OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sunay Erdem

Sunay Erdem (Xumen, 17 de març de 1971) és un arquitecte paisatgista turc, nascut a Bulgària.
Erdem va realitzar varies projectes de disseny urbà en més de 40 països. Va guanyar el Premi Nacional d'Arquitectura en Turquia en la categoria Presentació d'Idees (2010). Sunay Erdem també va guanyar els Premis Turístics Nacionals de Paisatge Turc els anys 2009, 2010 i 2013 que van ser lliurats per la Cambra d'Arquitectes del Paisatge a Turquia. Un dels projectes importants desenvolupats per Sunay Erdem és el projecte de muralla per a la frontera entre EUA i Mèxic.

## Referències

* ↑ «Turkish National Landscape Architecture Awards». Chamber of Landscape Architects in Turkey. Arxivat de l'original el 2014-11-01. [Consulta: abril 2014].
* ↑ «Turkish National Architecture Awards and Exhibition 2010/Category:Presentation of Ideas». Chamber of Architects in Turkey. [Consulta: 16 abril 2010].
* ↑ «Erdem Architects Envisioned Trump’s Mexican Border Wall As ’Mega Green-Corridor’». World Architecture, 09-12-2016. Arxivat 13 August 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-08-13. [Consulta: 5 setembre 2017].
# Aguanos

Els aguano (també awano, ahuano, hilaca, uguano, aguanu, santacrucino, tibilo) són un poble indígena del Perú. L'any 1959 eren 40 famílies. Viuen al Huallaga inferior i riu Samiria superior, i a l'afluent de la riba dreta del riu Marañón.
Avui fan conreu i s'han convertit en gran part al catolicisme romà.

## Història

Al segle xvi, Aguano es va trobar per primera vegada amb els espanyols. Les malalties introduïdes pels europeus i la guerra amb el jívaros van matar gran part de la tribu. Els membres supervivents dels pobles aguano pròpiament dit, Cutinana i Maparina es van unir per formar el que es coneix com el poble Aguana.
Al segle xix, l'aguano vivia a prop de Santa Cruz a la riba inferior del riu Huallaga. A mesura que es van aculturar més a la societat espanyola peruana, van adoptar el nom de Santacrucinos.

## Notes

* ↑ Olson 43
* ↑ Olson 85
* ↑ Olson 357
* ↑ "Aguano." Ethnologue. Retrieved 17 Feb 2012.
* 1 2 Olson 6
* ↑ Olson 5

## Referències

* Olson, James Stuart. The Indians of Central and South America: an ethnohistorical dictionary. Westport, CT: Greenwood Publishing, 1991. ISBN 0-313-26387-6.

## Bibliografia

* Campbell, Lyle. (1997). American Indian languages: The historical linguistics of Native America. Nova York: Oxford University Press. ISBN 0-19-509427-1.
* Kaufman, Terrence. (1994). The native languages of South America. In C. Mosley & R. E. Asher (Eds.), Atlas of the world's languages (pp. 46–76). London: Routledge.
# Academic Press

Academic Press (Londres, Oxford, Boston, Nova York i San Diego) és una editorial acadèmica que forma part de la companyia editorial Elsevier.
Academic Press publica llibres de referència, a més de productes en línia, sobre Biologia, Física, Psicologia, Economia, Finances, Neurociència, Enginyeria ambiental, Enginyeria de telecomunicacions, Enginyeria alimentària i Nutrició.
Entre els seus productes més coneguts es troben la sèrie de publicacions científiques “Methods in Enzymology”, a més d'enciclopèdies com ara “The International Encyclopedia of Public Health” i l'”Encyclopedia of Neuroscience”.

