OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chromis jubauna

Chromis jubauna és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Leão de Moura, R., 1995. A new species of Chromis (Perciformes: Pomacentridae) from the southeastern coast of Brazil, with comments on other species of the genus. Rev. Fr. Aquariol. 21(3-4):91-96.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gorka Magallón Elosegui

Gorka Magallón Elosegi (Sant Sebastià, ?) és un guionista de cinema i de televisió. Als sis anys es va traslladar a Madrid, on va estudiar periodisme i fou becari a Diario Vasco. Amb 24 anys va ingressar a l'Escola Oficial de Cinema, on s'especialitzà en guionatge.
Ha fet guions per a conegudes sèries de televisió com El internado (2007) o Los hombres de Paco. L' arribà el reconeixement el 2012 com un dels guionistes de Les aventures de Tadeu Jones, per la qual va rebre el Goya al millor guió original, el Gaudí a la millor pel·lícula d'animació i la Medalla del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics al millor guió adaptat.

## Filmografia

* Tadeo Jones y el sótano maldito (2007)
* El internado (2007-08)
* Prime Time (2008)
* Los hombres de Paco (2009-10)
* 18 (2009)
* ¿Qué fue de Jorge Sanz? (2010)
* Les aventures de Tadeu Jones (2012)
* Luna, el misterio de Calenda (2012)
* Vírgenes (curtmetratge, 2014)
* Cracks (2017)
* La gran aventura dels Lunnis i el llibre màgic (2019)

## Referències

* ↑ El Goya me dio muchas alegrías, pero no trabajo, Diario Vasco, 9 de febrer de 2014
* ↑ El internado. Todo el mundo tiene un secreto Arxivat 2020-07-17 a Wayback Machine., academiatv
* ↑ Les aventures de Tadeu Jones a l'Acadèmia del Cinema
* ↑ 'Blancanieves', triunfadora de las Medallas del Círculo de Escritores Cinematográficos con ocho premios, Europa Press, 12 de febrer de 2012
# Halil Hamid Paixà

Halil Hamid Paixà (Isparta, 1736 - Bozcaada, 1785) fou gran visir otomà entre el 31 de juliol de 1782 - 31 de març 1785, durant el regne del soldà Abdul Hamid I.

## Referències

* ↑ İsmail Hakkı Uzunçarşılı, "Halil Hamid Paşa", Türkiyat Mecmuası (revista) No. 5 (1935), pp. 213-267
Gran visir otomà :
# Federico Gobbo

Federico Gobbo (26 de març de 1974) és un professor de filosofia de la informàtica i de lingüística italià.
Federico Gobbo va estudiar comunicació i nous mitjans a la Universitat de Torí i va fer estudis de postgrau en esperantologia amb Fabrizio Pennacchietti. També va treballar a la Universitat de Milà en un programa d'humanitats digitals organitzat conjuntament pel departament d'informàtica i el de filosofia. És doctor en ciències de la computació amb una tesi sobre gramàtiques aposicionals. És especialista en l'estudi de llengües auxiliars internacionals, com Esperanto o Volapük, però també d'altres llengües artificials, com les creades per a propòsits de ficció, com el klingon, així com en la figura de Zamenhof. Actualment és catedràtic d'interlingüística i esperanto a la Universitat d'Amsterdam. Des de 2005 forma part de l'equip de redacció de la revista Language Problems and Language Planning. El 2012 va participar en el projecte de la Universitat d'Esperanto a l'illa de Hainan, Xina, ensenyant filosofia i història de la informàtica i esdevenint també professor de l'Acadèmia Internacional de Ciències de San Marino. El 2015 va fer la primera inauguració trilingüe del curs acadèmic a la universitat d'Amsterdam. És col·laborador de l'Acadèmia d'Esperanto.

## Referències

* ↑ «Encara és actual la filosofia de Zamenhof? Conferència de Federico Gobbo per l'Associació Catalana d'Esperanto». Vilaweb, 21-04-2017. [Consulta: 9 gener 2018].
* ↑ «Frederico Gobbo, professor by special appointment of Interlinguistics and Esperanto» (en anglès). 19 de desembre de 2013. Arxivat de l'original el 2016-03-09. [Consulta: 8 març 2016].
* ↑ «Language Problems and Language Planning». [Consulta: 9 març 2016].
* ↑ «Esperanto, wie spreekt dat nog?» (en neerlandès). Nederlandse Omroep Stichting - NOSp3, 10-03-2015. [Consulta: 8 setembre 2017].
* ↑ «Eerste oratie in het Esperanto in Nederland - lees hier enkele fragmenten» (en neerlandès). NRC Handelsblad, 13-03-2015. [Consulta: 8 setembre 2017].
* ↑ «Akademio de Esperanto. Membraro» (en esperanto). [Consulta: 9 març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web personal
* Filozofio kaj Historio de Informadiko - leciono 01
# El conciertazo

El conciertazo va ser un programa de televisió espanyol dedicat al entreteniment educatiu musical, produït per Televisió Espanyola (TVE) i dirigit per Fernando Argenta. L'espai, especialitzat en música clàssica, es va emetre els dissabtes al matí des de 2000 fins a 2009, primer en La Primera i després en La 2.

## Història

El programa pretenia acostar la música clàssica al públic infantil amb un estil desenfadat i amè, de manera similar a l'espai divulgatiu Clásicos populares de RNE. Mentre l'orquestra interpretava peces en directe, el públic de l'escenari podia interactuar a través de concursos i jocs relacionats amb el que veien, mitjançant els quals s'ensenyaven conceptes bàsics de la música. Normalment el públic estava compost per alumnes de col·legis i instituts.
L'orquestra titular durant els nou anys d'emissió va ser l'Orquestra i Cor Filharmonia, dirigida habitualment per Pascual Osa. No obstant això, en els primers programes es va recórrer a l'Orquestra Simfònica de RTVE sota la batuta de Enrique García Asensio, un dels pioners de la divulgació musical. Al costat de Fernando Argenta van col·laborar altres rostres habituals d'RTVE com Araceli González Campa.
Durant la seva emissió ha estat guardonat amb el Premi de l'Acadèmia de Televisió (2001), el Premi Ondas al millor programa infantil (2002), i un reconeixement del Festival de Televisió de Montecarlo.
El conciertazo va deixar d'emetre's en 2009, poc després que Argenta marxés d'RTVE, si bé en el Nadal d'aquell mateix any es va realitzar un últim programa especial, al costat de la Jove Orquestra Simfònica de Valladolid i Ernesto Monsalve, des del Centro Cultural Miguel Delibes de Valladolid. Aquest va ser l'últim programa d'Argenta, el lloc del qual va ser ocupat per El club del Pizzicato, presentat pel violinista Ara Malikian.

## Referències

* 1 2 «Muere el músico y periodista Fernando Argenta, la voz de 'Clásicos Populares' y 'El Conciertazo'». , 03-12-2013 [Consulta: 7 setembre 2017].
* 1 2 «Muere Fernando Argenta, la voz de 'Clásicos populares' y 'El conciertazo'». , 03-12-2013 [Consulta: 7 setembre 2017].
* 1 2 «'El conciertazo'» (en castellà). , 08-12-2013 [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «El Ondas que necesitaba Radio Clásica», 16-01-2017. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «Dirección artística». Arxivat de l'original el 2018-10-02. [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ «Fernando Argenta y la Sinfónica de Tenerife, dirigida por Pascual Osa, cierran el 'I Joven Festival'». , 01-02-2011 [Consulta: 7 setembre 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-09-08. [Consulta: 7 gener 2020].
* 1 2 3 «El conciertazo». [Consulta: 7 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Web d' El conciertazo
* Programes d' El conciertazo a RTVE.es a la carta
# Col·legi Sant Josep de Reus

El col·legi Sant Josep és un centre d'ideari cristià que va ser fundat, el 1895, per la Mare Teresa Guasch a la ciutat de Reus. La Congregació de les Germanes Carmelites Tereses de Sant Josep és l'entitat titular de l'escola. Compta amb 78 mestres i professors que imparteixen classes des de l'educació infantil fins a batxillerat, oferint una educació integrada dels 3 als 18 anys. Aproximadament (2010) l'escola té uns 1200 alumnes.

## Referències

* ↑ Col·legi Sant Josep a reus.cat

## Enllaços externs

* Col·legi Sant Josep de Reus - Lloc web oficial
# Chromis lineata

Chromis lineata és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Illa Christmas, Indonèsia, les Filipines, Palau, Nova Guinea, Salomó i nord de la Gran Barrera de Corall.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Colleen Brennan

Colleen Brennan (nascuda l'1 de desembre de 1949) és una antiga actriu pornogràfica estatunidenca. També s'ha anomenat Sharon Kelly.

## Carrera

Colleen Brennan, que era pel-roja, corpulenta i amb pigues, va començar la seva carrera posant per a revistes masculines com ara Swank i Penthouse. Més tard va protagonitzar Sharon Kelly en diverses pel·lícules de sexplotació softcore dels anys 70 produïdes per Harry Novak. També va aparèixer a la pel·lícula de Russ Meyer Supervixens (1975) i a les pel·lícules de dones a la presó Ilsa, She Wolf of the SS (1975) i la seva primer seqüela Ilsa, Harem Keeper of the Oil Sheiks (1976). També va aparèixer en petits papers a pel·lícules convencionals com Shampoo, Hustle, i The Boob Tube. Durant la dècada de 1970, va aparèixer en nombrosos dissenys de revistes masculines de softcore de nivell B.
A la dècada de 1980, Brennan va començar una àmplia carrera en pel·lícules de porno dur, protagonitzant diverses entregues de la Taboo sèrie, i va guanyar dos Premis AVN el 1987. El 1985, va presentar els primers Premis XRCO amb Ron Jeremy.
El 1981, va tenir un petit paper (amb el pseudònim "Katherine MacMurray") com a columnista de xafarderies de televisió a la pel·lícula de comèdia principal S.O.B., dirigida per Blake Edwards. Brennan es va retirar dels vídeos pornogràfics el 1986, als 36 anys. No està relacionada amb l'actriu Eileen Brennan amb qui va aparèixer a la pel·lícula de Burt Reynolds de 1975 Hustle.

## Premis

* Premi CAFA de 1984 a la millor actriu Trinity Brown
* Premi CAFA 1984 a la millor actriu secundària - Good Girl, Bad Girl
* 1986 Premi XRCO a la millor actriu – Getting Personal
* 1986 Premi XRCO a la millor actriu secundària – Star Angel
* 1986 Premi AVN a la Millor actriu – Getting Personal
* 1986 Premi AVN a la millor actriu secundària – Star Angel'
* 1987 Membre del Saló de la Fafma de XRCO

## Referències

* 1 2 3 Scripps Howard News Service «Adult Film Stars Contend Acting is 'Terrific'». The Medicine Hat News. Scripps Howard News Service, 04-12-1985 [Consulta: 16 gener 2017].
* ↑ Landis, Bill; Clifford, Michelle. Sleazoid express: a mind-twisting tour through the grindhouse cinema of Times Square (en anglès). New York City: Simon & Schuster, 2002, p. 236. ISBN 978-0-7432-1583-1 [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ Etling, Laurence. Radio in the Movies: A History and Filmography, 1926-2010 (en anglès). Jefferson, North Carolina: McFarland, 2014, p. 82. ISBN 978-0-7864-8616-8 [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ «Video Picks». The Honolulu Advertiser, 05-02-1989, p. 170 [Consulta: 11 gener 2020].
* 1 2 3 Landis & Clifford, pp.217–218
* 1 2 3 «Rame awards list». [Consulta: 27 desembre 2007]. Arxivat 2019-04-21 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-04-21. [Consulta: 27 maig 2022].
* 1 2 «Past Winners». AVN Awards. Arxivat de l'original el 2009-10-01. [Consulta: 22 setembre 2007].
* ↑ «XRCO Hall of Fame». [Consulta: 5 setembre 2014].

## Enllaços externs

* AV Interview With Sharon Kelly by Ian Jane
* Colleen Brennan a l'Internet Adult Film Database
* Colleen Brennan a Adult Film Database (anglès)
# Gos d'aigua

Els gossos d'aigua són un grup de races canines caracteritzades per ser de mida mitjana i tenir el pèl de consistència llanosa i arrissada. Se solen utilitzar per a la caça d'anàtids i altres aus en zones pantanoses i aiguamolls.
Segons la classificació de la Federació Cinològica Internacional, els gossos d'aigua estan inclosos en el Grup VIII, secció 3ª.
El Caniche, tot i estar inclòs en el Grup IX amb el gossos de companyia, secció 2a, és una raça de gos d'aigua, tant per les seves característiques físiques com per l'ús que va tenir en el passat i per al qual va ser seleccionat.
* Gos d'aigua espanyol
* Gos d'aigua portuguès
* Gos d'aigua francès o Barbet
* Gos d'aigua de la Romanya o Lagotto Romagnolo
* Gos d'aigua irlandès o Irish Water Spaniel
* Gos d'aigua americà o American Water Spaniel
* Gos d'aigua frisó o Wetterhoun
* Caniche
# Haliichthys taeniophorus

Haliichthys taeniophorus és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu fins als 16 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Irian Jaya (Indonèsia) i Austràlia (des de Shark Bay -Austràlia Occidental- fins a l'Estret de Torres -nord de Queensland-).

## Referències

* 1 2 3 «Haliichthys taeniophorus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Gloerfelt-Tarp, T. i P.J. Kailola, 1984. Trawled fishes of southern Indonesia and northwestern Australia. Australian Development Assistance Bureau, Austràlia, Directorate General of Fishes, Indonèsia i German Agency for Technical Cooperation, República Federal d'Alemanya. 407 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jelajah Malaysia

El Jelajah Malaysia és una competició ciclista per etapes que es disputa a Malàisia i forma part de l'UCI Asia Tour. La primera edició es va fer el 1963 sent la competició més antiga del país. El 2017 se'n disputà la darrera edició.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1999 | Peter Jörg | | |
| 2000 | Rafael Chyla | | |
| 2001 | Tommy Evans | | |
| 2002 | Simone Mori | | |
| 2003 | Hidenori Nodera | Wawan Setyobudi | |
| 2004 | Suhardi Hassan | | |
| 2005-06 | No disputada | No disputada | No disputada |
| 2007 | Mahdi Sohrabi | Hossein Askari | Thomas Just |
| 2008 | Tonton Susanto | Ghader Mizbani | Fredrik Johansson |
| 2009 | Timothy Roe | Jai Crawford | Ghader Mizbani |
| 2010 | David McCann | Takumi Beppu | Amir Rusli |
| 2011 | Mahdi Sohrabi | David McCann | Ioannis Tamouridis |
| 2012 | Yusuf Abrekov | Jai Crawford | Yasuharu Nakajima |
| 2013 | Sea Keong Loh | Sergey Kuzmin | Kiril Pozdniakov |
| 2014 | Rafaâ Chtioui | Adil Jelloul | Angus Morton |
| 2015 | Francisco Mancebo | Andrea Palini | King Lok Cheung |
| 2016 | Arvin Moazemi | Amir Kolahdozhagh | Reza Hosseini |
| 2017 | Brendon Davids | Víctor Niño | Rustom Lim |

## Referències

* ↑ «Jelajah Malaysia (Mal) - Cat.2.2». [Consulta: 31 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Web de la cursa
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Federico Goded Echevarría

Federico Goded Echeverría (Madrid, 30 de novembre de 1917 - 9 d'abril de 1988) fou un enginyer espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

El 1944 es va llicenciar en Enginyeria de Camins, Canals i Ports. Va ampliar estudis a les Escoles Politècniques de Lausana, Harwell, Argonne (Estats Units), i Calder-Hall (Anglaterra) i va fer pràctiques per a la divisió d'equipament industrial nuclear de la General Electric als Estats Units. El 1948 va rebre el premi extraordinari del Patronat Juan de la Cierva i el 1950 els premi Juan de la Cierva del CSIC. Alhora es doctorà i assolí la càtedra de nucleònica de l'Escola Tècnica Superior d'Enginyers de Camins Canals i Ports. El 1955 formà part de la delegació espanyola a la Conferència de Ginebra Àtoms per la pau. Formaria part del Consell Superior d'Obres Públiques i del Consell de Seguretat Nuclear.
Més tard fou catedràtic de tecnologia nuclear a la Universitat Politècnica de Madrid i de 1975 a 1981 en l'Escola d'Enginyeria de la UNED, de la que en fou director. El 1970 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, ingressant amb el discurs Distribuciones de neutrones térmicos. Va treballar en els camps de les granulometries òptimes, elasticitat teòrica i aplicada, mecànica quàntica, enginyeria nuclear o teoria de la relativitat.

## Obres

* Reactores de uranio natural (1956)
* Teoría de la elasticidad lineal y sus funciones de tensión Madrid : Dossat, 1959
* Mecánica cuántica Madrid : Dossat, 1965
* Relatividad general, estado actual y tendencias previstas, [Madrid] : Instituto de España, D. L. 1974.
* Elasticidad y resistencia de materiales, UNED, 1991. ISBN 84-362-0379-8
* [La ciencia del desenlace de la última guerra mundial]: discurso inaugural del año académico 1981-1982, leído en la sesión celebrada el día 28 de octubre de 1981, Madrid : Real Academia de Ciencias Exactas, Físicas y Naturales, 1981. ISBN 84-600-2430-X
* Introducción a la historia de la física del siglo XX UNED, 1978. ISBN 84-362-1303-3
* Elasticidad y resistencia de materiales amb Luis Ortiz Berrocal, UNED, 1976. ISBN 84-362-0651-7

## Referències

* ↑ José María Amilibia Nudos, cristales y números: Aspectos de la topología de baja dimensión p. 4
* ↑ Herran, Néstor,Roqué, Xavier. La física en la dictadura. Físicos, cultura y poder en España 1939-1975. Universitat Autònoma de Barcelona, 2012, p.48.
* ↑ Cumpleaños Feliz, al web de la Uned
* ↑ Biografia al web de la RAC

## Enllaços externs

* «Obra de Federico Goded Echevarría» a Dialnet.
* Articles de Federico Goded a El País
* Obres de Federico Goded al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
# Col·legi Sant Martí (Cerdanyola del Vallès)

El Col·legi Sant Martí és una obra noucentista de Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular. Té les façanes laterals al carrer de les Escoles. És una construcció d'una sola planta, amb coberta de teula a dues vessants amb el carener paral·lel al carrer, i pati posterior. Els dos frontis mostren uns estructura simètrica amb coronament mixtilini. Ambdós frontis tenen cossos annexos més petits. Totes les obertures de l'edifici són rectangulars. El ràfec és suportat per bigues de fusta. És remarcable la decoració del parament, amb esgrafiats simples que mostren elements relatius a les matèries escolars.

## Història

L'edifici de les Escoles, que va donar nom al carrer, va ser bastit durant la dècada dels anys 20 en estil noucentista. En l'actualitat s'utilitza com a Extensió de l'Institut de Batxillerat. (Datació per font)

## Referències

* 1 2 «Col·legi Sant Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 abril 2019].

## Enllaços externs

* Col·legi Sant Martí Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Clandestine Insurgent Rebel Clown Army

El Clandestine Insurgent Rebel Clown Army (acrònim: CIRCA), també anomenat Clown Army o Rebel Clown Army, és un grup antiautoritari d'activistes d'esquerres que utilitza tàctiques de pallasso i no violentes per actuar contra la globalització corporativa, la guerra i altres temes. Fou format a Londres a la tardor de 2003. Actualment la pràctica d'aquestes tàctiques de reivindicació i protesta, iniciades pel grup londinenc, s'estenen arreu del món sota el mateix nom del grup.

## Vegeu també

* Spassguerilla

## Referències

* ↑ «Day of uncertainty and contrasts» (en anglès). BBC, 07-07-2005.
* ↑ Favretto, Ilaria; Itcaina, Xabier. Protest, Popular Culture and Tradition in Modern and Contemporary Western Europe (en anglès). Springer, 2017-04-10. ISBN 9781137507372.
* ↑ Ecodiari «Ecodiari: Continua la paralització del Pla Caufec per tercer dia consecutiu». Naciodigital.
* ↑ Press, Europa «Arrestados 42 activistas que trataban de bloquear uno de los accesos a la cumbre encadenándose en la entrada» (en castellà). europapress.es, 20-11-2010.
* ↑ Tempest, Matthew. «Rebel Clown Army at Faslane» (en anglès), 04-07-2005. [Consulta: 25 febrer 2018].

## Enllaços externs

* «The day I joined the Heathrow Climate Camp's Rebel Clown Army». Mail Online.
# Guia Gourmand

La Guia Elecció Gourmand de restaurants i hotels de Catalunya i Andorra i d'altres llocs d'interès, coneguda popularment com la Guia Gourmand, es una guia que recull i comenta mes de 650 restaurants i hotels de Catalunya, Andorra, altres comunitats autònomes d'Espanya, la Costa Blava, la Provença i Mònaco. Va ser fundada a Tarragona el 1992 i el 2019 va realitzar la seva 28a edició. Anualment atorga premis al millor restaurant i hotel de l'any. El 2008 va començar a editar-se per primera vegada en català per part d'Arola Editors. El 2010 es van realitzar 5.000 exemplars en català i 1.000 més en castellà.

## Referències

* ↑ 324cat. «La guia Gourmand s'edita per primera vegada en català i amb la implicació d'Arola Editors». 324.cat CCMA, 11-02-2008. [Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ «La Guia Gourmand es presenta a Andorra i guardona l'hotel Plaza». VilaWeb, 12-03-2007. [Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ «La Guia Gourmand escull Mas Tapiolas com a restaurant 2019». Diari de Girona, 05-01-2019. [Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ «Don Denis rep la distinció de ‘Restaurant de l'Any Andorrà’». el Periòdic, 16-03-2015. [Consulta: 9 juliol 2019].