OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kickboxer: L'art de la guerra

Kickboxer: L'art de la guerra (títol original: Kickboxer: The Art of War) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Rick King, estrenada l'any 1992. Tercer film de la sèrie Kickboxer, es tracta d'una continuació del film Kickboxer 2, estrenada l'any 1991. Posa de nou en escena Sasha Mitchell en el paper de David Sloane.Ha estat doblada al català.

## Argument

David Sloane, campió de kickboxing, arriba al Brasil per un cara a cara amb el temible campió Eric Martin, el mànager del qual dirigeix en secret una xarxa de prostitució de adolescents.
Sloane coneix per casualitat Costa, un noi dels carrers, la bonica germana del qual, Isabella, atreu de seguida l'atenció del mànager corrupte. Per Sloane, els problemes no triguen a caure-li a sobre, començant pel segrest d'Isabella. Atacat, segrestat, empès fins a l'esgotament, Sloane arribarà a salvar Isabella i a guanyar el seu partit?

## Repartiment

* Sasha Mitchell: David Sloane
* Dennis Chan: Xian Chow
* Richard Comar: Lane
* Noah Verduzco: Marcos
* Alethea Miranda: Isabella
* Milton Gonçalves: Sergent
* Ricardo Petráglia: Alberto
* Gracindo Júnior: Pete
* Miguel Oniga: Marcelo
* Leonor Gottlieb: Margarida
* Renato Coutinho: Branco
* Kate Lyra: la dona de Branco
* Ian Jacklin: Eric Martin
* Manitu Felipe: Machado
* Shuko Ron: Reinaldo

## La sèrie

* 1989: Kickboxer de Mark DiSalle i David Worth
* 1991: Kickboxer 2: El Successor d'Albert Pyun
* 1992: Kickboxer 3 de Rick King
* 1994: Kickboxer 4 d'Albert Pyun
* 1995: Kickboxer 5: L'Últim Combat de Kristine Peterson
* 2016: Kickboxer: Venjança de John Stockwell
* 2017: Kickboxer: Retaliation de Dimitri Logothetis

## Referències

* ↑ «Kickboxer: L'art de la guerra». esadir.cat.
* ↑ «Kickboxer: The Art of War». Allociné.
# Jeroni Escarabatxeres i Ratxotxo

Jeroni Escarabatxeres i Ratxotxo (? - 1710) va ser un escultor català d'estil barroc.
Fill de Jaume Escarabatxeres, la seva família es dedicava a la fusteria. Va ser autor dels retaules de Sant Francesc de Sales d'Esparreguera (1693), de Sant Miquel de Miralcamp (1693-1697), de Sant Joan a l'Hospital de Pobres de Martorell (1698), i el d'Abrera. La seva obra principal és la façana i la decoració interior de l'església de Sant Sever de Barcelona (1698-1705), on va realitzar el frontispici, les tribunes i els esgrafiats de la volta, així com la imatge del sant situada en una fornícula de la façana.

## Referències

* ↑ «Jeroni Escarabatxeres i Ratxotxo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Triadó i Barral i Altet, 1999, p. 82.

## Bibliografia

* Triadó, Joan Ramon; Barral i Altet, Xavier. Art de Catalunya 5: Arquitectura religiosa moderna i contemporània. Edicions L'isard, 1999. ISBN 84-89931-14-3.
# Le Tréhou

Le Tréhou (en bretó An Treoù-Leon) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 504 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini et INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 077 | 1 054 | 1 068 | 1 045 | 1 072 | 1 106 | 1 120 | 1 184 | 1 169 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 169 | 1 172 | 1 213 | 1 163 | 1 272 | 1 198 | 1 228 | 1 167 | 1 134 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 046 | 1 027 | 1 084 | 1 061 | 1 003 | 926 | 856 | 774 | 671 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 619 | 596 | 527 | 453 | 395 | 408 | 504 | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Monique Cann | |

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962
* ↑ INSEE: Population depuis le recensement de 1962
# Joaquim Ayats i Bartrina

Joaquim Ayats i Bartrina (Girona, 10 de maig de 1980) és un polític català. Portaveu d'Esquerra Girona. Actualment és tinent d'alcalde de Girona des del juny de 2023. Treballa al sector de la banca i milita des de 2004 a Esquerra Republicana de Catalunya, partit amb el qual en les eleccions municipals de 2007 fou elegit regidor a l'ajuntament de Girona i s'ocupà de l'Àrea de Joventut, càrrec que va ocupar fins al 2011. A les eleccions generals espanyoles de 2015 i 2016 fou elegit senador per la circumscripció de Girona pel mateix partit. Al Senat, Ayats va ser el portaveu de les comissions d'Hisenda, Economia i Empresa; Indústria, Turisme i Comerç; Treball, Migracions i Seguretat Social, i d'Incompatibilitats.
A partir de 2019 fou novament regidor de l'Ajuntament de Girona i, alhora, fou designat diputat provincial. De l'1 de setembre de 2020 fins al maig de 2023 fou vicealcade de Girona, fruit d'un pacte amb el grup municipal de Junts per Catalunya, liderat per l'alcaldessa Marta Madrenas. També va assumir la regidoria de Cultura.
Va encapçalar la candidatura d'Esquerra a les eleccions municipals del 2023 a Girona. Després de les eleccions del 28M, ERC va pactar el govern municipal amb Guanyem Girona i Junts. Des de llavors és segon tinent d'alcalde i regidor de Cultura.

## Referències

* ↑ Fitxa a l'ajuntament de Girona
* ↑ Fitxa del Senat
* 1 2 3 «Quim Ayats repetirà com a alcaldable de Girona el 2023». Diari de Girona. ACN, 22-02-2022 [Consulta: 22 febrer 2022].
# Kicking Horse Pass

Kicking Horse Pass és una collada (pas de muntanya) que té una altitud de 1.627 m, (5.339 peus) i està situat a les muntanyes Rocoses del Canadà en el límit entre les províncies d'Alberta i la Colúmbia Britànica a les coordenades 51° 27′ 10″ N, 116° 17′ 00″ O﻿ / ﻿51.45278°N,116.28333°O﻿ / 51.45278; -116.28333. Travessa la divisòria continental nord-americana. Es troba dins els parcs naturals de Yoho i Banff National Park. La línia principal del ferrocarril Canadian Pacific Railway (CPR) va ser construïda entre Lake Louise i Field (British Columbia) en la dècada de 1880, en lloc de fer-ho per Yellowhead Pass com estava planejat en un principi.
Aquesta collada va ser explorada pels europeus el 1858 en l'expedició Palliser. Aquesta collada i el riu Kicking Horse van rebre aquest nom després que el geòleg de l'expedició James Hector, va rebre un op del seu cavall quan explorava aquesta regió.
Finalment la CPR va obrir uns túnels el 1909 per a facilitar la ruta.

## Referències

* ↑ Plantilla:CRHP
* ↑ Shaughnessy Bishop-Stall, Canadian Geographic, Jan/Feb 2008, p. 24

## Enllaços externs

* Zoomable map of Kicking Horse Pass showing railway
* Ten Mile Hill Project HD Video
* LibriVox Audiobook Recordings
# Lliga Amateur del Districte Federal

La Lliga Amateur del Districte Federal, en la seva denominació oficial Primera Fuerza, fou la màxima competició amateur mexicana de futbol, amb anterioritat a la Segona Guerra Mundial. Tot i que en realitat es tractà d'un campionat regional per a clubs del voltant de la capital, a la pràctica els campions d'aquest torneig es consideren com els campions nacionals oficiosos.

## Història

El futbol és introduït a Mèxic pels treballadors anglesos de les mines i el ferrocarril. El primer campionat es disputà a la Ciutat de Mèxic l'any 1902 amb la participació de cinc equips. Aquests foren: British Club, Mexico Cricket Club, Orizaba Charleston, Pachuca i Reforma Club. Aquesta fou la llavor del campionat Primera Fuerza. La competició desapareix el 1943 amb la creació de la Liga Mayor.
L'any 1919 i durant dues temporades, es produí un cisma que portà a la disputa de dos campionats, la Lliga Nacional i la Lliga Mexicana. L'any 1930 es produí un nou cisma, però les competicions que s'iniciaren no arribaren a port.

