OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bice Valori

Maria Bice Valori (Roma, 13 de maig de 1927 – 17 de març de 1980) va ser una actriu italiana, comediant i personalitat televisiva i radiofònica.

## Biografia

Nascuda a Roma, Valori estudia a l'acadèmia d'arts dramàtiques Silvio d'Amico, graduant-se el 1948. El mateix any, va entrar a l'empresa del Piccolo Teatro de Roma dirigida per Orazio Costa. Després de papers en diversos clàssics, Valori s'especialitza com a actriu còmica i té els seus èxits principals en el gènere de teatre musical, apareixent en Rugantino i Aggiungi un posto a tavola. En cinema, pel seu caràcter molt actiu, tindrà principalment papers humorístics. Valori apareix sovint a la televisió, com a comediant, presentadora i actriu en sèries i telefilms de cert èxit. També va destacar a la ràdio, on va crear el paper de "Sora Bice", una rondinaira operadora de la RAI. Valori sovint compartia escena amb el seu marit, l'actor i comediant Paolo Panelli, amb qui es va casar el 1952. La seva filla Alessandra Panelli és també actriu. Valori mor el 1980, amb 53 anys, a causa d'un tumor.

## Filmografia

* Toto the Third Man (1951)
* Il padrone del vapore (1951)
* My Heart Sings (1951)
* Seven Hours of Trouble (1951)
* His Last Twelve Hours (1951)
* Inganno (1952)
* Siamo tutti inquilini (1953)
* Good Folk's Sunday (1953)
* Papà Pacifico (1954)
* The Three Thieves (1954)
* Marriage (1954)
* The Belle of Rome (1955)
* Susanna Whipped Cream (1957)
* The Most Wonderful Moment (1957)
* Maid, Thief and Guard (1958)
* Guardatele ma non toccatele (1959)
* Tough Guys (1960)
* Il carro armato dell'8 settembre (1960)
* Ferragosto in bikini (1960)
* Le signore (1960)
* Hercules in the Valley of Woe (1961)
* 5 marines per 100 ragazze (1962)
* Amori pericolosi (1964)
* Le sedicenni (1965)
* Rita the Mosquito (1966)
* Be Sick... It's Free (1968)

## Referències

* ↑ «È morta Bice Valori; il teatro perde un volto della simpatia». La Stampa, 18-03-1980, p. 7.
* ↑ Enrico Lancia, Roberto Poppi. Dizionario del cinema italiano, Le Attrici. Gremese Editore, 2003, p. 359–360. ISBN 888440214X.
* ↑ «Una simpatica burbera dalla voce grossa e dal cuore d'oro». L'Unità, 18-03-1980, p. 9.
# Savignia

Savignia és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamilia Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per John Blackwall l'any 1833. El nom fa honors a la naturalista francesa Marie Jules César Savigny.
El gènere Savignia té els següents sinònims:
* Cephalethus Chamberlin & Ivie, 1947
* Delorrhipis Simon, 1884

## Distribució

Es pot trobar a la zona holàrtica, les Comores i Austràlia.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Savignia amurensis Eskov, 1991 – Rússia
* Savignia badzhalensis Eskov, 1991 – Rússia
* Savignia basarukini Eskov, 1988 – Rússia
* Savignia birostra (Chamberlin i Ivie, 1947) – Rússia, Xina, USA (Alaska)
* Savignia borea Eskov, 1988 – Rússia
* Savignia bureensis Tanasevitch & Trilikauskas, 2006 – Rússia
* Savignia centrasiatica Eskov, 1991 – Rússia
* Savignia erythrocephala (Simon, 1908) – Austràlia (Oest d'Austràlia)
* Savignia eskovi Marusik, Koponen & Danilov, 2001 – Rússia
* Savignia frontata Blackwall, 1833 (tipus) – Europa, Caucas, Rússia i Kazakhstan
* Savignia fronticornis (Simon, 1884) – Mediterrani
* Savignia harmsi Wunderlich, 1980 – Espanya
* Savignia kartalensis Jocqué, 1985 – Comores
* Savignia kawachiensis Oi, 1960 – Corea, Japó
* Savignia naniplopi Bosselaers & Henderickx, 2002 – Grècia (Creta)
* Savignia producta Holm, 1977 – Escandinàvia, Rússia
* Savignia pseudofrontata Paik, 1978 – Corea
* Savignia rostellatra Song & Li, 2009 – la Xina
* Savignia saitoi Eskov, 1988 – Rússia
* Savignia superstes Thaler, 1984 – França
* Savignia ussurica Eskov, 1988 – Rússia
* Savignia yasudai (Saito, 1986) – Japó
* Savignia zero Eskov, 1988 – Rússia

