OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Olenegorsk

Olenegorsk (en rus Оленегорск) és una ciutat de l'óblast de Múrmansk, a Rússia. Es troba a la vora del riu Kola, a 93 km al sud de Múrmansk i a 1.397 km al nord de Moscou.
La vila fou fundada el 1916 i obtingué l'estatus d'entitat urbana el 1949 i finalment el de ciutat el 1957. La seva economia es basa en l'extracció i preparació del ferro. Olenogorsk es troba sobre la via ferroviària que travessa la península de Kola fins a Múrmansk.

## Referències

* ↑ Nom format a partir d'olen, que significa 'ren' i gora, que significa 'muntanya'
* ↑ Distàncies a vol d'ocell o distàncies ortodròmiques.

## Enllaços externs

* (rus) Informació sobre Olenegorsk
# Lovenia

Lovenia és un gènere d'eriçó de mar, és a dir, equinoderm que representa el tàxon germà dels gèneres Breynia i Echinocardium.

## Sistemàtica

Els individus pertanyents a la família Loveniidae es caracteritzen per: disc apical etmolític; pètals al ras; els pètals anteriors s'estrenyen distalment amb una àmplia zona periradial i amb parells de porus a la columna anterior reduïts adaptativament; zones ambulacrals laterals a la superfície bucal atrapades entre els filodis adorals i l'ambitus; placa del labrum allargada i en forma de falca; estenent-se almenys fins a la part posterior de la segona placa ambulacral o més enllà; plaques esternals curtes i triangulars; plaques episternals apariades i oposades com ho són el següent parell de plaques (5.a.4, 5.b.4); plaques episternals només moderadament sagnades enrere per la placa ambulacral 5; fasciol subanal present; generalment bilobats però ocasionalment amb forma d'escut.

## Espècies

* †L. aegyptiaca (Fourtau, 1920); Miocè superior, Egipte.
* †L. Calzadai. (Carrasco, 2021), Eocè, Catalunya.
* L. mortenseni, Ctyoky, 1965; Miocè mig, Czech Republic.
* †L. bagheerae Irwin & Archbold, 1994; Miocè (Tortonià), sud d'Austràlia.
* L. camarota Clark, 1917; Recent, Nord d'Austràlia.
* L. cordiformis Agassiz, 1872; Recent, costa oest d'Amèrica.
* L. doederleini Mortensen, 1950; Recent, Malay region.
* †L. elongata (Gray, 1845); Miocè a Recent, Indo-West Pacific.
* †L. forbesii (Tenison Woods, 1862); Miocè inferior a mig, Austràlia.
* L. gregalis Alcock, 1893; Recent, Indo-West Pacific.
* L. grisea Agassiz & Clark, 1907; Recent, Hawaii.
* L. hawaiiensis Mortensen, 1950; Recent, Hawaii.
* L. hemphilli (Israesky)
* †L. mortenseni Ctyoky, 1965; Miocè mig, Czech Republic.
* †L. sulcata (Haime, 1853); Oligocè inferior, França.
* L. subcarinata (Gray, 1845); Recente, Indo-West Pacific.
* L. trifolis (Koehler, 1914); Recent, Indo-West Pacific.
* †L. woodsii (Etheridge, 1875); Miocè inferior a mig, Austràlia.
* L. kerneri (?, 2020); Pliocè, Estats Units. ''Lovenia kerneri'' va ser descrita el 2020 a la Formació Tamiami del Pliocè a Florida. És la primera ''Lovenia'' documentada de l'est dels Estats Units i el membre més gran i últim d'aquest gènere conegut a la regió d'Amèrica de l'Est i el Carib.

## Referències

* 1 2 «Lovenia - Natural History Museum».
* ↑ Moore, R.C. (ed.). 1966-1978. Treatise on invertebrate paleontology. Parts S-U. Echinodermata. 2 Volums. Geological Society of America and University of Kansas, Kansas.
* ↑ Carrasco, José Francisco. 2021. Lovenia calzadai (Echinoidea, Eocene) nomen novum pro Lovenia lorioli (Lambert, 1902) nomen praeoccupatum. New data. Batalleria 28. Pp 23-27. ISSN0214-7831.
* ↑ Ctyroky, P. 1965. Lovenia mortenseni n. sp. a new species of spatangoid echinoid from the Miocene of the Vienna Basin. Sbornik Geologicych Ved. Paleontologie 5, 107-121, pp 1-6.
* ↑ Moore, R.C. (ed.). 1966-1978. Treatise on invertebrate paleontology. Parts S-U. Echinodermata. 2 Volumes. Geological Society of America and Univer-sity of Kansas, Kansas.
# Illa de Salina

Salina és la segona illa més important de l'arxipèlag Eòlic, tant per superfície (26,8 km²) com per població (2.300 habitants), després de Lipari, que es troba al sud-est. Precisament, Salina és l'única de les illes Eòlies que no s'inclou dins el municipi de Lipari, sinó que està subdividida en tres municipis.
Formada per sis antics volcans, és l'illa amb els turons més alts de tot l'arxipèlag: la Fossa delle Felci (961 m) i el Monte dei Porri (860 m), que conserven la típica forma cònica. D'aquests dos volcans apagats deriva el seu antic nom grec, Didyme, que significa 'bessons'. El nom actual, en canvi, deriva d'un estany d'on s'extreia sal.
Les excavacions arqueològiques han tret a la llum establiments humans que es remunten a l'edat del bronze i una alternança entre períodes de complet abandó i altres d'un fort desenvolupament. Unes troballes prop de Santa Marina mostren un poblament notable pels volts del segle iv aC. Cap al segle vii de la nostra era, Salina fou una de les illes més poblades de l'arxipèlag, perquè els volcans de Lipari estaven actius. Les invasions àrabs la van deixar deserta fins que, cap al segle xvii, es va tornar a poblar.
Salina és l'illa més fèrtil de les Eòlies i és rica en aigua. S'hi conrea un raïm molt apreciat del qual surt l'anomenada "Malvasia de les Lipari", un vi de sabor dolç; i tàperes, que s'exporten arreu del món.
El 1980 s'hi va crear el parc regional de Salina, i el 1981 la reserva natural dels dos turons.
Un altre recurs econòmic important a l'illa és el turisme.

## Municipis

* Santa Marina, considerat la capital (807 hab.)
* Malfa, que inclou el nucli de Pollara (851 hab.)
* Leni, que inclou els nuclis de Rinella i Valdichiesa (641 hab.)

## Referències

* ↑ Obervations on Capparis populations
# Juan Carlos González Salvador

Juan Carlos González Salvador (Bilbao, 28 de gener de 1964) va ser un ciclista basc, que fou professional entre el 1987 i el 1995. El seu germà gran, Eduardo, també fou ciclista professional.
Va passar al professionalisme de la mà de l'equip KAS. La seva feina sempre fou de gregari dels diferents caps de fils amb qui va córrer. Va aconseguir un bon grapat de victòries gràcies a la seva bona punta de velocitat, entre elles dos campionats d'Espanya de ciclisme en ruta (1987 i 1991) i una etapa de la Volta a Espanya de 1993.

## Palmarès

* 1987
** Campió d'Espanya en Ruta
** Vencedor d'una etapa de l'Estrella de Bessèges
* 1988
** Vencedor d'una etapa Volta a Aragó
** Vencedor d'una etapa Volta a Astúries
* 1989
** 1r a la Hucha de Oro
* 1990
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Veneçuela
* 1991
** Campió d'Espanya en Ruta
** 1r a la Hucha de Oro
* 1992
** Vencedor d'una etapa de la Challenge de Mallorca (Trofeu Sóller)
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Castilla-León
* 1993
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1994
** Vencedor d'una etapa del Trofeo Castilla-León

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1991. Abandona
* 1992. 108è de la classificació general
* 1993. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1994. 99è de la classificació general
* 1995. Abandona

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1993. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa de Juan Carlos González Salvador a sitiodeciclismo.net
# Phil Lynott

Phil Lynott (West Bromwich, 20 d'agost de 1949 - Salisbury, 4 de gener de 1986) va ser un cantant, instrumentista i compositor irlandès. Conegut per ser baixista, cantant principal, compositor i líder fundador del grup de rock irlandès Thin Lizzy, amb Noel Bridgeman. Durant la seva carrera ha tocat amb molts de músics famosos com són Gary Moore, Mark Knopfler, Brian Downey, Steve Jones i molts altres grans mags de la música.

