OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Merla roquera sentinella

La merla roquera sentinella (Monticola explorator) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) Es troba a l'Àfrica Austral. El seu hàbitat natural són els herbassars tropicals o subtropicals d'altitud elevada. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «merla roquera sentinella». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 12 juliol 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 709. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Sentinel Rock-thrush. Monticola explorator» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 12 juliol 2022].
# Marzo

Marzo és el nom dels següents personatges:
* Enrique Marzo Balaguer (Madrid, 1865 -1947), militar i polític espanyol
* Enrique Marzo y Feo (Alcalá de Henares, 1819 - 1892), músic espanyol del Romanticisme
* Jorge Luis Marzo (Barcelona, 1964), historiador de l'art, comissari, escriptor i professor de BAU Centre Universitari de Disseny (Barcelona)
* Manuel Marzo Martínez o Marzo-Mart (Manresa, 1944), pintor, gravador i escultor català
Viccionari
# Shieldaig

Shieldaig (Escocès gaèlic: Sìldeag) és un poble a Wester Ross en els Highlands d'Escòcia.
El poble va ser fundat cap al 1800 amb la intenció de la formació dels mariners per a la guerra contra Napoleó. Després de la seva (inicial) derrota i exili a Elba, la comunitat es va trobar un nou paper com a poble de pescadors. L'illa petita s'ha tornat un santuari de naturalesa.
El nom del llogaret és una paraula vikinga que significa llac de l'areng , que de fet encara poblen la badia.
Shieldaig és una comunitat d'unes 85 persones, amb la seva escola pròpia, un pub petit, una sala de poble que serveix com a capella, i una església. És molt utilitzat com a destinació de vacances, atraient aquells interessats amb la pesca de mar, i exploradors del Torridon Hills, els quals estan a unes poques milles al voltant de la costa.

## Referències

* ↑ Shieldaig Undiscovered Scotland
* ↑ «Torridon & Shieldaig». Steve Carter. [Consulta: 23 gener 2011].
# Mas Sovelles

El mas Sovelles (pronunciat, sovint escrit erròniament Sobeies) és una obra de la Vall de Bianya (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. També es coneix amb el nom de Casal de Socarrats.

## Descripció

Sovelles és un gran casal de planta quadrada amb ampli teulat a quatre vessants sostingut per bigues de fusta i llates i amb les teules col·locades a salt de garsa. Disposa de baixos, planta noble amb una àmplia sala de convits d'on parteixen nombroses portes que donen a les cambres i altres estances i golfes. A la llinda s'hi pot llegir "17 IHS 69 - 1782 - 1821".

## Història

Les referències documentals comencen al segle XII- XII. L'actual edifici és dels segles XVIII-XIX, com ho demostren les dades esculpides en les llindes de diferents obertures. Apareix escrit amb les formes "Socarrads" (segle xi), "Socarratis" (segle XIV) i "Socarrats" (del segle xvi endavant). En diverses escriptures se l'anomena "stadium" i en altres "hospicium". Tributà al priorat de Santa Maria de Besalú, a l'abadia de Sant Pere de Camprodon i al priorat de Sant Joan les Fonts. Els senyors útils de Socarrats varen posseir diverses propietats en lliure i franc alou; així mateix tingueren la "Batllia de sac" de la parròquia de Socarrats i la de Santa Margarida. El primer hereu d'aquest mas que s'esmenta als documents és Ramon de Socarrats (abans del 1217).
A finals del segle xv, Francisca de Socarrats es va casar amb Narcís Sobeyes. A partir d'aleshores aquest mas també rebrà el nom de Mas Soveyes. El darrer descendent del mas que s'esmenta als documents és Simón de Socarrats i Sobeyes (1790).
A finals del 2018 l'ajuntament de la Vall de Bianya va rebre gratuïtament el mas Sovelles, al qual s'han proposat diferents usos entre els quals el d'esdevenir la nova seu de l'ajuntament. Des de la seva adquisició, l'ajuntament ha potenciat aquest mas com a seu d'organització d'esdeveniments culturals com la Bianyal.

