OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Linenfold

Linenfold (literalment "plec de llençols") és un estil talla de relleu, normalment a fusta, amb una funció totalment estètica imitant llençols plegats. La seva funció principal és decorar les superfícies planes de panells. Així i tot, també s'utilitza per altres finalitats com revestir parets interiors, fabricar mobles mòbils, d'entre altres. Aquesta tècnica va néixer a Flandes, Bèlgica, i va ser utilitzada principalment al nord d'Europa entre els segles XIV i XVI. El nom d'aquesta tècnica va ser aplicat al segle xix per diferents coneixedors d'antiquaris. Prèviament el seu nom era lignum undulatum, en llatí fusta ondulada, segons Nathaniel Lloyd.

## Història

Durant el segle xiv, al nord d'Europa es va fer popular l'ús de panells de fusta, gairebé sempre utilitzant fusta de roures, després que els fusters redescobrisin aquesta tècnica per crear marcs i panells de fusteria. Aquesta tècnica d'enquadrament es va fer popular a partir del segle xiii per revestir les parets interiors, per formar casetes de cor, i per fabricar mobles mòbils, com ara cofres, i fins i tot per decorar els panells posteriors de les cadires d'esglésies.
La tècnica més utilitzada dins de l'estil Linenfold és el "parchemin" (també anomenat "pergamí"), una talla de baix relleu formada com un full de paper o una peça de lli replegada per la meitat que s'estén amb el plec centrat centrat verticalment i la part superior i el fons s'executa a les cantonades del tauler, amb alguna cosa de l'aparença d'un llibre obert. Els estils més complicats dins d'aquesta tècnica són aquells en els quals els resultats s'assemblen a un full de teixit, amb tonalitats volutes d'anada i tornada de manera repetida.
Linenfold era una tècnica de decoració de talles la qual no requeria molta experiència o capacitat de fusteria, ja que era fàcil de reproduir. A més, era una tècnica que no es podia posar en pràctica arquitectònica, ja que la tècnica del pla de modelatge no és aplicable al tall de pedra.

## Referències

* ↑ «Linenfold panelling 1531–2 | Queens' College». [Consulta: 2018-12-05T10:02:57Z].
* ↑ Nathaniel Lloyd, "Medieval Wainscoting and the Development of the Linen Panel" The Burlington Magazine for Connoisseurs 53 No. 308 (November 1928), pp 230-37.
* ↑ Gloag, John. A Short Dictionary of Furniture. 1969.
# Llibert Tomàs i Serra

Llibert Tomàs i Serra (Barcelona, 3 de setembre de 1937 - Barcelona, 15 de desembre de 2021) fou un futbolista català de les dècades de 1950 i 1960.
Fou jugador del planter del RCD Espanyol. Debutà professionalment amb el CE Europa el 1956, passant per la UE Sants, on fou màxim golejador de tercera divisió. Aquestes bones actuacions el retornaren novament al RCD Espanyol, però no arribà a jugar a primera, essent cedit al Nàstic de Tarragona. Destacà a la segona divisió defensant els colors de l'Hèrcules CF, del CE Europa (durant tres temporades), i de la UE Lleida. També fou jugador de la UE Olot, del CF Gavà i de la UDA Gramenet.

## Referències

* 1 2 «Intentaré superarme...». Mundo Deportivo, 31-07-1960. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 3 4 5 «Perfil a CF Gavà». CF Gavà. Arxivat de l'original el 2017-03-08. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Liberto Tomás, el máximo goleador...». Mundo Deportivo, 08-08-1959. [Consulta: 9 gener 2017].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Llibert Puig i Gandia