## Historial

| 1902-03 Orizaba AC 1903-04 Mexico Cricket Club 1904-05 Pachuca CF 1905-06 Reforma AC 1906-07 Reforma AC 1907-08 British Club 1908-09 Reforma AC 1909-10 Reforma AC 1910-11 Reforma AC 1911-12 Reforma AC 1912-13 Mexico FC | 1913-14 RC España 1914-15 RC España 1915-16 RC España 1916-17 RC España 1917-18 Pachuca CF 1918-19 RC España 1919-20 RC España 1919-20 Pachuca CF 1920-21 RC España 1920-21 Germania FV 1921-22 RC España | 1922-23 Asturias FC 1923-24 RC España 1924-25 Club América 1925-26 Club América 1926-27 Club América 1927-28 Club América 1928-29 CD Marte 1929-30 RC España 1930-31 No es disputà 1931-32 CF Atlante 1932-33 Club Necaxa | 1933-34 RC España 1934-35 Club Necaxa 1935-36 RC España 1936-37 Club Necaxa 1937-38 Club Necaxa 1938-39 Asturias FC 1939-40 RC España 1940-41 CF Atlante 1941-42 RC España 1942-43 CD Marte |

## Referències

* 1 2 Liga Nacional
* 1 2 Liga Mexicana

## Enllaços externs

* RSSSF
# Podiarugui

Podiarugui - Подъяруги (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 83 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Mel Fronckowiak

Melanie Nunes Fronckowiak és una actriu, cantant, escriptora i model brasilera, d'arrels poloneses. Va guanyar fama per la seva participació a la telenovel·la Rebelde, adaptació brasilera de la sèrie original mexicana.

## Filmografia

Participacions de Mel Fronckowiak en televisió:
| Any | Títol | Personatge / Ocupació | Notes |
| 2010 | Viver a Vida | Duda | Participació especial |
| 2011–12 | Rebelde | Carla Ferrer | |
| 2012 | Rebeldes para Sempre | Ela mesma | Especial de cap d'any |
| 2014–16 | A Liga | Presentadora, reportera | |
| 2015 | El Hipnotizador | Daria | 2 episodis |
| 2015–19 | Destino Certo | Presentadora | |
| 2016–18 | 3% | Júlia Souza | Temporades 1–2 |
| 2018–19 | Troca de Estilo | Presentadora | |
| 2019 | Show dos Famosos | Participant | Temporada 3 |

## Discografia

L'elenc de Rebelde va formar un grup musical, anomenat Rebeldes. Va publicar els següents treballs amb la participació de Fronckowiak:
* Rebeldes (2011)
* Rebeldes: Ao vivo (2012, en directe)

## Obra escrita

* Inclassificável: Memórias da Estrada (2013) ISBN 978-8567107004

## Referències

* ↑ Bydlowski, Lizia. «O que é que a pelotense tem» (en portuguès brasiler). Veja, 19-11-2008. Arxivat de l'original el 06/02/2012. [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ Neves, Carla. «Ao custo de R$ 250 mil por capítulo, "Rebelde" é a nova aposta da Record no horário das sete» (en portuguès brasiler). UOL, 15-03-2011. [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ «Mel Fronckowiak» (en anglès). IMDb. [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ «Rebeldes (2)» (en castellà). Discogs. [Consulta: 23 gener 2022].

## Enllaços externs

* Entrevista al programa de Jô Soares (portuguès)
# Pauline Sperry

Pauline Sperry (Peabody, 5 de març de 1885 - Pacific Grove, 24 de setembre de 1967) va ser una matemàtica nord-americana.

## Vida i Obra

Filla d'un pastor de l'església congregacional, ella mateixa va ser membre de la Societat Religiosa d'Amics (els quàquers) i, secretament, filantropa. Sperry va estudiar al Olivet College (Michigan) i al Smith College de Massachusetts, una institució d'ensenyament superior destinada a dones, en la qual es va graduar el 1906.
Després d'un curs donant classes al Hamilton College de Nova York, va retornar de professora de matemàtiques al Smith College. El 1912 va anar a ampliar estudis a la universitat de Chicago, en la qual va obtenir el màster el 1914 i el doctorat el 1916 sota la direcció d'Ernest Wilczynski.
El curs següent va ser professora al Smith College i el 1917 es va incorporar al departament de matemàtiques de la universitat de Califòrnia a Berkeley en la qual va romandre com professora fins al 1950 en que va ser expulsada, juntament amb una altra quarantena de professors, per negar-se a signar el jurament de fidelitat que exigia el consell rector de la universitat en l'època del maccarthisme. Tot i que després de litigar, el Tribunal Suprem de Califòrnia va considerar inconstitucional aquest requisit del jurament, ja no va tornar a l'activitat docent, sinó que es va dedicar a les seves causes socials des de la seva casa a Carmel a la península de Monterey.