## Vegeu també

* Font del mas Sovelles

## Referències

* ↑ Mapa de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya: Buscar Sovelles amb les coordenades 456620, 4673025
* 1 2 3 4 «Casal de Socarrats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
* ↑ Donen un gran casal medieval a l'Ajuntament de la Vall de Bianya, Diari de Girona
* ↑ L’Ajuntament de la Vall de Bianya es planteja traslladar les dependències consistorials al Mas Sobeies, Olot Televisió
* ↑ La Bianyal 2019 permetrà conèixer l’última adquisició de l’Ajuntament de Bianya, Ràdio Olot
# Podlesni (Ventsi)

* Per a altres significats, vegeu «Podlesni».
Podlesni - Подлесный (rus) - és un khútor, un poble, del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del riu Kuban, a 19 km a l'est de Gulkévitxi i a 159 km a l'est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Ventsi.
# Petreu

* Per a altres significats, vegeu «Petreu (desambiguació)».
Petreu (en llatí Petraeus, en grec antic Πετραι̂ος) fou un militar macedoni amic de Filip V de Macedònia.
El rei el va enviar a Esparta l'any 220 aC per rebre la submissió dels lacedemonis i confirmar la seva aliança amb el regne de Macedònia. Més tard apareix com a comandant d'una força militar a Tessàlia, on va fer front a una invasió del país pels etolis dirigits per Dorimac l'any 218 aC, segons diu Polibi.

## Referències

* ↑ Petraeus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 213
# Quercus rysophylla

Quercus rysophylla és una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins de la secció dels roures vermells del gènere Quercus.

## Descripció

Quercus rysophylla és un arbre perennifoli o caducifoli (durant els hiverns més freds), de ràpid creixement, que pot arribar fins als 25 m d'alçada. L'escorça és de color gris fosc, profundament solcat. Les branquetes estan solcades, sense pèls, amb lenticel·les petites, lleugeres. Els brots fan 6 mm de llarg, amb estípules. Les fulles són alternes, simples, rígides, el·líptiques a lanceolades, entre 7 a 25 cm de llarg i entre 2 a 8 cm d'ample. Les bases de cada fulla estan cordades o auriculades. L'àpex és agut. Els brots i el fullatge són de color vermell (o taronja) i peluts quan són joves. La vora de la fulla és ondulada, dentada a la meitat apical (entre 2 a 4 parells de dents), glabre. Quan les fulles maduren es tornen, llises, brillants i de color verd fosc per sobre. La part inferior de les fulles, també són llises, excepte al llarg de les venes on hi ha alguns flocs. Hi ha al voltant de 15 a 20 parells de venes secundàries plantejades per sota i per sobre impressionat, venes terciàries visibles a banda a banda de la fulla. El pecíol és llarg entre 2 a 8 mm. Les glans són ovoides, mucronades, glabres a la maduresa, llargues entre 1 a 1,7 cm, individuals o en parelles, sèssils. La cúpula, de color daurat i sedós quan és jove, ocupa entre un terç o la meitat de la nou. Les glans maduren al cap de 2 anys.

## Distribució i hàbitat

Aquest roure és endèmic a Mèxic, als estats de Nuevo León, Tamaulipas i San Luis Potosí, entre els 600 als 1900 m.
L'hàbitat on creix Quercus rysophylla és amb sòls lliures de calç i a ple sol. És un arbre resistent a les glaçades fins als -17 °C.

## Taxonomia

Quercus rysophylla va ser descrita per Charles Alfred Weatherby i publicat a Proceedings of the American Academy of Arts and Sciences 45(17): 423–424. 1910.

### Etimologia

Quercus: nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
rysophylla: epítet

## Referències

* ↑ «Quercus rysophylla». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 16 juliol 2014].
* ↑ «Quercus rysophylla». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 17 juliol 2014].
* ↑ «Quercus rysophylla». The Plant List. [Consulta: 17 juliol 2014].

## Fonts

* Nixon, K. et al. 1998. Quercus rysophylla. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Descarregat el 27 de març de 2013.

## Enllaços externs

* http://gardenbreizh.org/modules/gbdb/plante-830-quercus-rysophylla.html
* http://oaks.of.the.world.free.fr/quercus_rysophylla.htm
# Merla unicolor

La merla unicolor (Turdus unicolor) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos poc densos a l'Himàlaia, al nord de Pakistan i nord de l'Índia des de Caixmir cap a l'est fins Nepal i Sikkim.

## Referències

* ↑ «Merla unicolor». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Melcior Vilaplana

Melcior Vilaplana (Benimarfull, 1782 - Cadis, 1835) va ser un poeta valencià, que va compondre en valencià i en castellà.
Conegut amb el malnom de Tio Melcior, va compondre poemes de caràcter humorístic, religiós o patriòtics, mitjançant romanços o gloses, entre altres construccions. La major part d'elles es van transmetre per via oral entre els llauradors de les comarques centrals valencianes, especialment el Comtat i l'Alcoià. Només una part van ser recollits per en Gregori Gisbert i publicats a El Fénix. Entre les seues obres conservades hi destaca el Col·loqui entre Francesc Blanes i Venturo Mullor.
Pel que fa a la seua vessant política, Vilaplana va lluitar en la guerra contra l'exèrcit napolèonic i va ser milicià entre 1820 i 1823. El 1834 va ser empresonat, en intentar formar una partida carlina.

## Enllaços externs

* «Melcior Vilaplana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Shir Khan Bandar

Shērkhān Bandar (Paixtu/Dari: شېرخان بندر) és una ciutat fronterera afganesa i un port sec situat a la frontera entre l'Afganistan i Tadjikistan. Es troba a la província de Kunduz de l'Afganistan, al costat del riu Panj, prop de la frontera amb Tadjikistan. El port sec uneix Kunduz i Kabul a l'Afganistan amb Duixanbe a Tadjikistan. El seu antic nom era Qezel Qal'eh. Va ser rebatejat en honor a Sher Khan Nashir, Khan del clan Kharoti Nasher.
La ciutat va començar a créixer ràpidament després de la finalització del pont Tadjikistan-Afganistan en Panji Poyon l’any 2007. Aquest pont i la fàcil connectivitat amb el país veí van impulsar enormement el comerç entre l'Afganistan i Àsia central. Fins a 400 camions de transport passen per la ciutat cada dia, transportant mercaderies comercials d'un país a un altre. Aquest comerç també ha enriquit a molts comerciants locals.
El 22 de juny la ciutat va ser ocupada pels talibans, en el marc de l'ofensiva talibana de l'Afganistan del 2021.

## Referències

* ↑ «As Trade Is Rerouted, a Border Town Booms» (en anglès americà). Yaroslav Trofimov, 11-07-2012. [Consulta: 17 agost 2021].
* ↑ «Afghanistan is disintegrating fast as Biden's troop withdrawal continues» (en anglès americà). Nic Robertson, 24-07-2021. [Consulta: 17 agost 2021].
* ↑ «Taliban capture Afghanistan's main Tajikistan border crossing - France 24», 24-07-2021. Arxivat de l'original el 2021-07-24. [Consulta: 17 agost 2021].
# Podocampa

Podocampa és un gènere de diplurs de la família Campodeidae. Hi ha 18 espècies descrites en Podocampa.