## Enllaços externs

* Academic Press - Lloc web oficial
# Barranc de la Pena

El barranc de la Pena és un afluent per la dreta del riu Sec, afluent del Francolí.
Es forma a uns 1.040 m d'altitud, a les muntanyes de Prades i al terme municipal de Vimbodí i Poblet (Conca de Barberà), prop del Pic d'Àguila. Es dirigeix al nord, tot resseguint el GR 171-4 i travessa la carretera TV-7007 (L'Espluga - Poblet per les Masies). Poc després passa a prop de les Masies i del monestir de Poblet, travessa els GR 171 i GR 175 i la carretera TV-7001 (L'Espluga - Poblet) i desaigua al riu Sec a uns 440 m d'altitud, després d'un recorregut d'uns 4 km.
# Arxiu Històric Municipal (Santpedor)

L'Arxiu Històric Municipal de Santpedor és al carrer Jaume Ferran, als baixos de l'actual Ajuntament de Santpedor. A l'Arxiu s'hi guarda una significativa sèrie de privilegis concedits pels reis a la vila entre els segles XII i XVI. Destaquen també les sèries de llibres de comptes municipals (segles XV-XVIII) i de llibres d'acords del consell (segle xvii). De la mateixa època també es conserven llibres per als diferents serveis i oficials municipals (botiga del blat, de la carnisseria, del mostassaf…). El major volum de documentació, però, correspon als segles XVIII, XIX i XX, en què la gestió municipal es fa més complexa i sorgeixen nous tipus de documents tant de caràcter fiscal com estadístic i demogràfic.
A l'edat mitjana, tota la documentació municipal era custodiada a l'arxiu parroquial de l'església de Santpedor. A partir del segle xv, el Consell o Ajuntament de Santpedor té un edifici propi (antic Ajuntament, Plaça Gran, 1) on es comencen a guardar alguns llibres més. En els segles XIX i XX, les guerres i el freqüents canvis de seu de l'Ajuntament provoquen considerables pèrdues de documentació. A finals del segle xix l'Arxiu és ordenat i classificat per Mn.Anton Vila i Sala. L'any 2011 es digitalitza i es trasllada a unes noves instal·lacions situades als baixos de l'actual Ajuntament.

## Referències

* ↑ Vila i Prat, Francesc. Anton Vila i Sala (1863-1936). Santpedor: Ajuntament de Santpedor, Febrer del 2015, p. 130.
* ↑ «Santpedor digitalitzarà els fons més antics de l'Arxiu Municipal Històric». Nació Digital, 12-04-2010 [Consulta: 18 març 2016].
# Xenó (militar selèucida)

Xenó (en llatí Xenon, en grec antic Ξένων) fou un militar grec al servei d'Antíoc III el Gran que va viure al segle III aC.
El sobirà selèucida el va enviar, juntament amb el general Teodot Hemioli, amb un exèrcit, contra el sàtrapa rebel Moló de Mèdia. Van atacar la capital de Moló però davant de l'avenç d'aquest, van decidir refugiar-se dins dels murs de la ciutat, segons diu Polibi.

## Referències

* ↑ 2.Xenon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1295
* ↑ Polybius. The General History of the Wars of the Romans. J. Davis, 1812, p. 317–.
Viccionari
# Suna Korat

Suna Korat (en algunes fonts Suna Korad, Istanbul, 1936 - 19 de març de 2003) fou una cantant d'òpera soprano i pianista turca. Va ser Devlet Sanatçısı (Artista de l'Estat) de Turquia.
Després de jubilar-se de l'Òpera i Ballet Estatal d'Istanbul el 1996, va treballar com a directora i professora del Departament de l'Òpera a la Universitat de Bilkent a Ankara. Va ser nomenada "Artista de l'Estat" de Turquia l'any 1981. Una acadèmia de música i belles arts establerta el 2005 a Ankara porta el seu nom.
El 1966 va cantar Gilda de Rigoletto al Gran Teatre del Liceu de Barcelona i va sorprendre per la qualitat de la seva veu fresca.

## Referències

* ↑ http://www.guzelsanatlar.gov.tr/TR,3171/1981-yilinda-secilen-devlet-sanatcilari.html
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/devlet-sanatcisi-soprano-suna-korat-oldu-135258
* ↑ http://akademisunakorat.tr.gg/Suna-Korat-M.ue.zik-ve-G.ue.zel-Sanatlar-Derne%26%23287%3Bi.htm
* ↑ Montsalvatge, Xavier. «Rigoietío» valorado por las voces de Manuel Ausensi, Jaime Aragall y la soprano Suna Korat» (en castellà). La Vanguardia. [Consulta: 27 gener 2017].