## Referències

* ↑ Fasanelli, 1998, p. 239.
* ↑ Green i LaDuke, 2009, p. 292.
* 1 2 Fasanelli, 1998, p. 240.
* ↑ Moore, 2006, p. 17.
* ↑ Moore, 2006, p. 18.

## Bibliografia

* Fasanelli, Florence. «Pauline Sperry (1885-1967) Birthplace: Massachusetts». A: Charlene Morrow, Teri Perl (eds.). Notable Women in Mathematics: A Biographical Dictionary (en anglès). Greenwood Press, 1998, p. 238-242. ISBN 0-313-29131-4.
* Green, Judy; LaDuke, Jeanne. Pioneering Women in American Mathematics (en anglès). American Mathematical Society, 2009. ISBN 978-0-8218-4376-5.
* Moore, Calvin C. «Women Mathematicians at Berkeley - The Early Years» (en anglès). Newsletter of the AWM, Vol. 36, Num. 4, 2006, pàg. 16-25. ISSN: 1058-6466.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Pauline Sperry» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Riddle, Larry. «Pauline Sperry». Agnes Scott College, 2016. [Consulta: 1r juliol 2020]. (danès)
# Lee Hae-in

Lee Ji-young (Hangul: 이지영), més coneguda pel seu nom artístic Lee Hae-in, és una pianista, actriu, model i cantant sud-coreana. Exmembre del grup Gangkiz. Treballa per a l'agència de models Log In Entertainment. A YouTube publica les seves interpretacions d'obres a piano amb el pseudònim de Leezy.

## Filmografia

* H.I.T (MBC, 2007)
* Golden Fish (MBC, 2010)
* Welcome to the Show (SBS, 2011)
* Vampire Idol (MBN, 2011)
* Five Fingers (SBS,2012)
* Bayside Shakedown The TV Special (Fuji TV, 2012)
* A Tale of Two Sisters (KBS1, 2013)
* Inspiring Generation (KBS2, 2014)
* Witch's Castle (SBS, 2015-2016)
* My Secret Romance (OCN, 2017)

## Musicals

* 2011: Coyote Ugly
* 2011: Cats on the Roof

## Referències

* ↑ «Lee Hae-in gets ready for latest drama» (en anglès). [Consulta: 10 març 2021].
# Jo Van Fleet

Jo Van Fleet (Oakland, 30 de desembre de 1915 – Queens, 10 de juny de 1996) va ser una actriu de teatre i cinema estatunidenca.
Van Fleet es va establir com a actriu dramàtica a Broadway durant uns quants anys, que li van fer guanyar un Premi Tony el 1954 pel seu difícil paper, interpretant un indiferent, i fins i tot injuriós personatge, a l'obra de Horton Foote The Trip to Bountiful amb Lillian Gish i Eva Marie Saint.
El seu primer paper al cinema va ser interpretant el personatge de la mare de James Dean a A l'est de l'edèn (1955). Aquesta actuació li va fer guanyar a Van Fleet un Oscar a la millor actriu secundària. Els seus subsegüents treballs al cinema inclouen The Rose Tattoo, I'll Cry Tomorrow (ambdues el 1955), Un rei per a quatre reines (1956), i Gunfight at the O.K. Corral (1957).
El 1958, va ser nominada per un Premi Tony a la millor actriu per a la seva actuació dins Look Homeward, Angel a Broadway.
Altres pel·lícules són Riu Salvatge (1960), Cinderella (1965), La llegenda de l'indomable (1967), i I Love You, Alice B. Toklas (1968).
Van Fleet es va casar amb William Bales des de 1946 fins a la seva mort el 1990, i a va sobreviure al seu fill Michael Bales, i net, Arden Rogow-Bales. Va morir a Queens, Nova York de causes irrevelades a l'edat de 80 anys.
Té una estrella al Passeig de la Fama de Hollywood per a la seva contribució al cinema, al 7000 del Bulevard de Hollywood.

## Enllaços externs

* Jo Van Fleet Arxivat 2014-02-23 a Wayback Machine. a Internet Off-Broadway Database (anglès)
# Jan Toorop

Jan Toorop (Purworedjo, Illa de Java, 20 de desembre de 1858 - La Haia (Holanda Meridional - Països Baixos), 3 de març de 1928) va ser un pintor neerlandès a cavall entre el simbolisme i el modernisme.
Va néixer a Java i va estudiar a Delft i va ser deixeble d'August Allebé a la Rijksakademie van beeldende kunsten a Amsterdam. Va desenvolupar un estil propi que conjugava motius javanesos i simbòlics. Els seus dibuixos d'àlbers i figures curvilínies van ser en part precursors dels patrons pictòrics de l'art Nouveau.

## Referències

* ↑ «Jan Toorop» (en neerlandès). RKD – Nederlands Instituut voor Kunstgeschiedenis. [Consulta: 16 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Lloc molt complet sobre l'artista, amb la possibilitat de veure totes les seves obres
# Kim Ju-ae

Kim Ju-ae (coreà: 김주애) (Pyongyang, 19 de febrer de 2013) és una filla de l'actual dirigent de la República Popular Democràtica de Corea Kim Jong-un, fruit de la seva relació amb la cantant Ri Sol-ju. S'especula que és la segona d'un total de tres fills del dirigent, nascuts en 2010 i 2017 i dels quals no se n'ha fet públic el sexe.
El 9 de setembre de 2023, durant la desfilada pel 75è aniversari de la fundació de Corea del Nord, Kim Ju-ae va aparèixer en públic junt amb el seu pare.

## Referències

* ↑ Walker, Peter «Dennis Rodman gives away name of Kim Jong-un's daughter» (en anglès). The Guardian, 09-09-2013. ISSN: 0261-3077.
* ↑ Redacción «¿Padre por tercera vez?: lo que se sabe de la misteriosa familia del líder de Corea del Norte Kim Jong-un» (en castellà). BBC News Mundo, 29-08-2017.
* ↑ Mark, Michelle. «What we know about Kim Jong Un's 3 possible heirs». [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ «Kim acude con su hija al desfile por el 75 aniversario de la fundación de Corea del Norte» (en castellà). Europa Press, 09-09-2023. [Consulta: 10 setembre 2023].
# Lliga Popular de Jammu i Caixmir

La Lliga Popular de Jammu i Caiximir fou un partit polític musulmà de Caixmir fundat a Srinagar l'1 d'octubre de 1974. Es declarava enmeic de Sheikh Abdullah i la seva cooperació amb Índia.
Fou prohibida el 1990 i restaurada a la legalitat el 1996. El seu president fou Mohammed Farooq Rehmani des del 1991. El 22 d'abril de 2003 va prendre el nom de Lliga Popular de la Llibertat de Jammu i Caixmir (Jammu & Kashmir People's Freedom League)
# Polylepis

Polylepis és un gènere d'arbres i arbusts de la família de les rosàcies restringit als Andes. Es pol·linitzen pel vent i són característiques les seves fulles pinnades amb moltes capes papiràcies.

## Distribució

Les espècies del gènere Polylepis freqüentment arriben a formar el límit arbori de la seva zona als Andes.
Polylepis tarapacana és especialment notable pel fet de ser la planta llenyosa que creix a major altitud del món

## Conservació

Els boscos de Polylepis formen petits fragments i aïllats. S'havien fet servir com a combustible per les poblacions locals. En alguns països es prenen mesures de conservació i reforestació.

## Taxonomia

Aquest gènere té una història taxonòmica complicada, per alguns botànics tindria entre 15 a més de 30 espècies. Darrerament es reconeixen 28 espècies.