## Taxonomia

* Podocampa bottimeri Conde & Geeraert, 1962$^{icg}$
* Podocampa brolemanni Denis, 1932$^g$
* Podocampa cardini Silvestri, 1932$^g$
* Podocampa ceballosi Silvestri, 1932$^g$
* Podocampa cerrutii Conde, 1975$^g$
* Podocampa confinis Conde & Geeraert, 1962$^{icg}$
* Podocampa fragiliformis Conde, 1954$^g$
* Podocampa fragiloides Silvestri, 1932$^g$
* Podocampa iglesiasi Silvestri, 1932$^g$
* Podocampa inveterata Allen, 1993$^{icg}$
* Podocampa jeanneli Condé, 1947$^g$
* Podocampa jorgei Wygodzinski, 1944$^g$
* Podocampa labeosa Conde & Geeraert, 1962$^{icg}$
* Podocampa moroderi Silvestri, 1932$^g$
* Podocampa seabrai Wygodzinski, 1944$^g$
* Podocampa simonini Conde, 1956$^g$
* Podocampa spenceri (Silvestri, 1933)$^{icg}$
* Podocampa vicina Conde and Geeraert, 1962$^{icg}$
Fonts de les dades: i = ITIS, c = Catalogue of Life, g = GBIF, b = Bugguide.net

## Referències

* 1 2 «Podocampa Report» (en anglès). Integrated Taxonomic Information System (ITIS).
* 1 2 «Browse Podocampa» (en anglès). Catalogue of Life. Arxivat de l'original el 2018-03-27. [Consulta: 9 juliol 2021].
* 1 2 «Podocampa» (en anglès). GBIF.
# Petri Pasanen

Petri Pasanen (nascut el 24 de setembre de 1980 en Lahti) és un jugador finès que actualment juga pel Werder Bremen en la Bundesliga.
# Rafael Solanic i Bàlius

Rafael Solanic i Bàlius (Barcelona 1895 - 9 de novembre de 1990) fou un escultor català.

## Biografia

Des del 1910 deixeble i ajudant de taller d'Esteve Monegal i Eusebi Arnau, alhora que estudiava a l'Escola Superior dels Bells Oficis, on cap al 1916 fou professor. Com a membre de l'escola noucentista, com els seus amics Frederic Marès i Enric Monjo i Garriga, practicà l'escultura tant com a aportació a l'arquitectura com a obra lliure, i participà en el Saló de Montjuïc de les Exposicions de Primavera de Barcelona del 1933 al 1935.
Treballà el marbre, el bronze, el gres, el ferro, els metalls i la fusta. Va fer obres per a l'esglésies nova de Lleida, Sant Pere de Rubí, el monestir de Montserrat, i l'església parroquial de l'Hospitalet de Llobregat, però també per a edificis i instal·lacions públics de Catalunya. Durant la Segona República Espanyola fou professor a la Mútua Escolar Blanquerna i de l'Escola Normal de la Generalitat i exposà individualment a la Sala Badrinas (1931 i 1941) i a les Galeries Syra (1933, 1934 i 1935) de Barcelona.
Després de la Guerra civil va guanyar una tercera medalla a l'Exposició Nacional de Madrid del 1943, i una d'or a la Nacional d'Arts Decoratives del 1949. Moltes de les seves obres són fetes en col·laboració amb el taller ceràmic dels germans Serra, amb els quals tenia vinculació familiar. Fou president del Cercle Artístic de Sant Lluc.
El 1986 va rebre la Creu de Sant Jordi.
El 2002 la seva filla va fer donació de bona part de la seva obra al Museu Frederic Marès de Barcelona. El fons personal de Rafael Solanic es conserva a la Biblioteca de Catalunya des del 2009.

## Referències

* ↑ «Rafael Solanic i Bàlius». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Repertori d'exposicions individuals d'art a Catalunya (fins a l'any 1938). Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, Memòries de la Secció Històrico-Arqueològica, LI, 1999, p. 326-327, cat. 2597-2600. ISBN 84-7283-444-1.

## Enllaços externs

* Fons personal Rafael Solanic a la Biblioteca de Catalunya.
# Merla xiguanco

La merla xiguanco (Turdus chiguanco) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de ribera i horts de les terres baixes costaneres fins les muntanyes des del sud de l'Equador, cap al sud, a través del Perú fins al nord, centre i sud-est de Xile, oest, centre i sud de Bolívia i oest de l'Argentina.

## Taxonomia

En algunes classificacions, la subespècie pròpia de l'oest de l'Argentina i els adjunts sud de Bolívia i sud-est de Xile és considerada una espècie diferent:
* Turdus anthracinus Burmeister, 1858 - merla carbonera

## Referències

* ↑ merla xiguanco «Merla xiguanco». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ merla carbonera «Merla xiguanco». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Shirakaba

Shirakaba (白樺, « Bedoll blanc») és una revista literària japonesa que es va publicar a Tòquio des del mes d'abril de 1910 fins al 1923. Shirakaba és una dōjinshi (revista d'amateurs) coordinada per un grup d'escriptors i d'artistes que després es van constituir com a Shirakabaha (白樺派, «escola de Shirakaba»).
La majoria dels col·laboradors de la revista eren joves intel·lectuals pertanyents a l'alta burgesia, nascuts a la dècada dels anys 1880. Des del punt de vista literari i ideològic pertanyien corrents com l'individualisme i l'humanitarisme a l'estil de Lev Tolstoi. Pel que fa a la seva orientació política, es poden emmarcar dins la tendència democràtica de l'època. El grup Shirakabaha va exercir una gran influència sobre el clima cultural del període Taishō, contribuint al desenvolupament del corrent naturalista en la literatura i donant pas al naixement del gènere Watakushi shōsetsu («novel·la del "jo"»), molt de moda després de la guerra. Entre els membres del grup i els col·laboradors de la revista hi destaquen Saneatsu Mushanokōji, que n'és el conductor i l'organitzador, Shiga Naoya, Arishima Takeo, Ton Satomi, Ikuma Arishima o també Kinoshita Rigen.
Al primer número de la revista hi apareixen, entre altres escrits, una crítica de Mushanokōji sobre la novel·la Sore kara de Natsume Sōseki i un conte de Shiga Naoya. A la coberta hi havia representat un bedoll blanc.

## Vegeu també

* Shirakabaha

## Referències

* ↑ «Shirakaba, Japanese Literary Journal» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 5 maig 2018].
# Rafael Solaz Albert

Rafael Solaz Albert (València, 1950) és un investigador, bibliòfil i documentalista valencià.
Als onze anys compra el seu primer llibre en una llibreria de vell. En aquell moment s'inicia en la bibliofília, arribant a formar una biblioteca de més de deu mil volums, a més de diferent documentació i arxiu gràfic. És President de la Societat Bibliogràfica Valenciana Jerònima Galés i Senador del Museu de la Impremta.
Relacionat en ambients humanistes, estudia dibuix i pintura a l'Escola d'Arts i Oficis de València, tenint com a professor a Genaro Lahuerta, i realitzant diverses exposicions entre les dècades de 1970 i 1990. Per la seua afició als llibres, comença a escriure articles com a col·laborador en revistes i premsa, fins que l'any 2001 decideix publicar el seu primer llibre.
També és el responsable del Museu del Silenci, unes visites pel Cementeri General de València que mostren el sentit artístic, històric i biogràfic del lloc, iniciativa que forma part de les Rutes de Cementeris Europeus.

## Referències

* ↑ El temor al mal de ojo sigue arraigado en Valencia
* 1 2 «PODCAST 'La plaza de...' Rafael Solaz: “Valencia es una gran puerta”». Valencia Plaza, 30-12-2019. [Consulta: 9 abril 2020].
* ↑ Entrevista a Rafael Solaz
* ↑ «Rafael Solaz: “Tiene que volver una época humanista”». Economia3, 23-01-2019. [Consulta: 9 abril 2020].
* ↑ El ‘Museo del Silencio’ de Rafael Solaz

## Enllaços externs

* Web oficial
# Mikhàilivka (Nijniohirski)

* Per a altres significats, vegeu «Mikhàilovka».
Mikhàilivka (Михайлівка (ucraïnès), Михайловка (rus), Mikhàilovka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 2.241 habitants. Pertany al districte de Nijniohirski.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# Mesures de retorsió

Les mesures de retorsió són actes comesos per un estat en contra d'un altre com a venjança o represàlia per un acte similar comès per l'altre estat. Els mètodes típics de retorsió són l'adopció de mesures contra ciutadans de la nació estrangera que es trobin dins de les fronteres de l'estat que porta a terme les mesures de retorsió.

