OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Valdemorillo

Valdemorillo és un municipi de la Comunitat de Madrid. Limita al nord amb El Escorial, a l'oest amb Robledo de Chavela i Navalagamella, a l'est amb Colmenarejo i al sud amb Villanueva de la Cañada i Quijorna.

## Demografia

Evolución demográfica de Valdemorillo entre 1996 y 2007 :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 3.997 | 4.722 | 5.257 | 5.824 | 6.482 | 7.111 | 7.860 | 8.594 | 9.301 | 9.824 | 10.316 |

## Història

La història de Valdemorillo es vincula al desaparegut llogaret de Valmayor, de la qual tot just queden constàncies, més enllà de la utilització del seu topònim per a designar a l'embassament homònim, així com una ermita. Ambdós nuclis urbans van desenvolupar una intensa activitat ceramista, donada l'existència d'abundants jaciments argilencs en la conca del riu Aulencia. Durant l'edat mitjana, Valdemorillo integrava diverses fàbriques de teules, maons i cacharrería, al mateix temps que les seves forests eren utilitzats com cazaderos per diferents reis castellans, cas de Joan II i Enric IV.
La construcció del Monestir de l'Escorial, en el segle xvi, va ser mal rebuda pels vilatjans, que van veure com a part de les seves terres eren absorbides pel Reial Lloc i les aigües dels seus rierols desviades als jardins i finques escurialenques. En qualsevol cas, els beneficis aconseguits van ser molt majors, ja que de seguida va florir una potent indústria hostelera, que cobria les necessitats de pernoctació dels obrers, funcionaris i cortesans que es dirigirien a El Escorial des de Madrid. El 2 i 3 de febrer de 1574 el poble va donar recer a la comitiva que portava les restes mortals de l'emperador Carles I, pare de Felip II, que anaven a ser traslladats al panteó real del Monestir de l'Escorial.
Durant el regnat de Felip III, es van construir tres pavellons de cacera als paratges de Valdequemado, de la Casa del Pinp i de la Casa dels Plans, per a ús reial. En 1628, Felip IV va concedir al poble el Privilegi de Villazgo. El segle xviii va marcar l'inici de la decadència de Valdemorillo, el terme de la qual va deixar de ser freqüentat pels reis a efectes cinegètics. Malgrat això, encara va seguir produint ceràmica, al mateix temps que es van desenvolupar altres activitats econòmiques. És el cas de les seves pedreres de granit, de les quals van sortir els carreus de la basílica de San Francisco el Grande (Madrid), i de les seves mines de caolí, explotades per la Societat de l'Aulencia, constituïda a mitjan segle xix. Aquesta companyia va tornar a activar l'economia del poble.
En el segle xx, Valdemorillo va trobar en la construcció una altra forma de desenvolupament socioeconòmic, seguint els passos de la major part dels pobles de la Sierra del Guadarrama. A això es va afegir una incipient indústria centrada en el turisme rural.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Valdemorillo
* Valdemorillo.com - Revista sobre Valdemorillo i Comarca
* Estat de l'Embassament de Valmayor a www.embalses.net
# Pericoma atlantica

Pericoma atlantica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a l'Àfrica del Nord: Algèria.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Planargia

Planargia (en sard, Planàrza) és una regió històrica de Sardenya central, dins la província d'Oristany, que limita amb les subregions sardes de Tataresu, Meilogu, Marghine i Montiferru. Comprèn els municipis de Bosa, Flussio, Magomadas, Modolo, Montresta, Sagama, Sindia, Suni, Tinnura i Tresnuraghes. S'hi parla una variant sarde pròxima al logudorès.

## Referències

* ↑ «Planargia | Sardegna Sentieri». [Consulta: 24 març 2021].
# Xiprer de Sant Bartomeu

El Xiprer de Sant Bartomeu (Cupressus sempervirens) és un xiprer mediterrani que es troba al Parc de la Serralada Litoral, el qual és plantat davant de l'ermita de Sant Bartomeu de Cabanyes.

