OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kal·lirroi Parrén

Kal·lirroi Parrén (grec: Καλλιρρόη Παρρέν; Réthimno, 1861-Atenes, 15 de gener de 1940) fou una escriptora i periodista grega. Parrén va llançar el moviment feminista a Grècia amb la fundació de la revista Ephimeris ton kirion el 1887.
El 1896, Parrén fundà la Unió de Dones Gregues, unió que es va involucrar en la curta Guerra grecoturca de 1897 recollint fons, instruint personal mèdic i cosint uniformes per a soldats. Ephimeris ton kirion va deixar de publicar el 1917, quan Parrén es va haver d'exiliar en oposar-se a la implicació de Grècia a la Primera Guerra Mundial amb la Triple Entesa.
Parrén va lluitar per a l'accés de les dones a l'educació i notablement per la seva admissió a la Universitat d'Atenes. També va ser autora de l'obra Una història de les dones gregues de 1650 a 1860 en grec.

## Referències

* 1 2 Ahmet Ersoy, Macie J. Gorny, Vangelis Kechriotis, (eds), Modernism: The Creation of Nation States., pp. 125–130. Central European University Press, (October 28, 2010), ISBN 978-9-63-732661-5
* ↑ Avdela, Efi; Psarra, Angelika (2005), "Engendering 'Greekness': Women's Emancipation and Irredentist Politics in Nineteenth-Century Greece," Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. Mediterranean Historical Review, Vol. 20, No. 1, June 2005, pp. 67–79. Retrieved February 24, 2013. doi:10.1080/09518960500204665
* ↑ Smith, Bonnie G. The Oxford Encyclopedia of Women in World History: 4 Volume Set. Oxford University Press, 2008, p. 188. ISBN 0-19-514890-8.
# Haloferax

Haloferax és un gènere d'arqueus halòfils de la família Haloferacaceae.

## Intercanvi genètic

Les cèl·lules d'H. mediterranei i les cèl·lules de l'espècie relacionada H. volcanii poden patir un procés d'intercanvi genètic entre dues cèl·lules, el que implica una fusió cel·lular que produeix una cèl·lula heterodiploide (que conté dos cromosomes diferents en una cèl·lula). Encara que aquest intercanvi genètic generalment ocorre entre dues cèl·lules de la mateixa espècie, també pot ocórrer a una freqüència més baixa entre una d'H. mediterranei i una cèl·lula d'H volcani. Aquestes dues espècies tenen una identitat de seqüència de nucleòtids mitjana de 86.6%. Durant aquest procés d'intercanvi, es forma una cèl·lula diploide que conté el repertori genètic complet d'ambdues cèl·lules parentals, i es facilita la recombinació genètica. Posteriorment, les cèl·lules se separen, donant lloc a cèl·lules recombinants.

## Referències

* ↑ «Haloferax». [Consulta: 9 febrer 2019].
* 1 2 3 Naor, Adit; Lapierre, Pascal; Mevarech, Moshe; Papke, R. Thane; Gophna, Uri «Low species barriers in halophilic archaea and the formation of recombinant hybrids». Current biology: CB, 22, 15, 07-08-2012, pàg. 1444–1448. DOI: 10.1016/j.cub.2012.05.056. ISSN: 1879-0445. PMID: 22748314.
# Llista de retroreflectors a la Lluna

Això és una llista de retrorreflectors a la Lluna, dispositius especials deixats en cinc llocs diferents a la Lluna per les tripulacions del programa Apollo i pels mòduls de descens robotitzats del programa Lunokhod. Els reflectors lunars han permès mesures precises de la distància Terra–Lluna durant quatre dècades.

## Reflectors col·locats pels Estats Units

| Nom | Missió | Data | Ubicació |
| Lunar Ranging Retro Reflector (LRRR) | Apollo 11 | 19690721 !21 jul 1969 | 0.67337°N 23.47293°E |
| LRRR | Apollo 14 | 31 gen 1971 | 3.6453° S 17.471361° W |
| LRRR | Apollo 15 | 31 jul 1971 | 26.1°N 3.6°E |

## Reflectors col·locats per la Unió Soviètica

| Nom | Missió | Ubicació |
| Lunokhod 1 | Luna 17 | 38.17° N, 325.06° W |
| Lunokhod 2 | Luna 21 | 25.85° N, 30.45° E |

