saragossa, càrrec que renovà a les eleccions municipals de 1987 i 1991. Durant el seu mandat es va reforçar la Plaça de las Catedrales i l'Auditori de Saragossa, però també fou acusat d'haver afavorir un amic en l'adjudicació d'unes naus per a la Policia Local.
A les eleccions autonòmiques de 1991 fou elegit diputat a les Corts d'Aragó i a les eleccions al Parlament Europeu de 1994 també fou elegit diputat. El 1996 fou expulsat del Grup Socialista Europeu per l'escàndol que provocà el saber-se que el seu assistent signava en comptes d'ell l'assistència al Parlament Europeu i en declarar-se resident a Canàries per a cobrar més dietes.
A les eleccions municipals de 1995 no fou reescollit i el 1999 no es va presentar a la reelecció al Parlament Europeu, abandonant la política activa. Aleshores es va establir tres anys a Santa Cruz de Tenerife i després Barcelona on treballa com a empresari. El 2001 fou jutjat per impagament de la pensió de la seva exdona, i fou condemnat a 8 caps de setmana d'arrest i a abonar 3.800.000 pessetes.
A les festes del Pilar de 2008 l'alcalde de Saragossa, Juan Alberto Belloch Julbe, li va atorgar la Medalla d'Or de la Ciutat de Saragossa.

## Referències

* ↑ Surrealismo en estado puro a El Periódico de Aragón, 16 de maig de 2003
* ↑ Belloch condecora los escándalos de González Triviño a ABC, 5 d'octubre de 2008
* ↑ La huella de González Triviño Arxivat 2009-04-03 a Wayback Machine. a El Períódico de Aragon, 2 d'abril de 2009
* 1 2 PILAR 2008 Antonio González Triviño: "No me da reparo recoger esta medalla" a El Heraldo de Aragón, 5 d'octubre de 2008
* ↑ Triviño agradece a Belloch la concesión de la medalla y le dice que acudirá a recogerla Arxivat 2011-09-28 a Wayback Machine. a El Heraldo de Aragón, 5 d'agost de 2008

## Enllaços externs

* «Antonio González Triviño». Gran Enciclopedia Aragonesa. Saragossa: DiCom Medios SL, sota llicència Creative Commons.
* Fitxa del Parlament Europeu
# Roses a l'hivern

Roses a l'hivern (títol original en francès, Des roses en hiver) és un telefilm francès de 2015 dirigit per Lorenzo Gabriele. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va emetre l'11 de març de 2015 a France 2 després d'un debat sobre l'eutanàsia a França, un tema d'actualitat perquè coincidia amb l'inici del procés legislatiu sobre la llei Leonetti-Claeys que tractava sobre el final de la vida.

## Sinopsi

Abans de decidir acabar el tractament i posar fi a la seva vida, el Jean convoca a tota la seva família per donar-los la notícia. La reacció de cadascun dels fills és del tot diferent i mostra com són en realitat i quina relació tenen els uns amb els altres.

## Repartiment

* Jean-Pierre Marielle: Jean
* Mylène Demongeot: Madeleine
* Léa Drucker: Elsa
* Laurent Bateau: Renato
* Barbara Cabrita: Pauline
* Stéphane Metzger: Pierre
* François Vincentelli: Thomas
* Aurélien Wiik: Julien

## Referències

* ↑ «Roses a l'hivern». Goita què fan, ara!. [Consulta: 13 maig 2024].
* ↑ «Jean-Pierre Marielle très malade dans un téléfilm sur le suicide assisté pour France 2». Téléstar, 11-03-2015.
* ↑ Audrey Loussouarn. «Euthanasie : quand la fiction s’invite dans le débat». humanite.fr, 11-03-2015.
# Baix a Mar

«Baix a Mar» té aquests significats:
* Baix a Mar (Badalona), nom tradicional del barri del Centre de Badalona.
* Baix a Mar (Torredembarra), barri marítim de Torredembarra.
# Segura (Savallà del Comtat)

Segura és un agregat del municipi de Savallà del Comtat, a la Conca de Barberà. És a 784 metres d'altitud. Del poble, format a redós del seu castell, es pot diferenciar el nucli antic, al voltant de l'església de l'Assumpta, barroca amb planta de creu grega, del segle xviii.
De Segura en destaca can Subies, l'antiga residència dels Masades, edifici senyorial d'àmplies dimensions i bastit el segle xvii, i les esteles funeràries del cementiri.

