OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bali (minisèrie)

Bali (originalment, Bali 2002) és una sèrie de televisió dramàtica històrica australianoindonèsia. Desenvolupada per Screentime i Endemol Shine Australia per a una comissió entre Stan i Nine Network, el drama de quatre parts gira al voltant dels atemptats de Bali del 2002. La sèrie es va estrenar el 25 de setembre de 2022. S'ha doblat i subtitulat al català per a FilminCAT.

## Repartiment
### Principal

* Richard Roxburgh com a Graham Ashton
* Elizabeth Cullen com a Nicole McClean
* Sophia Forrest com a Natalie Goold
* Saskia Archer com a Hanabeth Luke
* Sri Ayu Jati Kartika com a Ni-Luh Erniati
* Ewen Leslie com a Tom Keirath
* Sean Keenan com a Jason McCartney
* Srisacd Sacdpraseuth com a General Pastika
* Claudia Jessie com a Polly Miller
* Rachel Griffiths com a Fiona Wood

### Secundari

* Arka Das com a Dr Vij Vijayasekaran
* William Lodder com a Jono Liddel
* Anthony Brandon Wong com a Dr Harry
* Maleeka Gasbarri com a Nerissa
* Murtala com a Bambang Priyanto
* Gerwin Widjaja com a Gede Badrawan
* Paul Michael Ayre com a Dan Miller
* Miah Madden com a Danni

## Llista d'episodis

| Núm. | Títol | Direcció | Guió | Data d'emissió original |
| 1 | "Illa dels déus" | Peter Andrikidis i Katrina Irawati Graham | Justin Monjo | 25 de setembre de 2022 (2022-09-25) |
| Quan dues grans explosions esclaten en discoteques plenes de gent a Bali, molts moren i molts més resulten ferits. Els voluntaris i els primers rescatadors treuen desesperadament els ferits en zones segures i els porten d'urgència als hospitals locals on el personal mèdic està sobrepassat. |||||
| 2 | "De les cendres" | Peter Andrikidis i Katrina Irawati Graham | Kris Wyld | 25 de setembre de 2022 (2022-09-25) |
| Un equip de la policia federal australiana arriba a Bali per treballar amb la policia indonèsia, i queda clar que les explosions van ser un acte de terrorisme coordinat. Els supervivents ferits són evacuats a hospitals de tota Austràlia. |||||
| 3 | "Operació Aliança" | Peter Andrikidis i Katrina Irawati Graham | Kris Wyld | 25 de setembre de 2022 (2022-09-25) |
| Els investigadors australians i indonesis treballen junts per localitzar els autors dels atemptats de Bali mentre els supervivents ferits i els seus éssers estimats intenten recompondre les seves vides destrossades. |||||
| 4 | "Restaurant l'equilibri" | Peter Andrikidis, Katrina Irawati Graham | Justin Monjo, Michael Toisuta i Tim Pye | 25 de setembre de 2022 (2022-09-25) |
| Mentre alguns dels perpetradors són jutjats, els investigadors van a la recerca de la ment esquiva que continua amb un bombardeig a Indonèsia. Els supervivents ferits es miren els uns als altres per recompondre el seu estat emocional i intenten acceptar les seves noves vides. |||||

## Referències

* ↑ Quinn, Karl «Bali bombing series underway starring Bridgerton's Claudia Jessie». Sydney Morning Herald, 03-03-2022 [Consulta: 18 març 2022].
* ↑ «Stan Original Series Bali 2002 to premiere on 25 September». MediaWeek, 30-08-2022.
* ↑ «Bali». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 gener 2023].
* ↑ Lyall, Amy. «Production starts on Stan's inspiring new drama series Bali 2002». [Consulta: 18 març 2022].
# Benamocarra

Benamocarra és un municipi d'Andalusia, a la província de Màlaga. Forma part de la comarca de La Axarquía. El 2020 tenia 3.082 habitants.

## Referències

* ↑ «Andalucía (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 14 juliol 2024].
# Seqüència de Zadoff-Chu

Una seqüència de Zadoff–Chu (ZC), també anomenada seqüència Chu o seqüència de Frank–Zadoff–Chu (FZC), $^{:152}$és una seqüència matemàtica de valors complexos que, quan s'aplica a un senyal, dona lloc a un nou senyal d'amplitud constant. Quan s'imposen versions cíclicament desplaçades d'una seqüència de Zadoff-Chu sobre un senyal, el conjunt resultant de senyals detectats al receptor no es correlaciona entre si.
Reben el nom de Solomon A. Zadoff, David C. Chu i Robert L. Frank.

