OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bòbila

* Per a altres significats, vegeu «Bòbila (desambiguació)».
Una bòbila, bòvila o mòbila en algunes comarques, és un forn destinat a la fàbrica de peces de terrissa per a la construcció: totxos, maons o teules, una activitat industrial molt antiga.
Aquests termes, referents principalment a un tipus de forn, s'empren també per metonímia per a designar les teuleries, tallers o manufactures on es fabriquen les dites peces de terrissa.
La majoria de les bòbiles es troben a prop de les mines d'argila, que pot ser de caràcter al·luvial o mineral. L'argila se sol explotar a cel obert. Antigament, l'argila es premsava manualment en motlles i només es feien productes massissos. El funcionament de les bòbiles modernes parteix dels següents tres punts: preparació de la terra, extrusió (productes balmats) o formació (productes massissos) i cocció.
A la primera fase, el fabricant rep les argiles i les mescla segons les seues pròpies fórmules; és una tasca clarament personalitzada en funció de l'origen i la composició de les terres i dels processos que després les materialitzaran. A la segona fase, les argiles reben un grau d'humitat adient i un procés de mesclat que les prepararà per passar a través de les màquines que amb una tecnologia d'extrusió els donarà la forma desitjada (totxo, maó, teula…) A la tercera i darrera fase, les peces passen per un forn on s'endureixen i queden llestes per a llur utilització.
El procediment artesanal era linear: formar, eixugar, escalfar el forn, deixar refredar, treure els maons. Des de mitjan segle xix es va desenvolupar el forn circular amb foc mòbil que permet un procés continu i un estalvi d'energia fins a 60%. Aquesta tecnologia va servir més d'un segle, fins que es va desenvolupar el forn túnel al qual una mena de carros on carrils anomenats «catxamades» entren d'un costat i surten de l'altre.
* Fabricació de maons a l'antic Egipte (± 1500 aC)
* Forn del segle xvii, a la bòbila-museu de Cathrinesminde a Dinamarca
* Vista interior del taller oriental de l'antiga bòbila al Camp de concentració de Neuengamme
* Bòbiles a prop de Kabul
* Forn circular a Nivaagaard a Dinamarca
* Ruïnes del forn Hoffmann a Bellamar (Calafell)

## Bòbiles destacades dels Països Catalans

* Bòbila romana de Fenals
* Bòbila de Bellamar, un dels primers forns industrials circulars

## Referències

* ↑ Barbal, Maria. Ulleres de sol. Barcelona: Columna, 2008, p. 41 s. ISBN 84-664-1005-8.
* 1 2 Mbr. «bòbila». A: Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia [Consulta: 19 juliol 2022].
# Courtenay

«Courtenay» té aquests significats:
* Courtenay (Dakota del Nord), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord
* Courtenay (Isèra), municipi al departament d'Isèra (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Courtenay (Loiret), municipi al departament del Loiret (regió de Centre – Vall del Loira, França)
* Cantó de Courtenay, cantó al districte de Montargis del departament de Loiret (França)
* Casa de Courtenay, llinatge associat a una jurisdicció feudal de França centrada al castell de Courtenay al Gâtinais (avui departament de Loiret)
* Tom Courtenay (Kingston upon Hull, 1937), actor anglès
# Citronella mucronata

Citronella mucronata és una espècie de planta de la família de les Cardiopteridàcies, endèmica del centre de Xile. És un arbre perenne que es troba en zones riques en humitat i poc exposades al Sol. És una espècie que s'usa com a planta ornamental.

## Referències

* ↑ «Citronella mucronata» a The Plant List. Data consulta: 12 de maig de 2014.
# Buddleja auriculata

Buddleja auriculata és una espècie de planta de la família de les Escrofulariàcies, endèmica de l'est de Sud-àfrica. És un arbust perenne que es troba a barrancs rocosos, vessants muntanyoses i marges de bosc perenne de grans altituds.

## Referències

* ↑ «Buddleja auriculata» a The Plant List. Data consulta: 10 de març de 2014.
# Bunocephalus

Bunocephalus és un gènere de peix gat (ordre Siluriformes) de la família de les Aspredinidae. Conté espècies d'un gènere indescripte Pseudobunocephalus.
B. coracoideus és la més comuna espècie de peix gat banjo que és habitual als aficionats en aquaris.