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| - | 10 | 13 | 59 | 57 | 31 | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Referències

* ↑ «Savallà del Comtat | Conca de Barberà Turisme». Arxivat de l'original el 2019-10-26. [Consulta: 26 octubre 2019].
* ↑ «Castell de Segura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2012].
* ↑ «Nucli de Segura - Savallà del Comtat - Pobles de Catalunya». [Consulta: 27 octubre 2019].
* ↑ «Castell de Segura – Savallà del Comtat / Conca de Barberà». [Consulta: 18 novembre 2019].
* 1 2 «Església de l'Assumpta». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona..
* ↑ Anglès, Ramon Amigó; Anglès, Ramon Pere. L'Albi i els seus noms. Institut d'Estudis Catalans, 2001. ISBN 978-84-7283-608-2.
* ↑ «M@RC - Nucli antic de Segura». [Consulta: 23 novembre 2019].
* ↑ «Esteles funeràries del cementiri de Savallà del Comtat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ «Savallà del Comtat | enciclopèdia.cat». [Consulta: 23 novembre 2019].
# Yésica Toscanini

Yésica Toscanini (Junín, Província de Buenos Aires, Argentina, 9 de març de 1986) és una supermodel professional argentina.
La model va protagonitzar conjuntament amb el cantant Enrique Iglesias, el videoclip del tema "Do You Know", del seu últim disc "Insomniac". El vídeo va ser gravat a Los Angeles. A més va participar en dues edicions de la revista Sports Illustrated Swimsuit Edition 2006 i 2007.

## Referències

* ↑ «Victoria Secret: El videoclip Enrique Iglesias junto a Yésica Toscanini.». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ Esmas: Yesica Toscanini, el mejor cuerpo.

## Enllaços externs

* Lloc web de Yésica Toscanini
* Dotto Models: Fotos de Yésica Toscanini Arxivat 2007-04-08 a Wayback Machine.
* Youtube: Videoclip d'Enrique Iglesias - Digues-m'ho (Al costat de Yésica Toscanini)
* Sports Illustrated: Fotos de Yésica Toscanini Edition 2006
* Sports Illustrated: Fotos de Yésica Toscanini Edition 2007
# Antonio González Flores

Antonio González Flores (Madrid, 14 de novembre de 1961 - Alcobendas, província de Madrid, 30 de maig de 1995) fou un actor, compositor i cantant espanyol, més conegut com a Antonio Flores. Era fill de la cantant Lola Flores La Faraona i del guitarrista Antonio González El Pescaílla i germà de Lolita Flores i Rosario Flores. Estava divorciat d'Ana Villa amb qui va tenir la seva única filla, Alba.
El 26 de maig de 1995 va fer el seu últim concert a Pamplona, quatre dies més tard el 30 de maig va ser trobat mort a la residència familiar (El Lerele) de Madrid, només 15 dies més tard que morís la seva mare Lola Flores. La mort va ser motivada per una sobredosi de barbitúrics i alcohol. El 1995 se li va atorgar pòstumament el Premi Ondas al millor artista espanyol.

## Discografia

* Antonio (1980)
* Al caer el sol (1984)
* Gran Vía (1988)
* Cosas mías (1994)
* Antonio Flores en concierto (1995)

### Antologies/homenatges

* Lo mejor de Antonio (1994)
* Una historia de amor interrumpida (1995)
* Antología (1996)
* Arriba los corazones (1999)
* Para Antonio Flores. Cosas tuyas (2002)
* 10 años: La leyenda de un artista (2005)

## Filmografia

* El taxi de los conflictos (1969) - De José Luis Sáenz de Heredia
* Colegas (1980) - d'Eloy de la Iglesia
* El balcón abierto (1984) - De Jaime Camino
* Calé (1987) - De Carlos Serrano
* Sangre y arena (1989) - De Javier Elorrieta
* La mujer y el pelele (1990) - De Mario Camus
* Chechu y familia (1992) - d'Álvaro Sáenz de Heredia
* Cautivos de la sombra (1993) - De Javier Elorrieta
* Fiesta (1995) - De Pierre Boutron (última pel·lícula on aparegué Antonio Flores)

## Referències

* ↑ todomusica.com - Biografia d'Antonio Flores
* ↑ elmundo.es - Mort d'Antonio Flores
* ↑ «Los Ondas'95 premian el auge de "el larguero"». Revista, La Vanguardia, 03-11-1995, p. 5.