## Enllaços externs

* Suna Korat, Yalnız bir Diva (Una diva tota sola) per Zeynep Oral (turc)
# T-Online

T-Online, filial de Deutsche Telekom, amb seu a Darmstadt és el més gran Proveïdor d'Internet d'Alemanya.
Les accions de T-Online cotitzen a la Deutsche Börse. T-Online ha utilitzat les marques "Ya.com" a Espanya i "Terravista" a Portugal. A Àustria i Suïssa, es fa servir la marca T-Online. Als Estats Units, la societat té la seva filial T-Mobile USA. La filial Francesa Club internet ha estat venuda el maig del 2007 a Neuf Cegetel. Els dos grups han obtingut l'autorització de les autoritats de la competència el juny del 2007 per finalitzar l'operació. T-Online va vendre Ya.com (Espanya) el juny del 2007 a France Telecom, que opera amb la marca Orange Espanya.

## Referències

* ↑ 20Minutos «France Telecom compra Ya.com por 320 millones de euros». 20minutos.es - Últimas Noticias.

## Enllaços externs

* T-Online - Lloc web oficial
# Ain Erreggada

Ain Erreggada (en àrab عين رقادة, ʿAyn Raggāda; en amazic ⵄⵉⵏ ⵔⴳⴳⴰⴷⴰ) és un municipi de la província de Berkane, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 2.694 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# A Kiss for Cinderella

A Kiss for Cinderella és una pel·lícula muda de la Paramount dirigida per Herbert Brenon i protagonitzada per Betty Bronson, Esther Ralston i Tom Moore. Va ser el debut de l'actriu Anita Page. La pel·lícula, basada en l'obra de teatre homònima de James M. Barrie, es va estrenar la setmana de Nadal de 1925. Herbert Brenon i Betty Bronson ja havien coincidit l'any anterior, com a director i protagonista, en l'adaptació de l'obra més famosa de Barrie, “Peter Pan” (1924).

## Argument

Jane, la Ventafocs, és una pobre que treballa per poder menjar netejant a casa d'un artista durant la Primera Guerra Mundial. Ell l'anomena la Ventafocs perquè sempre parla de les coses meravelloses que un dia li passaran i del príncep encantador que coneixerà. Una nit exposa involuntàriament un llum durant un raid aeri i això fa despertar les sospites d'un policia que pensa que pot ser una espia alemana i la segueix a casa seva. El policia descobreix que en el seu temps lliure dirigeix la Penny Friend Shop, on es dedica a tenir cura de quatre orfes de guerra. El policia s'enamora de la Ventafocs i l'ajuda a cuidar els més menuts. Una nit, esperant el policia, s'esvaneix sobre la neu una nit i somia amb carrosses de carbassa, fades madrines i bones fades. A causa del temps que ha estat sobre la neu emmalalteix. Al final el policia li demana de casar-se amb ella cosa que accepta.

## Repartiment

* Betty Bronson (Ventafocs, Jane)
* Tom Moore (el policia)
* Esther Ralston (fada madrina)
* Dorothy Cumming (la reina)
* Flora Finch (segona client)
* Juliet Brenon (tercera client)
* Henry Vibart (Richard Bodie)
* Ivan Simpson (Mr. Cutaway)
* Marilyn McLain (Gladys)
* Dorothy Walters (Mrs. Maloney)
* Pattie Coakley (Marie-Therese)
* Mary Christian (Sally)
* Edna Hagen (Gretchen)
* Barbara Barondess (al ball)
* Anita Page (no surt als crèdits)

## Referències

* 1 2 Ellenberger, Allan R.; Paton, Robert Murdoch. Anita Page: A Career Chronicle and Biography (en anglès). McFarland, 2021-02-09, p. 73-75. ISBN 978-1-4766-4107-2.
* ↑ «“A Kiss for Cinderella”». The Film Daily, 03-01-1925, pàg. 5.
* ↑ «Ask 150 exemptions». Film Daily, 08-10-1925, pàg. 4.
* ↑ Higgins, Steven; N.Y.), Museum of Modern Art (Nova York. Still Moving: The Film and Media Collections of The Museum of Modern Art (en anglès). The Museum of Modern Art, 2006, p. 112. ISBN 978-0-87070-326-3.

