OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Uspenka (Baixkíria)

* Per a altres significats, vegeu «Úspenka».
Uspenka (en rus: Успенка) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 87 habitants. Pertany al districte d'Arkhànguelskoie.

## Referències

* ↑ Единый электронный справочник муниципальных районов Республики Башкортостан — приложение в формате Excel Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine..
# Christoph Janker

Christoph Janker (nascut el 14 de febrer de 1985) és un exfutbolista alemany que jugava com a defensa central.

## Enllaços externs

* Estadístiques de carrera a fussballdaten.de (alemany)
# Vivian Caoba

Vivian Caoba (s'Alqueria Blanca, Santanyí, 1972) és una artista, cantant, vedet, actriu i drag-queen mallorquina. Ha estat la principal vedet de l'escena mallorquina, realitzant nombroses aparicions tant en espectacles com a la televisió pública de les Illes.
Els seus inicis es remunten a la dècada del 1990 a la ciutat de Barcelona. Les seves primeres actuacions tengueren lloc al ja extint bar Ballet Blau de Ciutat Vella, fent números de cabaret i transformisme. Ja a l'illa de Mallorca, es va donar a conèixer amb les seves actuacions on interpretava (o segons ella, "incorporava" al seu espectacle) cançons d'artistes dispars com Rocío Jurado, Núria Feliu o Maria del Mar Bonet.
Tal com afirma la mateixa Vivian, va ser la primera transformista que feia cabaret emprant com a llengua principal el català de Mallorca. Segons ella, l'ús del català com a llengua vehicular del seu espectacle és quelcom natural, i no imposat o estudiat amb anterioritat.
El seu nom real és Pere Terrassa.

## Referències

* ↑ «Un vermut amb na Maldi [Cap. 4 - Vivian Caoba]». [Consulta: 26 febrer 2023].
* 1 2 «Parla en català, reina!». [Consulta: 25 febrer 2023].
* ↑ Palma, mateu cuart. «Vivian Caoba y Joan Bauzà recuperan la comedia costumbrista con Ses Grasses» (en castellà), 16-04-2008. [Consulta: 25 febrer 2023].
# Consell de l'Audiovisual de la Comunitat Valenciana

* No s'ha de confondre amb Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.
El Consell de l'Audiovisual de la Comunitat Valenciana, també conegut per les seues sigles CACV, és l’autoritat audiovisual independent encarregada de vetlar pel respecte dels drets, llibertats i valors constitucionals i estatutaris en l’àmbit dels mitjans audiovisuals al País Valencià i pel compliment de la normativa vigent en matèria audiovisual i de publicitat, d’acord amb els principis d’actuació i funcions que li atribueixen l’Estatut d’autonomia i la Llei 10/2018, de 18 de maig, de la Generalitat, de creació del Consell de l’Audiovisual de la Comunitat Valenciana (CACV).
Compta, a més, amb competències reguladores i sancionadores sobre els continguts del sector, inclosos els formats i les vies de transmissió, atenent a les prioritats derivades de l'interès públic i la responsabilitat davant la ciutadania. El Consell de l'Audiovisual Valencià intervindrà també en els processos d'adjudicació de llicències. Així mateix, tindrà competències en la gestió de l'arxiu audiovisual que puga crear la Generalitat Valenciana.
Els seus membres són persones de reconegut prestigi i experiència en l'àmbit de la comunicació audiovisual, i el seu mandat va més enllà de la legislatura, de tal manera que es desvincula el seu nomenament del període de sessions i el mandat parlamentari.

## Referències

* ↑ «Llei 6/2016, de 15 de juliol, de la Generalitat, del Servei Públic de Radiodifusió i Televisió d'Àmbit Autonòmic, de Titularitat de la Generalitat.». Diari Oficial de la Comunitat Valenciana. Generalitat Valenciana, 7831, 15-07-2016 [Consulta: 10 agost 2016].