## Enllaços externs

* Antonio Flores... La llegenda d'un artista Arxivat 2009-01-02 a Wayback Machine.
# Baix Yafa

La regió del Baix Yafa és una zona muntanyosa del Iemen situada al nord-est d'Aden, entre l'Abyan i l'Alt Yafa.
Aquesta regió es va dividir fa més de mil any en cinc districtes tribals, poblats per les tribus Kaladi, Sadi, Yazidi, Yahara i Nakhibi, del gran grup de tribus yafi. Els cinc xeics obeïen des de vers el 1700 a un soldà amb residència primer a Al-Kara o Kara o Qara (més tard la residència es va traslladar a Jaar) que els anglesos anomenaven soldà del Baix Yafa o Yafa Inferior que dominava una zona fèrtil al del nord-oest de l'Abyan
Degut a aquest domini, el Yafa Inferior fou la zona que major contacte va tenir amb els britànics especialment a partir del 1944; la zona forma un únic conjunt amb l'Alt Yafa o Yafa Superior, més muntanyós, on els britànics tingueren poca presència. Després de formar part de la muhafazah III al Iemen del Sud (1967-1990) la major part del territori excepte la muntanya al nord-oest fou inclòs a la governació d'Abyan.
Per el soldanat del Baix Yafa, vegeu Jaar
# Santa Maria de Vernet

Santa Maria de Vernet és l'església parroquial de Vernet, del municipi d'Artesa de Segre, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Temple modificat d'una nau amb capelles i sagristia afegides. Volta de canó. Absis tapiat exteriorment per construccions adossades. La porta a ponent sense cap detall ornamental. El cor s'il·lumina per una finestra espitllerada amb arc de mig punt. El campanar de cadireta, descentrat, ha estat restaurat amb neteja d'afegits. L'arrencament d'una de les voltes que devia formar un porxo o un cos adossat al lateral es conserva a la façana de migjorn. Una campaneta amb les restes d'un obús penja a l'espadanya.

## Història

El lloc fou conquerit per Arnau Mir de Tost el 1034. L'any 1204 pertanyia a Guerau de Cabrera. Des del 1387 fou del marquesat de Camarasa.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Vernet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Toi8

Toi8 (prefectura de Kumamoto, 8 d'octubre de 1976) és un artista japonès que era més sabut per laborable damunt a anime li agrada .hack//La Película i a videojocs com Tokyo Mirage Sessions ♯FE.

## Biografia

Toi8 va néixer en Kumamoto Prefecture, Japó damunt 8 d'octubre de 1976. Va graduar de Yoyogi Universitat d'Animació. Tot i que va treballar com un il·lustrador d'anime per aproximadament dos anys, ell quit la seva empresa dins sobre un any. De llavors ençà esdevingui fascinated amb els seus dibuixos originals, esdevingui un il·lustrador d'autònom. Va debutar com un il·lustrador a "Decorat de Centenar de Tòquio Elegant" va publicar dins 2002. El seu origen del seu nom de bolígraf és del seu aniversari: octubre 8è. Previ a allò, va utilitzar el pseudònim "Q8".

## Referències

* ↑ «The Recollection City». Halcyon Realms - Art Book Reviews - Anime, Manga, Film, Photography, 30-07-2015. Arxivat de l'original el 9 de febrer 2019. [Consulta: 22 octubre 2017].
* ↑ Entertainment, Lawson HMV. «NO.6 toi8 Design & Art Works». LAWSON-TICKET & HMV, 11-02-2017. [Consulta: 22 octubre 2017].
* ↑ «toi8». ピクシブ百科事典, 11-07-2017. [Consulta: 22 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Toi8 a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
# Sent Victor (Cruesa)

Sent Victòr (en francès Saint-Victor-en-Marche) és una localitat i comuna de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 368 habitants. Està integrada a la Communauté de communes de Guéret-Saint-Vaury.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 410 | 343 | 322 | 297 | 368 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2001-2006 | Yves Duteilh |
| 2006-2008 | Jean Luc Pardoux |
| 2008- | Serge Vaury |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Xiprer de Nootka

El xiprer de Nootka (Cupressus nootkatensis) és una espècie de conífera de la família de les cupressàcies. El seu nom deriva del seu descobriment en les terres de les First Nations del Canadà, els Nuu-chah-nulth de l'illa de Vancouver, a la Colúmbia Britànica que abans rebien el nom de Nootka.

## Descripció

Cupressus nootkatensis és un arbre perennifoli de fins a 40 m d'alt, normalment amb les branques pèndules. Les seves pinyes semblen les del Cupressus lusitanica.

## Distribució

El xiprer de Nootka és una planta nativa de la costa oest d'Amèrica del Nord, des de la Península Kenai a Alaska, fins, pel sud, les Muntanyes Klamath a l'extrem nord de Califòrnia. Típicament es troba en muntanyes sovint prop del límit arbori, però de vegades més avall.

## Usos

La seva fusta és molt preuada i es va exportar a la Xina, se'n fan parquets i se'n construeixen barques. També s'usa com a planta ornamental i per a fer bonsais.
Els pobles indígenes l'utilitzaven, junt amb Thuja plicata, però preferien el primer per a fer les cases i les canoes.

## Taxonomia

Primer van ser descrits dins del gènere Cupressus com Cupressus nootkatensis el 1824, i el 1841 va ser transferit a Chamaecyparis. L'evidència genètica publicada per Gadek et al. (2000), van donar un fort suport a retornar-lo a Cupressus. El 2002 Farjon et al. el transferiren al nou gènere Xanthocyparis, junt amb el recent descobert xiprer daurat del Vietnam (Xanthocyparis vietnamensis).
Little et al. (2004), el situaren en el gènere Callitropsis.
* Individu madur
* detall de la pinya
* llavors
* escorça

## Referències

* ↑ Peattie, Donald Culross. Trees You Want to Know. Whitman Publishing Company, Racine, Wisconsin, 1934 p 30
* ↑ Gadek, P. A., Alpers, D. L., Heslewood, M. M., & Quinn, C. J. 2000. Relationships within Cupressaceae sensu lato: a combined morphological and molecular approach. American Journal of Botany 87: 1044–1057. Abstract Arxivat 2008-10-16 a Wayback Machine.
* ↑ Farjon, A., Hiep, N. T., Harder, D. K., Loc, P. K., & Averyanov, L. 2002. A new genus and species in the Cupressaceae (Coniferales) from northern Vietnam, Xanthocyparis vietnamensis. Novon 12: 179–189.
* ↑ Little, D. P., Schwarzbach, A. E., Adams, R. P. & Hsieh, Chang-Fu. 2004. The circumscription and phylogenetic relationships of Callitropsis and the newly described genus Xanthocyparis (Cupressaceae). American Journal of Botany 91 (11): 1872–1881. Abstract Arxivat 2010-06-21 a Wayback Machine.

## Referències

* Mill, R. R. and Farjon, A. (2006). Proposal to conserve the name Xanthocyparis against Callitropsis Oerst. (Cupressaceeae). Taxon 55(1): 229-231.
* Stewart, Hilary. (1984). Cedar: tree of life to the Northwest Coast Indians. Vancouver: Douglas & McIntyre. ISBN 0-88894-437-3.
* Zsolt Debreczy, Istvan Racz. Kathy Musial. Conifers Around the World. DendroPress, 2012, p. 1089. ISBN 9632190610.

## Enllaços externs

* Gymnosperm Database: Cupressus nootkatensis
* Jepson Manual treatment for Cupressus nootkatensis
* Pinetum.org: Cupressus nootkatensis - Photo of cones
* Alaska cedar in northwest California.
# Antonio García i Cervera

Antonio García i Cervera (1681 - 1753) va ser un metge, botànic i professor universitari valencià.
Fou catedràtic de Medicina de la Universitat de València, exercint com a titular de la Càtedra Mèdica Primària i abans de la de Pràctiques, encarregant-se també de la càtedra de "yerbas" entre 1721 i 1732. Va impartir matèries no explicades fins al moment, i va portar a terme més herboritzacions que les estríctament reglamentàries, ocupant-se amb cura de l'hort botànic. Va intentar fundar un autèntic jardí botànic modern, tasca que no s'aconseguiria fins més endavant, per altres, però en la qual ell fou un veritable predecessor. Malgrat que no va publicar gaires escrits fou considerat pel seu deixeble Andreu Piquer i Arrufat com a l'introductor de la medicina a l'ensenyança universitària i, també, el capdavanter en la renovació de l'ensenyament mèdic a la Universitat de València, sent anomenat per Piquer com a "García el Gran". El 1721 fou un dels signants d'un memorial en el qual se sol·licitava autorització per a ensenyar la "medicina moderna", i era partidari de sistema iatromecànic, com es reflecteix en les seves "aprovacions" o pròlegs a obres del també metge valencià Josep Arnau i del mateix Piquer. El 1751 era metge reial de Ferran VI.

