OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chapman stick

El chapman stick és un instrument musical elèctric ideat per Emmett Chapman a principis de la dècada del 1970. Membre de la família de les guitarres, el chapman stick sol tenir deu o dotze cordes afinades individualment i s'utilitza per tocar línies de baix, línies melòdiques, acords i textures. Dissenyat com un instrument d'acords totalment polifònic, també pot cobrir diverses d'aquestes parts musicals simultàniament.

## Descripció

Un chapman stick disposa de pastilles electromagnètiques que es connecten a un amplificador independent. També es pot utilitzar per activar sintetitzadors i enviar missatges MIDI a instruments electrònics.
El chapman stick s'assembla físicament al mànec d'una guitarra elèctrica, tanmateix, és considerablement més llarg i ample i està cordat amb 8, 10 o 12 cordes. A diferència de la guitarra elèctrica, les cordes se solen tocar colpejant-les contra el trast amb les dues mans per a obtenir les notes desitjades. Per aquest motiu, poden sonar moltes més notes alhora que en altres instruments de corda, fet que el fa comparable a un instrument de teclat. Aquest arranjament es presta a tocar moltes línies alhora, i molts músics de chapman stick han dominat la interpretació de baix, acords i línies melòdiques simultàniament.
Normalment, el chapman stick es subjecta amb una corretja per a l'espatlla. L'instrument es col·loca en una posició de 30 a 40 graus de la vertical, la qual cosa permet que les dues mans del músic abordin el batedor de manera natural i còmoda colpejant les cordes amb la punta dels dits de la mateixa manera que es toca una tecla de piano: una mà toca la melodia a les cordes agudes i l'altra toca el ritme a les cordes del baix.

## Referències

* ↑ Archived at Ghostarchive and the «Chapman Stick Performance by Guillaume Estace». YouTube. Arxivat de l'original el de juliol 11, 2010. [Consulta: July 7, 2009].: «Chapman Stick Performance by Guillaume Estace». YouTube. [Consulta: July 7, 2009].
* ↑ «WOWSlider». Arxivat de l'original el September 8, 2014. [Consulta: September 8, 2014].
* ↑ «Stickist.com – View topic – how do you sit down and play.». www.stickist.com. [Consulta: July 27, 2017].
# Citrina

La citrina, o quars citrí, és una varietat de quars de color groc. El seu nom prové del llatí citrus, "llimona".
És un mineral rar de trobar a la naturalesa, i té les mateixes propietats que el quars, com una duresa 7 a l'escala de Mohs. La causa del seu color és encara objecte de debat. Algunes citrines reben el seu color per irradiacions basades en alumini, relacionades amb les del quars fumat. En conseqüència, es troben quarsos amb colors en transició cap al quars fumat. També s'ha suggerit que el ferro és la causa del color, perquè el creixement de cristalls artificials cultivats en una solució de ferro resulten de color groc. El comportament dicroic dels cristalls cultivats en laboratori difereix de la del quars citrí natural. També s'hi poden trobar recobriments de primes capes d'òxids de ferro sobre quars incolor, així com inclusions d'òxids de ferro grocs, normalment limonita, arribant a simular el quars citrí.
Quan el quars ametista o el quars fumat s'escalfen entre els 200 °C i els 500 °C es tornen de color groc. Gràcies a aquest tractament, la utilització del quars citrí ha passat a ser més comuna. Brasil és el principal productor de citrina, amb gran part de la seva producció procedent de l'estat de Rio Grande do Sul.
El Golden One és com es coneix un cristall de quars citrí desenterrat a Zàmbia de 900 quilos, notable per la seva grandària, claredat interna i color daurat. El seu pes final aproximat és de 3.178.000 quirats.

## Referències

* ↑ «Citrine» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 juliol 2015].
* 1 2 Lehmann, G. «Yellow color centers in natural and synthetic quartz». Physik der Kondensierten Materie, 13, 1972, pàg. 297-306.
* ↑ Maschmeyer, D. et al «Two modified smoky quartz centres in natural citrine.». Phys.Chem.Minerals, 6, 1980, pàg. 145-156.
* ↑ Rossman, G.R. «Colored varieties of the silica minerals.». Reviews in Mineralogy, 29, Silica, 1994.
* ↑ «The Golden One» (en anglès). Lawrence Stoller – CrystalWorks. [Consulta: 29 març 2016].
# Citrine (cràter)

Citrine és un cràter sobre la superfície de (2867) Šteins, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques 13.7 ° de latitud nord i 340.6 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.61 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el nou de maig de 2012 i fa referència a la citrina, una varietat groga de quars. El seu color és degut a les impureses del ferro trivalent.