## Biografia

Lynott va néixer a West Bromwich, Anglaterra, fill d'un guyanès i d'una irlandesa, Philomena Lynott, cognom que va escollir el cantant en lloc del del seu pare. El seu pare va abandonar la seva mare, tornant al seu país natal, només tres setmanes després que Phil nasqués. No el va conèixer fins a finals dels anys 70. Lynott va passar part dels seus primers anys a Moss Side, Manchester, i després se'n va anar a viure amb la seva àvia a Crumlin, Dublín, Irlanda.

### Thin Lizzy

A mitjans dels anys setanta, Lynott va començar a cantar en la seva primera banda, The Black Eagles. En aquesta època va conèixer a Brian Downey i van formar Thin Lizzy, a voltants del 1969 a Dublín. Phil era el baixista, cantant principal, compositor, líder i fundador del grup. Lynott, que era mulat, es va inspirar en Jimi Hendrix i el va imitar una mica en el seu aspecte físic. El seu primer èxit va ser el single "Whiskey in the Jar", versió d'una cançó irlandesa. Aquest single va arribar al top 10 al 1973.
El 1978, va col·laborar en la versió musical de Jeff Wayne de La Guerra dels Móns, cantant i actuant. El 1979, sota el nom de The Greedies, va gravar una cançó nadalenca, "A Merry Jingle", junt amb altres membres de Thin Lizzy i juntament a Steve Jones i Paul Cook, dels Sex Pistols.
El 1983, Thin Lizzy es va desfer com a grup, i després Lynott va enregistrar "We Are The Boys" amb Roy Wood, Chas Hodges i John Coghlan, i va col·laborar amb un vell amic seu, el guitarrista Gary Moore amb la cançó "Out in the Fields" que va ser la cançó número 5 en el Regne Unit en 1985, la cançó més exitosa de Lynott a les llistes. El seu darrer single, "Nineteen", llançat poques setmanes abans de la seva mort, va ser produït per Paul Hardcastle.
Els seus darrers dies els va passar entre drogues i alcohol. La nit del 25 de desembre de 1985 va haver de ser traslladat a l'hospital, ja que havia sofert una sobredosi d'heroïna. Va morir el 4 de gener de 1986, per causa d'una aturada cardíaca i pneumònia, als 36 anys.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Phil Arxivat 2011-11-04 a Wayback Machine.
# Kossuth

Kossuth és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 170 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kossuth tenia 170 habitants, 73 habitatges, i 57 famílies. La densitat de població era de 68,4 habitants per km².
Dels 73 habitatges en un 26% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74% hi vivien parelles casades, en un 1,4% dones solteres, i en un 21,9% no eren unitats familiars. En el 20,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,2% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 34,7% de 45 a 60 i un 16,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.750 $ i la renda mediana per família de 40.714 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.875 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 21.131 $. Entorn del 2,9% de les famílies i el 3,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kossuth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kossuth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Modiolus