Llibert Puig i Gandia (Sabadell, 31 de desembre de 1933 - 7 d'abril de 2018) va ser un esperantista català, clau en la recuperació del moviment després de 1939.
Va aprendre esperanto amb Jaume Viladoms i Lluís Mimó. Va ser un dels fundadors del Centre d'Esperanto de Sabadell el 1950 i de l'Associació Catalana d'Esperanto el 1980. D'ambues associacions va ser membre de junta durant dècades, com a vocal, secretari, president o redactor del butlletí, així com redactor de la revista Kataluna Esperantisto. També va ensenyar la llengua internacional, tant a infants com a adults. En l'àmbit internacional, va ser especialment actiu en el Comitè Internacional per les Llibertats Ètniques, entitat esperantista de la qual fou cofundador el 1978. El 1981 a Moià va guanyar premis de traducció als jocs florals internacionals celebrats en el marc del 23è Congrés Català d'Esperanto. Als anys 1980 va ser l'organitzador de les populars Festes de la Ronda, a la ronda de Zamenhof de Sabadell, carrer que el 1912 havia esdevingut el primer del món dedicat a Ludwik Lejzer Zamenhof, creador de l'esperanto i que va recuperar el seu nom després de la dictadura. El 1986 va fer la versió en català d'un popular mètode d'esperanto editat a Croàcia, que esdevingué el manual de referència a Catalunya. Va col·laborar com a autor i com a traductor en diverses obres col·lectives, incloent-hi la Història d'esperanto als Països Catalans (2009) o la revista Vallespir. El 2016 va ser el primer català que passava a formar part del panteó esperantista d'edukado.net; el 2017, Eduard Vivancos es va convertir en el segon.

## Referències

* ↑ «Llibert Puig forpasis» (en esperanto). La Balta Ondo, 12-04-2018. [Consulta: 17 abril 2018].
* 1 2 3 «Forpasis Llibert Puig». Núvol, 09-04-2018. [Consulta: 11 abril 2018].
* 1 2 «Entrevista a Llibert Puig i Gandia, president del Centre d'Esperanto de Sabadell». Quadern : Amics de les Arts i de les Lletres de Sabadell, 36, 1983, pàg. 430.
* 1 2 «Ens ha deixat Llibert Puig». Associació Catalana d'Esperanto, 08-04-2018. Arxivat de l'original el 2018-04-12. [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ «L'esperanto a Moià». Anna María Molera i Urgellés, 1991. [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ Alòs, Hèctor; Puig, Llibert «Inicis ceretans del moviment esperantista català». Vallespir, 5, Hivern 2009, pàg. 24-25.
* ↑ «Llibert Puig al panteó d'edukado.net». Associació Catalana d'Esperanto, 21-12-2016. [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ «Dudek unu novaj eminentuloj en la Panteono=15 de desembre de 2017». Edukado.net, 15-12-2017.

## Enllaços externs

* Llibert Puig al panteó esperantista d'edukado.net
# Llau del Rial Roi

La Llau del Rial Roi, de vegades anomenada barranc del Rial Roi (o Roig), és una llau del terme de Sant Esteve de la Sarga, a la zona de Sant Esteve de la Sarga.
Es forma a 1.157 metres d'altitud al nord-est del Montsec de Sant Esteve i de la partida anomenada lo Clotó, des d'on davalla cap al nord-est, fent un arc, fins que s'aboca en el barranc del Bosc a l'extrem nord-oest del Montsec de Castellnou, al sud-est de Sant Esteve de la Sarga i al sud de Beniure.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lletó

* Per a altres significats, vegeu «Lletó (gastronomia)».
Lletó és una població del municipi d'Alàs i Cerc de la comarca de l'Alt Urgell. Situat al vessant septentrional de la serra del Cadí a 1.470 metres d'altitud a prop del Coll de Vanses, actualment es troba despoblat. Mantené encara alguna edificació en un bon estat relatiu.

## Referències

* ↑ «Lletó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Guerrero, Carles «Dos diagnóstics coincidents». Revista de Girona.
# Lleugerament escarlata

Lleugerament escarlata (títol original en anglès: Slightly Scarlet) és una pel·lícula dels Estats Units dirigida per Allan Dwan, estrenada el 1956. Ha estat doblada al català.

## Argument

Solly Caspar és un gàngster que s'ocupa tranquil·lament dels seus negocis perquè tant l'alcalde com el cap de policia s'han deixat subornar per ell. En vigílies d'unes eleccions, Caspar assassina un periodista que el pressionava contínuament des de les pàgines del seu diari. Mentrestant, el candidat a alcalde Frank Jansen, que és un polític reformista, fa una duríssima campanya contra el crim organitzat. Llavors Caspar, tement perdre el control de les activitats locals, ordena que ho investiguin a fi de trobar en el seu passat una cosa que el desqualifiqui. Ho troba amb la cleptòmana Dorothy Lyons està en llibertat condicional sota custòdia de la seva germana June, secretaria del candidat Frank Jansen.

## Repartiment

* John Payne: Ben Grace
* Rhonda Fleming: June Lyons
* Arlene Dahl: Dorothy Lyons
* Kent Taylor: Frank Jansen
* Ted de Corsia: Solly Caspar
* Lance Fuller: Gauss
* Buddy Baer: Lenhardt

## Referències

* ↑ esadir.cat. Lleugerament escarlata. esadir.cat.
* ↑ «Slightly Scarlet». The New York Times.
# Lila Avilés Solís

Lila Avilés Solís (Ciutat de Mèxic, Mèxic, 1982) és una directora de cinema, directora de teatre i actriu mexicana.

## Trajectòria

Avilés va estudiar Arts Escèniques i Direcció d'Escena, així com Guió Cinematogràfic. Abans de debutar en la direcció cinematogràfica, va ser actriu en sèries televisives com El Pantera (2006), Prófugas del destino (2010) i Drenaje profundo (2010). Debutà com a cineasta amb el curtmetratge Dejá vu en 2016.
El seu primer llargmetratge, La camarista, es va estrenar en el Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2018. Amb aquesta pel·lícula, Avilés va obtenir el premi Ariel d' opera prima, així com la nominació a Millor Direcció. La cinta també va guanyar l'Ull a Llargmetratge Mexicà en el Festival Internacional de Cinema de Morelia de 2019. El setembre de 2019, l'Academia Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas va elegir La camarista com a representant de Mèxic per a la 34 edició dels Premis Goya i la 92a edició dels Premis Óscar.
Va dirigir el curtmetratge 'Ojo dos veces boca' com a part de Women's Tales, produït per Miu Miu i Cine CANIBAL.
La seva pel·lícula més recent Tótem, va ser part de la selecció Oficial en Competència del 73è Festival Internacional de Cinema de Berlín 2023, on va obtenir el Premi Ecumènic a Millor Pel·lícula, la cinta també va ser condecorada amb el Premi a Millor Llargmetratge en el Festival Internacional de Cinema de Morelia, la qual cosa va convertir a la cineasta en l'única persona a la data a ser creditora a aquest guardó en dues ocasions.

## Filmografia

* La camarista (2018)
* Ojo dos veces boca (2023) - curtmetratge
* Tótem (2023)

## Referències

* ↑ Festival Internacional de Cine de Morelia. «Avilés Solís, Lila». Arxivat de l'original el 2020-10-30. [Consulta: 23 novembre 2019].
* ↑ Olascoaga, Andrés «La nueva ola de directoras». , 01-02-2019 [Consulta: 23 novembre 2019].
* ↑ Juárez, Alfonso «La camarista inicia camino en Toronto». , 11-09-2018 [Consulta: 23 novembre 2019].
* ↑ Festival Internacional de Cine de Morelia «Ellos son los ganadores de los Premios Ariel 2019». , 24-06-2019 [Consulta: 23 novembre 2019].
* ↑ Huerta, César «"La camarista" gana como mejor película mexicana en el FICM». , 27-10-2018 [Consulta: 23 novembre 2019].
* ↑ Academia Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas «La camarista | Película seleccionada para representar a México en los 92 Premios Oscar y en los 34 Premios Goya». , 12-09-2019 [Consulta: 23 novembre 2019].
* ↑ Digital, Milenio. «'Tótem' dirigida por una mexicana gana Premio en la Berlinale» (en espanyol de Mèxic), 25-02-2023. [Consulta: 26 setembre 2023].
* ↑ Rodríguez, Andrés. «‘Tótem’ gana el premio a Mejor Largometraje en el Festival de Cine de Morelia» (en espanyol de Mèxic), 28-10-2023. [Consulta: 8 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Entrevista a Lila Avilés, Cineteca Nacional a YouTube
# Lim

El Lim és un riu que travessa Montenegro, Sèrbia, Bòsnia i Hercegovina i Albània. Té una llargària de 219 km i és un afluent del Drina, que alhora és afluent del Danubi.

## Referències

* ↑ GEOGRAFSKI PREGLED, Oficina d'Estadística de Montenegro.
# Lim Zoong-sun

Lim Zoong-sun (Corea del Nord, 16 de juliol de 1943), també Rim Jung Son, fou un futbolista nord-coreà de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Corea del Nord amb la qual participà a la copa del Món de futbol de 1966.
A nivell de club destacà com a jugador de Moranbong Sports Club.