## Taxonomia

* Bunocephalus aleuropsis Cope, 1870
* Bunocephalus amaurus Eigenmann, 1912
* Bunocephalus amazonicus (Mees, 1989)
* Bunocephalus bifidus Eigenmann, 1942
* Bunocephalus chamaizelus Eigenmann, 1912
* Bunocephalus colombianus Eigenmann, 1912
* Bunocephalus coracoideus (Cope, 1874)
* Bunocephalus doriae Boulenger, 1902
* Bunocephalus iheringii Boulenger, 1891
* Bunocephalus knerii Steindachner, 1882
* Bunocephalus larai Ihering, 1930
* Bunocephalus quadriradiatus (Mees, 1989)
* Bunocephalus rugosus Eigenmann & Kennedy, 1903
* Bunocephalus verrucosus (Walbaum, 1792)

## Referències

* ↑ Friel, J.P. «Bunocephalus Kner, 1855». Tree of Life Web Project, 2000.
* ↑ «PlanetCatfish: Catfish of the Month: June 1997». PlanetCatfish.com.
# Bulova

Bulova és una marca de rellotges dels Estats Units famosa per haver fabricat el primer "rellotge electrònic" del món, el Bulova Accutron.
Bulova va passar a dissenyar els rellotges als Estats Units, però els fabricava a Suïssa i darrerament l'any 2008 ha estat comprada per la japonesa Citizen Watch Co.

## Història

L'any 1875 Joseph Bulova, un immigrant de Bohèmia va obrir, una petita joieria a Maiden Lane a la Ciutat de Nova York. El 1911, Bulova va començar la fabricació de rellotges de butxaca, rellotges de taula i rellotges de paret. A partir de la primera guerra mundial va fabricar rellotges de polsera. El 1928, Bulova va fabricar el primer ràdio-rellotge.

## Bulova Accutron - Max Hetzel

A partir de 1950, va desenvolupar el primer rellotge electrònic, el Bulova Accutron obra de l'inventor, Max Hetzel, nascut a Basilea, Suïssa, i que es va unir al Bulova Watch Company de Bienne, Suïssa, el 1948. La bobina del diapasó és accionada per un circuit electrònic amb un transistor que oscil·la a 300hz, de manera que el Bulova Accutron va passar a ser el primer "rellotge electrònic" del món. Més de 4 milions van ser venuts fins que la producció es va aturar el 1977.
En aquests anys, la NASA va demanar que li fabriqués un Bulova Accutron per l'espai. Com a resultat, Bulova va fer uns models que es van utilitzar en els temporitzadors i en les tècniques relacionades amb la mesura de temps durant els vols espacials, des de 1958 amb els Vanguard, fins a l'arribada a la lluna el 1969, encara que els astronautes van lluir l'Omega de polsera.

## Referències

* ↑ «Bulova». Arxivat de l'original el 2010-06-03. [Consulta: 21 juny 2010].
* ↑ Accutron
# Creu de terme de Sant Roc

La Creu de terme de Sant Roc és una obra del municipi d'Arbeca (Garrigues) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una creu llatina de ferro massís, amb l'interior dels braços retallat. Els extrems dels braços estan configurats per una mena de "Tau" simplificada, ornada amb senzilles lobulacions, donant un aspecte d'acabat trilobulat. Una placa quadrada i llisa és el centre de la creu.
La creu reposa sobre una columna de pedra octogonal (quatre dels costats són més amples que la resta). Els extrems són més gruixuts i quadrats que el tronc central. La base que fa de suport, damunt la qual descansa la columna, és també de perfil octogonal.

## Història

Antigament, quan la gent de la vila marxava a vendre productes als mercats, o anava a fer de soldat, pujava a la creu de Sant Roc, des d'on s'albira tot el poble, per a dir l'últim adéu.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de terme de Sant Roc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Cine Diorama