### Algunes espècies

* Polylepis australis
* Polylepis crista-galli
* Polylepis hieronymi
* Polylepis incana
* Polylepis lanuginosa
* Polylepis microphylla
* Polylepis multijuga
* Polylepis neglecta
* Polylepis pauta
* Polylepis pepei
* Polylepis racemosa
* Polylepis reticulata
* Polylepis rugulosa
* Polylepis subsericans
* Polylepis tarapacana
* Polylepis weberbaueri

## Referències

* ↑ Simpson, B.B., 1979. A revision of the genus Polylepis (Rosaceae: Sanguisorbeae). Smithsonian Contributions to Botany 43
* ↑ Bitter, G. (1911). Revision der Gattung Polylepis. Botanische Jahrbücher für Systematik, Pflanzengeschichte und Pflanzengeographie 45: 564-656
* ↑ Kessler, M. & A.N. Schmidt-Lebuhn (2006). Taxonomical and distributional notes on Polylepis (Rosaceae). Organisms, Diversity & Evolution 6: 67-69. Online supplement Arxivat 2011-06-10 a Wayback Machine.
# McDonnell Douglas DC-10

El McDonnell Douglas DC-10 és un avió trireactor de fuselatge ample fabricat per l'empresa estatunidenca McDonnell Douglas (MDC).

## Disseny i desenvolupament

Davant la demanda d'American Airlines (AA) d'un avió bimotor de grans dimensions el març de 1966, Douglas Aircraft va començar a estudiar projectes per afegir un avió comercial a la seva producció que complis aquestes exigències. Després de la fusió amb McDonnell va arribar a la conclusió que la demanda i el mercat potencial futur dels avions d'aquests tipus necessitarien un trimotor enlloc del bimotor i més capacitat de transport que el que originalment havia demanat AA, qui va donar el seu vist-i-plau a les modificacions fent el 19 de febrer de 1968 una comanda inicial de 25 unitats del que seria el DC-10.
Aquesta comanda li va donar a MDC un cert avantatge respecte al TriStar de Lockheed però no suficient com per assegurar-se el mercat adequat per llençar la producció fins que, l'abril de 1968, United Airlines s'hi va afegir amb una altra comanda de 30 unitats més.
El disseny original era de fuselatge ample d'abast mitjà-llarg amb una capacitat d'entre 270 i 380 passatgers, en funció de si la configuració era de classe mixta o única d'alta densitat. El DC-10 porta dos motors turboventiladors General Electric CF6 muntats en pilons situats sota l'ala i un tercer motor a la base de l'estabilitzador vertical.
El primer en entrar en servei ho va fer amb American Airlines el 5 d'agost de 1971 fent la ruta Los Angeles-Chicago. Fou succeït pel McDonnell Douglas MD-11.

## Variants

* DC-10-10: Versió original
* DC-10-20: Versió fabricada per a Northwest Orient Airlines amb més capacitat de combustible, major pes i motors de major potència Pratt & Whitney JT9D-15
* DC-10-30: Versió molt similar a l'anterior però amb motors General Electric CF6-50.
* DC-10-30CF: Versió convertible de càrrega amb porta de càrrega lateral davant de l'ala
* DC-10-40: Nom que se li va donar al DC-10-20 a Europa per raons de comercialització amb motors Pratt & Whitney JT9D-20

## Especificacions DC-10-30

Dades de Guía ilustrada de los aviones de línea y compañías aéreas
Característiques generals
* Longitud: 55,35 m
* Envergadura: 40,42 m
* Alçada: 17,7 m
* Superfície de l'ala 364 m²
* Pes buit: 119.000 kg
* Càrrega útil: 47.600 kg
* Pes màxim d'enlairament: 251.750 kg
* Motor: 3× turboventiladors General Electric CF6-50C , 23.140 kg d'empenyiment cada un
Rendiment
* Velocitat de creuer: 910 km/h a 9.500 m
* Abast: 11.100 km
* Sostre de servei: 10.000 m
* Ràtio d'ascens: 11,8 m/s

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Swanborough, Gordon; Green, William. Guía ilustrada de los aviones de línea y compañías aéreas. (en castellà). Madrid: San Martin, 1982, p. 158,160,162. ISBN 8471402157.
* ↑ Steffen, Arthur. McDonnell Douglas MD-11: A Long Beach Swansong (en anglès). Midland, gener 2002. ISBN 1-85780-117-2.