OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Klammer (Zeichen)

Un claudàtor és un signe gràfic, que s'utilitzen habitualment per aïllar un segment de text o dades de la resta del text. El parell de símbols habituals són [ i ]. El parell de símbols { i }, anomenat "claus", també són sovint emprats com claudàtors.
Existeixen altres formes de claudàtors, com ara (per exemple) claus obliqües o diagonals utilitzades pels lingüistes per anotar la fonètica de les paraules.
Els claudàtors normalment són parelles simètriques, i un claudàtor individual es pot identificar com un claudàtor "esquerra" o "dreta" o, alternativament, un "claudàtor d'obertura" o "de tancament", respectivament, depenent de la direccionalitat del context.
En l'escriptura casual i en camps tècnics com ara la informàtica o l'anàlisi lingüística de la gramàtica, els claudàtors apareixen imbricats. És a dir, un parell de claudàtors en conté d'altres. El nombre de claudàtors d'obertura coincideix amb el nombre de claudàtors de tancament en aquests casos.
En matemàtiques s'utilitzen diverses formes de claudàtors, amb significats matemàtics específics, sovint per denotar funcions i formulari matemàtic específic.
# Circuit de Le Mans

El Circuit de Le Mans també anomenat Circuit de Bugatti en honor d'Ettore Bugatti és un circuit automobilístic localitzat a Le Mans, França.

## Utilització

El circuit usa part del traçat utilitzat per les famoses 24 Hores de Le Mans, cursa que té un traçat construït expres per la cursa.
El circuit de Le Mans és utilitzat també per les curses de motos de les 24 hores de Le Mans, a més de disputar-s'hi el GP de França de motos. Ocasionalment també s'hi corren curses del campionat alemany de turismes DTM.

## A la F1

En aquest circuit s'hi va córrer el Gran Premi de França de 1967, única vegada que la Fórmula 1 ha utilitzat el traçat.

### Resultats de la F1

| Temporada | Data | Pilot Guanyador | Equip Guanyador | Reportatge |
| 1967 | 2 de juliol | Jack Brabham | Brabham - Repco | Resultats |

## Enllaços externs

* Guia Trackpedia del circuit de Le Mans / Bugatti Arxivat 2009-01-29 a Wayback Machine.
# Preferències en l'atenció centrada en la persona

Les preferències en l'atenció centrada en la persona en el model d'Atenció Centrat en la Persona és una idea clau i un dels seus eixos vertebrals. Parteix de la premissa que la persona i el que aquesta vol (preferència) és la base i el centre de tot el treball a portar a terme per als professionals que intervenen en la seva atenció. Des del model d'atenció centrada en la persona, la paraula preferència apareix lligada a:
* allò significatiu, que és el que realment interessa a la persona basant-se en la seva història de vida i completant-ho amb les preferències actuals i l'expressió de nous desitjos.
* poder expressar el que un vol i que preval per sobre d'altres necessitats més assistencials.
* al concepte d'autodeterminació, que és el fet de poder decidir sobre la pròpia vida (en tot, en alguna part) i tenir autonomia i control personal sobre la pròpia vida.
* un dels principis bàsics de l'ètica, el principi d'autonomia que dicta als professionals dels centres d'atenció social a promoure i respectar les decisions de les persones usuàries. Això implica reconèixer que aquestes tenen opinions, valors, creences i projectes de vida. És a dir, preferències i que cal respectar i potenciar en tot moment durant la seva atenció.
El model d'atenció centrat en la persona, pretén que les decisions i l'organització dels serveis es basin i s'orientin a les necessitats, drets i preferències de les persones i que la praxis professional sigui coherent amb aquests principis, passant d'un rol de prestació de serveis a un nou rol d'acompanyament a les persones, respectant les seves capacitats, preferències i voluntats.
Les preferències van lligades als projectes vitals. Projectes que s'han de poder desenvolupar dins els centres i/o serveis residencials. El model també parla de poder donar recolzament perquè les persones puguin tirar endavant les seves vides segons les seves costums, capacitats i preferències. Aquestes han de ser considerades en tot moment dins el continum de cada dia: des de l'hora de llevar-se, conèixer quines són aquelles activitats que prefereix, fins l'hora d'anar a dormir.
Preferència és un concepte lligar als models alternatius d'allotjament que poden emmarcar-se dins el "housing" i que busquen garantir la intimitat, l'autodeterminació i el respecte als projectes vitals i les preferències de la persona.