El Cine Diorama estava ubicat a la Plaça del Bonsuccés, 3 de Barcelona. Es va inaugurar el 27 de setembre de 1902.
No va ser el primer Diorama de la ciutat, ja que n'havien funcionat d'altres amb anterioritat com el del Círculo Artístico, però va ser el millor de tots.
La decoració modernista d'aquest nou local va anar a càrrec del seu propietaro, Salvador Alarma. Tenia una capacitat de 547 espectadors.
El 21 de desembre de 1902 es van projectar les primeres pel·lícules sota el nom de Gran Cinematógrafo del Diorama. Els primers films van ser El hada del bosque, El castillo encantado i Una excursión a Mont-Blanc. Les primeres projeccions de cinema mut estaven amenitzades pel jove pianista Josep Casas Augé.
El 1903 Narcís Bordás va fundar una empresa, sota el nom del cinema, que es dedicaria a la distribució de les pel·lícules estrangeres i a la construcció, el lloguer i la venda de reproductors cinematogràfics "Diorama".
Les pel·lícules sonores no van arribar a la sala fins al 1932. Durant els anys trenta van compartir programació amb els cinemes Majestic i Nuevo.
Després de la Guerra Civil el Diorama va caure en la programació de reestrena de tercera o quarta categoria.
El propietari del local, Josep M. Padró Vila, va encarregar el 1972 l'enderroc de la sala per construir-ne una de nova. El nou local s'inaugurà el 14 de febrer de 1973 sota el nom de Diorama 73 amb l'estrena de la pel·lícula El visitante nocturno de László Benedek.
El 5 de març de 1984, el Diorama es va convertir en Sala X tot començant a exhibir pel·lícules pornogràfiques. Aquesta sala apareixia a la premsa sota el nom de Plaza Buensuceso. Tot i la gran rebuda que va tenir aquesta etapa, els espectadors van anar caient amb la generalització del vídeo domèstic.
L'any 1991 un grup promotor anomenat Rabal S. A., format per la promotora d'espectacles Tres en Raya, l'actor Ferran Rañé i la companyia de Teatre de la Bohèmia, van fer un intent de reconvertir la sala en teatre sota el nom de Teatre Canaletes. Però el projecte no va funcionar i la sala va continuar com a sala X.
Va tancar les portes el 31 d'agost de 2000 amb la projecció de Perversa i Sueños íntimos, ja que és l'últim dia que apareix anunciat a La Vanguardia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Munsó Cabús, Joan. Els cinemes de Barcelona. Barcelona: Edicions Proa, 1995.
* ↑ Srabsenta. «Cosas de Absenta: Los ancestros del cine: Panorama Plewna y Diorama animado», 02-04-2013. [Consulta: 12 juliol 2017].
* 1 2 3 Bar.cel.ona.uta. «BARCELOFÍLIA: GRAN CINEMATÓGRAFO - CINEMA DIORAMA DIORAMA 73 / SALA X de la Plaça Bonsuccés. (1902-1999)», dimarts, 7 desembre 2010. [Consulta: 12 juliol 2017].
* ↑ Lahuerta Melero, Roberto. Barcelona tuvo cines de barrio. Madrid: Temporae, 2015.
* ↑ Digital, La Vanguardia. «[http://hemeroteca.lavanguardia.com/preview/2000/08/31/pagina-38/34105678/pdf.html Edición del jueves, 31 agosto 2000, página 38 - Hemeroteca - Lavanguardia.es]» (en castellà). [Consulta: 12 juliol 2017].
# Bridgeport (Texas)

Bridgeport és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 4.309 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bridgeport tenia 5.309 habitants, 1.383 habitatges, i 1.023 famílies. La densitat de població era de 448,4 habitants/km².
Dels 1.383 habitatges en un 42,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,1% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 26% no eren unitats familiars. En el 23,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,4.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 16,9% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.016 $ i la renda mediana per família de 36.742 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.044 $ mentre que les dones 22.204 $. La renda per capita de la població era de 13.335 $. Aproximadament el 12,8% de les famílies i el 16,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bridgeport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bridgeport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Corbeta Nautilus

La corbeta Nautilus fou un vaixell escola de l'Armada Espanyola; botat a Glasgow (Escòcia), i originalment, era un clíper de 59 metres d'eslora, 34 veles i 1.500 tones de desplaçament, al qual se li va donar el nom de Carric Castle.

## Adquisició per l'Armada

L'adquisició del vaixell per a l'Armada Espanyola va ser una iniciativa de Fernando Villaamil, que propugnava que els alumnes de l'armada rebessin part de la seva formació en vaixells de vela i emprant les maneres tradicionals de navegar, i que estava comissionat a Anglaterra per a l'adquisició d'un vaixell que reunís les característiques adequades per a complir la missió de vaixell escola, mentre a més, complia amb les tasques d'obtenció de subministraments per a l'Armada i d'inspecció en la construcció un nou concepte de vaixell, el destructor.
El 1886 es va comprar per 60.000 pessetes el vell clíper, Carric Castle. El preu pagat per la seva compra, era inferior al cost del transport a Espanya dels subministraments adquirits, que van ser transportats al Carric Castle, de manera que l'operació va suposar un estalvi.

## Historial de servei

Va ser donat d'alta a les llistes de l'Armada, i va passar a prestar serveis com a vaixell escola amb la classificació de corbeta amb el nom de Nautilus.
Dins de les celebracions per commemorar el quart centenari del descobriment d'Amèrica el Ministeri de Marina va aprovar, a proposta del capità Fernando de Villaamil, realitzar un viatge de circumnavegació a vela amb els guàrdies de l'Armada.
El 30 de novembre de 1892 la corbeta Nautilus va partir de Ferrol, amb Villaamil al comandament per fer la volta al món, que va concloure a Ferrol l'11 d'agost de 1894, després de recórrer 40.000 milles nàutiques. El 24 de juny de 1908 va visitar l'Havana, essent el primer vaixell espanyol que va visitar Cuba després de la seva independència, on va ser rebut amb mostres d'afecte.
Va ser substituït com a vaixell escola pel Galatea i el Elcano, després d'això, va romandre encara alguns anys com a aula a la superfície. Per fi, va ser donat de baixa i desballestat a 1933 a A Graña, al municipi gallec de Ferrol.

## Curiositats

Els quatre pals del Juan Sebastián Elcano (A-71), porten noms de vaixells que van precedir en la funció de vaixell escola, i en concret, l'arbre de mitjana porta el nom del Nautilus per aquesta corbeta.

## Referències

* ↑ (castellà) Fernando de Villaamil, de Circunnavegación de la Corbeta Nautilus
* ↑ Antecedents Web oficial de l'Armada Espanyola
* ↑ «Vaixell escola Juan Sebastián Elcano». [Consulta: 13 maig 2008].

## Bibliografia

* (castellà) Fernando de Villaamil, de Circunnavegación de la Corbeta Nautilus

## Enllaços externs

* Article a la Voz de Galícia sobre la corbeta Nautilus
* fotografia de la nautilus a Cuba durant la seva volta al món
# Clau (eina)

Una clau és una eina manual que serveix per collar o afluixar perns i femelles. N'hi ha de fixes, d'ajustables (clau de vis o anglesa), de roseta (amb la cabota treballada en forma d'estel), de tub, clau de got, claus hexagonals, claus de cadena, de lampista (stilson), claus de carraca, etc.
Algunes claus són de boca variable, de manera que se'n pot graduar l'obertura i adaptar-la a diverses mides de cabota quan aquesta és de forma quadrada o hexagonal. Són les claus angleses. Però la majoria de les claus són de boca fixa, com les claus planes fixes, les claus d'estrella o les claus de got, que solen ser canviables aprofitant el mateix mànec. També hi ha les claus de tub formades per un cos buit de forma generalment hexagonal perquè s'hi adaptin les claus planes i poder-les fer girar.
* Claus hexagonals
* Clau de llauner
Viccionari
# Bélie Kliutxi

Bélie Kliutxi (en rus: Белые Ключи) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 no tenia cap habitant. Pertany al districte d'Uglegorsk.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Cubo de Bureba

Cubo de Bureba és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de La Bureba.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 154 | 136 | 93 | 114 |
# Consell Federal de Suïssa

El Consell federal de Suïssa (en alemany Bundesrat, en francès Conseil Fédéral, en italià Consiglio Federale, i en romanx Cussegl Federal) és l'òrgan executiu de Suïssa. Aquest està format per set consellers federals, que són nomenats separadament per un període de 4 anys amb possibilitat de reelecció. Tradicionalment, un conseller federal és fàcilment reelegit fins a la seva dimissió. Els casos de no reelecció són extremadament rars. De vegades prefereixen renunciar si no estan segurs de ser reelegits. Es reuneix en el parlament suís a Berna, capital i seu oficial del govern suís.

## Funcionament

El Consell federal funciona amb el sistema de col·legialitat, cosa que vol dir que tots els seus membres estan «obligats» a defensar les opinions del Consell federal, és a dir, les decisions preses per la majoria així es trobi en desacord. El president de la Confederació és simplement un representant del país, i no té més poder que els altres membres del consell.
El president i el seu successor, el vicepresident, són escollits per l'Assemblea Federal de Suïssa per un mandat d'un any, la tradició demana que els partits s'alternin i que els consellers més antics tinguin la prioritat, això vol dir que un conseller triat aquest any no pot ser president fins que els més antics del consell hagin passat almenys una vegada per la presidència. De 1959 a 2003, la composició dels partits en el si del consell federal no va canviar ni un sol cop, el que va ser anomenada la fórmula màgica.
El 10 de desembre de 2003, la fórmula màgica va ser modificada perquè el paisatge polític del país ho demanava. El PDC havia de cedir un lloc a la UDC. Va ser quan la consellera federal sortint Ruth Metzler-Arnold no va ser reelegida; un mes abans de començar el seu mandat presidencial, el que l'hagués situat com la segona dona a pujar a la presidència i la persona més jove a arribar a la presidència suïssa (40 anys). El canceller de la Confederació és sovint anomenat el vuitè conseller federal i apareix en la foto de família del Consell de cada any. L'actual canceller és Corina Casanova, es troba en el càrrec des de l'1 de gener de 2008, sent la segona dona en el càrrec. Les seves funcions equivalen a les d'un secretari general d'un govern.

## Membres actuals

Actualment hi ha al consell federal:
* dos membres del Partit Socialdemòcrata Suís (SP/PSS),
* dos membres del Partit Radical Democràtic de Suïssa (FDP/PRD),
* dos membres de la Unió Democràtica del Centre (SVP/UDC),
* un membre del El Centre
Composició actual i partits polítics, per ordre d'antiguitat (última modificació 1 de gener de 2012):
* Simonetta Sommaruga, SP/PSS,
* Ignazio Cassis, PLR, actual president de la confederació
* Alain Berset, SP/PSS,
* Viola Amherd, El Centre,
* Karin Keller-Sutter, PLR,
* Guy Parmelin, SVP/UDC,
* Ueli Maurer, SVP/UDC

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-11-06 a Wayback Machine.
# Cine Ducal

El local on es trobava el Cine Ducal, al número 30 del carrer de Besalú de Barcelona, ocupava el mateix lloc on hi havia hagut, durant els anys anteriors a la Guerra Civil, l'Ateneu Obrer Martinenc. En acabant el conflicte, fou primer un local de la Falange i després un gimnàs de boxa.
Com a sala de projecció cinematogràfica, s'inaugurà el 22 de setembre de 1956 amb una sessió doble de Teodora, imperatrice di Bisanzio i de Tempi nostri. Comptà amb un total de 700 localitats a l'amfiteatre, tot i que més endavant les va veure reduïdes a només 200 en la seva darrera època com a cinema per a adults.
Durant la major part de la seva història funcionà com a cinema de barri amb sessió doble de reestrena i tingué força acceptació entre els veïns del barri. Arribats als anys 80, amb la crisi generalitzada del sector, es reconvertí en sala X amb l'estrena el 16 de juliol de 1984 de El sexo ardiente. Tancà les portes de forma definitiva l'1 de desembre de 1985.

## Referències

* ↑ MUNSÓ CABÚS, Joan. Els cinemes de Barcelona. Barcelona: Proa, 1995.
# Bòbila Carmen

La Bòbila Carmen era ubicada al barri de la Teixonera de Barcelona, tocant al passeig de la Vall d'Hebron. D'ella van sortir la majoria dels totxos amb que es van construir les cases del barri, i també, per exemple, l'hospital de la Vall d'Hebron.

## Història

Es considera que va ser l'última bòbila que quedava a Barcelona encara que inactiva durant molts anys. Va ser fundada el 1906, quan aquella zona pertanyia al municipi de Sant Joan d'Horta, per la família Giravent, que va comprar la finca a Anna Piferrer, propietària de can Besora. El 1926, la construcció estava en un bon moment a causa de l'Exposició Internacional de 1929, i llavors la fàbrica comptava amb més de 70 obrers. El 1947, va arrendar la bòbila Ramon Puigfel i li va posar el nom de Carmen perquè se'n deia una de les seves filles i també era la patrona dels rajolers. El 1958, Puigfel va comprar l'empresa, i el 1989 el solar.
El novembre de 2016 ja s'hi havia construït un edifici de pisos, conservant-ne, però, el forn. El 2019 es va convocar un concurs per a la rehabilitació de l'edifici per a convertir-lo en un local d'entitats del barri, que va guanyar l'estudi H Arquitectes, amb el projecte Reforn. El febrer de 2023, l'Ajuntament va aprovar el projecte, amb la previsió de licitar-lo en el següent mandat. Inclourà bucs d'assaig, sales polivalents, un office i diversos magatzems.

## Referències

* ↑ «Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó». Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó. [Consulta: 27 març 2013].
* 1 2 Cosialls, Ricard. «Així serà la futura Bòbila de la Teixonera com a espai d’entitats». betevé, 07-02-2023.
* ↑ Sanz, Carles. Una passejada per la història del barri de la Teixonera. Ajuntament de Barcelona, febrer 2020, p. 21-25.
* ↑ «Parcel·la cadastral 8463714DF2886C». Punt d'Informació Urbanística de Barcelona. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «La bòbila acollirà el nou local d’entitats de la Teixonera». Horta-Guinardó. Ajuntament de Barcelona, 24-07-2019. Arxivat de l'original el 14-02-2023. [Consulta: 14 febrer 2023].

## Bibliografia

* Prats, Lluís; Moreta, Claudia. L'última bòbila de Barcelona. La 'Bòbila Carmen' i Puigfel S.A. 1906-2008. Presston Comunicació Int., 2008.

## Enllaços externs

* «Bòbila Carmen». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.