## Vegeu també

* Llista d'objectes creats per la humanitat sobre la Lluna
* Lunar Laser Ranging experiment

## Notes

* 1 2 Aquest retroreflector va ser un astromòbil.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Lunar Retroreflectors
* ↑ Slava G. Turyshev - From Quantum to Cosmos: Fundamental Physics Research in Space (2009) - Page 300
* ↑ «What Neil & Buzz Left on the Moon: A cutting-edge science experiment left behind in the Sea of Tranquility by Apollo 11 astronauts is still running today.». National Aeronautics and Space Administration, 20-07-2004. Arxivat de l'original el 20 d’agost 2017. [Consulta: 1r agost 2012].
* ↑ «Landing Site Coordinates». [Consulta: 26 juliol 2017].
* 1 2 «APOLLO 14: The Eighth Mission: The Third Lunar Landing: 31 January–09 February 1971». National Aeronautics and Space Administration. Arxivat de l'original el 14 novembre 2004. [Consulta: 8 agost 2012].
* 1 2 Archinal, Brent. «The Apollo 15 Lunar Laser Ranging Retroreflector - A Fundamental Point on the Moon!». Arizona State University, 13-04-2010. Arxivat de l'original el 13 de gener 2013. [Consulta: 1r agost 2012].
* ↑ «LROC Observation M114185541R». Arizona State University. [Consulta: 8 agost 2012].
# Osteochilus vittatus

Osteochilus vittatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Myanmar, Tailàndia, Sumatra, Borneo, Java, la Xina i la conca del riu Mekong.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* ↑ Huang, H. (et. al.), 1987. The freshwater fishes of China in coloured illustrations. The freshwater fishes of China in coloured illustrations.
* ↑ Taki, Y., 1974. Fishes of the Lao Mekong Basin. United States Agency for International Development Mission to Laos Agriculture Division. 232 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mulassa de Solsona

* Aquest article tracta sobre la Mulassa de Solsona. Vegeu-ne altres significats a «Mulassa (desambiguació)».
La Mulassa és un element del folkore de Solsona. La figura actual de la Mulassa és una còpia extreta de la peça de 1691 -que encara es conserva-, que va haver-se de substituir a causa del gran pes del cap inicial de 21 kg, que va canviar-se per un d'igual de 5 kg. Per confirmar la seva antiguitat, a dins del cap s'hi conserva encara un tros de paper d'una restauració amb data de 1700.
A més del seu valor històric, un dels actors d'interès de la Mulassa és el de ser l'única de la seva tipologia que apareix cavalcada a la península Ibèrica. Aquest costum de bestiari cavalcat és més propi de les zones franceses. El genet solsoní s'anomena Antoniu Ricu, que segons diu la tradició popular va anar a fer les amèriques i va tornar amb una certa fortuna -i corria per la ciutat amb un havà. Tot i no tenir ball propi, col·labora en la cercavila i la "Roda de foc" amb els seus fuets.

## Referències

* Masana, Heribert. 50 singulars de la festa. Petita guia de figures singulars de Catalunya, 2015. ISBN 978-84-92745-44-9.

## Enllaços externs

* Festa Major de Solsona, la Mulassa Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine.
# Hammerhead

«Hammerhead» és el vint-i-dosè senzill de la banda californiana The Offspring, el primer extret del seu vuitè àlbum d'estudi Rise and Fall, Rage and Grace (2008).
En principi es creia que es tractava d'una cançó de protesta front la Guerra d'Irak, però posteriorment van explicar que tractava el tema dels tiroteigs escolars. Segons Dexter Holland, les lletres de la cançó tracten la perspectiva d'un home armat en un tiroteig realitzat en una escola, una persona que creu que tot el que fa és pel bé malgrat que això signifiqui matar a persones. Ell està afectat per fortes tensions en la seva ment que el fan estar enganyat de la realitat.
El videoclip oficial mostra diferents perspectives d'un tirador que creu que és un soldat i barreja fets del món real amb els de la seva imaginació. També hi ha una citació bíblica del Llibre dels Salms 23:4 (en català, "Ni que passi per la vall tenebrosa, no tinc por de cap mal. Perquè tu, Senyor, ets vora meu: la teva vara i el teu bastó em donen confiança.").
La cançó fou interpretada per primer cop en el Summer Sonic Festival de 2007, i no fou estrenada oficialment fins al 2 de maig de 2008. Aquella mateixa setmana, la banda va penjar la cançó en el seu lloc web oficial en format digital a disposició de tothom. Només era necessari indicar una adreça de correu electrònic per rebre un enllaç on descarregar la cançó en format MP3 d'alta qualitat. La banda va crear un concurs pels seus seguidors estatundiencs per crear el seu videoclip amb material propi. The Offspring va escollir el seu videoclip favorit i el guanyador fou premiat amb deu mil dòlars.
Va debutar en el número cinc de la llista estatunidenca de cançons de rock modern, el millor debut per una cançó de la banda, i va escalar fins al segon lloc. No va aconseguir repercussió en cap altra llista internacional. Fou inclosa en el videojoc musical Rock Band com a material descarregable el 17 de juny de 2008.

