OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pargana de Bag

La pargana de Bagh fou una antiga pargana del principat de Gwalior, sota autoritat de l'agència Bhil o agència de Bhopawar, a l'Índia Central. Estava limitada al nord pel principat d'Amjhera, al sud i est pel principat de Dhar i a l'oest pel principat d'Ali Rajpur. Mesuraba uns 22 x 20 km de terra selvàtica i habitada únicament per bhils. La capital era Bagh.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Pedra de Portland

La pedra de Portland (en anglès, Portland stone) és una pedra calcària del període Juràssic Tithonià que s'extreu de les pedreres de l'Illa de Portland, a Dorset. S'ha fet servir molt en la construcció d'edificis en totes les Illes britàniques, especialment en grans edificis de Londres com la St Paul's Cathedral i el Buckingham Palace. També s'exporta i, per exemple, s'ha fet servir en l'edifici de la seu de les Nacions Unides a Nova York.
La pedra de Portland ha estat designada per la Unió Internacional de Ciències Geològiques com a Global Heritage Stone Resource.

## Referències

* ↑ «Portland Stone Formation». British Geological Survey.
* ↑ «Designation of GHSR».

## Enllaços externs

* Geology of the Jurassic Coast
# Pelham (Geòrgia)

Pelham és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 4.126 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pelham tenia 4.126 habitants, 1.467 habitatges, i 999 famílies. La densitat de població era de 393,3 habitants/km².
Dels 1.467 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,2% hi vivien parelles casades, en un 28,4% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,1% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 18,2% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.040 $ i la renda mediana per família de 24.968 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.476 $ mentre que les dones 17.161 $. La renda per capita de la població era de 10.703 $. Entorn del 29,6% de les famílies i el 33,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pelham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pelham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pelham (Nova York)

Pelham és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 6.400 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pelham tenia 6.400 habitants, 2.287 habitatges, i 1.687 famílies. La densitat de població era de 3.013,5 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 30,7% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 82.430 $ i la renda mediana per família de 95.929 $. Els homes tenien una renda mediana de 67.339 $ mentre que les dones 41.364 $. La renda per capita de la població era de 43.397 $. Entorn de l'1,3% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Pelham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pelham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# PBG

PBG té els següents significats:
* Pol del Bon Govern, coalició electoral històrica d'Itàlia
* Palm Beach Gardens, població de l'estat de Florida, als Estats Units
* Porfobilinogen, pirrole intermediari de la biosíntesi de les porfirines
# PBC Academic Sofia

El PBC Academic Sofia, anomenat comercialment PBC Lukoil Academic (en búlgar: ПБК „Лукойл Академик"), és un club professional de basquetbol búlgar.
Disputa els seus partits a l'Universiade Hall o al Complex Esportiu Pravets.

## Història

Va ser fundat l'any 1947 com una branca del club esportiu Akademik Sofia.
És el club amb més títols al campionat búlgar. Dirigits per l'entrenador Bozhidar Takev fou subcampió de la Copa d'Europa en les seves dues primeres edicions, els anys 1958 i 1959, essent derrotat per l'ASK Riga. També fou campió del món universitari el 1957.
Des de l'any 2000 s'anomena Lukoil Academic pel patrocini de l'empresa russa de petrolis LUKoil.

## Palmarès

* Lliga búlgara de bàsquet: 1957, 1958, 1959, 1963, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1975, 1976, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005
* Copa búlgara de bàsquet: 1952, 1954, 2002, 2003, 2004, 2005
* Campionat del Món Universitari: 1957
* Finalista de la Copa d'Europa de bàsquet: 1958, 1959

## Jugadors destacats

* Lyubomir Panov
* Georgi Panov
* Viktor Radev
* Nikola Ilov
* Mihail Semov
* Petar Lazarov
* Dimitar Sahanikov
* Georgi Barzakov
* Nikola Atanasov
* Atanas Golomeev
* Temelaki Dimitrov
* Stefan Filipov
* Slavey Raychev
* Vladimir Boyanov
* Priest Lauderdale
* Bryant Smith