## Observacions

Està inclòs en el Catàleg d'Arbres i Arbredes Monumentals de la Roca del Vallès.

## Accés

És ubicat a Òrrius: cal començar al coll de Sant Bartomeu, on es troben la carretera de la Roca del Vallès a Òrrius i el GR 92. Just en aquest punt, hi ha un cartell que indica el camí de la Font de Sant Bartomeu de Cabanyes, la qual es troba a 310 metres. Girem a la dreta en direcció sud. A 180 metres trobarem l'ermita de Sant Bartomeu de Cabanyes i el xiprer de Sant Bartomeu. Coordenades: x=445342 y=4601600 z=392.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 106.

## Enllaços externs

* El Xiprer de Sant Bartomeu, un col·laborador d'excepció... (català)
* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
# Podiélniki

Podiélniki (en rus: Подъельники) és un poble de l'óblast de Kémerovo, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 75 habitants, pertany al districte de Mariïnsk.

## Referències

* ↑ «Определение высоты над уровнем моря по координатам». latlong.ru. Arxivat de l'original el 2018-08-26. [Consulta: 24 març 2014].
# Rumiñahui (volcà)

El Rumiñahui és un estratovolcà adormit i molt erosionat que s'alça fins als 4.721 msnm. Situat a la serralada dels Andes, 40 km al sud de Quito, Equador, està eclipsat pel seu famós veí Cotopaxi. Té una caldera i la seva darrera erupció va tenir lloc durant el Plistocè.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Rumiñahui» (en anglès). [Consulta: 19 abril 2024].
# Valdenebro de los Valles

Valdenebro de los Valles és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 276 | 259 | 215 | 223 |
# Pentahidroborita

La pentahidroborita és un mineral de la classe dels borats. El "penta" de la pentahidroborita és més aviat un nom poc apropiat per a una espècie amb només 2 molècules d'aigua, degut al fet que les 6(OH) havien estat originalment confoses amb 3 aigües extra.

## Característiques

La pentahidroborita és un borat de fórmula química CaB₂O(OH)₆·2H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic en forma de cristalls granulars anèdrics. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pentahidroborita pertany a «06.BB - Nesodiborats amb tetraedres dobles B₂O(OH)₆; 2(2T)» juntament amb la pinnoïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1961 al dipòsit de bor i coure de Novofrolovskoye, a Turjinsk, Krasnoturjinsk (óblast de Sverdlovsk, Rússia). També ha estat descrita al dipòsit de bor de Bolongo (Rússia), als dipòsits de Pobrdzhsky Potok i Peskanya (Sèrbia), a la mina Fuka (Japó) i a la mina Shijiangshan (Xina). Sol trobar-se associada a altres minerals com: andradita, grossulària, magnetita, szaibelyita, colemanita, howlita, ulexita o studenitsita.

## Referències

* ↑ «Pentahydroborite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juny 2016].
* ↑ «Pentahydroborite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 4 juny 2016].
# Planaltina

«Planaltina» té aquests significats:
* Planaltina (peix), gènere de peixos de la família dels caràcids
* Planaltina (planta), gènere de plantes de la família de les rubiàcies
# Xipre romana

La Xipre romana va ser una província senatorial menor de l'Imperi Romà. Malgrat ser una província petita, tenia diversos santuaris religiosos coneguts i apareixia sovint al comerç del Mediterrani oriental, especialment pel que fa a la producció i al comerç del coure xipriota. Com que es trobava en una posició estratègicament important a les rutes comercials del Mediterrani de l'Est, Xipre fou controlada pels poders imperials del primer mil·lenni aC, incloent-hi Assíria, l'Imperi Egipci, l'Imperi Macedoni, i especialment el Romà. Xipre fou annexada pels romans el 58 aC, però fins al 22 aC –quan Xipre va esdevenir oficialment una província senatorial– el control de l'illa fluctuava entre l'Imperi Romà i el Ptolemaic. Després de la batalla d'Àccium el 31 aC i fins al segle vii, Xipre va estar sota control romà. El 293 dC va esdevenir part oficialment de l'Imperi Romà d'Orient.
Sota el regnat romà, Xipre es dividia en quatre districtes principals: Salamis, Pafos, Amathous i Lapethos. Pafos va ser la capital de l'illa durant el període romà fins que Salamis es va refundar el 346 com a Constantia. El geògraf Ptolemeu va mencionar les següents ciutats romanes: Pafos, Salamis, Amathous, Lapethos, Kition, Kourion, Arsinoe, Kyrenia, Chytri, Karpasia, Soli i Tamassos, com també ciutats menors escampades per l'illa.
La informació sobre Xipre durant el control romà es basa principalment en troballes arqueològiques i epigrafia. Hi ha poques proves literàries i texts que serveixin com a base.

## Referències

* ↑ Karageorghis, Vassos. Cyprus From the Stone Age to the Romans: The Roman Period. Thames & Hudson, 1982, p. 177–178.
* ↑ Karageorghis, Vassos. Cyprus From the Stone Age to the Romans: The Roman Period. Thames & Hudson, 1982, p. 178.
* ↑ Karageorghis, Vassos. Cyprus From the Stone Age to the Romans: The Roman Period. 178: Thames & Hudson, 1982.
# Resolució 2095 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2095 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 14 de març de 2013. El Consell va ampliar el mandat de la Missió de Suport de les Nacions Unides a Líbia (UNSMIL) per un any, que havia d'orientar la transició cap un sistema democràtic i ajudar a convocar eleccions i redactar una nova constitució.
L'embargament d'armes plantejat contra Líbia per la Resolució 1970 es va relaxar, en el sentit que el Comitè de Sancions ja no necessitava ser informat sobre el subministrament d'equips militars, excepte armes pel govern, per l'ajuda humanitària o per a la protecció.
També es va ampliar la congelació dels saldos bancaris, així com el grup d'experts que ajudaven al Comitè de Sancions a analitzar informació dels països i investigar les violacions.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends mandate of UN support mission in Libya for 12 months», 14-03-2013.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Polylepion russelli

Polylepion russelli és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó i a les Illes Hawaii.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544. (text)
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rumince

Rumince és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1266.
# Surfin' USA

Surfin' U.S.A. és una cançó escrita per Brian Wilson per The Beach Boys basada en la melodia de Chuck Berry "Sweet Little Sixteen". "Surfin' USA" va ser gravada per The Beach Boys, i editada en un single el 4 de març de 1963. A més, també apareix a l'àlbum de 1963 del mateix nom, convertint-se en la número dos de l'any a Billboard. A la cançó la part vocal recau en Mike Love.

## Referències

* ↑ http://www.bobborst.com/popculture/songoftheyear/ Arxivat 2018-04-20 a Wayback Machine.
# Verdet de Sonnerat

El verdet de Sonnerat (Chloropsis sonnerati) és un ocell de la família dels cloropseids (Chloropseidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de les terres baixes al sud-oest de Tailàndia, Malaia, Sumatra, Java i Borneo.

## Referències

* ↑ «Verdet de Sonnerat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Pierre Bazzo

Pierre Bazzo (Borg, Gironda, 17 de gener de 1954) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1976 i 1985. La seva victòria més important fou al GP Ouest France-Plouay de 1983.
Va ser córrer junt amb Lucien van Impe i Joop Zoetemelk.

## Palmarès

* 1976
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
* 1979
** 1r al Gran Premi de Mauléon-Moulins
* 1980
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1982
** 1r als Boucles de Flandes
** 1r al Gran Premi de Mauléon-Moulins
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1983
** 1r al GP Ouest France-Plouay
** 1r al Tour de Vendée
** 1r al Gran Premi de Mauléon-Moulins
* 1984
** 1r al Gran Premi de Plumelec
* 1985
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné libéré

## Resultats al Tour de França

* 1977. Abandona (10a etapa)
* 1978. 21è de la classificació general
* 1979. 33è de la classificació general
* 1980. 9è de la classificació general
* 1981. 31è de la classificació general
* 1982. 39è de la classificació general
* 1983. 21è de la classificació general
* 1984. Abandona (11a etapa)
* 1985. 21è de la classificació general

## Resultats a la Volta a Espanya

* 1985. 21è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Pierre Bazzo a sitiodeciclismo.net
# Podilymbus

Podilymbus és un gènere d'ocells aquàtics de la família dels podicipèdidss (Podicipedidae). Aquests cabussets viuen en zones humides del continent americà.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010) aquest gènere està format per dues espècies, si bé la segona d'elles és considerada extinta:
* Cabusset de l'Atitlan (Podylimbus gigas).
* Cabusset becgròs (Podilymbus podiceps).

## Referències

* ↑ Winkler, David W.; Billerman, Shawn M.; Lovette, Irby J. «Grebes (Podicipedidae), version 1.0» (en anglès). Birds of the World. Cornell Lab of Ornithology, 2020. DOI: 10.2173/bow.podici1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ IUCN «Podilymbus gigas» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2016:, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t22696577a93572322.en.
* ↑ IUCN «Podilymbus podiceps» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2021:, 13-08-2020. DOI: 10.2305/iucn.uk.2021-3.rlts.t22696574a138962202.en.
# Weddington

Weddington és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 6.696 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Weddington tenia 6.696 habitants, 2.159 habitatges i 1.958 famílies. La densitat de població era de 163,7 habitants per km².
Dels 2.159 habitatges en un 50,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 84,9% hi vivien parelles casades, en un 4% dones solteres, i en un 9,3% no eren unitats familiars. En el 7,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,5% tenia menys de 18 anys, un 4,2% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 28,9% de 45 a 60 i un 5,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 97.617 $ i la renda mediana per família de 102.120 $. Els homes tenien una renda mediana de 80.019 $ mentre que les dones 38.750 $. La renda per capita de la població era de 37.295 $. Entorn del 0,9% de les famílies i l'1,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Weddington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Weddington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Resolució 2097 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2097 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 26 de març de 2013. El Consell va ampliar l'Oficina de les Nacions Unides per a la Consolidació de la Pau a Sierra Leone (UNIPSIL) per una última vegada fins al 31 de març de 2014, després de les eleccions. Les seves tasques seran transferides a un equip de les Nacions Unides.
El Consell dona la benvinguda als progressos per la pau i l'estabilitat fets pel govern de Sierra Leone, assenyalant l'alta participació en les eleccions generals de 2012 i el paper important jugat per l'UNIPSIL. També va demanar al Tribunal Especial de Sierra Leone que acabés el judici de Charles Ghankay Taylor abans del 30 de setembre de 2013, i que millorés la lluita contra la delinqüència organitzada i la corrupció. El Consell també va demanar a UNIPSIL que se centrés en el diàleg polític, la reforma constitucional, la reforma dels serveis de seguretat i els drets humans. També va instar Sierra Leone que donés igualtat de drets a homes i dones, de manera que les dones s'impliquessin més en qüestions polítiques.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends mandate of peacebuilding office in Sierra Leone for final time», 26-03-2013.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Presó de Sant Vicent

La presó de Sant Vicent a la ciutat de València (País Valencià) és un recinte rectangular dividit en dos trams per un arc rebaixat. El primer tram es cobreix de volta rebaixada amb dues llunetes i el segon d'un cel ras.
En el mur testera, hi ha una taula d'altar i a la dreta una columna de pedra amb capitell d'estil romànic.
En 1851, segons Cruïlles, es va reedificar la façana i es va restablir per al culte la capella, i fou de nou beneïda el 1852.
Aquest local va ser llogat el 1685, i s'hi donà pública veneració de la columna en què, segons la tradició, va ser assotat sant Vicent Màrtir. A l'any següent, el 1686, la ciutat va adquirir aquest oratori a la senyora Anna de Boïl i de Mercader. El 1744, es va convertir en oratori o capella, tal com es conserva. El 22 de gener del 1777 s'hi va descobrir el pou.
Respecte a la columna que va donar origen a aquest santuari, opina Sánchez Siscar que no hi ha cap fonament històric que asseguri que sobre ella fos assotat sant Vicent.