## Descripció

Les seqüències de Zadoff-Chu mostren la propietat útil que les versions desplaçades cíclicament d'elles mateixes són ortogonals entre si.
Una seqüència de Zadoff–Chu generada que no s'ha desplaçat es coneix com a seqüència arrel.
El valor complex a cada posició n de cada seqüència arrel de Zadoff–Chu parametritzada per u ve donat per
$x_{u}(n)={\text{exp}}\left(-j{\frac {\pi un(n+c_{\text{f}}+2q)}{N_{\text{ZC}}}}\right),\,$
on $0\leq n<N_{\text{ZC}}$ ,
$0<u<N_{\text{ZC}}$ i ${\text{gcd}}(N_{\text{ZC}},u)=1$,
$c_{\text{f}}=N_{\text{ZC}}\mod 2$ , $q\in \mathbb {Z}$
$N_{\text{ZC}}={\text{length of sequence}}$.
Les seqüències de Zadoff-Chu són seqüències CAZAC (forma d'ona d'autocorrelació zero d'amplitud constant).

## Usos

Les seqüències de Zadoff-Chu s'utilitzen a la interfície ràdio 3GPP Long Term Evolution (LTE) en el senyal de sincronització primària (PSS), el preàmbul d'accés aleatori (PRACH), el canal de control d'enllaç ascendent (PUCCH), el canal de trànsit d'enllaç ascendent (PUSCH) i els senyals de referència sonors. (SRS).
En assignar seqüències Zadoff-Chu ortogonals a cada LTE eNodeB i multiplicar les seves transmissions pels seus respectius codis, es redueix la correlació creuada de transmissions simultànies eNodeB, reduint així la interferència entre cèl·lules i identificant de manera única les transmissions eNodeB.
Les seqüències de Zadoff-Chu són una millora respecte als codis de Walsh-Hadamard utilitzats a UMTS perquè donen lloc a un senyal de sortida d'amplitud constant, reduint el cost i la complexitat de l'amplificador de potència de la ràdio.

## Referències

* ↑ Zepernick, Hans-Jürgen. Pseudo Random Signal Processing: Theory and Application (en anglès). Wiley, 2005. ISBN 978-0-470-86657-3.
* ↑ «4G | ShareTechnote» (en anglès). [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ «A Primer on Zadoff Chu Sequences» (en anglès). [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ Song. Evolved Cellular Network Planning and Optimization for UMTS and LTE (en anglès). Nova York: CRC Press, 2011. ISBN 978-1439806500.
# Sopes

Les sopes, sopes seques o sopes mallorquines són un plat típic de Mallorca fet a base de brou de verdures i llesques fines de pa moreno sec. Són un plat que es pot menjar amb forqueta, ja que quasi no conté líquid: el brou ha de ser absorbit per les llesques de pa.
Se solen presentar acompanyades d'olives o de fonoll marí envinagrat.
Les sopes mallorquines són una de les variants de les sopes escaldades amb brou, un plat típic d'altres zones del Mediterrani com Catalunya, Provença o Itàlia.
Existeix una varietat anomenada sopes d'estiu en la qual varia lleugerament la recepta amb aliments de temporada, com el pebre tendre.