## Referències

* 1 2 «Andrés Piquer y Arrufat». Diccionari biogràfic espanyol. Reial Acadèmia de la Història.
* 1 2 Albiñana Huerta, Salvador «Las cátedras de medicina en la Valencia de la Ilustración». Estudis: revista de historia moderna, Núm. 14, 1988, pàg. 171-210. ISSN: 0210-9093 [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ «El movimiento novator». Universitat de València. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2020. [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ Albiñana, Salvador. «El siglo XVIII: La segunda fase del movimiento novator». A: Cinc segles i un dia. Universitat de València, 2000, p. 55–57. ISBN 978-84-370-4255-8 [Consulta: 1r maig 2020].
# Saint-Didier (Ille i Vilaine)

Saint-Didier (en bretó Sant-Ider, en gal·ló Saent-Didier) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 1.590 habitants. Limita amb els municipis de Domagné, Saint-Jean-sur-Vilaine, Châteaubourg i Cornillé.

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1226 | 1023 | 1030 | 1159 | 1134 | 1106 | 1104 | 1048 | 1055 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1000 | 960 | 920 | 881 | 871 | 841 | 833 | 822 | 815 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 848 | 853 | 790 | 725 | 689 | 697 | 682 | 691 | 693 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 679 | 652 | 679 | 859 | 1 055 | 1 275 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Thérèse David | |
| 2001- | Joseph Jouault | |
# Avery (Califòrnia)

Avery és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 672 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Avery tenia 672 habitants, 276 habitatges, i 195 famílies. La densitat de població era de 57,5 habitants/km².
Dels 276 habitatges en un 27,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 29,3% no eren unitats familiars. En el 23,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 30,2% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.184 $ i la renda mediana per família de 42.159 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.292 $ mentre que les dones 26.429 $. La renda per capita de la població era de 26.394 $. Cap de les famílies i l'1,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Avery». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Avery». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Saint-Marc-le-Blanc

Saint-Marc-le-Blanc (en bretó Sant-Mezar-Elvinieg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 1.185 habitants. Limita amb els municipis de Saint-Brice-en-Coglès, Baillé, Le Tiercent, Chauvigné i Tremblay.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.186 | 1.163 | 1.098 | 1.114 | 1.108 | 1.086 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Alain Besnier | |
# Toharu

Toharu és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -43.26 ° de latitud nord i 163.89 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 86 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el tres de juliol del 2015 i fa referència a Toharu, déu del menjar i la vegetació del la mitologia dels pawnee.

## Referències

* ↑ "Toharu". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Selecció de bàsquet de la Xina

La selecció de bàsquet de la República Popular de la Xina (abreviada selecció de bàsquet de la Xina) és l'equip de bàsquet que representa la República Popular de la Xina en competicions internacionals. Generalment és reconegut com la selecció més forta de l'Àsia, i ha guanyat més Campionats FIBA Àsia que cap altra nació. Està governada per la Federació de Bàsquet de la Xina.

## Classificacions
### Jocs Olímpics

* 1984 - 10
* 1988 - 11
* 1992 - 12
* 1996 - 8
* 2000 - 10
* 2004 - 8
* 2008 - 8
* 2012 - 12
* 2016 - 12

### Campionats mundials

* 1978 - 11
* 1982 - 12
* 1986 - 9
* 1990 - 14
* 1994 - 8
* 2002 - 12
* 2006 - 15
* 2010 - 16
* 2019 - 24

### Campionats asiàtics

* 1975 - 1
* 1977 - 1
* 1979 - 1
* 1981 - 1
* 1983 - 1
* 1985 - 3
* 1987 - 1
* 1989 - 1
* 1991 - 1
* 1993 - 1
* 1995 - 1
* 1997 - 3
* 1999 - 1
* 2001 - 1
* 2003 - 1
* 2005 - 1
* 2007 - 10
* 2009 - 2
* 2011 - 1
* 2013 - 5
* 2015 - 1
* 2017 - 5
* 2022 - 8

### Jocs Asiàtics

* 1974 - 3
* 1978 - 1
* 1982 - 2
* 1986 - 1
* 1990 - 1
* 1994 - 1
* 1998 - 1
* 2002 - 2
* 2006 - 1
* 2010 - 1
* 2014 - 5
* 2018 - 1
* 2022 - 3

## Referències

* ↑ FIBA.com Arxivat 2017-07-31 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2007-06-29 a Wayback Machine. (xinès)