## Referències

* ↑ "Citrine (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Busbey III, Arthur B.; Coenraads, Robert R.; Willis, Paul; Roots, David. Time Life Books. The Nature Company Guides: Rocks and Fossils (en (anglès)), 1996.
# Cis

«Cis» té aquests significats:
* CIS, inicials del Centre d'Investigacions Sociològiques, institut autònom d'investigació sociològica que depèn del Ministeri de Presidència espanyol
* Cis, forma d'estereoisomerisme que descriu l'orientació dels grups funcionals dins una molècula, vegeu isomeria cis-trans
* Cis (Trento), municipi italià de la província de Trento
* Estats del Cis Sutlej (Cis-Sutlej States), territori del Panjab sota domini britànic
* Cis (grup ètnic), grup ètnic de Benín.
# Cine Club (la Sénia)

Cine Club és una obra de la Sénia (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, d'un sol pis, amb teulada a doble vessant, adossat a un cos també rectangular d'una alçada més baixa. Façana coberta amb rajola monocromàtica fins a mitja alçada. En aquest pany s'obren tres portes a les quals s'accedeix per tres graons que donen accés al vestíbul, ho separa de la part superior un petit ràfec. La façana té un acabament mixtilini amb òcul central. El cos adossat se situa a la cantonada i té porta d'accés pels dos carrers i vidriera. L'edifici més gran és el cinema, l'interior del qual presenta l'escenari a la banda oposada a l'entrada, pati de butaques i a mitja alçada de paret tribuna a banda i banda, que s'ajunta a la zona damunt de l'entrada en un espai anomenat popularment "galliner". El cos adossat conté el cafè que conserva la seva tipologia original, així com el mobiliari (taules de marbre, taulell, cadires, etc.)

## Història

Societat recreativa inaugurada el 30 de gener de 1921, L'edifici es bastí mitjançant la venda d'accions als socis i l'aportació de jornals de feina per altres socis.

## Referències

* 1 2 «Cine Club». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 agost 2021].

## Enllaços externs

* «Cine Club». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Classificació de la Copa del Món de futbol 2018-OFC

La fase de Classificació de la Copa del Món de futbol 2018 de la zona oceànica fou organitzada i supervisada per l'OFC.
La classificació del grup d'Oceania es divideix en tres fases per a una possible plaça a decidir contra un representant sud-americà. A la primera fase s'enfrontaran els 4 pitjors equips en una lligueta de la que el guanyador es classificarà per a la següent fase. El guanyador de la primera fase i els 7 millors equips de la federació es repartiran en la segona fase en dos grups de 4 equips amb semifinals i final. S'eliminarà a l'últim de cada grup mentre els altres 6 equips passaran a la tercera fase. Es formaran 2 grups de 3 equips d'on els guanyadors es jugaran la plaça per determinar quin equip jugarà el play-off contra el cinquè classificat de la zona sud-americana.

## Primera fase (grup únic)

| Equip | Pts | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG |
| Samoa | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 6 | 3 | +3 |
| Samoa Nord-americana | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 6 | 4 | +2 |
| Illes Cook | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 4 | 2 | +2 |
| Tonga | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 8 | -7 |

## Segona fase (grups)
### Grup A

| Equip | Pts | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG |
| Papua Nova Guinea | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 11 | 3 | +8 |
| Nova Caledònia | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 9 | 2 | +7 |
| Tahití | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 7 | 3 | +4 |
| Samoa | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 0 | 19 | -19 |

### Grup B

| Equip | Pts | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG |
| Nova Zelanda | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 9 | 1 | +8 |
| Salomó | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 1 | 2 | -1 |
| Fiji | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 6 | -2 |
| Vanuatu | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 8 | -5 |

## Tercera fase (grups)
### Grup C

| Equip | Pts | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG |
| Nova Zelanda | 10 | 4 | 3 | 1 | 0 | 6 | 0 | +6 |
| Nova Caledònia | 5 | 4 | 1 | 2 | 1 | 4 | 5 | -1 |
| Fiji | 1 | 4 | 0 | 1 | 3 | 3 | 8 | -5 |