## Referències

* ↑ La Cuina de Mallorca. El Gall Editor.
* ↑ Sopes d'estiu a Bojos per la cuina

## Enllaços externs

* Una recepta a TVM
Viccionari
# Via Crucis de Concabella

El Via Crucis de Concabella és una obra de Concabella, al municipi dels Plans de Sió (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un recorregut de Via Crucis que comença al interior de l'església de Sant Salvador de Concabella i finalitza a la Capella de Sant Vicenç de Concabella situada als afores del poble, al costat de la carretera de Tàrrega. Tot i que actualment no es conserven totes les estacions, sí que es poden trobar les suficients per a poder seguir tot el recorregut.
La segona estació, la trobem situada davant la façana principal de l'església de Sant Salvador, marcada amb la presència d'una creu de formigó situada damunt una columna que presenta decoració vegetal al capitell i el fust apareix decorat amb incisions de formes geomètriques.
La tercera estació està situada al costat dels Abeuradors del nucli, amb la presència d'una creu situada a uns dos metres del nivell del terra, la qual presenta una creu de mitjanes dimensions realitzada amb pedra, amb decoració als extrems del brancal vertical i la presència del número 3 amb números romans al mig.
La quarta estació està situada a la Plaça Major del nucli. Està formada per un triple graonat, base, fust de planta octogonal i capitell que presenten decoració geomètrica, i la creu situada al capdamunt amb la presència d'un crucifix.
La dotzena estació es troba als afores del nucli, al peu de la carretera de Tàrrega. Aquesta estació és la que presenta més diferències a les altres, ja que està formada per tres creus situades dalt d'un pedestal fet amb paredat, les quals presenten una estructura de base de planta quadrada, fust de planta octogonal, capitell i creu. La creu situada al mig, presenta major alçada, i a la creu pròpiament dita hi trobem la representació d'un crucifix.
Finalment, l'última estació conservada és la catorzena, situada davant la Capella de Sant Vicenç. D'aquesta creu únicament es conserva la base quadrada i el fust circular decorat amb incisions de formes geomètriques de les mateixes característiques de la creu situada davant l'església del nucli.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Via Crucis de Concabella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 maig 2016].
# Túnel d'Envalira

El túnel d'Envalira és un túnel de peatge entre les localitats andorranes de Grau Roig i el Pas de la Casa, just al costat de la frontera amb França, dins de la comuna nord-catalana de Porta, a l'Alta Cerdanya. Els dos pobles andorrans esmentats pertanyen a la parròquia andorrana d'Encamp.
El túnel, de 2 900 m de longitud i una alçada de 2 050 m, és el més alt dels túnels europeus més importants.
Evita el Port d'Envalira, que té un recorregut difícil o perillós, amb molts de cordons, i molt sovint tallat per la neu durant els durs hiverns. Està totalment situat al Principat d'Andorra, encara que porta a l'Alta Cerdanya.

## Característiques

És un túnel d'un sol tub, de doble sentit, amb una longitud de 2.879 metres. Està situat entre les cotes de 2043 i 2052 msnm. Va ser construït entre el 1999 i el 2002.
El túnel es troba totalment en territori andorrà, si bé l'accés est (costat del Pas de la Casa) es fa per un viaducte situat parcialment en territori de la comuna de Porta, de l'Alta Cerdanya. Aquest és un dels motius que van fer enretirar la localització de la duana francesa.

## Vegeu també

* Llista de Carreteres d'Andorra
* CG-2
* El Pas de la Casa
* Port d'Envalira.
* Túnel de les dos Valires

## Referències

* ↑ Article d'El País
* ↑ Enllaç a Minube

## Bibliografia

* Becat, Joan. «- Porta i - Portè». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Porta i Portè». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# 20a Mostra Internacional de Cinema de Venècia

La 20a Mostra Internacional de Cinema de Venècia va tenir lloc del 23 d'agost al 6 de setembre de 1959.

## Jurat

* Luigi Chiarini (Itàlia) (president)
* Georges Altman (França)
* Serguei Bondartxuk (URSS)
* Ralph Forte (USA)
* Luis Gómez Mesa (Espanya)
* Ernst Kruger (Alemanya)
* Roger Maxwell (GB)
* Vinicio Marinucci (Itàlia)
* Dario Zanelli (Itàlia)

## Pel·lícules en competició

| Títol original | Director(s) | País de producció |
| The Boy and the Bridge | Kevin McClory | Regne Unit |
| Sonatas | Juan Antonio Bardem | Espanya |
| La grande guerra | Mario Monicelli | Itàlia |
| Esterina | Carlo Lizzani | Itàlia |
| La nuit des espions | Robert Hossein | França |
| V tvoikh rukakh zhizn | Nikolai Rozantsev | Unió Soviètica |
| El general de la Rovere | Roberto Rossellini | Itàlia |
| Álmatlan évek | Félix Máriássy | Hongria |
| Enjō | Kon Ichikawa | Japó |
| Ansiktet | Ingmar Bergman | Suècia |
| Anatomia d'un assassinat | Otto Preminger | Estats Units |
| Doble vida (À double tour) | Claude Chabrol | França |
| Pociąg | Jerzy Kawalerowicz | Polònia |
| Hunde, wollt ihr ewig leben | Frank Wisbar | Alemanya |