## Entrenadors destacats

* Bozhidar Takev
* Veselin Temkov
* Neycho Neychev
* Tsvetan Zhelyazkov
* Petko Marinov

## Enllaços externs

* PBC Academic Sofia - Lloc web oficial
* Lukoil Academic a Basketball-bg.com Arxivat 2006-12-14 a Wayback Machine. (búlgar)
* Lukoil Academic a BulgarianBasket.comArxivat 2008-05-29 a Wayback Machine. (anglès)
# PBJ

PBJ té els següents significats:
* Partit Blanc dels Jubilats, partit polític històric de l'Argentina
* Peter Bjorn and John, grup de rock de Suècia
* PB&J Otter (de l'acrònim dels protagonistes Peanut-Butter-Jelly), sèrie de televisió de dibuixos animats dels Estats Units
* Sandvitx de mantega de cacauet i melmelada (del seu nom en anglès Peanut Butter and Jelly), sandvitx molt popular als Estats Units
# Pelagueia Danílova

Pelagueia Danílova (Comtat de Pskov, 4 de maig de 1918 - Sant Petersburg, 31 de juliol de 2001) fou una gimnasta artística russa que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on disputà les set proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla d'or en la competició del concurs complet per equips i la de plata en el concurs per aparells equips. També destaca la quarta posició aconseguida en les barres asimètriques i la setena en el concurs complet individual.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món de gimnàstica artística de 1954, així com tres campionats soviètics de l'exercici de terra, el 1948, 1949 i 1950.
Una vegada retirada, el 1954, va exercir d'entrenadora en diferents equips i durant la dècada de 1970 ho va fer de la selecció búlgara.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Pelageya Danilova». [Consulta: 19 gener 2024].
* 1 2 «ДАНИЛОВА Пелагея Александровна | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 19 gener 2024].
# Pensat i Fet

Pensat i Fet fou una revista fallera editada a València entre els anys 1912 i 1972. Va estar creada originàriament pel Grup 'Pensat i Fet', format per Francesc Ramil, Ricard Sanmartín Bargues i Josep Maria Esteve.
El primer número és del 1912 (19 de març) i es publicà fins al 1972, interrompuda durant els anys de guerra, doncs entre 1937 i 1939 molt poques falles foren plantades. El 1923 tenia una tirada de 20.000 exemplars. La seua fidelitat a la llengua dels valencians es concretava en el conreu de l'idioma seguint criteris de depuració ortogràfica i superació literària. No caigué mai en el bilingüisme, de fet el 1945 va optar per publicar en vers tota ella per desafiar la prohibició franquista d'incloure prosa en valencià; el 1946 va preferir no sortir als quioscos abans que aparèixer amb alguns textos en castellà;i a les seues pàgines va saber aglutinar des de Joan Fuster i Carles Salvador fins a Xavier Casp i Miquel Adlert.
L'any 1940 hi col·laboraren entre altres: Xavier Casp, Josep Monmeneu (president de Lo Rat Penat), Vicent Casp i Verger, Miquel Adlert Noguerol i Eduard L. Chavarri.
El valor cultural de la revista Pensat i Fet es deu al bon fer de combinar la cultura, l'humor, la sàtira i les falles donant lloc a un producte de qualitat que connectà amb un públic que gaudia amb els continguts de les Falles, que es convertiran en la festa més representativa de la ciutat de València.
Fou recuperada l'any 1995 per l'editor Eliseu Climent.
Des de 1995 Edicions del País Valencià edita cada any un número del Pensat i Fet i de la Traca, el suplement satíric que sempre acompanya la revista.
L'any 2006, de la mà del nou coordinador Jaume Monzó, Pensat i Fet emprengué un nou rumb, esdevenint una revista d'actualitat fallera.
En 2009 però, es va deixar d'editar a causa de la crisi econòmica.
El 2012, es complí el centenari de la publicació el 1912 del primer número de la revista Pensat i Fet, considerada un referent cultural en la història de les falles de València, açò dugué l'Associació d'Estudis Fallers i Faximil Edicions Digitals ha procedit a la digitalització completa de larevista en la seva primera època, és a dir, fins a l'any 1972, i el treball durà també un estudi introductori.
L'Ajuntament de València, en les falles de 2012 feu homenatge al centenari de la revista que ha passat a la història per la seua defensa del valencià en el franquisme, per unes Falles més crítiques que estètiques i per apropar la cultura a la festa.

## Referències

* 1 2 http://www.numerossueltos.com/revistas/pensat-i-fet.html Arxivat 2016-03-24 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.levante-emv.com/fallas/2012/03/11/pensat-i-fet-trinchera-esencias-falleras/888612.html
* 1 2 3 4 http://ccaa.elpais.com/ccaa/2012/03/01/valencia/1330634767_771719.html
* 1 2 https://medios.uchceu.es/actualidad-ceu/la-digitalizacion-de-la-revista-fallera-pensat-i-fet-presentada-en-la-ceu-uch/
* ↑ http://www.elmundo.es/elmundo/2011/04/11/valencia/1302530208.html
# Paul Delvaux

Paul Delvaux (Antheit, Wanze, 23 de setembre de 1897 - Veurne, 20 de juliol de 1994) va ser un pintor belga inicialment neoimpressionista i expressionista, que es va orientar posteriorment, influenciat per René Magritte i E. L. T. Mesens, cap a un surrealisme clàssic: la seva pintura es caracteritza per nus femenins en ambients onírics i desdibuixats, carregats d'un erotisme latent i figures idealitzades. Va ser professor del taller de pintura de l'Escola Superior d'Art i Arquitectura "La Cambre" a Brussel·les. Fou director de l'Acadèmia Reial de Belles Arts de Brussel·les.

## Referències

* ↑ Villaverde, Ángela. Paul Delvaux (en castellà). [Madrid]: Fundación Carlos Amberes, 2007, p. 227. ISBN 978-84-87369-50-6.
* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.162. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 29 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Paul Delvaux Foundation and Museum (anglès), (francès)
* Fundació Paul Delvaux
* Biografia en la pàgina web del Museu Guggenheim, Venècia Arxivat 2006-12-06 a Wayback Machine. (en italià), (en anglès)
# Paul Deussen

Paul Deussen (Oberdreis, Renània-Palatinat, 7 de gener de 1845 - Kiel, 6 de juliol de 1919) fou un filòsof, historiador, orientalista i professor universitari alemany.
Deixeble de Schopenhauer, fou professor a la Universitat de Berlín i la Universitat de Kiel. Estudiós dels fonaments filosòfics de la religió, arribà al convenciment de la identitat de totes les religions instituïdes. Entre les seves nombroses obres cal destacar Allgemeine Geschichte der Philosophie, mit besonderer Berücksichtigung der Religionen (‘Història general de la filosofia, amb especial consideració de les religions’, 6 volums, 1894-1917). Fou editor d'obres de Schopenhauer i amic de Friedrich Nietzsche (1844–1900), gran admirador de la cultura vedàntica, va viatjar molt a l'Índia, on era conegut pel seu nom preferit en sànscrit, ‘Devasena’. Entre les seves nombroses publicacions destaquen The Philosophy of the Upaniṣads (1899, amb una traducció a l'anglès de 1906), i extenses traduccions a l'alemany dels Upaniṣads, parts de la Mahābhārata i dels Brahmasūtrabhāṣya de Śaṅkara, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Paul Deussen». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Paul Deussen (1845-1919)». A Dictionary of Hinduism - Oxford Reference. [Consulta: 3 novembre 2020].
* ↑ Rollmann, Hans «Deussen, Nietzsche, and Vedanta». Journal of the History of Ideas, Vol. 39, Núm. 1, 1978, pàg. 125. DOI: 10.2307/2709076 [Consulta: 3 novembre 2020].
# Península de Saanich

La península de Saanich (Straits Salish: W̱SÁNEĆ) es troba al nord de Victòria, Colúmbia Britànica, Canadà. Limita amb Saanich Inlet a l'oest, Satellite Channel al nord, el petit pas de Colburne al nord-est i l'estret de Haro a l'est. El límit sud exacte del que es coneix com la "Península de Saanich" (o simplement com "la Península") és poc definit en el contex local.
Envoltada pel mar de Salish, la península de Saanich està separada de l'illa Saltspring per Satellite Channel, l'illa Piers i l'illa Coal pel pas de Colburne i l'illa James pel pas de Còrdova a l'estret de Haro.

## Referències

* ↑ «BC Geographical Names». [Consulta: 31 març 2022].
# Palau de Narros

El Palau de Narros, també anomenat Palau dels Zarauz, està situat en l'entrada de la localitat guipuscoana de Zarautz, enfront de l'Església Parroquial de Santa María la Real.
El palau data del segle xvi i va ser la residència estiuenca de la reina Isabel II. Després d'ella, van ser molts els aristòcrates i persones de classe alta que van començar a passar els mesos d'estiu a Zarautz: el Marquès de Narros, don Pascual Madoz, la reina Maria Cristina d'Habsburg-Lorena, l'Alfons XIII o la Duquessa d'Alba, entre molts altres.
# Petit dodecàedre estelat

En geometria, el petit dodecàedre estelat (o petit dodecaedre estelat) és un dels quatre políedres de Kepler-Poinsot (políedres regulars no convexos), amb un símbol de Schläfli {5/2,5}. Està compost de 12 cares pentagràmiques que s'intersecten entre si, amb cinc pentagrames que es troben a cada vèrtex. Fou descobert per Kepler.
La seva característica de Euler és 12 -30 +12 = -6. En no ser un políedre convex no es compleix la relació d'Euler habitual: V - A + C = 2.
Es pot considerar com la primera estel·lació del dodecàedre, i és dual del gran dodecàedre.

## Simetries

El grup de simetria del petit dodecaedre estelat té 120 elements, és el grup icosàedric I$_h$. És el mateix grup de simetria que el de l'icosàedre, el dodecàedre i el icosidodecàedre.

## Altres sòlids relacionats

Es pot considerar com la primera estelació del dodecàedre. El petit dodecaedre estelat és dual del gran dodecàedre.

## Bibliografia

* Wenninger, Magnus. Polyhedron Models. Cambridge University Press, 1974. ISBN 0-521-09859-9.
* Coxeter, H. S. M.. The Fifty-Nine Icosahedra. Springer-Verlag, New York, Berlin, Heidelberg, 1938. ISBN 0-387-90770-X.

## Vegeu també

* Llista de políedres uniformes

## Enllaços externs

* Small stellated dodecahedron a Wolfram Mathworld (anglès)
# Petit conte de fantasmes

Petit conte de fantasmes (títol original en anglès: The Amazing Mr. Blunden) és una pel·lícula britànica dirigida el 1972 per Lionel Jeffries. Ha estat doblada al català.

## Argument

La història comença el 1918, quan el Sr. Blunden ret visita a la Senyora Allen, vídua de fa poc i que viu en circumstàncies de pobresa amb els seus tres fills, Lucy, Jamie i el bebè Benjamin. M. Blunden proposa a la Sra. Allen una feina de guardiana en una casa que pertanyia abans al Sr. Latiner, accepta la feina, malgrat les rumors de fantasmes a la casa. Després Lucy i Jamie troben fantasmes.

## Repartiment

* Laurence Naismith: M. Frederick Blunden
* Lynne Frederick: Lucy Allen
* Garry Miller: Jamie Allen
* Rosalyn Landor: Sara Latimer
* Marc Granger: Georgie Latiner
* Diana Dors: Madame Wickens
* Dorothy Alison: Madame Allen

## Al voltant de la pel·lícula

* El film va ser presentat al Festival internacional de Paris de cinema fantàstic el 1974.

## Referències

* ↑ «Petit conte de fantasmes». esadir.cat.
* ↑ «The amazing Mr. Blunden». The New York Times.
# Pere Riba Madrid

Pere Riba Madrid (Barcelona, 7 d'abril de 1988) és un tennista professional català retirat. Va tenir diversos èxits en el circuit challenger i va arribar a la 65a posició del rànquing ATP individual. Els seus entrenadors van ser Jordi Arrese, i Juanse Martínez.

## Trajectòria
### Individual

| Torneig | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | Títols | V – D |
| Open d'Austràlia | A | A | 2R | 2R | A | A | 0 / 2 | 2 – 2 |
| Roland Garros | A | 2R | 2R | A | 1R | 1R | 0 / 4 | 2 – 4 |
| Wimbledon | A | 1R | 1R | A | A | 1R | 0 / 3 | 0 – 3 |
| US Open | A | 1R | 1R | A | A | 1R | 0 / 3 | 0 – 3 |
| Rànquing a final d'any | 121 | 72 | 89 | 447 | 126 | | | 4 – 12 |
| Llegenda: G: Guanyador; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin; |||||||||

### Dobles

| Torneig | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | Títols | V – D |
| Open d'Austràlia | A | A | 2R | 1R | A | 0 / 2 | 1 – 2 |
| Roland Garros | A | QF | 1R | A | A | 0 / 2 | 3 – 2 |
| Wimbledon | A | A | 1R | A | A | 0 / 1 | 0 – 1 |
| US Open | A | 1R | 1R | A | A | 0 / 2 | 0 – 2 |
| Rànquing a final d'any | 150 | 108 | 125 | 429 | 500 | | 4 – 7 |
| Llegenda: G: Guanyador; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin; ||||||||

## Enllaços externs

* Pere Riba Madrid a l'ATP (anglès)
# Pic del Cap d'Estany Roi

* No s'ha de confondre amb Pic de les Capceres d'Estany Roi.
El Pic del Cap d'Estany Roi és una muntanya que es troba en el límit dels termes municipals de la Vall de Boí i de Vilaller, a l'Alta Ribagorça; és al límit del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i la seva zona perifèrica. El pic, de 2.827,3 metres, es troba en el punt d'intersecció de la Cresta dels Gémena, que des del sud-sud-est divideix els dos sectors de l'oriental Vall de Llubriqueto, amb la qual de sud-sud-oest a nord-nord-est separa aquesta vall de l'occidental Vall de Barravés. És al sud del Pic de Baserca i al nord-est del Pic de les Capceres d'Estany Roi.

## Rutes

* Vall de Llubriqueto: via Barranc de Llubriqueto, Pla de la Cabana i Estany de Gémena de Baix. Es presenten en aquest últim punt dues alternatives:
** Estany Gémena de Dalt, Coll Arenós i Pic de Baserca.
** Pic de l'Estany Gémena i Cresta dels Gémena.
* Vall de Besiberri: via Barranc de Besiberri, Estany de Besiberri, Coll Arenós i Pic de Baserca.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pic del Cap d'Estany Roi. [Consulta: 01/10/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Pic del Clot d'Espós

El Pic del Clot d'Espós és una muntanya de 2.655 metres que es troba entre els municipis de la Vall de Boí i de Vilaller, a la comarca de l'Alta Ribagorça.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# París-Tours sub-23

La París-Tours sub-23 (en francès Paris-Tours Espoirs) és una competició ciclista francesa d'un sol dia que es disputa anualment durant el mes d'octubre. És la germana petita de la París-Tours i està dirigida a ciclistes menors de 23 anys. Forma part del calendari de l'UCI Europa Tour
Entre els vencedors destaquen ciclistes del nivell de Tom Boonen, Thor Hushovd, Samuel Dumoulin o Nicolas Jalabert.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1991 | Lars Michaelsen | Kim Marcussen | David Orcel |
| 1992 | Arvis Piziks | Jaan Kirsipuu | Mika Hietanen |
| 1993 | Cyril Saugrain | Eric Bourout | Hervé Boussard |
| 1994 | Nicolas Jalabert | Franck Ramel | Hervé Arsac |
| 1995 | Pascal Giguet | Pierre-Yves Archambault | Stéphane Conan |
| 1996 | Franck Perque | Samuel Plouhinec | Guillaume Auger |
| 1997 | Miguel van Kessel | Kurt Asle Arvesen | Ludovic Capelle |
| 1998 | Thor Hushovd | Andy Flickinger | Nuno Marta |
| 1999 | Gorik Gardeyn | Sandy Casar | Sébastien Talabardon |
| 2000 | Tom Boonen | Stefan Adamsson | Ronald Mutsaars |
| 2001 | Samuel Dumoulin | Mikhail Timochine | Anthony Geslin |
| 2002 | Maryan Hary | Gregor Willwhol | Geoffroy Lequatre |
| 2003 | Mathieu Claude | Marc Staelen | Johnny Hoogerland |
| 2004 | Vincent Jérôme | Giovanni Bernaudeau | Sébastien Minard |
| 2005 | Fabien Patanchon | Maxime Vantomme | Tomasz Smolen |
| 2006 | Huub Duyn | Greg Van Avermaet | Stijn Neirynck |
| 2007 | Jürgen Roelandts | Florian Vachon | Jan Bakelants |
| 2008 | Tony Gallopin | Romain Zingle | Julien Fouchard |
| 2009 | Mathieu Halleguen | Kris Boeckmans | Nicolas David |
| 2010 | Jelle Wallays | Romain Guillemois | Thomas Welter |
| 2011 | Fabien Schmidt | Gijs Van Hoecke | Angelo Tulik |
| 2012 | Taruia Krainer | Warren Barguil | Maxime Renault |
| 2013 | Flavien Dassonville | Daan Olivier | Olivier Le Gac |
| 2014 | Mike Teunissen | Martijn Tusveld | Sam Oomen |
| 2015 | Sam Oomen | Martijn Tusveld | Maxime Farazijn |
| 2016 | Arvid de Kleijn | Jules Roueil | Nicolas Primas |
| 2017 | Jasper Philipsen | Milan Menten | Gerben Thijssen |
| 2018 | Marten Kooistra | Erik Nordsæter Resell | Nils Eekhoff |
| 2019 | Alexys Brunel | Joël Suter | Jonas Iversby Hvideberg |
| 2020 | Rune Herregodts | Jordi Meeus | Florian Dauphin |
| 2021 | Jonas Iversby Hvideberg | Casper van Uden | Marijn van den Berg |
| 2022 | Per Strand Hagenes | Mathis Le Berre | Tomáš Kopecký |
| 2023 | Sakarias Koller Løland | Pierre-Pascal Keup | Pierre Thierry |

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès a cqranking.com
# Pere d'Aragó i de Sicília

Pere d'Aragó (vers 1270 - Tordehumos, Valladolid 1296) fou infant d'Aragó i lloctinent de Catalunya (1285-1296).
Fill petit del rei d'Aragó i comte de Barcelona Pere el Gran i de la seva esposa Constança de Sicília, i germà dels reis Alfons el Franc i Jaume el Just.
El 28 d'agost de 1291 es casà amb Guillema II de Montcada, filla de Gastó VII de Montcada, vescomte de Bearn.
L'any 1296 quan Ferran II de la Cerda l'ofereix al rei Jaume II el Just a canvi del seu suport contra l'infant hereu al tron de Castella, Ferran IV de Castella, mentre el seu germà entrava el mes d'abril a la Corona de Castella pel regne de Múrcia, ell ho feia per Sòria, i va morir el 25 d'agost de 1296 a Tordehumos (Castella).

## Referències

* ↑ Sobrequés i Callicó, Jaume. Comtes, reis, comtesses i reines de Catalunya. 1. ed. Barcelona: Editorial Base, 2011, p. 101. ISBN 978-84-15267-24-9.
* ↑ Masià i de Ros, Àngels. Relación castellano-aragonesa desde Jaime II a Pedro el Ceremonioso (en anglès). CSIC-Dpto. de Publicaciones, 1994, p. vol.1, p.67. ISBN 8400074459.
* ↑ Ferrer i Mallol, Maria Teresa. «Negociacions per a una conquesta». A: Negociar en la Edad Media. Editorial CSIC, 2005, p. 89. ISBN 8400083660.