### Grup D

| Equip | Pts | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG |
| Salomó | 9 | 4 | 3 | 0 | 1 | 6 | 6 | +0 |
| Tahití | 6 | 4 | 2 | 0 | 2 | 7 | 4 | +3 |
| Papua Nova Guinea | 3 | 4 | 1 | 0 | 3 | 6 | 9 | -3 |
| Partit | Equip 1 | Resultat global | Equip 2 | Resultat anada | Resultat tornada |
| Final | Nova Zelanda | 8-3 | Salomó | 6-1 | 2-2 |

## Repesca amb la CONMEBOL

| Partit | Equip 1 | Resultat global | Equip 2 | Resultat anada | Resultat tornada |
| R | Nova Zelanda | 0-2 | Perú | 0-0 | 0-2 |

## Referències

* ↑ «Fase de classificació de la OFC». Arxivat de l'original el 2007-10-11. [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ Primera fase classificatòria Arxivat 2015-12-18 a Wayback Machine. - Anglès
* ↑ Segona fase classificatòria Arxivat 2017-02-22 a Wayback Machine. - Anglès
* ↑ Tercera fase classificatòria Arxivat 2017-02-22 a Wayback Machine. - Anglès
# Club Deportivo Guijuelo

ElCD Guijuelo és un club de futbol d'Espanya, de la ciutat de Guijuelo a Salamanca. Va ser fundat el 1974 i juga a la Segona divisió B.

## Història

El Club Esportiu Guijuelo es va fundar el 1974. El seu primer president va ser David Hernández Ingelmo.
La temporada 2003/04 l'equip debuta a la Segona divisió B. En aquesta categoria només dura una temporada. Aquest any torna a la Tercera Divisió (Grup VIII), encara que torna a ascendir a 2a B, on milita des de llavors.

## Uniforme

Vesteix la marca esportiva Bemiser, que també dona la benvinguda als equips com l'Antequera CF, el Zamora CF, la SD Huesca, o el CD Castelló.
* Uniforme titular: Samarreta verda, pantaló blanc i mitges verdes
* Uniforme alternatiu: Samarreta vermella, pantaló vermell i mitges vermelles

### Signatura Esportiva

* ? - 2009: Bemiser

### Patrocinador

* ? - 2009: Denominació d'Origen Guijuelo, Castilla i Lleó és vida, Caja Duero

## Estadi

* Estadi Municipal de Guijuelo, amb capacitat per a 1.500 persones.

### Seu Social

    C / Chinarral, 18, 1r
    Tlfn-fax: 923580993
    37770 Guijuelo

## Dades del club

* Temporades a 1a: 0
* Temporades a 2a: 0
* Temporades a 2a B: 4
* Temporades a 3 a: 3
* Millor posició a la lliga: 9 º (Segona divisió B temporada 07-08)
* Pitjor posició a la lliga: 17 º (Segona divisió B temporada 04-05)

## Enllaços externs

* clubdeportivoguijuelo.com
* radioguijuelo.com
# Club Deportivo Godoy Cruz Antonio Tomba

El Club Deportivo Godoy Cruz Antonio Tomba és un club de futbol argentí de la ciutat de Godoy Cruz, a la província de Mendoza.

## Història

El club va ser fundat l'1 de juny de 1921 amb el nom Sportivo Godoy Cruz, adoptant el nom actual el 25 d'abril de 1930, després de la fusió amb el Deportivo Bodega Antonio Tomba (club fundat el 1899 per obrers de la Bodega Antonio Tomba).
Disputà les lligues provincials durant força anys abans d'arribar a la màxima categoria. Guanyà diverses vegades el campionat de Mendoza i participà en el Torneo del Interior, que guanyà el 1994, assolint la Primera B Nacional Argentina. Després de més de deu anys a segona divisió ascendí a la primera el 2006. És el primer equip de la província de Mendoza en assolir la primera divisió.
El 1959 es construí l'estadi del club, el Feliciano Gambarte, també conegut com La Bodega. Té una capacitat per a 14.000 espectadors.

## Palmarès

* 1 Lliga argentina de segona divisió (Apertura): 2005
* 1 Torneo del Interior: 1994
* 8 Campionat de Mendoza de futbol: 1944, 1947, 1950, 1951, 1954, 1968, 1989, 1990

## Jugadors destacats

| Carlos Francisco PozzoliJosé Tabaquillo GarcíaOrlando Vicente GarroHumberto Fabián Lentz | Rubén Hermes AlmeidaDaniel Walter OldráRafael Iglesias |

## Referències

* ↑ «Del Apenino a Los Andes» (en castellà). Clarín, 21-05-2006. Arxivat de l'original el 2014-08-10. [Consulta: 30 abril 2023].
* ↑ «Mendoza festeja: el Tomba es de Primera» (en castellà). Diario Los Andes, 05-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-01-05. [Consulta: 30 abril 2023].
* ↑ «Godoy Cruz: las nuevas obras que se vienen en el Feliciano Gambarte» (en castellà), 26-08-2021. [Consulta: 30 abril 2023].

## Enllaços externs

* Club Deportivo Godoy Cruz Antonio Tomba - Lloc web oficial
# Errasti

Errasti és el nom dels següents personatges:
* Ciriaco Errasti Siunaga (Eibar, 1904 - 1984), futbolista basc dels anys 1920 i 1930
* Jokin Errasti (Azkoitia, 1966), pelotari basc en la modalitat de mà
* Jon Errasti (Eibar, Guipúscoa, 1988), futbolista basc
# Even HaEzer

Even HaEzer, és una secció del llibre Arba Turim del Rabí Jacob ben Asher, i del Xulhan Arukh del Rabí Yossef Qaro. Aquesta secció tracta sobre els aspectes de la llei jueva (halacà) relacionats amb el matrimoni, el divorci, i la conducta sexual. Even HaEzer tracta sobre diversos temes, entre ells cal destacar: el manament de la reproducció, com un home adquireix una esposa, les obligacions entre el marit i l'esposa, i les lleis relatives al divorci, la manera de dissoldre un matrimoni si és necessari. El Xulhan Arukh conté principalment les lleis seguides pels jueus sefardites (els jueus d'Espanya, Àfrica del Nord, i Orient Mitjà). Even HaEzer, igualment que les altres tres seccions del Xulhan Arukh, també conté les lleis seguides pels asquenazites, (els jueus que vivien a Europa central i oriental), i que van ser incloses en aquest text pel Rabí Moisès Isserles) en la dècada de 1570. Quan aquestes notes del Rabí Moisès Isserles van ser incloses en el text, el Xulhan Arukh va esdevenir el codi universalment acceptat de la llei jueva.

## Referències

* ↑ «Orthodox Union: Even HaEzer» (en anglès). Unió ortodoxa, 07-06-2006.
* ↑ «Joseph ben Ephraim Karo: Jewish scholar» (en anglès). Enciclopèdia Britànica, 01-01-2019.
# Far de Salou

El far de Salou és un far situat al cap de Salou, al municipi homònim. Es tracta d'una petita torre d'11 m d'alçada en maçoneria, amb galeria i fanal, muntada sobre una casa del farer d'una sola planta. El far està pintat de blanc amb una sola banda vermella estreta sota la galeria, i la llanterna i la seva cúpula són de vidre.

## Història

Inicialment projectat per al port de Tarragona, finalment es va decidir instal·lar el far al cap de Salou a causa de la lentitud de les obres del port ja que la nova localització el dotava d'un abast i horitzó superiors, cosa que permetia utilitzar-lo de llum de recalada i com a llum de costa. El far es va encendre el 1858. Proveït d'un aparell giratori òptic de 3r ordre, donava la característica de llum fixa blanca variada per centelleigs de 3 en 3' visibles a la distància de 14 milles i tenia per il·luminar-se un llum que funcionava amb oli d'oliva, que es adaptar més tard per a l'ús de la parafina i el petroli. Per donar-li més abast se li va posar una instal·lació d'incandescència per vapor de petroli a pressió que va entrar en servei el 1920. El 1924 va estrenar l'aparença de llum fixa blanca variada per grups de quatre centelleigs del mateix color, per la qual cosa es va adaptar l'òptica i se li va acoblar un mecanisme de gir. També es va instal·lar un llum de major potència, arribant a un abast de 31 milles per als centelleigs i 22 milles per a la llum fixa. Entre 1951 i 1954 es va electrificar i es van instal·lar una llanterna i òptica aeromarítimes i un nou mecanisme de gir. Amb el nou equip passaria a tenir l'aparença actual de quatre centelleigs blancs cada 20" i 32 milles d'abast en temps ordinari. El 1974 va entrar en servei un radiofar. El 1986 es va instal·lar una balisa d'emergència que dona la mateixa característica. Fins a l'any 1934 no va tenir camí de servei, per la qual cosa els 8 km que el separaven de Vilaseca es feien camp a través mitjançant una carretera de 1,5 km que enllaça amb la general de La Pineda a Salou per la costa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Faros de España» (en castellà). Puertos del Estado. [Consulta: 23 març 2022].

## Enllaços externs

* (castellà) Libro de Faros y Señales de Niebla
* (castellà) Plànol i dibuixos
# Eva Aresté Giralt

Eva Aresté Giralt (Barcelona, 1 de febrer de 1989) és una enginyera naval i arbitre de basquetbol catalana.
Practicà l'hoquei i, posteriorment, el bàsquet al Club Esportiu Hispano Francès i al planter del Futbol Club Barcelona. Començà a arbitrar el 2007 i, quatre anys més tard, dirigí partits de la Copa Catalunya, compaginant-ho amb la seva carrera professional. Al llarg de la seva trajectòria esportiva, ha arbitrat a les diferents competicions estatals, la Lliga EBA, la LEB Or i la Lliga Femenina. També ha format part de l'equip arbitral de les fases finals de la Lliga catalana femenina i de la Copa de la Reina (2018, 2019 i 2024), així com ha desenvolupat tasques de control del sistema de videoarbitratge de l'Eurobàsquet femení de 2023. El novembre de 2018, juntament amb Sara Peláez Santana, fou objecte d'uns comentaris masclistes del president del Iberojet Palma, Guillem Boscana, després que el seu equip perdés el partit corresponent de la Lliga LEB Or. Aquestes declaracions foren condemnades pel president de la Federació Espanyola de Basquetbol, Jorge Garbajosa. Membre del Comitè d'Àrbitres de la Federació Catalana de Bàsquetbol, és vocal de la Comissió del Bàsquet Femení.

## Referències

* ↑ Julià, Clara. «Los malabares de Eva Areste, la árbitra detrás del control de vídeo del Eurobasket» (en castellà). Mundo Deportivo, 19-06-2023. [Consulta: 21 juny 2023].
* ↑ Sardinero, David. «Hablamos con la árbitra Eva Aresté: "Lo que quiero es que las que vengan en el futuro se encuentren normalidad"» (en castellà). Gigantes, 15-06-2021. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «Récord de árbitras en la Copa de la Reina de básquet de Vitoria» (en castellà). Iusport, 28-02-2019. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «El Palma pide perdón en su camiseta por las declaraciones machistas de su presidente» (en castellà). El Mundo, 11-11-2018. [Consulta: 22 juny 2023].
* ↑ «Comissió Bàsquet Femení». FCBQ. [Consulta: 22 juny 2023].
# El Progreso (Yoro)

El Progreso és una ciutat i municipi del Departament de Yoro, a la República d'Hondures. Actualment és la cinquena ciutat més poblada d'Hondures i la ciutat més important en el Departament de Yoro en població, comerç i infraestructura, amb una població aproximada de 188.366 persones segons el cens de l'INE (Institut Nacional d'Estadístiques) de l'any 2013 i està entre les primeres 4 ciutats amb més moviment laboral i comercial d'Hondures.
També compta amb una perfecta ubicació territorial, ja que un 30 per cent de la seva població laboral activa viatja i treballa diàriament a San Pedro Sula, Villanueva Choloma i altres ciutats limítrofes.

## Enllaços externs

* Nuevo parque Las Mercedes Gráfico
* Coord. geográficas e imágenes satelitales de El Progreso
* ElProgreseno.hn Arxivat 2013-10-14 a Wayback Machine. Noticias de El Progreso, Yoro, Honduras
# Clube Recreativo da Caála

El Clube Recreativo da Caála és un club esportiu de la ciutat de Caála, Angola.
El club va ser fundat el 24 de juny de 1944. Els seus colors són el blau i el blanc.
Va ser finalista de la Copa angolesa de futbol el 2012.

## Referències

* ↑ «Clube Recreativo da Caála reabilita infra-estruturas sociais». Arxivat de l'original el 2012-02-16. [Consulta: 8 juny 2018].
* ↑ Girabola.com profile
* ↑ Zerozero.pt profile
* ↑ «Colors del club». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Angola - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Facebook profile
* Blog
# Consello da Cultura Galega

El Consello da Cultura Galega (en català Consell de la Cultura Gallega) és un organisme estatutari creat per l'Estatut de Galícia, de la mateixa manera que el Parlament o la Xunta de Galícia.
Fou creat el 8 de juliol de 1983 a l'empara de l'article 32 de l'Estatut d'Autonomia de Galícia, aprovat per referèmdum en desembre de 1980, on ja s'establien quins havien de ser els organismes encarregats de promocionar els valors culturals de Galícia:
"Correspon a la Comunitat Autònoma la defensa i promoció dels valors culturals del poble gallec. Amb aquesta finalitat i mitjançant Llei del Parlament es constituirà un Fons Cultural Gallec i el Consello da Cultura Galega".

## Legislació

La institució es regeix, endemés de per la Llei de la seva creació (Llei 8/1983, de 8 de juliol de 1983) pel seu Reglament, aprovat per la Junta de Galícia el 29 de setembre de 2000 (Decret 237/2000, de 29 de setembre).

## Òrgans de Govern

La Comisión Executiva és un dels dos òrgans de govern del Consello da Cultura Galega. Està composta per un president, un o diversos vicepresidents i un secretari elegits pel Ple entre els seus membres.
Dins del Consello, la Xerencia s'ocupa de l'administració i de l'organització de les activitats desenvolupades per la institució.
El Ple és el màxim òrgan de govern del Consello. Està compost per dues classes de membres:
* Membres nats. Són el President de la Xunta de Galícia, que deté la funció de President d'Honor, i la Conselleira de Cultura.
* Membres electes, per designació de les institucions que formen el Consello.

## Presidents

* Ramón Piñeiro (1983-1990)
* Xosé Filgueira Valverde (1990-1996)
* Carlos Casares (1996-2002)
* Alfonso Zulueta de Haz (2002-2006)
* Ramón Villares (2006-)
Llevat Ramón Villares, que fou escollit pel Ple del CCG, tots els altres presidents ocuparen aquest càrrec a causa de la mort de l'anterior.

## Enllaços externs

* Pàgina web del Consello da Cultura Galega
* Text íntegre de la Llei 8/1983, de 8 de juliol de 1983 de creación del Consello (pdf).
* Text íntegre del Decret 237/2000, de 29 de setembre, que conté el Reglament del Consello (pdf).
# Dungiven

Dungiven (de l'irlandès: Dún Geimhin, que significa "fort de Gevin") és una localitat, townland i parròquia, del Comtat de Derry, a Irlanda del Nord. Ubicada als peus del Benbradagh, on es troben els rius Roe, Owenreagh i Owenbeg. L'any 2011 tenia 3.288 habitants.
Hi ha proves d’assentament a la zona durant almenys 1000 anys. L'arribada de Columba d'Iona cap el 590 dC, i la menció d'una església el 680 dC, serien testimonis d'un primer cristianisme. El priorat agustinià de Santa Maria va construir-se el segle XI pel sept dels O'Cahan, i les seves ruïnes contenen la tomba atrubuïda a Cú Maighe na nGall Ó Catháin (Cumee na Gall O'Cahan), mort el 1385. L'abadia va abandonar-se fins que el 1613 va ser restaurada i, segons algunes fonts, utilitzada per al culte protestant. La ciutat va sorgir al voltant del castell de Dungiven i de l'Església d'Irlanda (església anglicana), estenent-se posteriorment cap a l'oest per Chapel Road i Main Street cap al pont al riu Roe.
Durant el modern conflicte nord-irlandès, set persones van morir a Dungiven o els seus voltants, sis de les quals eren membres de les forces de seguretat. L'únic civil mort, Francis McCloskey, va morir en circumstàncies discutides durant la intervenció de la Royal Ulster Constabulary (RUC) en uns aldarulls el 14 de juliol de 1969, en el que sovint s'ha considerat la primera víctima dels Troubles. El 2009 l'Ombudsman de la policia nord-irlandesa va tornar a investigar el cas de McCloskey arràn de diverses peticions.

## Referències

* 1 2 «Dungiven History» (en anglès). Dungiven and Bovevagh Churches, 2021. [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ «Dungiven Priory and O'Cahan's Tomb» (en anglès). Causeway Coastal Route. Visit Causeway Coast and Glens, 2021. [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ «Death of Frances McCloskey in Dungiven» (en anglès). RTÉ News, 15-07-1969 [Consulta: 4 agost 2021].
* 1 2 «New demand for probe into first death of the Troubles» (en anglès). Belfast Telegraph, 14-07-2009 [Consulta: 4 agost 2021].