## Referències

* ↑ The Game of Their Lives a YouTube
* ↑ Copa do Mundo da FIFA Inglaterra 1966 Arxivat 23 March 2012$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Lim Zoong-sun a National-Football-Teams.com (anglès)
# Llista de banderes municipals de l'Alt Camp

Llista de les banderes oficials dels municipis de la comarca de l'Alt Camp.
* Bandera d'Alió
* Bandera de Figuerola del Camp
* Bandera de la Masó
* Bandera del Pla de Santa Maria
* Bandera del Pont d'Armentera
* Bandera de Puigpelat
* Bandera del Rourell
* Bandera de Vallmoll
# Muntanya Rasa

«Muntanya Rasa» té aquests significats:
* Muntanya Rasa, muntanya del límit dels termes comunal d'Argelers de la Marenda, a la comarca del Rosselló i municipal d'Espolla, a la de l'Alt Empordà
* Muntanya Rasa, muntanya del terme comunal del Tec, a la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord.
# Phyllomedusa burmeisteri

Phyllomedusa burmeisteri és una espècie de granota que viu a l'est del Brasil, des de Sergipe fins a São Paulo.
És un animal parsimoniós, de moviments lents, tant de dia com de nit, tot i tenir els ulls ben adaptats a la visió nocturna.
Habita la vegetació prop de masses d'aigua en bones condicions, sobretot a la vora del bosc atlàntic brasiler. Pon els ous en un niu de fulles sobre l'aigua i quan surten els capgrossos cauen a l'aigua on es desenvolupen. Es reprodueix de desembre a febrer.

## Referències

* 1 2 3 Rogério Bastos, Dante Pavan, Débora Silvano 2010. Phyllomedusa burmeisteri. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2. <www.iucnredlist.org>. Consultat el 29 d'agost de 2014.
* ↑ Cochran, Doris M. Los anfibios. Barcelona: Seix Barral, 1961, pag. 132.
# Menticirrhus elongatus

Menticirrhus elongatus és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 52 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja poliquets, crustacis i mol·luscs.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic oriental: des de Mèxic fins al Perú.

## Ús comercial

És comú als mercats locals.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1861. Revision of the genera of North American Sciaeninae. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 13. 79-89.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Günther, A., 1864. Report of a collection of fishes made by Messrs. Dow, Godman, and Salvin in Guatemala. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1864 (pt 1): 144-154.
* ↑ «Menticirrhus elongatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Jiménez Prado, P. i P. Béarez, 2004. Peces Marinos del Ecuador continental. Vol. 2: Guía de Especies. SIMBIOE/NAZCA/IFEA.
* ↑ Chao, L.N., 1995. Sciaenidae. Corvinas, barbiches, bombaches, corvinatas, corvinetas, corvinillas, lambes, pescadillas, roncachos, verrugatos. p. 1427-1518. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para identificación de especies para los fines de la pesca. Pacífico Centro-oriental. 3 volums. 1813 p.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Chao, L.N., 1995.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mi calle

Mi calle és una pel·lícula espanyola de 1960 dirigida per Edgar Neville. Va ser l'última pel·lícula d'aquest director i posseeix moltes qualitats del seu cinema: Riquesa costumista i de personatges, el reflex impecable del Madrid més castís, aquest toc de comèdia pintoresca i desenfadada i un bon planter d'actors.

## Sinopsi

Retrat costumista del Madrid de començaments del segle XX fins als anys quaranta, centrat en una dels seus carrers, en la qual viuen i conviuen diverses famílies de variada posició econòmica i social. Se succeeixen les xerrades, les tafaneries, les penes i les alegries quotidianes dins d'un transcórrer amable i lleugerament sorneguer que dissimula la tragèdia que sempre apunta encara que ens l'amenitzin amb música d'organillo.

## Repartiment

* Tota Alba
* Rafael Alonso - Pablo López
* Ángel Álvarez
* Mariano Azaña
* Rafael Bardem
* Héctor Bianciotti
* Roberto Camardiel
* Susana Campos
* Lina Canalejas
* Antonio Casal as Lesmes
* Carlos Casaravilla
* Ana María Custodio
* Julia Delgado Caro
* Ángel del Pozo
* María del Puy
* Agustín González - Fabricio
* María Isbert - Reme
* Katia Loritz - Carmela
* Adolfo Marsillach - Gonzalo
* Antonio Martínez
* Nati Mistral
* Conchita Montes - Julia
* Gracita Morales - Purita
* Pedro Porcel
* George Rigaud
* Cándido Rodríguez
* Fernando Sanclemente
* Antonio Vela