## Referències

Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2&lang=ca. Data de consulta: 19 setembre 2023.
# Verdet de Sumatra

El verdet de Sumatra(Chloropsis media) és una espècie d'ocell de la família dels cloropseids (Chloropseidae) que ha estat considerat una subespècie del verdet frontdaurat (Chloropsis aurifrons) si bé difereixen en la morfologia. És un ocell endèmic dels boscos i conreus de Sumatra. El front del mascle és groc i no taronja com el verdet frontdaurat. La femella s'assembla a la del verdet alablau però amb marca groguenca en lloc de blava a les ales i cua.

## Referències

* ↑ «Verdet de Sumatra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev.20/01/2022(català)
* ↑ Wells, D. R. 2005. Family Chloropseidae (Leafbirds). In: del Hoyo, J.; Elliot, A.; Christie, D. A (ed.),Handbook of the Birds of the World. Vol. 10. Cuckoo-shrikes to Thrushes, pp. 252-267. Lynx Edicions, Barcelona
# Payo de Ojeda

Payo de Ojeda és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 103 | 101 | 89 | 86 |
# Polylepion cruentum

Polylepion cruentum és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Mèxic fins a Nicaragua.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Gomon, M.F., 1995. Labridae. Viejas, doncellasas, señoritas. p. 1201-1225. In W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter and V. Niem (editors) Guia FAO para Identification de Especies para lo Fines de la Pesca. Pacifico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Zaretxni (Penza)

* Per a altres significats, vegeu «Zaretxni».
Zaretxni - Заречный (rus) - és una ciutat tancada de l'óblast de Penza, a Rússia. Es troba a 12 km a l'est de Penza.
El 1962 la vila esdevingué una ciutat tancada anomenada Penza-19, atès que acollia companyies científiques que construïen components nuclears militars. El 1992 la ciutat es reanomenà Zaretxni.
# Resolució 2091 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2091 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 13 de febrer de 2013. El Consell va ampliar un any el mandat del grup d'experts nomenat el 2005 que supervisava l'embargament d'armes contra els que impedien la pau al Darfur fins al 17 de febrer de 2014.
El Consell temia que el govern sudanès utilitzés indirectament la violació de l'embargament d'armes per interrompre el procés de pau, cosa que el govern sudanès va negar. Per això va demanar a les autoritats sudaneses que eliminessin els obstacles burocràtics contra el panell. També va demanar sancions contra els qui plantejaren atacs contra el personal de l'UNAMID.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends for one year mandate of expert panel monitoring sanctions imposed on individuals, entities impeding peace in Sudan», 14-02-2013.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Políarc

Políarc (en llatí Polyarchus, en grec antic Πολύαρχος) era un metge grec que menciona Appuleu Cels i que va viure probablement al segle i o al final del segle I aC.
Va escriure un llibre de farmàcia i Galè, Aeci, també Marcel i Paule Egineta parlen diverses vegades de les seves prescripcions i receptes. Només resten alguns fragments dels seus escrits.

## Referències

* ↑ Galè. De Compositione Medicamentorum secundum Locos VIII, 5, vol. XIII, p. 184-186
* ↑ Galè. De Compositione Medicamentorum secundum Genera VII, 7, vol. XIII, p. 981
* ↑ Aeci. Libri Medicinalis II, 4,57; III, 1,34; III, 2,14, p. 415, 481, 530
* ↑ Marcel. De Medicamentum C, 20, p. 339
* ↑ Paule Egineta. De Re Medica III, 68, 70, 74; VII, 18. p. 486, 487, 489, 684
* ↑ W.A.G., Polyarchus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 443