## Enllaços externs

* Llei 10/2018, de 18 de maig, de creació del Consell de l'Audiovisual de la Comunitat Valenciana (CACV)
# Valeri Tókarev

Valeri Ivànovitx Tókarev (rus: Валерий Иванович Токарев), és un Coronel de les Forces Aèries Russes i cosmonauta de proves al Yuri A. Gagarin Cosmonaut Training Center, va néixer el 29 d'octubre de 1952 en la ciutat de Kap-Yar, Óblast d'Astracan i actualment resideix a la Ciutat de les Estrelles, óblast de Moscou. Ha viatjat a l'espai dues vegades i ha dut a terme dues caminades espacials. Es va retirar el 10 de juny de 2008.

## Referències

* ↑ SPACEFACTS.de. «Biographies of USSR/Russian Cosmonauts: Valeri Ivanovich Tokarev», 17-02-2010. [Consulta: 14 juny 2010].

## Enllaços externs

* http://www.kadikoyweb.com/uzay
# Aureli (metge)

Aureli (en llatí Aurelius) va ser un metge romà que va viure al segle ii (o potser una mica abans). Galè cita una de les seves receptes.

## Referències

* ↑ Galè. De Compositione Medicamentorum secundum Locos 5.5, vol. XII,892

## Vegeu també

* Aurelis, nissaga imperial
# Unió Siríaca Europea

La Unio Siríaca Europea és una organització d'entitats siríaques o aramees a Europa, que juntament amb la Unió Siríaca Americana (Associació Aramea Americana) Aconforma l'Aliança Universal Siríaca. Es va constituir a Brussel·les en un congrés el 14-15 de maig de 2004, al que van assistir 242 delegats, individuals o representant a les següents organitzacions:
* Syrianska-Assyriska Riksförbundet i Sverige (Suècia)
* Renyo Hiro Magazine (Suècia)
* Unió d'Associacions Siríaques a Suïssa
* Unió d'Associacions Assíries-Siríaques a Alemanya
* Buró d'Informació de Bethnahrin als Països Baixos
* Institut Mesopotàmic de Brussel·les
* Centre Cultural del Poble de Mesopotàmia a Bèlgica
* Club de Cultura Assiíria-Siríaca de Viena, Àustria
* Unió Assiria-Caldea-Siríaca (ACSU)
** Partit de la Llibertat de Beth-Nahrain
** Unió Patriòtica de Bethnarin (abans Organització Patriòtica Revolucionaria de Beth-Nahrin)
* Unió de Dones Lliures de Bethnahrin (HNHB)
* Unió de Joves de Bethnahrin (HCB)
Com a president fou elegit Iskender Alptekin. Sembla que era propera al Partit de la Llibertat de Beth-Nahrain, després Consell Nacional de Beth-Nahrin. Controla la televisió per satel·lit Suroyo TV.

## Referències

* Pàgina Oficial
# Chaetopogon

Chaetopogon és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins. És originària d'Itàlia, Portugal, Espanya, l'antiga Iugoslàvia i el Marroc.

## Taxonomia

* Chaetopogon fasciculatus (Link) Hayek

## Referències

* ↑ «Agrostis subspicata (Willd.) Raspail» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 8 juny 2024].
* ↑ Janchen, Erwin Emil Alfred 1913. Europaischen Gattungen der Farn-und Blutenpflanzen (ed. 2) 33
# Callicilix

Callicilix és un gènere monotípic de papallones nocturnes de la subfamília Drepaninae creada per Butler el 1885. La seva única espècie és Callicilix abraxata, descrita pel mateix autor i el mateix any.
L'envergadura alar és d'uns 44 mm. Els adults són de color blanc cremós, totes les ales amb una sèrie marginal de grans taques ovalades de color gris i alguns pegats irregulars en part confluents que solen formar una banda submarginal. Les anteriors estan creuades per un cinturó central ampli i una mica irregular, de color marró gris cap a la vora i tanca una taca del color del terra, però marró daurat fosc per sota de la vena subcostal, creuat per venes grisenques amb extremitats negres i transversals, internament per una línia sinuosa pàl·lida. Hi ha tres punts marrons grisos a la zona basal i hi ha dues taques ovalades a les interseccions radials i una tercera taca blanca de perla prop de l'àpex. Les posteriors tenen un gran pegat de color gris marró des del centre del marge abdominal fins a la meitat de l'ala, on es continua per dues taques fins a la vora. Hi ha una petita taca propera a la base de l'àrea interna-mitjana i quatre taques de color blanc perlat al disc entre les venes submedianes i les radials.