## Bibliografia

* L'atenció gerontológica centrada en la persona. Teresa Martínez.
* Programa "Tu decideixes com vols envellir". SUMAR, empresa d'acció social S.L.
# Bustillo del Monte

Bustillo del Monte és un nucli proper a Bárcena de Ebro situat al municipi de Valderredible, a Cantàbria. Hi viuen 38 persones (2004) i està situat a 20 km de Polientes i a 840 metres per sobre el nivell del mar. S'hi troba una església parroquial del segle xvii dedicada a Martí de Tours.
# Les principals faltes de gramàtica
## Llista de les principals faltes de gramàtica

El 1937 es publica aquest llibre que recull les principals faltes de gramàtica segons el mestre Fabra. Hi inclou exemples i exercicis de cadascun dels temes llistats:
* Omissió indeguda de la partícula "no"
* Doncs
* Ademés
* Quin / qual
* El que / el qual
* Qual / el qual / el... del qual
* Defecte consistent a expressar dues vegades un mateix complement mitjançant el mot relatiu i un pronom feble adjuntat al verb
* "Que" en lloc d'altres relatius
* Que / de què / a què / en què
* Omissió de la conjunció "que"
* Tenir que / Haver-hi que
* Ús indegut del gerundi
* "A" en els complements directes
* "A" i "en" davant un infinitiu
* Baix / sota
* Li / l'hi / la hi / li ho
* Els, plural de "li"
* Els hi
* Llur
* El mateix
* Demés
* "Lo" neutre
* Lo qual

## Referències

* ↑ Fabra, Pompeu. Les principals faltes de gramàtica per Pompeu Fabra. Barcelona: Editorial Barcino, 1937, p. 43.
* ↑ «Les principals faltes de gramàtica, Pompeu Fabra».
# Ievhen Filin

Ievhen Filin (6 de novembre de 1990) és un ciclista ucraïnès, professional del 2010 al 2011.

## Palmarès

* 2011
** Campió d'Ucraïna sub-23 en ruta

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Atletisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1912 - cros per equips masculí

El cros per equips masculí va ser una de les proves del programa d'atletisme disputades durant els Jocs Olímpics d'Estocolm de 1912. La prova es va disputar el dilluns 15 de juliol de 1912 i hi van prendre part 41 atletes de 6 nacions diferents. Era la primera vegada que es disputava aquesta prova.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Suècia Hjalmar Andersson John Eke Josef Ternström | Finlàndia Jalmari Eskola Hannes Kolehmainen Albin Stenroos | Regne UnitErnest Glover Frederick Hibbins Thomas Humphreys |