## Referències

* ↑ Blackwall, J. «Characters of some undescribed genera and species of Araneidae». London and Edinburgh Philosophical Magazine and Journal of Science, vol. 3, 3, 1833, pàg. 436–443.
* 1 2 «Gen. Savignia Blackwall, 1833». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Tanasevitch, A. V. «A study of spiders (Aranei) of the polar Urals». Trudy Zoologieskogo Instituta Akademija Nauk SSSR, vol. 139, 1985, pàg. 56.
* ↑ Wunderlich, J. «Zur Taxonomie europäischer Gattungen der Zwergspinnen (Arachnida: Araneae: Linyphiidae: Erigoninae)». Beiträge zur Araneologie, vol. 4, 1994, 1995, pàg. 648.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Abingdon

«Abingdon» té aquests significats:
* Abingdon (Illinois), localitat als Estats Units
* Abingdon (Virgínia), localitat als Estats Units
* Abingdon-on-Thames, localitat al Regne Unit
* Abingdon Motorcycles, fabricant de motocicletes anglès
* Abingdon (anglès) o illa Pinta (castellà), illa de l'arxipèlag de Galápagos, a l'Equador
# Souss-Massa

Souss-Massa (en amazic: ⵙⵓⵙⵙ-ⵎⴰⵙⵙⴰ Sus - Massa, àrab سوس ماسة) és una de les dotze noves regions en que s'ha organitzat el Marroc després de la reforma administrativa de 2015. La seva capital és Agadir. Comprèn l'antiga regió de Souss-Massa-Draâ llevat del Drâa (províncies de Ouarzazate, Zagora i de Tinghir) i de la província de Sidi Ifni a les que es va unir la província de Tata de l'antiga regió de Guelmim-Es Semara.
Limit a l'oest amb l'oceà Atlàntic, al nord amb la regió de Marràqueix-Safi, a l'est amb la regió de Drâa-Tafilalet, al sud-est amb l'Algèria i al sud-oest amb Guelmim-Oued Noun. La regió està limitada al nord pels massissos de l'Alt Atles occidental, seguint la vall de l'oued Souss, travessat al centre per l'oued Massa i l'Anti-Atles, vorejat al sud pel riu Drâa.

## Divisió territorial

La regió de Souss-Massa comprèn 2 prefectures i 4 províncies :
* la prefectura d'Agadir Ida-Outanane (Tamnbaḍt n Idawtanan) ;
* la província de Chtouka-Aït Baha (Tasga n Actukn - Ayt Baha) ;
* la prefectura d'Inezgane-Aït Melloul (Tamnbaḍt n Inzggan - Ayt Mllul) ;
* la província de Taroudant (Tasga n Tarudant) ;
* la província de Tata (Tasga n Taḍa) ;
* la província de Tiznit (Tasga n Tiznit).

## Referències

* ↑ «Décret n°2.15.40 du 20 Février 2015, fixant le nombre des régions, leurs dénominations, leurs chefs-lieux ainsi que les préfectures et provinces qui les composent, publié au Bulletin Officiel n° 6340 du 05 Mars 2015». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 27 juny 2021]. que entrarà en vigor en la mateixa data que el decret preveu a l'article 77 de la Llei orgànica Nº 59-11 sobre l'elecció dels membres del consell de les col·lectivitats locals.
# Vicent Barrera Carapuig