## Subspecies

* Callicilix abraxata abraxata (Japó)
* Callicilix abraxata nguldoe (Oberthür, 1893) Xina (Sichuan, Tibet, Guizhou, Hunan)

## Referències

* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; et al. «Callicilix» (en anglès). The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum, 2003.
* ↑ «Cistula Entomologica 3 : 124» (en anglès).
# Vivian (Dakota del Sud)

Vivian és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 131 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vivian tenia 131 habitants, 55 habitatges, i 36 famílies. La densitat de població era de 29,6 habitants per km².
Dels 55 habitatges en un 23,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,5% hi vivien parelles casades, en un 3,6% dones solteres, i en un 34,5% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,1% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 22,1% entre 25 i 44, un 29% de 45 a 60 i un 23,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 116,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.227 $ i la renda mediana per família de 26.477 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.111 $ mentre que les dones 15.000 $. La renda per capita de la població era de 13.503 $. Entorn del 7,3% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vivian». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vivian». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Consell de l'Esport Escolar de Barcelona

El Consell de l'Esport Escolar de Barcelona (CEEB) és una entitat que des del 1977 organitza competicions esportives entre centres educatius de Barcelona. A les seves activitats, que prioritzen l'educació a la competició, hi participen uns 40.000 esportistes l'any.

## Descripció

Fundada per un grup d'escoles, des de la seva fundació pretén prioritzar els valors educatius de l'esport per sobre dels competitius a través de l'organització de competicions i lligues.
Fa activitats d'esports col·lectius (bàsquet, futbol 5, futbol 7, futbol 11, futbol platja, corfbol, rugbi, handbol, hoquei sobre patins, shootball, street hoquei, waterpolo, voleibol i voleibol platja) i individuals (cross, bàdminton, curses d'orientació, dansa, escacs, esgrima, gimnàstica artística, gimnàstica rítmica, gimnàstica estètica de grup, judo, natació, natació sincronitzada, patinatge artístic, tennis de taula, salt de trampolí i vela esportiva).

## Història

El primer president va ser Joan Durà, i a partir del 2007 és Jaume Mora. Al principi l'entitat era més competitiva, i amb el pas dels anys ha passat a ser un instrument educatiu i social.
El 2008 movia 25.000 escolars. El curs 2017-2018 va organitzar activitats on van participar 40.114 esportistes, dels quals el 56% eren nois. Hi va haver 961 equips de futbol 5, 565 de bàsquet, 252 de voleibol i 135 de futbol 7 i 11. Entre altres activitats també va organitzar vuit cros, el que va tenir més participació va ser el de Sant Martí amb 701 joves, i el que menys el de Sant Andreu, amb 300 participants. També organitza casals d'estiu. El seu objectiu és arribar als 50.000 nens i nenes entre totes les activitats el 2020 i arribar a tots els barris de la ciutat.

## Referències

* 1 2 «Consell de l'Esport Escolar de Barcelona». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 Barcelona, Joan Carles Armengol /. «L'esport com a eina», 28-07-2017. [Consulta: 7 juliol 2019].
* ↑ «Més de 40.000 infants fan esport escolar a Barcelona», 02-10-2018. [Consulta: 7 juliol 2019].
# Valeri d'Antíbol

Valeri d'Antíbol (Gàl·lia, s. V - Antíbol, 473) fou el segon bisbe d'Antíbol. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes, particularment a les diòcesis de Niça i del Frejús.
Morí martiritzat pels visigots arrians. Res més se'n sap del cert, i la majoria de fets que s'hi atribueixen són llegendes. Les fonts antigues que en deurien parlar van desaparèixer durant les invasions dels segles VIII i IX. No s'ha de confondre amb un altre bisbe contemporani, Valeri de Niça, que fou monjo de Lerina.
El seu nom fou donat en 1182 a un poblat proper a Grassa, Saint-Vallier de Thiey.