## Resultats

Els tres primers atletes classificats de cada país en acabar la cursa individual puntuen per a la classificació per equips. Les seves posicions se sumen i l'equip que té menys punts és el vencedor. De les 10 nacions que envien participants en la prova de cros 6 tenen un mínim de 3 atletes (Àustria, França, Alemanya i Sud-àfica són les que no, ja que sols hi tenen un representant). Sols dos dels cinc atletes estatunidencs finalitzen la cursa, per la qual cosa no tenen una puntuació vàlida en aquesta prova.
| Pos. | Equip | Punts | Total |
| Final ||||
| 1 | Suècia | Suècia | 10 |
| 1 | Hjalmar Andersson | 2 | 10 |
| 1 | John Eke | 3 | 10 |
| 1 | Josef Ternström | 5 | 10 |
| | Brynolf Larsson | 9 |
| | Johan Sundkvist | 10 |
| | Klas Lundström | 13 |
| | Bror Fock | 17 |
| | Gustav Carlén | 21 |
| | Edvin Hellgren | DNF |
| | John Klintberg | DNF |
| | Axel Lindahl | DNF |
| | Henrik Nordström | DNF |
| 2 | Finlàndia | Finlàndia | 11 |
| 2 | Hannes Kolehmainen | 1 | 11 |
| 2 | Jalmari Eskola | 4 | 11 |
| 2 | Albin Stenroos | 6 | 11 |
| | Ville Kyrönen | 7 |
| | Viljam Johansson | 11 |
| | Väinö Heikkilä | 25 |
| | Matti Harju | DNF |
| | Aarne Lindholm | DNF |
| 3 | Regne Unit | Regne Unit | 49 |
| 3 | Frederick Hibbins | 15 | 49 |
| 3 | Ernest Glover | 16 | 49 |
| 3 | Thomas Humphreys | 18 | 49 |
| | Joe Cottrill | DNF |
| | William Scott | DNF |
| 4 | Noruega | Noruega | 61 |
| 4 | Olaf Hovdenak | 19 | 61 |
| 4 | Parelius Finnerud | 20 | 61 |
| 4 | Johannes Andersen | 22 | 61 |
| | Nils Dahl | DNF |
| 5 | Dinamarca | Dinamarca | 63 |
| 5 | Lauritz Christiansen | 14 | 63 |
| 5 | Viggo Petersen | 23 | 63 |
| 5 | Gerhard Topp | 26 | 63 |
| | Steen Rasmussen | 28 |
| | Holger Baden | DNF |
| | Fritz Danild | DNF |
| | Karl Jensen | DNF |
| — | Estats Units | Estats Units | — |
| — | Harry Hellawell | 12 | — |
| — | Louis Scott | 24 | — |
| — | Tell Berna | DNF | — |
| | George Bonhag | DNF |
| | William Kramer | DNF |

## Referències

* ↑ «Athletics at the 1912 Stockholm Summer Games: Men's Cross-Country, Team». Sports Reference. Arxivat de l'original el 7 de febrer 2009. [Consulta: 26 agost 2016].

## Enllaços externs

* Bergvall, Erik (ed.). Adams-Ray, Edward (trans.).. The Official Report of the Olympic Games of Stockholm 1912. Estocolm: Wahlström & Widstrand, 1913.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2015. [Consulta: 24 agost 2006].
# Oferta Pública d'Adquisició

Una Oferta Pública d'Adquisició (coneguda pel seu acrònim OPA, també normalitzat com a opa), és una operació borsària per la qual una persona física o jurídica ofereix als accionistes d'una empresa comprar-los les seves accions a un preu superior al seu valor de cotització, amb l'objectiu de tenir-ne una participació majoritària. A grans trets, té l'objectiu d'eliminar l'empresa comrpada del mercat i de reduir la competència empresarial en un sector econòmic determinat.
Aquesta operació pot realitzar-se amb l'aprovació de la direcció de l'empresa (OPA amistosa), o bé sense que en tingui la seva acceptació (OPA hostil, entre altres tipus d'opa. Espanya, la legislació marca que l'oferta pública d'adquisició ha de ser comunicada a tots els accionistes públicament, així com a l'òrgan regulador del mercat de valors (CNMV), que ha de ser l'encarregat de dur a terme el control administratiu de l'operació.