## Referències

* ↑ Fahey, Mike. «More Offspring Coming To Rock Band» (en anglès). Kotaku.com, 18-06-2008. [Consulta: 25 març 2016].

## Enllaços externs

* Hammerhead a Discogs (anglès)
# Juan Carlos Balaguer Zamora

Juan Carlos Balaguer Zamora (València, 6 de maig de 1966) és un exfutbolista valencià, que jugava de porter.

## Trajectòria

Balaguer es va formar al planter del València CF, però no va arribar a debutar amb el primer equip. En busca d'oportunitats, el 1990 fitxa per l'Albacete Balompié, amb qui pujaria a primera divisió a l'any següent.
Seria titular amb els manxecs en la 92/93 i 93/94, però després, els fitxatges de Molina i Marcos li van barrar el pas. Tot i així, el valencià, junt a Conejo, passen per ser els porters més representatius del denominat formatge mecànic.
L'estiu de 1996 fitxa pel CP Mérida, i a l'any següent pel Llevant UE, ambdós a Segona i en ambdós és suplent. Finalment recala al Reial Múrcia, on penja les botes el 1999.
Posteriorment, Balaguer ha seguit vinculat al món del futbol com a entrenador de porters d'equips com l'Albacete Balompié.

## Enllaços externs

* Fitxa de Balaguer
# Kasla Pagina Muvada

Kasla Pagina Muvada o Kasla Paginu Muvada fou un petit estat tributari protegit de l'Índia, a l'agència de Rewa Kantha, presidència de Bombai. Formava part del grup koli dels Pandu Mehwas. La superfície era de menys de 5 km² i hi havia cinc tributaris separats. Els ingressos estimats el 1881 eren de 9 lliures i se'n pagaven 6 al Gaikwar de Baroda.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Llop d'Alaska

El llop d'Alaska (Canis lupus pambasileus) és una subespècie de llop, el qual fou classificat com a tal l'any 1905 pel zoòleg Daniel Giraud Elliot.

## Descripció

* Acostuma a ser d'un color més fosc, gairebé sempre de color negre o negre barrejat amb qualsevol tonalitat de marró, gris o blanc.
* És la subespècie més grossa de Nord-amèrica (i, possiblement també, del món) amb 5–7 peus de llargària des del musell fins a la cua.

## Alimentació

Menja caribús, ants, muflons de Dall, llebres i marmotes.

## Distribució geogràfica

Es troba per tot l'interior d'Alaska i del Yukon, llevat de la costa àrtica.

## Referències

* 1 2 3 4 Cosmosmith (anglès)
* ↑ Knowledgerush Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Don E. Wilson & DeeAnn M. Reeder (editors). 2005. Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference. Tercera edició.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Oreneta de ribera ullvermella

L'oreneta de ribera ullvermella(Pseudochelidon eurystomina) és una espècie d'ocell de la família dels hirundínids (Hirundinidae). Habita principalment els boscos de la conca del Riu Congo, a la República del Congo, República Democràtica del Congo i Gabon. Els seus hàbitats són les sabanes seques, els cursos d'aigua i les zones humides. El seu estat de conservació no ha estat evaluat a causa de les dades insuficients.

## Referències

* ↑ «Oreneta de ribera ullvermella». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 14 agost 2023 (català)
* ↑ «Swallows» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 606. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «African River Martin. Pseudochelidon eurystomina» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 16 agost 2023].
# Muro (Còrsega)

Muro (en cors Muru) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 248 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 374 | 400 | 323 | 283 | 276 | 248 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Pierre Oberti | | |

## Personatges il·lustres

* Hyacinthe Yvia Croce, escriptor.

## Referències

Viccionari
# Habitatge al carrer del Comte Miró, 1 (Tossa de Mar)

L'edifici situat al carrer del Comte Miró, 1 del municipi de Tossa de Mar (Selva) és una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de dues plantes amb coberta de quatre vessants, complementada amb un ràfec prominent constituït per quatre fileres: la primera de rajola plana, la segona de teula, la tercera de rajola plana i la quarta de teula girada. La planta baixa destaca especialment per l'extraordinari i alhora enorme portal adovellat d'arc de mig punt, que compta amb unes poderoses dovelles de gran mida molt ben escairades i treballades.
En el primer pis o planta noble, simètricament al portal d'accés, trobem un petit finestral gòtic d'arc conopial amb decoració lobulada i floral i amb uns muntants de pedra ben escairats. Pel que fa al tema dels materials prima especialment la pedra sense desbastar, que té com a element cohesionador el morter (argamassa de calç, sorra i ciment).

## Referències

* 1 2 3 4 «Habitatge al c/ del Comte Miró, 1». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Juan Carlos Argüello

Juan Carlos Argüello (Madrid, 1966-1995), més conegut com a Muelle, va ser uns dels pioners de grafit espanyol.
Al voltant de 1980,va començar a reproduir en parets i espais públics de Madrid el logotip que havia dissenyat un dibuix d'una molla acabada en una fletxa, i una lletra R emmarcada en un cercle (segons va declarar, havia registrat la seva signatura per tenir els drets d'autor). Argüello va estampar la seva signatura també en altres localitats, encara que amb menor abundància que a Madrid. En entrevistes en televisió i en premsa, va negar pretensións polítiques a la seva activitat, i va dir que la seva obra era una forma d'expressió. El 1993 va deixar de signar, perquè va considerar que el seu "missatge" estava ja "esgotat". Va morir d'un càncer de fetge fulminant el 1995.
Era madrileny de naixement, del barri de Campament, on va desenvolupar la seva altra gran afició, formant un grup de punk rock anomenat Salida de Emergencia on tocava la bateria.
El mes de setembre de 2010, es va publicar el llibre Yo conocí a Muelle, de Jorge Gómez Soto, una novel·la en la que la figura de Muelle és fonamental. Antonio Carmona va publicar un vídeo-homenatge als 15 anys de la seva mort.

## Referències

* ↑ Gómez Soto, Jorge. Yo conocí a Muelle (en castellà). Ediciones SM, 2010. ISBN 978-84-675-4353-7.
* ↑ «Base de datos de libros editados en España - Yo conocí a Muelle» (en castellà). Ministerio de Cultura.
* ↑ «Antonio Carmona rinde homenaje a Juan Carlos Argüello "Muelle" por el 15º Aniversario de su muerte». YouTube.

## Enllaços externs

* «Historia del graffiti autóctono madrileño» (en castellà). Valladolid Web Musical.
* «Galeria de Juan Carlos Argüello "Muelle" a Flickr».
* «Programa "Crónicas urbanas - Mi firma en las paredes"» (en castellà). RTVE.
# Kalra

Kalra fou un estat tributari protegit del tipus zamindari al districte de Shahpur al Panjab (Pakistan).
Tenia una superfície de 34 km² i estava governat per la família Tiwana. El seu origen estava en els serveis a favors dels britànics en el motí de 1857 fets per Malik Sahib Khan Khan Bahadur de Mitha Tiwana, que en recompensa va obtenir un territori format per terres buides; però hi va construir un canal de reg i va esdevenir un dels zamindaris més valuosos comparativament. El seu fill Malik Umar Hayat el va succeir el 1879. La nissaga també posseïa terres a altres llocs del districte de Shahpur, al districte de Jhelum i al districte de Lyallpur.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Irina Nazàrova

Irina Nazàrova (Koroliov, 31 de juliol de 1957), de soltera Bagriàntseva, és una atleta russa ja retirada, especialista en els 400 metres, que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Fent equip amb Tatyana Prorochenko, Tatyana Goistchik i Nina Zyuskova va guanyar la medalla d'or en la prova del 4x400 metres, mentre en els 400 metres fou quarta.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata a la Copa del Món d'atletisme, el 1979 i 1985, i un campionat nacional en els 4x400 metres (1985).

## Millors marques

* 400 metres. 50.07" (1980)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Irina Nazarova». [Consulta: 22 setembre 2021].
* ↑ «НАЗАРОВА Ирина Викторовна | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 22 setembre 2021].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 22 setembre 2021].
# Llop algonquí

El llop algonquí (Canis lupus lycaon) és una subespècie del llop (Canis lupus) present a Nord-amèrica: abans s'estenia a l'àrea compresa entre Florida i Minnesota, però avui dia es troba principalment al voltant dels Grans Llacs de Nord-amèrica, el sud-est d'Ontario i el sud-oest del Quebec.
Presenta una gran varietat de colors (des del blanc al gris i des del marró al negre) i mostra sovint un morro de color marró vermellós. Acostuma a pesar entre 22,5 i 45 kg (el mascle adult mitjà en fa 34 i la femella 27). Fa entre 64 i 92 cm d'alçària. A l'hivern es nodreix principalment d'animals grossos, com ara cèrvids, ants i caribús. A altres èpoques de l'any hi afegeix rosegadors i peixos.
El coit ocorre a final de l'hivern quan la parella alfa de la llopada s'aparellen, i, dos mesos després, la femella pareix una ventrada de 5–6 cadells. Són sords i cecs i pesen, si fa no fa, una lliura cadascun. Al cap de dues setmanes comencen a veure, mentre que el sentit de l'oïda no el tenen desenvolupat fins a la tercera setmana. Després de sis setmanes, ja són alimentats amb menjar sòlid regurgitat pels adults i, cap a finals de l'estiu, els cadells ja poden seguir la llopada en les seves activitats.
Les activitats humanes són la seva principal amenaça. Va estar a la vora de l'extinció als Estats Units a principi del segle xx i, avui dia, només sobreviu en el 3% de l'hàbitat original que ocupava en aquest país. Minnesota és l'únic estat on no es troba en perill d'extinció.

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* ↑ www.territoriodelobos.com Arxivat 2010-03-31 a Wayback Machine. (castellà)
* 1 2 3 4 5 Cosmosmith (anglès)

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Knowledgerush Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine. (anglès)
# Organització territorial de la República Popular de Luhansk

La república popular de Luhansk es divideix en municipis i districtes:
Municipis:
* Luhansk
* Altxevsk
* Antratsit
* Brianka
* Kírovsk
* Sorokine
* Khrustalni
* Pervomaisk
* Rovenkí
* Dovjansk
* Stakhànov
Districtes:
* Districte d'Antratsit
* Districte de Sorokine
* Districte de Lutúguino
* Districte de Perevalsk
* Districte de Popasna (parcialment)
* Districte de Dovjansk
* Districte de Slovianoserbsk
* Districte de Stanítsia Luhanska
# Muro de Roda

Muro de Roda és un poble deshabitat del municipi de La Fova de Terrantona, situat a la comarca del Sobrarb d'Aragó (recorregut pel sender històric GR 1). El poble està totalment emmurallat i està situat a 1021 metres sobre el nivell de la mar.
La muralla es va construir per albergar en cas d'atac els habitants de la vall i el bestiar. El recinte té unes dimensions de 170 per 50 metres. Va ser declarat Bé d'Interès Cultural -figura jurídica de protecció del patrimoni històric espanyol- l'any 1979.
Des que el rei Sancho III va conquerir el Sobrarb als musulmans (segle xi), Muro de Roda va constituir una peça clau dins el sistema defensiu del regne. A aquella època el seu nom va ser Muro Mayor.
Xaro, situat a l'esquerra del Cinca, formava part de l'antic municipi de Muro de Roda. L'any 2009 tenia 35 habitants.

## Església de Santa Maria i pintures

* La construcció de l'església té com a model la Catedral de Roda d'Isàvena

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Muro de Roda». Arxivat de l'original el 2016-09-27. [Consulta: 26 setembre 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, La Fueva». Arxivat de l'original el 2016-09-27. [Consulta: 26 setembre 2016].
* ↑ «Muro de Roda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ El periódico de Aragón, Un milió d'euros per recuperar el Mur de Roda
* ↑ El periódico de Aragón, Prames restaura la muralla adjacent amb el Mur de Roda
* ↑ «Muro de Roda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Romànic Aragonés, Església de Santa Maria

## Enllaços externs

* Romànic Aragonés, Castell de Muro de Roda