Modiolus, és un gènere de mol·luscs bivalves marins de mida mitjana de la família dels mitílids (Mytilidae). Els fòssils d'espècies d'aquest gènere, molt antic, es poden trobar en els sediments des del període Devonià (409,1 a 0,0 Ma).
Espècies del gènere Modiolus:
* Modiolus adriaticus (Lamarck, 1819)
* Modiolus albicostus (Lamarck, 1819)
* Modiolus americanus (Leach, 1815)
* Modiolus areolatus (Gould, 1850)
* Modiolus auriculatus (Krauss, 1848)
* Modiolus aurum (Osorio Ruiz, 1979)
* Modiolus barbatus (Linnaeus, 1758)
* Modiolus capax (Conrad, 1837)
* Modiolus carpenteri (Soot-Ryen, 1963)
* Modiolus carvalhoi (Klappenbach, 1966)
* Modiolus cecillii (Philippi, 1847)
* Modiolus cimbricus (Ockelmann and Cedhagen, 2019)
* Modiolus comptus (Sowerby, 1915)
* Modiolus demissus
* Modiolus eiseni (Strong and Hertlein, 1937)
* Modiolus ficoides (Macsotay & Campos, 2001)
* Modiolus gallicus (Dautzenberg, 1895)
* Modiolus gubernaculum (Dunker, 1856)
* Modiolus kurilensis (F. R. Bernard, 1983)
* Modiolus lulat (Dautzenberg, 1891)
* Modiolus margaritaceus (Nomura & Hatai, 1940)
* Modiolus matris (Pilsbry, 1921)
* Modiolus modiolus (Linnaeus, 1758)
* Modiolus modulaides (Röding, 1798)
* Modiolus neglectus (Soot-Ryen, 1955)
* Modiolus nicklesi (Ockelmann, 1983)
* Modiolus nipponicus (Oyama, 1950)
* Modiolus patagonicus (d'Orbigny, 1842)
* Modiolus penetectus (Verco, 1907)
* Modiolus peronianus (Laseron, 1956)
* Modiolus phaseolinus
* Modiolus philippinarum (Hanley, 1843)
* Modiolus plumescens (Dunker, 1868)
* Modiolus rectus (Conrad, 1837)
* Modiolus rumphii (Philippi, 1847)
* Modiolus sacculifer (S. S. Berry, 1953)
* Modiolus squamosus (Beauperthuy, 1967)
* Modiolus stultorum (Jousseaume, 1893)
* Modiolus traillii (Reeve, 1857)
* Modiolus tumbezensis (Pilsbry & Olsson, 1935)
* Modiolus verdensis (Cosel, 1995)

## Referències

* ↑ «Fossilworks». Arxivat de l'original el 2023-12-02. [Consulta: 13 juny 2024].
* ↑ Modiolus (TSN 79500) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
* ↑ «Integrated Taxonomic Information System - Report».
* ↑ WoRMS

## Enllaços externs

* Modiolus Lamarck, 1799
# Mallaig

Mallaig (en gaèlic escocès: Malaig) és un port a Lochaber situat en la costa nord-oest de les Terres altes d'Escòcia. A l'estació de tren de Mallaig acaba la Línia Oest de les Terres Altes (sucursal Fort William & Mallaig), que va ser completada l'any 1901. El llogaret s'uneix amb Fort William per la carretera A830, també coneguda com "The Road to the Isles".

## Història i Actualitat

El llogaret de Mallaig va ser fundat als anys 1840 quan el Senyor Lovat, l'amo de l'Estat de Morar del Nord va dividir la granja de Mallaigvaig en disset sectors de terra i va animar als seus arrendataris que es van mudar al costat oest de la península i canviar les seves ocupacions en la pesca. La població i l'economia local es va expandir ràpidament al segle xx amb l'arribada del ferrocarril. Els transbordadors són operats per Caledonian MacBrayne i Bruce Watts Sea Cruises. Naveguen des del port a Armadale, un llogaret situat a l'Illa de Skye,també a Inverie a Knoydart, i a les illes de Rum, Eigg, Muck i Canna. Mallaig és el principal port de la pesca comercial de la costa oest d'Escòcia, i durant la dècada de 1960 va ser el port d'areng més actiu a Europa. Amb els seus famosos arengs fumats tradicionalment, Mallaig enorgullia, però avui només queden fumadors tradicionals com Jaffy and Sons.
Mallaig i els seus voltants és una zona popular per a les vacances.
La majoria de la comunitat parla l'anglès amb una minoria que parla totes dues llengües: anglès i el gaèlic escocès. És possible aprendre la llengua, ja que el gaèlic encara està sent ensenyat a les escoles.

## Galeria d'imatges

* Vista de Mallaig
* el ferry Mallaig-Armadale
* Estació de Mallaig
* Port de Mallaig

## Referències

* ↑ Anon. «Mallaig and its story». Mallaig Heritage Centre. Arxivat de l'original el 2004-03-04. [Consulta: 30 agost 2015].
# Olga Cossettini

Olga Cossettini (San Jorge, Província de Santa Fe, Argentina, 18 d'agost de 1898 - Rosario, 23 de maig de 1987) fou una mestra i pedagoga argentina. Fou filla d'Alpina Bodello i Antonio Cossettini.
Dedicà la seua vida, juntament amb la seua germana Leticia Cossettini a transformar l'escola tradicional, la qual recorria al càstig com recurs pedagògic i era aliena a la realitat social.

## Biografia

Olga es feu mestra en Coronda en l'any 1914.
Fou en 1930, sent regent, que, al costat d'Amanda Arias, la Directora de l'Escola Normal “Diumenge d'Or”, la seua germana Leticia i tot el cos docent, inicia l'aplicació dels centres d'interès i de l'Escola Serena.

## Aportacions a la pedagogia
### L'experiència

L'experiència, fou anomenada Escola Serena o Escola Activa, nom utilitzat en l'actualitat.
Es va portar a terme en l'Escola Normal “Diumenge d'Or”, situada en la ciutat de Rafaela, Província de Santa Fe.

### Bases de l'experiència

L'obra de les germanes Cossettini, estigué basada en les teories i aportes de:
* Giuseppe Lombardo-Radice (1879 - 1938)
* Giovanni Gentile (1875 - 1944)
* María Montessori (1870 - 1952)
* John Dewey (1859 - 1852)
Aquests impulsaren una educació basada en els xiquets i xiquetes, convertint-los en protagonistes de l'aprenentatge i no només els destinataris.
Les diferències principals amb l'escola tradicional poden resumir-se en aquests punts:
* Gran respecte per la personalitat infantil.
    No només cal un sentiment d'amor al xiquet, sinó també un detingut estudi biològic i psicològic de la seua individualitat.
* Eliminació de les fronteres entre l'escola i la comunitat.
    Es va col·locar a l'educació com un fet social que ha de tenir lloc en l'entramat vivencial dels homes.
* Rebuig de tota forma de discriminació.
    Igualtat en la consideració a xiquets de les més diverses procedències i als col·legues, ratifica l'acceptació de la pluralitat social, econòmica i política com substrat republicà.
* Convivència del mestre amb la comunitat vilatjana.
    El domicili del mestre en la proximitat de l'escola afavoreix els resultats del quefer específic.

## Obres

* Escuela Serena, 1935.
* El niño y su expresión, 1940.
* Escuela viva, 1942.

## Altres treballs i activitats

* Secretaria de la Junta Executiva de la Comissió d'Homenatge a la Llei 1420.
* Col·legi Lliure d'Estudis Superiores 1951/54
* Inspectora Seccional d'Escoles en Santa Fe, 1955/57
* Universitat Nacional del Litoral 1955/64
* Directora General d'Escoles en Buenos Aires, 1958
* Universitat de Buenos Aires 1961/66

## Vegeu també

* mestre
* Pedagogia
* Giovanni Gentile
* Maria Montessori
* John Dewey

## Enllaços externs

* L'escola de la Senyoreta Olga (castellà)
* Nota en Zona Puerto Madero, guia on-line Arxivat 2006-01-08 a Wayback Machine. (castellà)
* Lombardo Radice, Giuseppe Arxivat 2013-09-27 a Wayback Machine. (castellà)
* Gentile, Giovanni (castellà)
# Juan Carlos Heredia Araya