## Referències

* ↑ à 17h43, Par Aubin Laratte Le 1 novembre 2021; À 23h18, Modifié Le 1 Novembre 2021. «Pêche : quelles sont les mesures de rétorsion de la France contre la Grande-Bretagne ?» (en francès), 01-11-2021. [Consulta: 4 març 2022].
* ↑ «FNSEA : “Les sanctions contre la Russie créent un risque énorme de mesures de rétorsion contre les produits de l’UE”» (en francès). [Consulta: 4 març 2022].
# Sidi Allal El Bahraoui

Sidi Allal El Bahraoui (en àrab سيدي علال البحراوي, Sīdī ʿAllāl al-Baḥrāwī; en amazic ⵙⵉⴷⵉ ⵄⵍⵍⴰⵍ ⴰⴱⵃⵔⴰⵡⵉ) és una comuna rural de la província de Khémisset, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 15.866 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Medenbachita

La medenbachita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor d'Olaf Medenbach (1949 -), mineralogista de la Universitat del Ruhr, a Bochum, Alemanya.

## Característiques

La medenbachita és un arsenat de fórmula química Bi₂Fe$^{3+}$Cu$^{2+}$(AsO₄)₂O(OH)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1993. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5. És l'anàleg de coure de la neustädtelita i la cobaltneustädtelita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la medenbachita pertany a «08.BK: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 2:1, 2,5:1» juntament amb els següents minerals: brasilianita, neustädtelita, cobaltneustädtelita, curetonita, heyita, jamesita i lulzacita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Point 8.0, a la localitat de Borstein (Hessen, Alemanya). Posteriorment també ha estat descrita a la propera Point 14.0, a Hohenstein (també a Hessen), a Miedzianka (Baixa Silèsia, Polònia), i a la mina Fonte da Cal (Guarda, Portugal). Aquests quatre indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Medenbachite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 maig 2019].
# Picot de corona daurada

El picot de corona daurada (Dendropicos xantholophus) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita boscos clars de Camerun, el Gabon, República del Congo, sud de la República Centreafricana, el Sudan del Sud, Uganda i oest de Kenya cap al sud fins al nord-oest d'Angola i sud-oest, sud i est de la República Democràtica del Congo.
# Quarta

«Quarta» té aquests significats:
* Quarta, ordinal femení del número quatre.
* Quarta (música), interval musical.
* Quarta (nàutica), subdivisió de la rosa dels vents.
* Quarta (dret), quarta part d'una herència:
** quarta falcídia
** quarta trebel·liànica
** quarta vidual
# Mikhàilovka

«Mikhàilovka» té aquests significats:

## Crimea

* Mikhàilivka (Saki), localitat de la República Autònoma de Crimea
* Mikhàilivka (Nijniohirski), localitat de la República Autònoma de Crimea

## Rússia

* Mikhàilovka (Sakhalín), localitat de l'óblast de Sakhalín, a Rússia
* Mikhàilovka (Baixkíria), localitat de la república de Baixkíria, a Rússia
* Mikhàilovka (Stàvropol), localitat del krai de Stàvropol, a Rússia
* Mikhàilovka (Omsk), localitat de l'óblast d'Omsk, a Rússia
* Mikhàilovka (Mordòvia), localitat de la república de Mordòvia, a Rússia
* Mikhàilovka (Astracan), localitat de l'óblast d'Astracan, a Rússia
* Mikhàilovka (Voskressénskoie), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
* Mikhàilovka (Mokroús), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
* Mikhàilovka (Atkarsk), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
* Mikhàilovka (Saràtov), localitat de l'óblast de Saràtov, a Rússia
* Mikhàilovka (Vladímir), localitat de l'óblast de Vladímir, a Rússia
* Mikhàilovka (Valuiki), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Mikhàilovka (Prókhorovka), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia