OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# James Guthrie

«James Guthrie» té aquests significats:
* James Guthrie (artista) (1859–1930), pintor escocès
* James Guthrie (polític australià) (1872–1958), senador australià
* James Guthrie (presentador) (1914–1996), presentadors i executiu periodístic americà
* James Guthrie (Kentucky) (1792–1869), home de negocis i polític americà
* James Guthrie (ministre) (1612–1661), màrtir presbiterià escocès, executat durant la Restauració
* James Guthrie (productor) (1953), enginyer de so i productor musical anglès
* Jim Guthrie (cantautor), cantautor canadenc
* Jim Guthrie (pilot) (1961), pilot de carreres
* Jim Guthrie (polític americà) (955), representant de l'estat d'Idaho
* Jimmie Guthrie (1897–1937), pilot de motociclisme
* Jimmy Guthrie (futbolista) (1912–1981), futbolista escocès

## Vegeu també

* Guthrie
# Liliana

Liliana és una obra escrita en vers d'Apel·les Mestres i publicada per primera vegada per l'editorial Oliva de Vilanova el desembre de 1907. La publicació va constar d'un tiratge de 1.000 exemplars en català i amb traducció castellana d'Arteaga. L'obra consta d'un pròleg, 13 cants i 78 dibuixos a ploma i tinta xinesa del mateix autor. L'origen de l'obra, segons diu l'autor, comença en el poema Avril que va escriure el 1886 durant el seu viatge de noces i que no va publicar fins a l'any 1912.
El 1911 el compositor Enric Granados va musicar el poema.
El Museu Nacional d'Art de Catalunya conserva 72 dels dibuixos originals i la resta estan en col·leccions particulars.

## Altres edicions

L'any 1948, en ple franquisme, la Biblioteca Selecta el va haver d'editar en format reduït, reproduint-ne només els dibuixos més importants. El 1989, l'Editorial Ausa de Sabadell el va editar en versió facsímil, amb introducció de Mariàngela Cerdà. Trenta anys més tard, l'any 2019, l'editorial ING Edicions en va fer una nova edició, a cura de Teresa Duran.

## Referències

* 1 2 «Liliana. El món fantàstic d'Apel·les Mestres | Museu Nacional d'Art de Catalunya». [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ «APEL·LES MESTRES». El Punt Avui, 05-01-2012. [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ «Enric Granados i Campiña | enciclopèdia.cat». [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ «APEL·LES MESTRES Liliana». [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ «Es reedita Liliana d’Apel·les Mestres». [Consulta: 30 gener 2022].

## Bibliografia

* Liliana. El món fantàstic d'Apel·les Mestres. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Museu Nacional d'Art de Catalunya, 2005. ISBN 978-8480431460.
# Meritxell Bautista i Quiñones

Meritxell Bautista i Quiñones (Montcada i Reixac, 24 d'abril de 1978) és una empresària, feminista i activista social catalana. Cofundadora amb Josep Olivet de l'empresa tecnològica Fibracat el 2012, va ser la presidenta de Fibracat TV fins a març de 2023 en què va ser acomiadada pels nous propietaris de l'empresa, el grup Avatel, si bé l'emissió de Fibracat TV finalitzà abans, el 31 de desembre de 2022. És consellera de Fidem, la Fundació Internacional de la Dona Emprenedora, des del 2021. Actualment es presidenta executiva de l'empresa Manix Capital.
Per la seua trajectòria i activitat destacada va rebre el Premi Dona TIC 2020 i alhora el premi International Women's Entrepreneurial Challenge, guardó que reconeix la trajectòria de quaranta empresàries de setze països.

## Referències

* ↑ «Bautista: "Sé que toquem el que no sona als grans operadors"» (en català). Via empresa, 21-12-2019. [Consulta: 23 juliol 2021].
* ↑ «Meritxell Bautista: “Sense xarxa pròpia no tens independència”» (en català). El Món, 21-07-2021. [Consulta: 23 juliol 2021].
* 1 2 «Els fundadors de Fibracat superen la traïció de la madrilenya Avatel». Món Economia, 10-08-2023. [Consulta: 6 novembre 2023].
* ↑ «Fibracat TV deixa d’emetre». Comunicació 21, 05-01-2023. [Consulta: 6 novembre 2023].
* ↑ «Meritxell Bautista, nova consellera de la fundació de la dona emprenedora». Regió 7, 29-07-2021. [Consulta: 29 juliol 2021].
* ↑ «Meritxell Bautista de Fibracat, premi de la International Women's Entrepreneurial Challenge» (en català). Nació Digital, 10-11-2020. [Consulta: 23 juliol 2021].
# Jacques Delécluse

Jacques Delécluse (Béthune, 15 de setembre del 1933 – 29 d'octubre del 2015) fou un percussionista i compositor francès, tot i que va començar la seva formació com a pianista. El seu pare era Ulysse Delécluse, un conegut clarinetista. És conegut per ser un important autor d'estudis per a caixa, xilòfon i timbals. Fou membre de l'Orquestra de París i treballà com a professor al Conservatori de París.

## Discografia

* Quintuple, with works by Nguyễn Thiên Đạo and Marius Constant. EMI France LP

## Referències

* ↑ «http://www.pas.org/about/hall-of-fame/jacques-delecluse». [Consulta: 21 març 2019].
* ↑ «https://www.francemusique.fr/actualite-musicale/mort-du-grand-percussionniste-jacques-delecluse-1117». [Consulta: 29 maig 2019].
# José María González

José María González és el nom dels següents personatges:
* José María González Castrillo, conegut com a "Chumy Chúmez", (Sant Sebastià, 1927 - Madrid, 2003), humorista gràfic, escriptor i director de cinema basc
* José María González Ortea (Gijón, 1946 - Palma, 2015), polític balear d'origen asturià
* José María González Pérez (Cerezo de Río Tirón,, 1942), ciclista espanyol
* José María González Santos, conegut com a "Kichi", (Rotterdam, 1975), polític espanyol
* José María González de Careaga Urquijo (Bilbao, 1889 - Madrid, 1971), polític i empresari basc
# Goulien

Goulien (en bretó Goulien) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 418 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 721 | 667 | 617 | 566 | 512 | 428 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Henri Goardon | |
# La Sucrera

La Sucrera (1957, al-Sukkariyya, de l'original en àrab السكرية) és la tercera part de Trilogia del Caire del Premi Nobel de Literatura egipci Naguib Mahfuz. La novel·la abasta el període de 1935 a 1944 i conclou la saga de tres generacions de la família Abd al-Gawwad.
La història de la família s'entrellaça amb els fets polítics que experimenta el Caire abans i durant la Segona Guerra Mundial.
El títol de la novel·la fa referència al carrer d'al-Sukkariyya, on és la casa de Jadwiga Shawkat i la seua família, a l'antic centre del Caire, o el Caire fatimí.

## Resum de la trama

Aquesta novel·la se centra en la tercera generació de la família al-Gawwad. La salut dels avis, Ahmad i Amina, decau, com l'aspecte de la seua casa al carrer de Bayn al-Qaṣrayn (Entre dos palaus). El senyor Ahmad deixa les seues antigues aventures amoroses per la malaltia i la vellesa. Mentre roman prostrat al llit, la seua esposa Amina gaudeix de certa llibertat, que li permet recórrer les diferents mesquites del Caire per resar per la seua família.
Aïxa, després de perdre la seua família, torna a casa dels seus pares, on s'esllangueix en solitud. La seua germana major, Jadwiga continua sent activa i dirigeix la seua família.
En aquesta darrera part de la Trilogia, el desencís amb el partit Wafd és palés, perquè ha fracassat en l'objectiu d'assolir una independència real per a Egipte. Les tropes britàniques encara són a la vall del Nil i els seus consellers continuen intervenint en la política estatal. Per això, els nets de la família Abd al-Gawwad en segueixen altres alternatives. Ridwan, fill de Yasin, s'afilia al moviment Sa'adista, després del Wafd, i forma un partit amb l'objectiu de tornar a la ideologia original del líder nacionalista Saad Zaghloul. Els fills de Jadwiga, però, opten per tendències oposades. El major, Abd al-Muním Shawkat, s'uneix als Germans Musulmans, i el menor, Ahmad Shawkat, segueix una ideologia comunista. Part de la novel·la tracta la confrontació ideològica dels dos germans, sobretot en el debat entre fe i ciència. A la fi, tots dos són detinguts i acaben a la mateixa cel·la a la presó.
La novel·la conclou quan Amina agonitza, alhora que una neta seua és a punt de donar a llum el primer integrant de la quarta generació de la família.

## Referències

* ↑ Mahfuz, Naguib: La Azucarera, traducció d'Eugenia Gálvez Vázquez, et al. Edicions Martínez Roca, Madrid, 2009.
* ↑ López Enamorado, Ma. Dolores, El Egipto contemporáneo de Naguib Mahfuz: La historia en la Trilogía. Ediciones Alfar, Sevilla, 1999.
# Jacques Delmas

Jacques Delmas, nascut el 16 setembre 1957 a Montpeller, és un ex jugador de rugbi a 15 francès que es va desenvolupar en la posició de taloner. Actualment, és el nou entrenador de l'USAP, l'equip de rugbi de la Catalunya del Nord.

## Carrera com a jugador
### Club

1968-1985: Racing club de Narbonne Méditerranée

### Palmarès de guanyadors al club

* Amb Narbona :
** Finalista del Challenge Yves du Manoir: 1992

## Carrera en Selecció Nacional

* Escola Internacional Estudiant

## Carrera com entrenador

* 1985-1996: Racing club de Narbonne Méditerranée
* 1997-gener de 2001: CA Périgueux
* Agost 2001-2004: FC Grenoble
* 2004 de novembre de 2008 : Biarritz olympique Pays Basque
* 8 de setembre 2009-2010: Stade Français CASG Paris
* 2011 -: USAP

## Palmarès com entrenador

* Amb Biarritz
** Finalista en la Copa d'Europa de rugbi a 15 en 2006
** Guanyador del Campionat de França de rugbi a 15 en 2005 i 2006

## Enllaços externs

* (català) Jacques Delmas presentat com a nou entrenador usapista, Jacques Delmas, nou entrenador usapista, a Vilaweb
# Liliana Fernández

Liliana Fernández Steiner (Benidorm, Alacant, 4 de gener de 1987) és una jugadora de Voleibol de platja d'Espanya. Liliana forma parella amb Elsa Baquerizo i va ser, juntament amb Elsa, la primera jugadora espanyola d'aquest esport a classificar-se per a uns jocs olímpics: els Jocs Olímpics de Londres 2012. La parella espanyola es va classificar per als vuitens de final però no van poder superar les italianes Greta Cicolari i Marta Menegatti.
Palmarès :
| Any | Posat | Competició |
| 2009 | 1ª | Campionat d'Espanya |
| 2010 | 1ª | Campionat d'Espanya |
| 2011 | 1ª | Campionat d'Espanya |
| 2012 | 1ª | Campionat d'Espanya |
| 2012 | 3ª | Campionat Europa |
| 2012 | 9ª | JJOO Londres |
| 2012 | 2ª | Open World Tour Aland |
| 2013 | 2ª | Campionat d'Europa |
| 2013 | 2ª | Open World Tour Fuzhou |
| 2013 | 3ª | World Tour Gran eslam, Moscou |
| 2013 | 1ª | Campionat d'Espanya |

## Història

Van començar la seva carrera en el voley platja en el 2006 en el "CETD de Voley Platja d'Arona", on es concentraven les joves promeses d'aquest esport fins als 22 anys. Però en el 2009 van començar aquesta aventura soles, al costat del seu entrenador i amb el suport de Sponsors que van confiar en la seva evolució.
L'any 2009 va ser el seu debut en el circuit mundial, anomenat World Tour. Van començar l'any en el lloc 190 i van acabar en el rànquing 33 del Món...
L'any 2010 van arribar al lloc 20 del Rànquing Mundial, superant totes les prèvies del circuit a excepció d'una. En l'últim torneig de la temporada, tant en el 2010 com en el 2011, van obtenir un 5è lloc a Phuket, Tailàndia. A més de l'il·lusionant títol de Campiones d'Espanya per segon any consecutiu.
Ja en el 2011, van acabar la temporada 11 del Rànquing de World Tour i 10 del Rànquing Olímpic. Novament van ser campiones d'Espanya. I per primera vegada es van ficar en unes semifinals de World Tour a Quebec, Canadà.
En el 2012 es van pujar per primera vegada al podium continental, quedant terceres en la Final del Campionat d'Europa disputat a l'Haia (Holanda). Aquest mateix any van aconseguir la classificació definitiva per a les olimpíades de Londres 2012 i van obtenir un 9º lloc.
Aquest any 2013 han aconseguit quatre medalles a nivell internacional, una de les quals ha estat el Subcampionat d'Europa en Klagenfurt, Àustria. També van aconseguir la medalla de Plata en l'Open de World Tour de Fuzhou, Xina; Bronze en l'Europeu d'Antalya, Turquia; i Bronze en el Gran eslam de Moscou, Rússia.

## Referències

* ↑ Liliana i Elsa en JJOO Londres 2012, www.abc.es
* ↑ «Web oficial», 01-08-2012. Arxivat de l'original el 2013-10-19. [Consulta: 8 agost 2012].

## Enllaços externs

* Liliana Fernández y Elsa Baquerizo en el ranking mundial de Volley Playa de la Federación Internacional de Voleibol (anglès)
# Minerva (estàtua)

Minerva és una estàtua d'argila provinent del Temple d'Atena, trobada durant les excavacions arqueològiques de l'antiga ciutat d'Estàbia (l'actual Castellammare di Stabia) i conservada a l'Antiquarium stabiano.

## Història i descripció

L'estàtua data del segle iii aC i es va trobar l'any 1984, el mateix any en què es va descobrir el lloc del seu origen, és a dir una séquia votiva a Privati pertanyent a un temple probablement dedicat a Atena, com ho demostra la mateixa estàtua un cop restaurada (ja que estava reduïda a fragments), i es va conservar a l'interior de l'Antiquarium stabiano.
L'estàtua està feta d'argila marró amb dos motlles, un al davant i l'altre al darrere. Malgrat que estigui restaurada, encara hi ha indicis d'esquerdes i abrasions i està especialment malmesa a la base. La figura femenina que representa Minerva porta un quitó sense mànigues, amb un cinturó a la cintura i un apoptigma més llarg als malucs, mentre que l'ègida es veu al pit. Tota l'estàtua sembla reposar el seu pes sobre la cama esquerra, mentre la dreta està en acte d'avançar lleugerament endavant. La mà dreta es troba col·locada al maluc, mentre l'esquerra sosté un escut amb la cara de la Gòrgona al centre que reposa al terra aguantat amb una cama. El cap, lleugerament inclinat, està rematat per un casc amb polos i a sota es poden notar uns quants pèls, més visibles als costats de la cara: a. A les orelles es poden veure arracades, mentre que la cara, de forma ovalada, denota una certa cura en la seva realització. La part davantera de l'estàtua és completament llisa.

## Referències

* 1 2 3 VV.AA.. In Stabiano - Cultura e archeologia da Stabiae (en italià). Castellammare di Stabia: Longobardi Editore, 2006.

## Vegeu també

* Excavacions arqueològiques d'Estàbia

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de la comuna de Castellammare di Stabia» (en italià).
# Jaume Massó i Cartagena

Jaume Massó i Cartagena (Ribes de Freser, Ripollès, 1953) és un geògraf i cartògraf català.
Es va llicenciar en Geografia a la Universitat de Barcelona (UB) i durant la seva trajectòria professional ha estat vicepresident i membre fundador de l'Associació de Geògrafs Professionals de Catalunya (AGPC), membre de la Comissió de Toponímia de Catalunya i de la Comissió d'Infraestructures i Comunicacions de la Comunitat de Treball dels Pirineus. També ha ocupat diversos càrrecs a l'ICGC, del qual s'ha convertit, finalment, en el seu director. També s'ha ocupat de la direcció cartogràfica de l'Atles Universal Català, així com de la direcció tècnica de l'Atles Universal Planeta.
Durant la seva trajectòria científica, el 1991 fou membre del Consell Científic Assessor del Primer Congrés Català de Geografia, el 1994 va intervenir en el seminari L'evolució de la cartografia a Catalunya al segle XX i el 2008 va col·laborar en el Segon Congrés Català de Geografia presentant una comunicació sobre la delimitació municipal de Catalunya.
Finalment, el febrer del 2017 Jaume Massó és nomenat nou director de l'ICGC, substituint a Jaume Miranda i Canals, que fou el director des de la seva creació fins aleshores.

## Referències

* ↑ «Atles universal, edició especial 50è aniversari d'Enciclopèdia Catalana». Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 2 març 2017].
* 1 2 «ACORD GOV/13/2017, de 14 de febrer, de nomenament del senyor Jaume Massó i Cartagena com a director de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya». Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya, Núm. 7310, 16-02-2017. Arxivat de l'original el 3 de març 2017. ISSN: 1988-298X [Consulta: 2 març 2017].
* 1 2 «Jaume Massó i Cartagena, nou director de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya». Actualitat. ICGC (Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya), 14-02-2017. [Consulta: 2 març 2017].
* ↑ Massó i Cartagena, Jaume; Torres i Saura, Marc «Noves dades territorials: la delimitació municipal de Catalunya». Treballs de la Societat Catalana de Geografia, Núm. 65 (Número especial dedicat al Segon Congrés Català de Geografia: el mapa com a llenguatge geogràfic), 2008, pàg. 595-605 [Consulta: 2 març 2017].
* ↑ «Jaume Massó i Cartagenaː col·laboracions». Societat Catalana de Geografia. Arxivat de l'original el 2017-03-03. [Consulta: 2 març 2017].
# Känel Teppiche-Colnago

L'equip Känel Teppiche-Colnago va ser un equip ciclista suís de ciclisme en ruta que va competir professionalment de 1976 a 1977.

## Principals resultats

* 3 etapes a la Volta a Llevant: Horst Schütz (1977)
* 2 etapes a la Volta a Aragó: Horst Schütz (1976, 1977)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Enllaços externs

* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Habitación en Roma

Habitación en Roma (el títol original en anglès és Room in Rome) és una pel·lícula espanyola estrenada el 7 de maig de 2010 i dirigida per Julio Medem, basada lleument en En la cama i protagonitzada per Elena Anaya i Natasha Yarovenko.

## Argument

Dues dones, Natasha, russa i Alba, espanyola, es troben per primera vegada una nit a Roma, després de parlar i contar-se les seves respectives vides; les dues comprendran que els ha envaït un sentiment que mai fins llavors havien sentit; un veritable amor. Després de l'alba, decideixen que els seus camins han de separar-se, encara que no tot és dolent, ja que en aquella habitació sempre quedarà el record d'un amor perfecte, pur, sense errades, que els recordarà que almenys una vegada en la seva vida, han sentit un amor així per algú.

## Repartiment

* Elena Anaya com Alba.
* Natasha Yarovenko com Natasha.
* Enrico Lo Verso com Max.
* Najwa Nimri com Edurne.

## Palmarès cinematogràfic

XXV Premis Goya
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu protagonista | Elena Anaya | Candidata |
| Millor actriu revelació | Natasha Yarovenko | Candidata |
| Millor guió adaptat | Julio Medem | Candidat |
| Millor cançó original | Loving Strangers Russian Red | Candidata |
Fotogramas de Plata 2010
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu de cinema | Elena Anaya | Guanyadora |
XX Premis Turia
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu revelació | Natasha Yarovenko | Guanyadora |
Festival de Màlaga
| Categoria | Persona | Resultat |
| Bisnaga d'Or | Julio Medem | Nominada |
Festival de Cinema d'Espanya de Tolosa de Llenguadoc
| Categoria | Persona | Resultat |
| Violette d'Or | Julio Medem | Nominat |

## Referències

* ↑ 'Habitación en Roma', una historia de atracción Diario de Sevilla, 7 de maig de 2010
* ↑ "Ultraintimidad" en una habitación en Roma, Público, 4 de maig de 2010
* ↑ Habitación en Roma a Fotogramas
* ↑ Habitación en Roma al web dels Goya
* ↑ Fotogramas de Plata 2010: Blanca Suárez y Gonzalo de Castro triunfan, ideal.es, 15 de març de 2011
* ↑ El Auditorio de la Casa de Cultura de Burjassot vibrará en la gala de entrega de los XX Premis Turia 2011, elperiodic.com, 23 de juny de 2011
* ↑ La última película de Julio Medem, 'Habitación en Roma', cerrará el Festival de Cine de Málaga, Diario Sur, 18 de febrer de 2010
* ↑ Comienza el Cinespaña de Toulouse, que homenajea a Angela Molina, noticine.com 1 d'octubre de 2010

## Enllaços externs

* Tràiler a Vimeo
* Habitación en Roma a Días de cine, rtve.es
# Jaume Masdeu

Jaume Masdeu (Vic, 1959) és un periodista. Entre 1990 i 2004 va ser corresponsal de Televisió de Catalunya a Brussel·les. Va dirigir els serveis informatius de TVC de 2004 a 2007, quan va passar a ocupar la direcció de Canals Informatius de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA), des d'on va dirigir el portal 3cat24. El 2009 va tornar a Brussel·les com a corresponsal de Catalunya Ràdio. Escriu el blog Oh! Europa.
Des de 2015 és el nou corresponsal de 8TV als Estats Units d'Amèrica. És la parella de Cristina Gallach, amb qui tenen 2 fills.

## Referències

* ↑ Gordillo, Saül. Sobirania.cat 10 ANYS DE LA REVOLTA POLÍTICA CATALANA A INTERNET, p. 200. ISBN 978-84-942772-0-7.

## Enllaços externs

* http://blogs.324.cat/oheuropa.php Arxivat 2014-09-25 a Wayback Machine.
# Liliane de Kermadec

Liliane de Kermadec, nascuda Liliane Pisterman (Varsòvia, 6 d'octubre de 1928 - 13è districte de París 13 de febrer de 2020) ha estat una actriu, directora de cinema i guionista francesa.

## Biografia

Va començar la seva carrera com a actriu. Va actuar a Dona Rosita la soltera (1952) de Federico Garcia Lorca, amb Silvia Monfort, en una producció de Claude Régy, a My heart in the Highlands (1955) de William Saroyan, dirigida per Michel Vitold. André Cellier, director del Théâtre de Poche Montparnasse la dirigeix a La plus forte (1959) d'August Strindberg i Histoire de nuit (1960) de Sean O'Casey.
També ha estat directora de fotografia de set llargmetratges, com ara Cleo de 5 a 7 d'Agnès Varda (1962), Muriel d'Alain Resnais (1963), Fortunat d'Alex Joffé i Bébert et l'Omnibus d'Yves Robert.
Va passar a dirigir el 1963 amb un curtmetratge titulat Le Temps d'Emma, després amb un llargmetratge el 1972, Home Sweet Home. Però va ser amb la seva següent pel·lícula, Aloïse (1975), que va ser remarcada per la professió i el públic i foren projectades al Festival Internacional de Cinema de Canes. Després, va encadenar obres de ficció i documentals per a cinema i televisió.
S'inspira en dones excepcionals, ja siguin les seves actrius (Delphine Seyrig, Isabelle Huppert) o les seves heroïnes (Aloïse, La Piste du télégraphe).

## Filmografia

* 1964 : Le Temps d'Emma (curtmetratge documental biogràfic sobre Emma Stern), guió i direcció
* 1966 : Qui donc a rêvé (curtmetratge), d'après Lewis Carroll
* 1972 : Home Sweet Home, guió i direcció
* 1975 : Aloïse, guió i direcció
* 1994 : La Piste du télégraphe, guió i direcció
* 2008 : Le Murmure des ruines, guió i direcció amb Saro Sarayan

## Televisió

* 1981 : Le Petit Pommier, guió i direcció
* 1982 : Mersonne ne m'aime, adaptació i realització
* 1986 : Un moment d’inattention, realització
* 1988-1989 : Les Symptômes de l'amour (sèrie)
* 1990 : La Création du monde de Théodore (Leninallee), guió i direcció
* 1995 : Le Cinéma de grand-père (documental)
* 2000 : La Route de la soie chinoise (documental)
* 2005 : La Très Chère Indépendance du Haut Karabagh, (documental)
* 2006 : L'histoire naturelle d'Armand David (documental)
* 2011 : He Film (documental)

## Teatre

* Akara de Romain Weingarten
* 1959 : La Plus Forte d'August Strindberg, posada en escena d'André Cellier, Poche Montparnasse
* 1960 : Histoire de nuit de Sean O'Casey, posada en escena d'André Cellier, Poche Montparnasse

## Referències

* ↑ «La cinéaste Liliane de Kermadec est décédée». Les Inrockuptibles, 20-02-2020.
* ↑ Liliane de Kermadec a cineartistes
* ↑ «Mort de la réalisatrice Liliane de Kermadec» (en french), 24-02-2020.
* ↑ Eder, Richard «Screen: 'Aloise' Deals in Madness». New York Times, September 21, 1976, p. 30.