## Enllaços externs

* A Kiss for Cinderella al catàleg de l'American Film Institute
* Pel·lícula completa a YouTube
# Ball de Cossis

* No s'ha de confondre amb Ball dels cossiers.
El ball de Cossis és un ball tradicional de cercavila que forma part del seguici popular de les Festes de Santa Tecla, festa major de la ciutat de Tarragona.
El nom «cossi» fa referència al barret en forma de recipient que els dansaires duen al cap, i que simbolitzen l'eina emprada antigament per pescar pops.
Se'n tenen referències des del segle XV, tot i que l'any 1804 aquest ball, que representava el gremi dels corders, va desaparèixer. És un dels quatre balls que l'Esbart Dansaire de Tarragona va recuperar entre el 1985 i el 2004 després d'una recerca sobre els vestigis folklòrics de la ciutat, juntament amb el ball de Gitanes, el de Pastorets i el dels Set Pecats Capitals i el de Cossis. Està emparentat amb el Ball dels Cossiers de Mallorca i el Ball de Prims de Reus.
L'any 2013 l'Esbart Dansaire va presentar el Ball de Cossis Petit, una rèplica del Ball de Cossis gran, per a balladors de menys de 12 anys, dins el marc de la festa Santa Tecla petita.

## Referències

* 1 2 L’Esbart Dansaire prepara el retorn tecler al carrer
* ↑ Ball de Cossis: 15 anys amb els colors del mar
* ↑ El Ball de Cossis tindrà la seva rèplica petita aquesta Santa Tecla

## Enllaços externs

* Ball dels Cossis
# Baie Sainte Anne

Baie Sainte Anne és un districte administratiu de les illes Seychelles situat a l'illa de Praslin. La seva superfície és de 25,1 km². La població estimada el 2019 era de 4.786 habitants.

## Referències

* ↑ «POPULATION AND VITAL STATISTICS MID YEAR POPULATION ESTIMATES 2019» p. 17 (Table 10). Victoria, Mahe, Seychelles: National Bureau of Statistics Seychelles, 30-08-2019.
* ↑ «BAIE STE ANNE». Local Government Seychelles. Arxivat de l'original el 2019-12-24.
# Xenó d'Ègion

Xenó d'Ègion (en llatí Xenon, en grec antic Ξένων) fou un polític de la Lliga Aquea natural d'Ègion.
El van enviar dues vegades com ambaixador a Roma, junt amb Telecles, per demanar l'alliberament dels ostatges enviats a Itàlia pels romans al final de la guerra contra el regne de Macedònia l'any 168 aC, segons diu Polibi. Van intercedir especialment per l'historiador Polibi, un dels presoners, i per Estraci de Tritea, i van suplicar al senat romà que els alliberés, però la seva petició va ser rebutjada. De Xenó en parla Pausànias.

## Referències

* ↑ 5.Xenon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1295
# Tangent vertical

En matemàtiques, una tangent vertical és una recta tangent que és vertical. Com que una línia vertical té pendent infinita, una funció tal que la seva gràfica té una tangent vertical no és derivable en el punt de tangència.

## Definició a partir del límit

Una funció ƒ té una tangent vertical a x = a si el quocient de diferències que es fa servir per definir la derivada té límit infinit:
    $\lim _{h\to 0}{\frac {f(a+h)-f(a)}{h}}={+\infty }\quad {\text{or}}\quad \lim _{h\to 0}{\frac {f(a+h)-f(a)}{h}}={-\infty }.$
El primer cas correspon a una tangent vertical que s'inclina cap a dalt, i el segon cas a una tangent vertical que s'inclina de manera descendent. Informalment parlant, el gràfic de ƒ té una tangent vertical a x = a si la derivada de ƒ a a és infinita o positiva o negativa.
Per a una funció contínua, sovint es pot detectar una tangent vertical prenent el límit de la derivada. Si
    $\lim _{x\to a}f'(x)={+\infty }{\text{,}}$
llavors ƒ ha de tenir una tangent vertical que s'inclina cap a dalt a x = a. De manera similar, si
    $\lim _{x\to a}f'(x)={-\infty }{\text{,}}$
llavors ƒ ha de tenir una tangent vertical que s'inclina cap avall a x = a. En aquestes situacions, la tangent vertical a ƒ apareix com a asímptota vertical a gràfic de la derivada.