## Premis

* Lleó d'Or:
** La grande guerra (Mario Monicelli)
** El general de la Rovere (Roberto Rossellini)
* Premi especial del jurat:
** Ansiktet (Ingmar Bergman)
* Copa Volpi:
** Millor Actor - James Stewart - (Anatomia d'un assassinat)
** Millor Actress - Madeleine Robinson - (Doble vida)
** Menció especial - Carla Gravina, Lucyna Winnicka, Hannes Messemer i Alberto Sordi (Esterina, Pociąg, El general de la Rovere i La grande guerra)
* Premi Nou Cinema
** Ansiktet (Ingmar Bergman)
* Premi FIPRESCI
** Popiół i diament (Andrzej Wajda)
* Premi OCIC
** El general de la Rovere (Roberto Rossellini)
* Premi Pasinetti
** Ansiktet (Ingmar Bergman)
** Seccions paral·leles - Come Back, Africa (Lionel Rogosin)

## Referències

* ↑ «The 1950′s». Arxivat de l'original el 28 d’abril 2021. [Consulta: 8 octubre 2013].
* ↑ «Juries for the 1950′s». Arxivat de l'original el 12 de maig 2021. [Consulta: 8 octubre 2013].

## Vegeu també

* Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1959
* 9è Festival Internacional de Cinema de Berlín
* 12è Festival Internacional de Cinema de Canes
* 1r Festival Internacional de Cinema de Moscou

## Enllaços externs

* 20a Mostra Internacional de Cinema de Venècia - Lloc web oficial
* Premis del Festival de Cinema de Venècia 1959 a IMDb
# Sanxo d'Ahones

Sanxo d'Ahones (?- Acre, ?) fou bisbe de Saragossa entre els anys 1216 i 1236.
Era germà de Pero d'Ahones i de Pelegrín d'Ahones. Va donar suport al seu germà Pero d'Ahones en la revolta contra el rei Jaume I d'Aragó, i el 1233 va participar en el setge de Borriana.

## Bibliografia

* (castellà) Jerónimo Zurita: Anales de la Corona de Aragón (Ed. 1562-1580)
# Blanca de França

Blanca de França és el nom dels següents personatges:
* Blanca de França (duquessa d'Orleans), (1328, Châteauneuf-sur-Loire - 1393, Vincennes), filla de Carles IV de França i de Joana d'Evreux, duquessa consort d'Orleans
* Blanca de França o Blanca de Castella i d'Anglaterra (1188 -1252), esposa de Lluís VIII de França
* Blanca de França o Blanca de Borgonya (~1294 -1326), primera esposa de Carles IV de França
* Blanca de França o Blanca d'Evreux (1330 -1398), segona esposa de Felip VI de França
* Blanca de França i de Provença (1252, Jaffa-1320, París), filla de Lluís IX de França.
# Serra del Coto

La Serra del Coto és una serralada que s'alça per la comarca valenciana del Vinalopó Mitjà. Transcorre pels termes municipals de viles com Monòver, el Pinós, l'Alguenya o la Romana. És una de les formacions que, des de la Serra de les Salines fins a la Serra de Crevillent, separen les aigües tributàries del Segura i del Vinalopó. El cim més alt marca 1.060 m d'altitud i pertany al terme de Monòver. Altres monts de la serra són el Cabeçó de la Sal (893 m), al costat de la vila d'El Pinós o el mont del Coto.

## Referències

* ↑ «Serra del Coto». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sophia (cràter)

Sophia és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 17,6 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim grec, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Sophia». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Tímovskoie

Tímovskoie (en rus: Тымовское) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Sakhalín, a Rússia, el 2021 tenia 7.537 habitants. Pertany al districte municipal de Tímovskoie, del qual és la seu administrativa.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19.
# Sanza Pombo

Sanza Pombo és un municipi de la província de Uíge. Té una població de 64.022 habitants. Comprèn les comunes d'Alfândega, Cuilo Pombo, Sanza Pombo i Wamba.