Vicent Barrera Carapuig (Ulldecona, Montsià, 10 de març de 1907 — Ulldecona, Montsià, 1 de febrer de 1981) va ser un escultor i tallista autodidacta.
Estudià a l’Escola d'Arts i Oficis de Barcelona l'any 1920. Principalment treballà com a escultor de làpides, però també per a una empresa romana d'estàues per a jardins i cementiris. $^{[1]}$
L'any 1936, durant la guerra civil, la imatge de la Verge de la Pietat d'Ulldecona, fou cremada, i Vicent Barrera Carapuig realitzà la que actualment es venera. Una imatge prèvia realitzada pel mateix escultor es conserva a casa la seua filla.
L'any 1950 emigrà a Buenos Aires amb la seua família, a bord del Provence. Allí realitzà un bust per a Perón per a la Casa Rosada. L'escultor i la seua família retornaren a la seua vila natal, Ulldecona, l'any 1964. Ho van fer a bord del Cabo San Roque de la companyia Ybarra y Cía. $^{[2]}$
L'any 1971 va esculpir el Sagrat Cor de la façana de l'església de Montroig del Camp.

## Referències

* ↑ «.xml Vicent Barrera Carapuig». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Vojnatina

Vojnatina és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1336.
# Banu Iskandar

Els Banu Iskandar foren una branca de la dinastia Baduspànida que va governar a Laridjan i després també a Amol entre el 1453 i 1597.
A la mort de Kayumarth ibn Bisutun després d'un regnat de 50 anys (1404-1453) el va succeir el més gran dels seus fill vius, Kawus, però davant l'oposició del seu germà Iskandar va haver de repartir els territoris amb aquest. Kawus va conservar Ruyan amb la fortalesa de Nur, i la part baixa de Rustamdar, i Iskandar es va quedar el Laridjan amb part de Rustamdar i Kudjur. Cada línia va tenir un desenvolupament separat i així es van formar els Banu Kawus i els Banu Iskandar.
La història de la dinastia és la de repetides guerres contra senyors veïns. El 1504/1505 Bisutun ibn Djihangir ibn Kawus de Ruyan i part de Rustamdar (1498-1507) va arrabassar la resta de Rustamdar i el Kudjur a la branca dels Banu Iskandar que va conservar el Laridjan.
El 1596 els safàvides van decidir suprimir aquests dinasties locals i el xa ho va encarregar a Farhad Khan. Aquest va aconseguir que Bahman ibn Kayumarth, que era príncep de Laridjan i governava ara també a Amol, fos destronat i assassinat per un rival, cosa que li va permetre ocupar el principat fàcilment, sent donat llavors (1597) com a feu a un amir dels kizilbaxis del xa.

## Bibliografia

* Hyacint L. Rabino di Borgomale, Mazanderan and Astarabad, Londres 1928
# Sauk-Dere

Sauk-Dere - Саук-Дере (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba als vessants septentrionals del Caucas occidental, a 9 km al nord-est de Krimsk i a 91 km a l'oest de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Moldavànskoie.
# Bicarbonat de liti

El bicarbonat de liti és un compost inorgànic, una sal àcida de liti i àcid carbònic amb la fórmula LiHCO 3, es presenta com unes pólvores incolores (o blanques), solubles en aigua.

## Fabricació

* S'obté fent passar diòxid de carboni per una solució de carbonat de liti refredada:
       ${\mathsf {Li_{2}CO_{3}+H_{2}O+CO_{2}\ \rightleftarrows 2\ LiHCO_{3}}}$

## Propietats físiques

Hi ha informació contradictòria sobre les propietats físiques del bicarbonat de liti. En algunes fonts s'afirma que el bicarbonat de liti només existeix en solucions aquoses, ja que es dissol en aigua. En altres, forma unes pólvores incolores o blanques.

## Propietats químiques

* Es descompon amb un lleuger escalfament o concentració:
       ${\mathsf {2LiHCO_{3}\ {\xrightarrow {T}}\ Li_{2}CO_{3}+H_{2}O+CO_{2}\uparrow }}$

## Referències

* ↑ «2021 Atomic Weights». IUPAC Nomenclature Home Page. [Consulta: 31 agost 2024].
* ↑ «PubChem Compound Summary for CID 23678576, Lithium bicarbonate». PubChem. National Library of Medicine (US), National Center for Biotechnology Information, 2004. [Consulta: January 3, 2021].
* ↑ Haynes, William M.; Bruno, Thomas J.; Lide, David R. CRC Handbook of Chemistry and Physics. CRC PressI Llc, 2014-06-04. ISBN 1-4822-0867-9.
# Scheemda

Scheemda (en groninguès, Scheemde) és un municipi de la província de Groningen, al nord dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 14.159 habitants repartits sobre una superfície de 117,46 km² (dels quals 3,07 km² corresponen a aigua). L'u de gener de 2010, juntament amb els municipis de Winschoten i Reiderland es va fusionar en el municipi d'Oldambt.

## Nuclis de població

Heiligerlee, Midwolda, Nieuw-Scheemda, Nieuwolda, Oostwold, Scheemda, ’t Waar i Westerlee.

## Administració i eleccions

Municipals 2006 :
| Partit | % | Regidors |
| PvdA | 37,4 | 6 |
| CDA | 17,8 | 3 |
| VVD | 11,2 | 2 |
| VCP * | 10,0 | 1 |
| SP | 9,4 | 1 |
| ChristenUnie | 7,3 | 1 |
| GroenLinks | 6,8 | 1 |
| Total | 64 | 15 |
Tweede Kamerverkiezingen 2003 :
| Partit | % |
| PvdA | 46,0 |
| CDA | 22,2 |
| VVD | 10,4 |
| SP | 6,9 |
| GroenLinks | 3,7 |
| LPF | 3,4 |
| ChristenUnie | 3,1 |
| D66 | 2,4 |
| SGP | 0,2 |
| Total | 83,2 |
* VCP = Verenigde Communistische Partij, és una escissió del NCPN

## Enllaços externs

* www.scheemda.nl Arxivat 2014-07-31 a Wayback Machine.
# Abinomn

L'abinomn o avinomen (també anomenat foia o baso) és una llengua aïllada inicialment documentada per Mark Donohue, parlada a la província de Papua d'Indonèsia. Té uns 300 parlants.
Abinomn no està estretament relacionat amb cap altra llengua, i es desconeixen els seus parents més propers. Generalment es tracta com una llengua aïllada.

## Descripció lingüística
### Pronom

Els pronoms de l'abinomn són:
| jo | mit | nosaltres dos | mor | nosaltres | awp |
| tu | ni | vosaltres dos | por | vosaltres | pi |
| ell, ella | in, nn | ells dos | nar | ells, elles | kn |

## Referències

* ↑ Foley, William A. «The languages of Northwest New Guinea». A: Palmer, Bill. The Languages and Linguistics of the New Guinea Area: A Comprehensive Guide. 4. Berlin: De Gruyter Mouton, 2018, p. 433–568 (The World of Linguistics). ISBN 978-3-11-028642-7.
* ↑ (anglès) Donohue, Mark, The Papuan Language of Tambora, Oceanic Linguistics, 46:2, pp. 520-537, 2007.
* ↑ Abinomn, New Guinea World

## Enllaços externs

* Ethnologue Report on Abinomn (anglès)
# Ugyen Wangchuck

Ugyen Wangchuck (en dzongkha: ཨོ་ རྒྱན་ དབང་ ཕྱུག; transliterat: o rgyan dbang phyug) (Bumthang, Bhutan, 1862 - Bumthang, Bhutan, 26 d'agost de 1926) va ser el primer Druk Gyalpo o rei de Bhutan.
Pertanyent a la dinastia Wangchuck, va ser monarca entre el 17 de desembre de 1907, dia en què fou instaurada la monarquia hereditària al Bhutan, i el 21 d'agost de 1926, dia en què va morir, i va ser succeït pel seu fill Jigme Wangchuck.

## Ancestres

| 16. Rabgyas | 16. Rabgyas | 16. Rabgyas | 16. Rabgyas |
| 8. Padma | 8. Padma | 8. Padma | 8. Padma |
| 4. Pila Gonpo Wangyal | 4. Pila Gonpo Wangyal | 4. Pila Gonpo Wangyal | 4. Pila Gonpo Wangyal |
| | | | | 2. Jigme Namgyal, X Penlop de Trongsa y XLVIII Druk Desi | 2. Jigme Namgyal, X Penlop de Trongsa y XLVIII Druk Desi | 2. Jigme Namgyal, X Penlop de Trongsa y XLVIII Druk Desi | 2. Jigme Namgyal, X Penlop de Trongsa y XLVIII Druk Desi | | | | | | |
| | | | | | | | | | | 5. Sonam Pedzom | 5. Sonam Pedzom | 5. Sonam Pedzom | 5. Sonam Pedzom | | |
| | | | | | | | | | | | | | | 1. Ugyen Wangchuck, I Rei Drac de Bhutan | 1. Ugyen Wangchuck, I Rei Drac de Bhutan | 1. Ugyen Wangchuck, I Rei Drac de Bhutan | 1. Ugyen Wangchuck, I Rei Drac de Bhutan |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | 6. Ugyen Phuntsho, VIII Penlop de Trongsa | 6. Ugyen Phuntsho, VIII Penlop de Trongsa | 6. Ugyen Phuntsho, VIII Penlop de Trongsa | 6. Ugyen Phuntsho, VIII Penlop de Trongsa |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 3. Pema Choki | 3. Pema Choki | 3. Pema Choki | 3. Pema Choki | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | 14. Sonam Drugyel, XXXI Druk Desi | 14. Sonam Drugyel, XXXI Druk Desi | 14. Sonam Drugyel, XXXI Druk Desi | 14. Sonam Drugyel, XXXI Druk Desi |
| | | | | | | | 7. Rinchen Pelmo | 7. Rinchen Pelmo | 7. Rinchen Pelmo | 7. Rinchen Pelmo | | | | | | | | | | | | | | | | | | |

## Referències

* ↑ IBP, Inc. «Establishment of the hereditary monarchy, 1907». A: Bhutan Country Study Guide (Vol. 1. Strategic Information and Developments). Lulu.com, 2012, p. 62–63. ISBN 978-1-4387-7396-4 [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ «Kings of Bhutanː First King – Sir Ugyen Wangchuck (Reign: 1907 to 1926)». Druk Asia. [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ «Ugyen Wangchuck, Bhutan's first king». The history of Bhutanː The monarchy. Museum für Völkerkunde Wien. [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ Buyers, Christopher. «Buthanː The Wangchuk Dynastyː Genealogy». Royalark, 2013. [Consulta: 29 maig 2020].
# Vojtěch Hynais

Vojtěch Hynais (Viena, 14 de desembre de 1854 - Praga, 22 d'agost de 1925) va ser un pintor txec. Era un dels representants de la pintura acadèmica a la Belle Époque.
Als 16 anys va entrar a l'Acadèmia de Belles Arts de Viena, on va ser alumne d'Anselm Feuerbach. L'any 1877 va viatjar a Roma i, l'any següent, a París. L'any 1893 va ser nomenat professor de l'Acadèmia de Belles Arts de Praga. Va ser inclòs en Les Maîtres de l'affiche.
Es va casar l'any 1883 amb Augusta Voirinova amb qui va tenir dos fills.
# Bastrop (Louisiana)

Bastrop és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 12.988 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bastrop tenia 12.988 habitants, 4.723 habitatges, i 3.301 famílies. La densitat de població era de 596,3 habitants/km².
Dels 4.723 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37% hi vivien parelles casades, en un 28,6% dones solteres, i en un 30,1% no eren unitats familiars. En el 27,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,1% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.418 $ i la renda mediana per família de 26.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.477 $ mentre que les dones 15.813 $. La renda per capita de la població era de 10.769 $. Entorn del 29,6% de les famílies i el 35,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bastrop». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bastrop». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sedegliano

Sedegliano (friülà Sedean) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 3.843 habitants. Limita amb els municipis de Codroipo, Coseano, Flaibano, Mereto di Tomba, San Giorgio della Richinvelda (PN), San Martino al Tagliamento (PN) i Valvasone (PN). Comprèn les fraccions de Coder, Grediscje, Grions di Sedean, Rivis, Sant Lurinç i Turide.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Corrado Olivo | Llista cívica |
# Bustamante (Mèxic)

Bustamante és un municipi de l'estat de Nuevo León. Bustamante és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord de l'estat de Nuevo León. Limita al nord amb Anáhuac, al sud i a l'oest amb Mina, i a l'est amb Mitras.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Bustamante Arxivat 2016-03-15 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# Scheggia e Pascelupo

Scheggia e Pascelupo és un comune (municipi) de la Província de Perusa, a la regió italiana d'Úmbria, situat uns 40 km al nord-est de Perusa, amb una població de 1.349 habitants l'1 de gener de 2018.
La seu de l'ajuntament es troba al poble de Scheggia, just a sota del coll de Scheggia, a la ruta SS / SR 3, seguint l'antiga Via Flamínia.

## Història

El lloc era una colònia romana de la Via Flamínia, amb un temple de Júpiter del qual no s'han trobat restes. A l'edat mitjana era possessió de Perusa i després de Montefeltro, fins que va passar a formar part dels Estats Pontificis.
El municipi de Pascelupo, autònom fins a 1878, es va fusionar amb el de Scheggia per formar el municipi actual.
Scheggia e Pascelupo, situat a prop de la regió de Marche, limita amb els municipis de Cantiano, Costacciaro, Frontone, Gubbio, Sassoferrato i Serra Sant'Abbondio.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 març 2019].

## Enllaços externs

* Scheggia e Pascelupo - Lloc web oficial (italià)
# Adó de Friül

Adó o Adonis (o Ató) (mort 695 o 696) fou duc de Friül després de l'enderrocament de l'usurpador Ansfrid, que fou derrotat a Verona a 694, cegat i exiliat. D'acord amb Pau el Diaca, era un germà de l'ex duc Rodoald i va governar durant un any i set mesos. La longitud real del seu regnat es discuteix, ja que el seu successor apareix uns anys després. S'esmenta amb el títol servator loci (cuidador) i és possible que només hagués administrat el ducat com a regent en nom del rei.
Un tal Adó va lluitar amb Raginpert, duc de Torí, contra Liutpert en 702, però la identificació d'aquest Adó amb el duc de Friül és discutible. Va morir a Cividale vers el 695 o 696, si bé alguns historiadors o retarden algun temps més, fins als primers anys del segle viii. El va succeir Ferdulf.

## Referències

* ↑ Paulus Diaconus, Pau. Antonio Zanella (ed.). Storia dei Longobardi (en italià). Milà: Biblioteca universale Rizzoli, 1991, p. 487. ISBN 8817168246.
# Subsol

El subsol o substrat és la capa de sòl sota la capa superficial del sòl a la superfície de la Terra. El subsol pot incloure sediments com l'argila, la sorra, roques, procedents de transport eòlic o hídric. El subsol és un espai de transició entre les aportacions de roca mare meteoritzada i les aportacions procedents de la sedimentació d'altres materials o aportacions de matèria orgànica. El subsol conté partícules parcialment degradades, per regla general, d'un to més clar de color marró o groc i conté les arrels profundes de les plantes grans, com els arbres. El substrat és el suport emprat per les plantes i els animals sèssils (relativament habituals en medi aquàtic), és sobre aquest on aquests passen gran part del seu cicle vital.
El subsol és també la part més profunda d'un terreny, que per no arribar els aprofitaments dels predis, és considerada de domini públic, amb la qual cosa, pot aconseguir-se concessions, per exemple per a l'explotació minera.

## Referències

* ↑ DDAA. La Gran Enciclopèdia en català. Volum 19. Barcelona: Edicions 62. ISBN 84-297-5447-4.

## Bibliografia

* Håkansson, Inge; Reeder, Randall C. «Subsoil compaction by vehicles with high axle load—extent, persistence and crop response» (en anglès). Volume 29, Issues 2–3 p. 277–304, 01-03-1994. [Consulta: 2 març 2013].
* Adams, Fred; Moore, B. L. «Chemical Factors Affecting Root Growth in Subsoil Horizons of Coastal Plain Soils» (en anglès). Vol. 47 No. 1 p. 99-102. Soil Science Society of America Journal, 01-01-1983. Arxivat de l'original el 2015-06-10. [Consulta: 2 març 2013].

## Enllaços externs

* Topsoil and Subsoil
Viccionari