Juan Carlos Heredia Araya, sovint anomenat Milonguita Heredia, (Córdoba, 1 de maig de 1952) és un exfutbolista argentí de la dècada de 1970. El sobrenom Milonguita li venia del seu pare, que també fou futbolista amb el sobrenom Milonga. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Jugava d'extrem dret. Debutà l'any 1970 al club CA Belgrano i el 1972 fou traspassat a Rosario Central però ràpidament fou contractat pel FC Barcelona. El Barça el contractà com a oriünd (futbolistes americans que jugaven com a espanyols per tenir avantpassats d'aquesta nacionalitat), però a diferència del que succeïa amb la majoria de casos, Heredia no va rebre el vistiplau de la Federació. El president del Barça Agustí Montal i Costa entrà còlera per la decisió i ordenà una investigació sobre els oriünds que jugaven a primera divisió. Finalment, el 26 de maig de 1973, davant els fraus de l'anterior normativa decidí canviar-la, adoptant la contractació de dos jugadors forans per club. El Barcelona tenia les dues places cobertes per Johan Cruyff i Hugo Sotil i decidí cedir el jugador, primer al FC Porto de Portugal i després a l'Elx CF, ingressant definitivament a la primera plantilla barcelonista el 1974. Heredia formà part de la plantilla que guanyà la Copa del Rei de futbol l'any 1978 i la Recopa d'Europa el 1978-79. Precisament aquest darrer 1979 abandonà el club després d'un greu enfrontament amb Joaquim Rifé per retornar a l'Argentina on jugà amb River Plate, on guanyà dues lligues, acabant la seva carrera a Argentinos Juniors i Talleres de Córdoba.
L'any 1975 obtingué la nacionalitat espanyola i arribà a jugar amb la selecció en tres ocasions. Debutà el 15 de novembre de 1978, a València, en un Espanya 1 - Romania 0. El seu tercer i darrer partit fou el 10 d'octubre de 1979 a València, en un Espanya 0 - Iugoslàvia 1.

## Palmarès
### FC Barcelona

* 1 Recopa d'Europa de futbol: 1978-79
* 1 Copa del Rei de futbol: 1978-79

### River Plate

* 2 Campionats argentinsí de futbol: Metropolitano 1980, Nacional 1981

## Referències

* 1 2 «Milonguita Heredia». futbolfactory. Arxivat de l'original el 2007-10-20. [Consulta: 20 març 2013].
* ↑ «Heredia crimen y castigo». Mundo Deportivo, 28-11-1979. [Consulta: 20 març 2013].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol (jugador)
# Pla de Villorbina

El Pla de Villorbina és un pla ocupat per camps de cultiu del poble de Freixinet, al municipi de Riner, al Solsonès. Situat a una altitud d'uns 685 metres, es troba a uns 1,3 km. al SE del nucli de Freixinet.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Mikhàilovka (Baixkíria)

Mikhàilovka - Михайловка (rus) - és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 256 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Mammal Species of the World

Mammal Species of the World (en català, Espècies de mamífers del món), actualment en la seva 3a edició, és un llibre de referències de zoologia, que dona descripcions i dades bibliogràfiques de les espècies conegudes de mamífers.
A finals del 2005 se'n va publicar una tercera edició actualitzada. El seu contingut és consultable a la xarxa.

## Referències

* ↑ (anglès) Mammal Species of the World

## Enllaços externs

* (anglès) Mammal Species of the World at Google books
# Olga Brusníkina

Olga Brusníkina (en rus Ольга Брусникина) (Moscou, Unió Soviètica, 1978) és una nedadora de natació sincronitzada russa, ja retirada, guanyadora de tres medalles olímpiques d'or.

## Biografia

Va néixer el 9 de novembre de 1978 a la ciutat de Moscou, capital en aquells moments de la Unió Soviètica i avui dia de Rússia.

## Carrera esportiva

Va participar, als 17 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on aconseguí finalitzar quarta en la prova femenina per equips. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) participà en les dues proves disputades i guanyà la medalla d'or tant en la competició per equips com en la competició de parella al costat de Maria Kiseliova. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) aconseguí revalidar la seva medalla d'or en la competició per equips.
Al llarg de la seva carrera ha aconseguit 4 medalles en el Campionat del Món de Natació i 11 medalles en el Campionat d'Europa de Natació, totes d'or.