## Cúspides Verticals

Relacionat de prop amb les tangents verticals hi ha les cúspides verticals. Això ocorre quan les derivades laterals són les dues infinites, però una és positiva i l'altre és negativa. Per exemple, si
    $\lim _{h\to 0^{-}}{\frac {f(a+h)-f(a)}{h}}={+\infty }\quad {\text{i}}\quad \lim _{h\to 0^{+}}{\frac {f(a+h)-f(a)}{h}}={-\infty }{\text{,}}$
llavors el gràfic de ƒ tindrà una cúspide vertical que s'inclina amunt al canté esquerra i cap avall al dret.
Igual com amb les tangents verticals, les cúspides verticals a vegades es poden detectar en el cas d'una funció contínua examinant el límit de la derivada. Per exemple, si
    $\lim _{x\to a^{-}}f'(x)={-\infty }\quad {\text{i}}\quad \lim _{x\to a^{+}}f'(x)={+\infty }{\text{,}}$
llavors el gràfic de ƒ tindrà una cúspide vertical que s'inclina cap avall al costat esquerre i cap amunt al dret. Això correspon a una asímptota vertical sobre el gràfic de la derivada que va cap a $\infty$ a l'esquerra i $-\infty$ a la dreta.

## Exemple

La funció
    $f(x)={\sqrt[{3}]{x}}$
té una tangent vertical a x = 0, ja que és contínua i
    $\lim _{x\to 0}f'(x)\;=\;\lim _{x\to 0}{\frac {1}{\sqrt[{3}]{x^{2}}}}\;=\;\infty .$
De manera similar, la funció
    $g(x)={\sqrt[{3}]{x^{2}}}$
té una cúspide vertical a x = 0, ja que és contínua
    $\lim _{x\to 0^{-}}g'(x)\;=\;\lim _{x\to 0^{-}}{\frac {1}{\sqrt[{3}]{x}}}\;=\;{-\infty }{\text{,}}$
i
    $\lim _{x\to 0^{+}}g'(x)\;=\;\lim _{x\to 0^{+}}{\frac {1}{\sqrt[{3}]{x}}}\;=\;{+\infty }{\text{.}}$

## Referències

Vertical Tangents and Cusps. Consultat el May 12, 2006.
# T-Pain

Faheem Najma Rasheed (Tallahassee, Florida, 30 de setembre de 1985), més conegut pel seu nom artístic de T-Pain, és un cantant de música rap, productor i actor estatunidenc, i és també el fundador del segell discogràfic Boy Entertainment, creat el 2005.
Va començar la seva carrera com a raper en el grup de Nappy Headz, fins que el 2005, va iniciar la seva carrera en solitari i va llançar el seu disc debut, Rappa Ternt Sanga, amb els èxits "I'm Sprung" i "I'm N Luv (Wit A Stripper)".
Al llarg de la seva carrera com a cantant, T-Pain ha utilitzat àmpliament l'efecte Auto-Tune en les seves cançons. Des del llançament del seu àlbum debut, T-Pain ha produït nombrosos èxits de la seva autoria i d'altres rapers i cantants de R&B, i ha tingut també molts singles top ten en el Billboard Hot 100.
El 2008, va guanyar un Grammy amb Kanye West per al single "Good Life". El 2010 va guanyar un altre Grammy amb Jamie Foxx pel single "Blame It".

## Discografia principal
### Àlbums d'estudi

* 2005: Rappa Ternt Sanga
* 2007: Epiphany
* 2008: Thr33 Ringz
* 2011: RevolveЯ
* 2013: Stoicville: The Phoenix

### Altres

* 2010: Freaknik: The Musical (banda sonora de la pel·lícula)

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2013-06-28 a Wayback Machine. (anglès)
# Agustín García Gasco Vicente

Agustín García Gasco Vicente (Corral de Almaguer, 12 de febrer de 1931 - Roma, 1 de maig de 2011) va ser un cardenal espanyol de l'Església catòlica. Quan morí era arquebisbe emèrit de València.

## Referències

* ↑ «Muere uno de los prelados más combativos» (en castellà). El País, 01-05-2011. [Consulta: 1r maig 2011].
* ↑ «Pastor de la grey valentina» (en castellà). Levante-emv, 11-03-2018.
# A Lady to Love

A Lady to Love és una pel·lícula dramàtica estatunidenca pre-codi dirigida per Victor Sjöström i escrita per Sidney Howard. És protagonitzada per Vilma Bánky, Edward G. Robinson, Robert Ames, Richard Carle i Lloyd Ingraham. La pel·lícula es va estrenar el 28 de febrer de 1930 per Metro-Goldwyn-Mayer. Bánky i Robinson van aparèixer en una versió en alemany produïda i dirigida també per Sjöström. En cas contrari, amb un repartiment diferent, es va estrenar un any més tard als Estats Units com aDie Sehnsucht Jeder Frau.

## Argument

Tony, un pròsper viticultor italià a Califòrnia, busca una dona esposa, fent passant per ell una fotografia del seu guapo llogater, Buck. Lena, una cambrera de San Francisco, accepta l'oferta i, tot i que està desil·lusionada en descobrir la veritat, continua amb el matrimoni pel seu desig de tenir una llar i en part per la seva debilitat per Buck, els esforços del qual per prendre-la a Tony confirma el seu amor pel seu marit.

## Repartiment

* Vilma Banky com a Lena Shultz
* Edward G. Robinson com a Tony
* Robert Ames com a Buck
* Richard Carle com a carter
* Lloyd Ingraham com el pare McKee
* Anderson Lawler com a doctor
* Gum Chin com Ab Gee
* Henry Armetta com a Angelo
* George Davis com a Giorgio

## Recepció

Mordaunt Hall a The New York Times va elogiar Robinson, però troba a faltar la resta: "La imatge no té una mobilitat pictòrica, però el seu ventall d'actuació, tal com ofereix el Sr. Robinson, des del més lleuger humor de les emocions, tal com es mostra durant l'escena en què es descobreix abandonat pels seus éssers estimats, és molt gratificant."

## Estat dels drets d'autor

L'any 1958, la pel·lícula va entrar al domini públic (als EUA) perquè els reclamants no van renovar el seu registre de drets d'autor l'any vint-i-vuit després de la seva publicació.

## Vegeu també

* The Secret Hour (1928)
* Sabien què volien (1940)

## Referències

* ↑ Die Sehnsucht Jeder Frau a Catàleg de l'American Film Institute (anglès)
* ↑ (anglès) John Douglas Eames, The MGM Story Octopus Book Limited, Londres 1975 ISBN 0-904230-14-7
* ↑ Hall, Mordaunt «Film of Play is Effective». The New York Times, 01-03-1930.

## Enllaços externs

* A Lady to Love es pot descarregar gratis a Internet Archive [més]
# Baigneaux (Loir i Cher)

Baigneaux és un municipi francès, situat al departament del Loir i Cher i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 51 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Baigneaux era de 51 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 28 habitatges, 20 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 28 habitatges eren cases. Dels 20 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 7 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Baigneaux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 28 persones, 17 eren actives i 11 eren inactives. De les 17 persones actives 16 estaven ocupades (8 homes i 8 dones) i 1 aturada (1 home). De les 11 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Baigneaux hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 616 hectàrees.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Baigneaux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Baigneaux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Teixidor del Nil

El teixidor del Nil (Ploceus taeniopterus) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones humides amb canyars o papirs, al nord-oest, est i sud-est del Sudan, extrem nord-est de la República Democràtica del Congo, sud-oest d'Etiòpia, nord d'Uganda i nord-oest de Kenya.

## Referències

* ↑ «Teixidor del Nil». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)