## Referències

* 1 2 Grau, Albert «Què és una opa?». Diari de Girona, 09-02-2019 [Consulta: 9 maig 2024].
* 1 2 «Tipus d'opes». Comissió Nacional del Mercat de Valors, n.d. [Consulta: 9 maig 2024].
# Logoport

Logoport és un programari de traducció assistida per ordinador que utilitza una memòria de traducció emmagatzemada a una base de dades central en línia, llançat al mercat a principis de 2005 per Bowne Global Solutions, que el setembre de 2005 fou comprada per Lionbridge Technologies.
La versió original era un complement per a Microsoft Word però actualment bases de dades i processament es realitzen al servidor. Fou la primera gran eina col·laborativa i massiva de traducció en línia de suport a professionals de la traducció, que va passar de tractar 36 milions de paraules el gener del 2007 a 60 milions mensuals un any després.
Aquesta memòria de traducció proporciona als traductors unitats de traducció anteriors de la comunitat similars en les quals es basen les noves traduccions. La configuració i les traduccions anteriors de la base de dades central, que pot contenir una immensa quantitat de paraules i oracions, poden utilitzar-se per realitzar la traducció a partir de les frases prèviament traduïdes. És un programa patentat propietari de l'empresa de localització Lionbridge.
La plataforma inicialment fou gratuïta per a les persones col·laboradores externes de Lionbridge, però posteriorment, a partir de juny de 2010 i amb pocs canvis, va convertir-se en Translation Workspace, que ja fou de pagament.

## Referències

* 1 2 Losada, Cruz. «Translation Workspace y la traducción industrial» (en castellà). La Linterna del Traductor, 22-08-2011. [Consulta: 28 abril 2023].
* ↑ Inc, Lionbridge Technologies. «Lionbridge Translation Workspace™ Emerges as the Industry's Fastest Growing SaaS-Based Language Productivity Platform» (en anglès). PR Newswire, 28-07-2010. [Consulta: 28 abril 2023].
* ↑ «Lionbridge Completes Acquisition of Bowne Global Solutions» (en anglès). The Tilt, 09-09-2019. [Consulta: 11 maig 2023].
* ↑ Chan Sin-wai. Routledge Encyclopedia of Translation Technology (en anglès). Taylor & Francis, p. 80. ISBN 9781317608158.
* ↑ «Lionbridge's Logoport Web-Based Translation Memory Used by More Than 700 Clients and Over 14,000 Translators Around the Globe» (en anglès). Thomas Publishing Company, 28-02-2008. [Consulta: 28 abril 2023].
* 1 2 «Lionbridge tries to force translators to pay for the intelligence they themselves created» (en anglès). Libcom.org, 27-03-2010. [Consulta: 28 abril 2023].

## Enllaços externs

* Freeway overview Arxivat 2009-04-21 a Wayback Machine.
# Pain For Pleasure

Pain for Pleasure és la banda "alter-ego" de la banda de punk rock Canadenca Sum 41. Com a Pain for Pleasure, ells toquen Heavy metal clàssic. Oficialment, la banda va desaparèixer quan Dave Baksh va deixar Sum 41, tot i així aquesta encara toca cançons de "Pain for Pleasure" en directe, encara que sense el look típic de la banda.

## Membres

* Deryck Whibley - Guitarra, vocal.
* Cone McCaslin - Baix, segones veus.
* Steve Jocz - Bateria, segones veus.

### Membres anteriors

* Dave Baksh - Guitarra solista.
# Villota de Elines

Villota de Elines és una localitat, situada al municipi càntabre de Valderredible, en el que hi viuen 13 persones (2004). Es troba a 6 km de Polientes i a 819 m per sobre el nivell del mar.
# Riopanero

Riopanero és una localitat del municipi de Valderredible, Cantàbria. Hi viuen 15 persones (2012) i es troba a 10 km de Polientes i a 830 m per sobre el nivell del mar. S'hi troba el centre de visitants del Monte Hijedo.
# Xenòfanes (ambaixador Atenenc)

Xenòfanes (Xenophanes, Ξενοφάνης) fill de Cleòmac, fou un ambaixador nadiu d'Atenes que el rei Filip V de Macedònia va enviar a Anníbal per buscar una aliança amb el cartaginès, als darrers anys del segle iii aC.
Xenòfanes va intentar arribar a Càpua i fou detingut pel camí pels romans. Xenòfanes va dir llavors al pretor Marc Valeri Leví que estava de camí cap a Roma per un tractat d'aliança entre la república i el regne de Macedònia; Leví li va donar una escorta fins a Roma; una vegada allí va aprofitar per tornar a intentar arribar a Anníbal, però fou capturat per un vaixell romà; altre cop va intentar fer-se passar per ambaixador davant Roma, però aquesta vegada no fou cregut i fou reenviat a Roma i empresonat.

## Referències

* 1 2 Mason, Charles Peter. «Xeno'phanes». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
* ↑ Le parfait Ambassadeur: divisé en trois parties : ... composé en espagnol ... nouvellement traduit en françois. T. Haak, 1709, p. 60–.
# Karbi National Volunteers

Karbi National Volunteers (KNV) és un moviment armat de la nació karbi d'Assam que es va fundar els anys vuitanta amb l'objectiu d'establir un estat karbi al districte de Karbi-Anglong. Va rebre el suport del Consell Nacional Socialista de Nagaland-Isak-Muivah. El març de 1997 es va unir a la Karbi People's Force per formar la United Peoples Democratic Solidarity. El moviment abans de la unió tenia mig centenar de combatents.
L'agost de 1997 va signar un alto el foc amb el govern de l'Índia.
# Repudio

Repudio és un nucli càntabre del municipi de Valderredible. Està situat a 7 km de Polientes i a 725 m per sobre el nivell del mar. El 2012 només hi vivien sis persones.
# Júlia Bacardit I Cruells

Júlia Bacardit I Cruells (Barcelona, 2 de setembre de 1991) és una periodista, escriptora i editora catalana.
Es va graduar en Humanitats a la Universitat Pompeu Fabra. Ha col·laborat amb diversos mitjans de comunicació i ha cofundat dos projectes: la Revista Branca, de creació literària i gràfica, i el pòdcast en català Les Golfes, amb Anna Pazos.
El 2020 va publicar El preu de ser mare, un assaig periodístic que tracta del mercat de la compravenda d'òvuls. Tres anys més tard, el 2023, publicà la seva segona obra: Un dietari sentimental, un llibre que explica i reflexiona en primera persona sobre algunes de les seves vivències íntimes, però alhora també sobre la literatura, el periodisme i la vida a Barcelona.

## Publicacions

* Bacardit, Júlia. El preu de ser mare. Apostroph, 2020. ISBN 9788412200584.
* Bacardit, Júlia. Un dietari sentimental. Medusa, 2023 (Col·lecció Borm). ISBN 978-84-19202-09-3.

## Referències

* ↑ Ardévol Mallol, Clara; Salamé, Albert «Júlia Bacardit: ‘Som una destinació de turisme reproductiu’». Vilaweb, 13-06-2020 [Consulta: 19 febrer 2023].
* 1 2 «Júlia Bacardit». Kosmopolis. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona. [Consulta: 19 febrer 2023].
* ↑ Puig i Sedano, Xavier «Les Golfes: “És avorrit parlar de la vida i no parlar de llibres“». El Temps, 23-10-2020 [Consulta: 19 febrer 2023].
* ↑ Girona, Joana; Galmés, Maia «El sistema actual és un OnlyFans dels òvuls». Diari de Barcelona, 22-02-2022 [Consulta: 19 febrer 2023].
* ↑ «Fet a mida, capítol 146». La Xarxa de Comunicació Local, 18-01-2022. [Consulta: 19 febrer 2023].
* 1 2 Bacardit, Júlia «Un dietari sentimental». Núvol, 16-02-2023 [Consulta: 19 febrer 2023].
* ↑ Márquez, Teresa «La donació d’òvuls no és fàcil ni innòcua». La República, 16-07-2021 [Consulta: 19 febrer 2023].
# Sardana de l'Any 2005

La Sardana de l'Any 2005 és la dissetena edició del concurs de Sardana de l'Any que promou la Federació Sardanista de Catalunya. La sardana guanyadora fou Destapem els 60 de Joan J. Beumala, que va ser escollida pel públic assistent amb 300 vots al Gran Teatre de la Passió de Cervera el 27 de maig de 2006. Les interpretacions de les sardanes les feren les cobles Sant Jordi - Ciutat de Barcelona i Mediterrània.
Els dos accèssits a aquest títol de popularitat els van obtenir Petons de matinada d'Enric Ortí i El pont de quinze arcades de Carles Santiago.
Al costat de les tres sardanes que ostentaren la màxima popularitat de totes les estrenades al llarg de 2005, a Cervera també es va atorgar el Trofeu Federació instituït com a premi de la crítica a partir de la valoració de les 80 sardanes del certamen feta pels responsables dels programes de les 28 emissores de ràdio que han pres part en les successives fases eliminatòries d'aquesta edició. En aquesta edició el Trofeu Federació de La Sardana de l'Any va ser per Festa d'argent a Palamós de Jordi Molina.
En el concert de cloenda de La Sardana de l'Any es va dedicar un record als compositors lleidatans Josep Prenafeta, Enric Roca i Enric Sauret.

## Final

| Pos | Sardana | Compositor | Vots | Premi |
| 1 | Destapem els 60 | Joan J. Beumala | 300 | Guanyador Sardana de l'Any |
| 2 | Petons de matinada | Enric Ortí | 169 | Primer accèssit |
| 3 | El pont de quinze arcades | Carles Santiago | 166 | Segon accèssit |
| | Festa d'argent a Palamós | Jordi Molina | | Trofeu Federació |
# Llibret (cuina)

El llibret és una recepta, que consisteix en talls de llom de porc, que s'obren com un llibre per posar-hi talls de pernil dolç i formatge entremig, i que es fregeixen arrebossats amb ou i pa ratllat.
# Atletisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1912 - llançament de martell masculí

El llançament de martell masculí va ser una de les proves del programa d'atletisme disputades durant els Jocs Olímpics d'Estocolm de 1912. Aquesta va ser la quarta vegada que es disputava aquesta competició i les tres anteriors les havia guanyat John Flanagan. La prova es va disputar el diumenge 14 de juliol i hi van prendre part 14 atletes de 4 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Matt McGrath (USA) | Duncan Gillis (CAN) | Clarence Childs (USA) |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1912.
| Rècord del Món | 57.10(*) | Matt McGrath | Nova York (USA) | 29 d'octubre de 1911 |
| Rècord Olímpic | 51.92 | John Flanagan | Londres (GBR) | 14 de juliol de 1908 |
(*) No oficial
Matt McGrath va establir un nou rècord olímpic en la qualificació amb un llançament de 54,13 metres i el millorà en la final amb 54,74 metres.

## Resultats

Flanagan, que havia guanyat les tres edicions anteriors del llançament de martell als Jocs Olímpic i tenia el rècord olímpic amb 51,92 metres, s'havia retirat a la fi dels Jocs de Londres de 1908. McGrath guanyà l'or, millorant l'anterior rècord olímpic de Flanagan en els quatre llançaments vàlids que va fer. Cap altra atleta superà el rècord de Flanagan.
| Pos. | Atleta | Ronda preliminar | Ronda preliminar | Ronda preliminar | Ronda preliminar | Final | Final | Final | Millor tir |
| Pos. | Atleta | 1 | 2 | 3 | Pos. | 4 | 5 | 6 | Millor tir |
| 1 | Matt McGrath (USA) | 54.13 OR | — | — | 1r | 52.83 | 53.90 | 54.74 OR | 54.74 |
| 2 | Duncan Gillis (CAN) | 46.17 | — | 48.39 | 2n | — | 47.24 | — | 48.39 |
| 3 | Clarence Childs (USA) | 48.17 | — | — | 3r | — | — | — | 48.17 |
| 4 | Robert Olsson (SWE) | 39.56 | 46.50 | — | 4t | | | | 46.50 |
| 5 | Carl Johan Lind (SWE) | 45.06 | — | 45.61 | 5è | | | | 45.61 |
| 6 | Denis Carey (GBR) | 38.99 | 43.78 | — | 6è | | | | 43.78 |
| 7 | Nils Linde (SWE) | 43.32 | — | — | 7è | | | | 43.32 |
| 8 | Carl Jahnzon (SWE) | 39.18 | 42.58 | — | 8è | | | | 42.58 |
| 8 | Ralph Rose (USA) | — | 40.80 | 42.58 | 8è | | | | 42.58 |
| 10 | Arvid Åberg (SWE) | — | — | 41.11 | 10è | | | | 41.11 |
| 11 | Gunnar Johnson (SWE) | 38.66 | 39.92 | — | 11è | | | | 39.92 |
| 12 | Benjamin Sherman (USA) | 38.71 | — | 38.77 | 12è | | | | 38.77 |
| 13 | Viktor Hackberg (SWE) | — | — | 38.44 | 13è | | | | 38.44 |
| 14 | Simon Gillis (USA) | — | | | 14è | | | | Cap |

## Referències

* ↑ «Athletics at the 1912 Stockholm Summer Games: Men's Hammer Throw». Sports Reference. Arxivat de l'original el 24 d'agost 2012. [Consulta: 30 juliol 2016].

## Bibliografia

* Bergvall, Erik (ed.). Adams-Ray, Edward (trans.).. The Official Report of the Olympic Games of Stockholm 1912. Estocolm: Wahlström & Widstrand, 1913.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2015. [Consulta: 3 gener 2007].
# Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1936

En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 celebrats a la ciutat de Berlín (Alemanya) es disputaren 8 proves de boxa, totes elles en categoria masculina. La competició es realitzà entre els dies 10 i 15 d'agost de 1936.

## Comitès participants

Participaren un total de 179 boxadorts de 31 comitès nacionals diferents:
| Alemanya (8) Argentina (8) Austràlia (3) Àustria (6) Bèlgica (8) Canadà (4) Estats Units (8) Dinamarca (8) Egipte (4) Estònia (2) Filipines (5) | Finlàndia (6) França (6) Hongria (6) Itàlia (8)  Japó (5) Luxemburg (5) Mèxic (4) Nova Zelanda (3) Noruega (6) Països Baixos (8) | Polònia (7) Regne Unit (8) Romania (4) Sud-àfrica (6) Suècia (4)  Suïssa (8) Txecoslovàquia (8) Uruguai (7) Xile (4) Xina (2) |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Pes mosca - 50.8 kg detalls | Willy Kaiser | Gavino Matta | Louis Laurie |
| Pes gall - 53.5 kg detalls | Ulderico Sergo | Jack Wilson | Fidel Ortiz |
| Pes ploma - 57.2 kg detalls | Oscar Casanovas | Charles Catterall | Josef Miner |
| Pes lleuger - 61.2 kg detalls | Imre Harangi | Nikolai Stepulov | Erik Ågren |
| Pes wèlter - 66.7 kg detalls | Sten Suvio | Michael Murach | Gerhard Pedersen |
| Pes mitjà - 72.6 kg detalls | Jean Despeaux | Henry Tiller | Raúl Villareal |
| Pes semipesant - 79.4 kg detalls | Roger Michelot | Richard Vogt | Francisco Risiglione |
| Pes pesant + 79.4 kg detalls | Herbert Runge | Guillermo Lovell | Erling Nilsen |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Alemanya | 2 | 2 | 1 | 5 |
| 2 | França | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 3 | Argentina | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 4 | Itàlia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 5 | Hongria | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Finlàndia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | Estats Units | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7 | Noruega | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 | Estònia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | Sud-àfrica | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | Dinamarca | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11 | Suècia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11 | Mèxic | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Enllaços externs

* (anglès) www.olympic.org - Cercador olímpic