## Referències

* ↑ Mi calle a abc.es
* ↑ Mira, Alberto. The A to Z of Spanish Cinema. Rowman & Littlefield, 2010. p. 225
* ↑ Mi calle a sensacine.com
* ↑ Mi calle. filmaffinity

## Enllaços externs

* Mi calle a Historia de nuestro cine, rtve.es
# Llista de ducs de Spoleto

Llista dels titulars del Ducat de Spoleto

## Dependents del regne dels Longobards

* Faroald I 570-592
* Ariulf 592-602
* Teodelap 602-650
* Ató de Spoleto 650-665
* Transamund I o Trasimund I 665-703
* Faroald II 703-724
* Transamund II o Trasimund 724-739
* Hilderic de Spoleto 739-740
* Transamund II (segona vegada) 740-742
* Agilprand 742-744
* Transamund II (tercera vegada) 744-745
* Llop de Spoleto 745-752
* Unnolf de Spoleto 752
* Aistulf de Friül (rei dels longobards 749-756) 752-756
* Ratquis de Friül (reis dels longobards 744-749) 756-757
* Alboí de Spoleto 757-759
* Daufer o Desideri d'Ístria (rei dels longobards 756-774) 758-759

## Ducs independents

* Gisulf 759-763 (duc independent)
* Teodici o Teodoric 763-773 (duc independent)
* Hildeprand 774-776

## Ducs feudataris del Regne dels Francs

* Hildeprand 776-788
* Winiges 789-822
* Suppó 822-824
* Adelard 824
* Mauring 824
* Adelchis 824-834
* Lambert I de Spoleto 834-836
* Berenguer de Spoleto 836-841
* Guiu I de Spoleto 841-843

## Feudataris del Regne de Lotaríngia (843-855) i del Regne d'Itàlia
   ## D'origen franc

* Guiu I de Spoleto 843-860
* Lambert I de Spoleto 860-871
* Suppó II 871-874
* Lambert I (segona vegada) 875-879
* Guiu II de Spoleto 876-882
* Guiu III de Spoleto (rei d'Itàlia i emperador 891-894) 880-894
* Lambert II de Spoleto (rei d'Itàlia i emperador 892-898) 894-898
* Guiu IV de Spoleto (duc Guiu de Benevent 895-897) 895-898

   ## D'origen italià

* Alberic I de Spoleto 898-922
* Bonifaci I de Spoleto 923-928
* Pere de Spoleto 924-928
* Teobald de Spoleto 928-936
* Ansiar d'Ivrea 936-940
* Sarlione 940-943
* Hubert de Toscana 943-946
* Bonifaci II de Toscana 946-953
* Teobald II de Toscana 953-959
* Transamund III (o Trasimund) 959-967
* Pandulf Cap de Ferro (Duc de Benevent 943-981) 967-981
* Transamund IV o Trasimund, Duc de Camerino) 982-989
* Hug el gran de Toscana (Hug I de Spoleto) 989-996
* Conrad de Spoleto 996-999
* Ademar de Spoleto 999-1003
* Romà de Spoleto 1003-1010
* Rainier (Marques de Toscana 1014-27) 1010-1020
* Hug II 1020-1035
* Hug III 1036-1043
* A Toscana 1043-1056
* Al Papa 1056-1057
* Godofred de la Baixa Lorena (Duc de la Baixa Lorena) 1057-1070
* A Toscana 1070-1082
* Rainier II 1082-1086
* A Toscana 1086-1093
* Werner I de Spoleto Werner II Marcgravi d'Ancona) 1093-1119
* A Toscana 1119-1158
* Güelf d'Este 1158-1172
* Ridelulf d'Urslingen 1172-1183
* Conrad d'Urslingen (Conrat II de Spoleto) 1183-1190
* Pandulf II 1190-1195
* Conrat d'Urslingen (segona vegada) 1195-1198
* Al Papa 1198-1222
* Otó de Brunswick 1209-1210
* Dipold de Vohburg 1210-1222
* Bertold I d'Urslingen 1222-1228
* Rainald d'Urslingen 1228-1230
* Conrad II d'Urslingen (Conrat III de Spoleto) 1227-1267
* Bertold II d'Urslingen 1251-1276
* Rainald d'Urslingen 1251-1276 (segona vegada)
* Cardenals governadors 1228-1860
* Guidantonio I Montefeltro 1419-1443
# José María González de Careaga Urquijo

José María González de Careaga Urquijo (Bilbao, 19 d'abril de 1899 – Madrid, 4 de gener de 1971) fou un empresari i polític basc, alcalde franquista de Bilbao.