## Referències

* ↑ Sanza Pombo al web del cens d'Angola
# Beauregard (Mississipi)

Beauregard és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 265 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Beauregard tenia 265 habitants, 91 habitatges, i 68 famílies. La densitat de població era de 112,4 habitants per km².
Dels 91 habitatges en un 37,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,5% hi vivien parelles casades, en un 17,6% dones solteres, i en un 24,2% no eren unitats familiars. En el 23,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,91 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,46.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,3% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 10,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.750 $ i la renda mediana per família de 34.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.344 $ mentre que les dones 14.063 $. La renda per capita de la població era d'11.671 $. Entorn del 15,5% de les famílies i el 19,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Beauregard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Beauregard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Selèucia del Tigris

Selèucia (grec antic: Σελεύκεια) o Selèucia del Tigris, fou una ciutat de la vora del Tigris construïda per Seleuc I Nicàtor, a uns 60 km al nord de Babilònia, amb materials de la qual fou construïda. Fou una de les principals ciutats selèucides i fins i tot més gran que Antioquia. Es diu que va arribar a tenir més de mig milió d'habitants. El seu govern local era autònom, amb un senat de 300 membres. Fou conquerida temporalment per Moló de Mèdia, sàtrapa rebel, i severament castigada per la deslleialtat. Quan els parts van construir Ctesifont, la ciutat va quedar parcialment despoblada i els materials es van fer servir per construir la nova ciutat.
Trajà la va ocupar (en realitat, els generals Eruci Clar i Juli Alexandre) i fou destruïda; la destrucció la va completar Cassi, el general de Lluci Ver, durant la guerra amb el rei part Vologès. Julià l'Apòstata la va trobar completament abandonada i la zona fou utilitzada per a caceres pels seus soldats.

## Referències

* ↑ «Seleucia on the Tigris». Encyclopædia Britannica [Consulta: 19 octubre 2017].
# Soperton

Soperton és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 2.824 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Soperton tenia 2.824 habitants, 1.096 habitatges, i 737 famílies. La densitat de població era de 336,5 habitants/km².
Dels 1.096 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,4% hi vivien parelles casades, en un 26,4% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.471 $ i la renda mediana per família de 26.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.643 $ mentre que les dones 18.646 $. La renda per capita de la població era de 12.367 $. Entorn del 29,3% de les famílies i el 31,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Soperton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Soperton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# 20a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia

La 20a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia (aleshores oficialment Premios San Jorge) va tenir lloc el 24 d'abril de 1976, patrocinada pel "Cine Forum" de RNE a Barcelona dirigit per Esteve Bassols Montserrat i Jordi Torras i Comamala. Des d'aquest any l'edició és patrocinada per la Diputació de Barcelona.
L'entrega de premis va tenir lloc al Cine Alexandra, precedida d'un sopar presidit pel delegat provincial d'informació i turisme Luis Fernández Madrid, el director de RNE i TVE a Barcelona Jorge Arandes i Teresa Salisachs, esposa de Joan Antoni Samaranch i Torelló. A l'entrega hi van assistir Ovidi Montllor, Amparo Soler Leal, Concha Velasco i Mònica Radall. En acabar es va projectar la pel·lícula Roma de Federico Fellini.

## Premis Sant Jordi

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor pel·lícula espanyola | Furtivos | Pel·lícula |
| Millor pel·lícula estrangera | La caduta degli dei | Luchino Visconti |
| Millor interpretació espanyola | Lola Gaos | Furtivos |
| Millor interpretació estrangera | Dirk Bogarde | King & Country La caduta degli dei |
| Millor pel·lícula infantil | Simbad el marino | Gordon Hessler |
| Millor curtmetratge | La isla | |
| Menció a la millor sala exhibidora | Cine Alexandra | - |
| Premi a la millor sala especial | Sala Moratín | - |
| Premi Especial del Jurat | Pier Paolo Passolini | - |

## Referències

* ↑ Entrega de los «Premios San Jorge» de Cinematografía, La Vanguardia, 25 d'abril de 1976

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 1975
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1975

## Enllaços externs

* Premis Sant Jordi 1976 a IMDB
# Sant Pere de Lladrós

Sant Pere de Lladrós és l'església parroquial del poble de Lladrós, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme d'Estaon. És una església del segle xviii, situada en el centre del poble.

## Descripció

Església d'una sola nau, dividida en quatre trams i capelles laterals, amb capçalera rectangular a l'est i porta que s'obre a la façana oest, sota el pinyó de la coberta de llicorella a dues vessants. Per damunt la porta hi ha un òcul. Al costat de migdia de la façana s'aixeca el campanar, de forma octogonal per sobre de l'alçada de la nau, rematat per un xapitell de llicorella.

## Referències

* ↑ «Sant Pere de Lladrós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.