## Bibliografia

* Dictionnaire historique et biographique du Comté de Nice. "Valère (Saint)". (francès)
* www.http://nominis.cef.fr (francès)
# Autoretrat als tretze anys

L'Autoretrat als tretze anys és un dibuix a punta d'argent sobre paper (27,5x19,6 cm) de Albrecht Dürer, del 1484 i conservat a l'Albertina de Viena. Aquesta és la primera obra coneguda de l'artista, així com un dels primers retrats d'art europeu considerat com una obra en si mateixa.

## Història

El mateix Dürer va recordar l'obra afegint amb orgull l'escrit "Aquest l'he fet jo retratant la meva aparença davant el mirall, en el 1484, quan era encara un nen". En aquella època l'artista era a botiga del pare a Norimberga i començava a mostrar el seu precoç talent en el dibuix.

## Descripció i estil

El noi retrocedeix a mitja figura de tres quarts, i es va tornar cap a la dreta, amb els ulls en aquesta direcció, fins i tot la punta del seu dit de la mà dreta. Realitzat amb la difícil tècnica de la punta d'argent, que no permet dubtes, el retrat conté alguns errors. El dit massa llarg amb el qual l'artista mostra el seu propi reflex, o la mà oculta que subjecta el llapis, així com els ulls, que no tenen una mirada real, fan sentir la incomoditat dels principiants.
L'obra presenta analogies formals amb els primers dibuixos de l'artista, com el Retrat del pare amb statuetta de alfiere en mà, sobre esquemes de l'art Flamenc suggerit probablement pel pare o pel seu mestre Michael Wolgemut, pintor de Nuremberg que en el 1487 va agafar Dürer com a aprenent. L'any 1516 Dürer li va fer un homenatge al seu mestre pintat el Retrat de Michael Wolgemut.

## Bibliografia

* Costantino Porcu (a cura de), Dürer, Rizzoli, Milà 2004.

## Altres autoretrats

* Autoretrat amb flor de card, Museu del Louvre (1493)
* Autoretrat amb guants, Museu del Prado (1498)
* Autoretrat amb vestit de pell, Alte Pinakothek (1500)
# Bulla

«Bulla» té aquests significats:
* Bulla, medalló que portaven els nens en l'antiga Roma fins que eren considerats adults.
* Bulla, esfera d'argila que en l'antiga Mesopotàmia s'utilitzava com a registre en les transaccions de bestiar.
* Antiga forma d'anomenar la Patum de Berga.
Viccionari
# Andrzej Mierzejewski

Andrzej Mierzejewski (Chełmża, Cuiàvia-Pomerània, 7 de desembre de 1960) va ser un ciclista polonès, professional del 1989 al 1997.
En el seu palmarès destaquen dos Campionats nacional en ruta, el 1985 i 1988, i tres victòries finals de la Volta a Polònia, el 1982, 1984 i 1988. El 1988 va prendre part als Jocs Olímpics d'Estiu de Seül. on disputà la cursa en ruta del programa de ciclisme.

## Palmarès

* 1982
** 1r a la Volta a Polònia i vencedor d'una etapa
* 1984
** 1r a la Volta a Polònia i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Àustria
* 1985
** Campió de Polònia en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau
* 1987
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suècia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Polònia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Renània-Palatinat
* 1988
** Campió de Polònia en ruta
** 1r a la Volta a Polònia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1990
** Vencedor d'una etapa a l'International Cycling Classic
* 1993
** 1r al Campionat dels Estats Units de Critèrium
* 1996
** 1r a la Małopolski Wyścig Górski

## Referències

* ↑ «MIERZEJEWSKI Andrzej». [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Andrzej MIERZEJEWSKI» (en italià). [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Andrzej Mierzejewski». [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «Andrzej Mierzejewski – Polski Komitet Olimpijski» (en polonès). [Consulta: 21 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a procyclingstats.com
# Cromàtide germana

Una cromàtide germana és una de les dues cromàtides d'un mateix cromosoma unides per un mateix centròmer. Un cop les cromàtides germanes s'han separat (durant l'anafase de la mitosi o l'anafase tardana de la meiosi de la reproducció sexual), se les anomena de nou cromosomes. Tot i tenir la mateixa massa genètica que les cromàtides individuals que van formar el seu pare, les "molècules" filles s'anomenen cromosomes d'una manera similar a la qual un fill d'un parell de bessons no es coneix com un bessó individual. La seqüència d'ADN de dues cromàtides germanes és completament idèntica (a part dels molt poc freqüents errors de còpia d'ADN).
L'intercanvi de cromàtides germanes (SCE) és l'intercanvi d'informació genètica entre dues cromàtides germanes. Aquest intercanvi pot ocórrer durant la mitosi o la meiosi. Aquests intercanvis semblen reflectir principalment els processos de reparació de l'ADN que responen al dany de l'ADN.
Per contra, les cromàtides no germanes, es refereixen a qualsevol de les dues cromàtides de cromosomes homòlegs emparellats, és a dir, l'aparellament d'un cromosoma patern i un cromosoma matern. En els encreuaments cromosòmics, les cromàtides homòlogues formen quiasmes per intercanviar material genètic durant la profase I de la meiosi.
# Autoretrat (Velázquez)

Aquest Autoretrat el va pintar en una data dubtosa per Velázquez, distints especialistes en l'artista daten el quadren entre els anys 1638 i 1649. Es conserva al Museu de Belles Arts de València des que el 1835 Martínez Blanch va fer donació del quadre.

## Història del quadre

Els especialistes han arribat a reconèixer fins a deu autorretrats del pintor sevillà però només aquest ha estat reconegut per tots ells. Amb el de Las Meninas es tracta de l'únic autoretrat autògraf conservat, retallat en tres dels seus costats. Una còpia en els Uffizi de Florència podria reflectir el seu estat primitiu. La restauració realitzada el 1986 en els tallers del Museu del Prado per Rocío Dávila va confirmar la seua autografia segura, posada en dubte en el passat a causa de la brutícia que el cobria, entre d'altres per Jonathan Brown, que el 1999 va rectificar la seva opinió adversa.
El quadre es trobava a Roma dins les col·leccions vaticanes fins que va ser tret d'allà pels francesos. El 1798 va passar a mans de José Martínez i després a Francisco Martínez Blanch, cònsol a Niça, qui va acabar lliurant-lo a la Reial Acadèmia de Sant Carles l'any el 1835 juntament amb altres quadres i objectes de les seues col·leccions, i posteriorment al Museu de Belles Arts de València junt amb les col·leccions de l'Acadèmia.

## Descripció del quadre

Velázquez apareix en bust de perfil, sobre fons neutre fosc, girant el cap per mirar directament a l'espectador i amb la típica gorgera blanca pròpia de l'època. El quadre reprodueix l'aspecte que tindria Velázquez amb quaranta o cinquanta anys, si fa no fa, pel temps del seu segon viatge a Itàlia.

## Referències

* ↑ Brown (2008), Escritos completos sobre Velázquez, p. 245-249.

## Bibliografia

* Velázquez, Catàleg de l'Exposició. Museu del Prado, 1990.

## Enllaços externs

* Descripció del quadre al Museu de Belles Arts de València Arxivat 2010-10-02 a Wayback Machine.
Viccionari
# Vicent Traver Calzada

Vicent Traver Calzada (Borriana, 1945) és un pintor i escultor valencià.

## Biografia

Vicent Traver fou deixeble de Ramón Catalán. El 1962 estudia dibuix a l'escola d'Arts i Oficis de Castelló de la Plana. De 1963 fins a 1968 estudia a l'Escola de Belles Arts de San Carles de València, pintura i gravat. De 1968 a 1970 estudia escultura a l'Escola de Belles Arts de Sant Ferran de Madrid i a Sant Carles de València, i en acabar els estudis, col·labora en les classes d'escultura i gravat calcogràfic, a l'Escola de Belles Arts de València, i va obtenir el premi nacional final de carrera.
Estudia i treballa a París per una beca, i va a Roma amb altra beca del Ministeri d'Assumptes Exteriors Italià, per estudiar pintura mural.
Ha estat en diverses biennals, ha viatjat per Europa, Estats Units, i ha tornat als seus orígens, la seva terra, Borriana, on té el seu taller, i d'on quasi ja no surt.

## Obra

Té obra en diversos museus i col·leccions: Hispanic Society de Nova York, Museu de Belles Arts de Sant Pius V de València, Museu de l'Alhambra de Granada, Museu de Mina (Egipte), Museu d'Art Contemporani de Vilafamés, Diputació de Castelló, Diputació de València, Col·lecció Bancaixa, Ajuntament de Castelló.
A l'edifici nou de l'Ajuntament de Castelló pintà tres figures llegendàries que decoren la façana: Tombatossals, Bufanúvols i Arrancapins. A la basílica de la Mare de Déu del Lledó té instal·lat un mural de la romeria i a l'Església de Sant Joan Baptista d'Alcalà de Xivert, un quadre seu de 1996, La degollació de Sant Joan, presideix el retaule major. Des del 2001 fins al 2010 ha treballat en una sèrie de pintures de gran format, que estan col·locats al vestíbul de la Diputació de Castelló. Aquestes obres utilitzen la tècnica de l'oli sobre llenç belga prèviament preparat al gesso.
La seua obra reflecteix un treball minuciós, meticulós, detallista, quasi obsessionat per la perfecció. Figurista i realista, l'autor utilitza l'hiperrealisme per criticar els seus excessos i mostrar el sentit de l'abstracte. De les seves distintes èpoques i tendències, una primera època està marcada pels fets socials i la repressió, i una segona, on predomina el component estètic.

## Referències

* ↑ «Curriculum Traver Calzada». Galeria Espai Assaig. [Consulta: 13 abril 2009].
* ↑ Galán, Diana «Vicente Traver Calzada». El Mediterráneo, 05-12-2003 [Consulta: 13 abril 2009].
* ↑ Añó, Pere; et alii. «El nou retaule major de l'Església parroquial de Sant Joan Baptista, del pintor Vicent Traver Calzada». A: La Iglesia (1766/2003) y el Campanario (1803/2003) de Alcalà de Xivert. Benicarló: Centre d'Estudis del Maestrat, 2003.
* ↑ «Vicente Traver Calzada. Pintor y escultor». El Periodic, 04-05-2006. Arxivat de l'original el 2009-04-04 [Consulta: 13 abril 2009]. Arxivat 2009-04-04 a Wayback Machine.
* ↑ Pitarch, Laura «Dos nuevos murales de Traver Calzada decoran la diputación» (en castellà). Levante-emv, 15-04-2009.
* ↑ Gascó Sidro, Antonio José. Los murales de la Diputación de Castellón de Traver Calzada. Castelló: Diputació, 2010, p. 55. ISBN 978-84-96372-83-2.
* ↑ Fabra, María «Imágenes de la verdad» (en castellà). El País, 01-04-1999.
# Ciparissos

Ciparissos (Cyparissus, Κυπάρισσος) fou un riu de Messènia, que corria una mica al nord de la ciutat de Ciparíssia, al golf de Ciparíssia. Probablement la ciutat, que era molt antiga, donava nom al riu.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Cyparissus». A: Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Cal Sastre (Agullana)

Cal Sastre és una obra d'Agullana (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, situat al veïnat de l'Estrada. És una casa de planta rectangular, de planta baixa i pis, amb coberta a dues vessants. El paredat de la casa és de pedres sense escairar, i les obertures són carreuades. L'element més destacat de la casa és la llinda de la porta, amb la data 1725 inscrita, al centre de la qual hi ha la representació d'unes tisores, que fan pensar que aquesta casa havia estat la casa del barber del poble.

## Referències

* ↑ «Cal Sastre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 maig 2020].