## Biografia

És membre d'una família benestant de Bilbao, relacionada amb els Urquijo i els Ybarra. Era nebot del basquista Julio Urquijo Ibarra i germà del també alcalde de Bilbao Adolfo González de Careaga Urquijo.
Estudià batxillerat amb els jesuïtes d'Urduña i estudià enginyeria industrial a la Universitat de Deusto. Treballà com a enginyer del Ministeri d'Economia i Hisenda d'Espanya fins al 1928, quan marxà a treballar en les prospeccions de petroli de CEPSA a Veneçuela. Després va treballar en empreses petrolieres a Nova York.
Va tornar a Espanya en començar la guerra civil i quan els franquistes ocuparen Bilbao va formar part de l'equip del nou alcalde, José María de Areilza, el juny de 1937, com a president de la comissió de Foment i Eixample. El 24 de febrer de 1938, quan Areilza fou nomenat Cap Nacional del Servei d'Ensenyament Professional i Tècnic, fou nomenat alcalde de Bilbao. Ocupà el càrrec fins al 10 d'agost del mateix any, quan fou nomenat Secretari General Tècnic del Ministeri d'Indústria.
El 1942-1943 fou agregat tècnic de l'ambaixada d'Espanya als Estats Units. En tornar fou un dels fundadors de la refineria Petroliber a La Corunya. El 1961 es casà amb l'escriptora falangista Mercedes Formica Corssi. Va morir a Madrid després d'una llarga malaltia.

## Enllaços externs

* Biografies d'alcaldes de Bilbao 1937-1979 p. 147- 167
# Malpighiàcies

Les malpighiàcies (Malpighiaceae) són una família de plantes amb flors de l'ordre Malpighiales.

## Particularitats

La família Malpighiaceae comprèn unes 1300 espècies en total. Totes són nadiues de les zones tropicals i subtropicals.

## Gèneres

| Acmanthera Acridocarpus Adelphia Aenigmatanthera Alicia Amorimia Aspicarpa Aspidopterys Banisteriopsis Barnebya Blepharandra Brachylophon Bronwenia Bunchosia Burdachia Byrsonima Calcicola Callaeum Camarea | Carolus Caucanthus Christianella Coleostachys Cordobia Cottsia Diacidia Dicella Digoniopterys Dinemagonum Dinemandra Diplopterys Echinopterys Ectopopterys Excentradenia Flabellaria Flabellariopsis Gallardoa Galphimia | Gaudichaudia Glandonia Heladena Henleophytum Heteropterys Hiptage Hiraea Janusia Jubelina Lasiocarpus Lophanthera Lophopterys Madagasikaria Malpighia Malpighiodes Mascagnia Mcvaughia Mezia Microsteira | Mionandra Niedenzuella Peixotoa Philgamia Psychopterys Pterandra Ptilochaeta Rhynchophora Spachea Sphedamnocarpus Stigmaphyllon Tetrapterys Thryallis Triaspis Tricomaria Triopterys Tristellateia Verrucularia |

## Referències

* Davis, C. C., and W. R. Anderson. 2010. A complete phylogeny of Malpighiaceae inferred from nucleotide sequence data and morphology. American Journal of Botany 97: 2031–2048.

## Enllaços externs

* Malpighiaceae Malpighiaceae - description, taxonomy, phylogeny, literature, and nomenclature
* Malpighiaceae Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* L. Watson and M.J. Dallwitz, The families of flowering plants. Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.
# Llau del Serrat Estret

La llau del Serrat Estret és una llau del terme de Llimiana, al Pallars Jussà. En el darrer tram del seu recorregut és termenal amb Gavet de la Conca, dins de l'antic terme d'Aransís.
Es forma al vessant nord del Montsec de Rúbies, al nord-est del Tossal de Mirapallars, entre el Serrat Ample i el Serrat Estret. Davalla cap al nord, torcent cap al nord-oest en el seu tram final, i s'aboca en el barranc de Barcedana al sud-est de la Masia de la Colomera, dins del terme de Gavet de la Conca.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya