OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bø (Telemark)

Bø és un antic municipi situat al comtat de Telemark, Noruega. Té 6.101 habitants (2016) i la seva superfície és de 263,21 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.

## Ciutats agermanades

Bø manté una relació d'agermanament amb les següents localitats:
* Bengtsfors, Comtat de Västra Götaland, Suècia
* Puumala, Finlàndia Oriental, Finlàndia

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 8 setembre 2016].
* ↑ «Vennskapskommunar» (en noruec). Bø kommune. Arxivat de l'original el 2011-07-24. [Consulta: 17 gener 2009].

## Enllaços externs

* Bø - Lloc web oficial
# André-Charles Boulle

André-Charles Boulle (París, 11 de novembre de 1642 - ídem, 29 de febrer de 1732) va ser un ebenista, escultor i decorador francès. Va destacar especialment en el camp de la marqueteria, portant la seva fama a donar nom a un tipus d'incrustació, coneguda amb el nom de Boulle.

## Biografia

Boulle va néixer en una família catòlica franco - alemanya. Era fill de Jean Boulle, el nom originari era Johan Bolt . Va ser actiu durant el regnat de Lluís XIV, obtenint la qualificació d' «ebenista del rei» el 1672. Aquest mateix any va rebre del rei, per consell de Colbert, la possibilitat d'exercir la seva professió en un taller situat a prop del Louvre, que va conservar fins a la seva mort als 89 anys.
Autor de nombrosos mobles, sobretot pel Palau de Versalles, també va realitzar obres per a les corts d'Espanya i Alemanya, així com per a molts comitents privats, fossin nobles o de l'alta burgesia. Boulle va ser el creador d'una nova tècnica d'aplicació de metalls (coure, estany) sobre materials orgànics (carey, Nacre, ivori) o viceversa. Entre les obres de Boulle destaquen les dues còmodes del Trianó, a Versalles, i el rellotge de pèndol amb el Carro d'Apol·lo a Fontainebleau.
Va recopilar els seus coneixements en un tractat titulat Nouveaux dessins de Meubles et ouvrages de bronze et de marqueterie . Boulle va deixar quatre fills que van seguir els seus passos: Jean-Philippe (1690-1745), Pierre-Benoît († 1741), Charles-André (1685-1749) i Charles-Joseph (1688-1754). Un bureau (escriptori) de 1710 atribuït a André-Charles Boulle, pertanyent a la col·lecció Wildenstein, va ser venut a Christie 's a Londres el 15 de desembre de 2005 per una suma de 4.321.000 euros. L'obra de Boulle es troba en llocs com el Palau de Versalles, el Castell de Chantilly, el Castell de Cheverny, el Museu del Louvre, la Wallace Collection londinenca, el Getty Center de Los Angeles i la Royal Collection de Londres.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.70. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 22 novembre 2014].
# Why Aunt Jane Never Married

Why Aunt Jane Never Married és una pel·lícula muda estatunidenca dirigida per William F. Haddock i produïda per Eclair American. Els actors principals van ser Barbara Tennant, Julia Stuart i Alec B. Francis. Va ser estrenada 28 de setembre de 1913.

## Argument

A petició de les seves nebodes, la tieta Jane explica per què no es va casar mai. Quan era jove, vivia amb els seus pares en una illa de la costa de Nova Anglaterra. Després d'una terrible tempesta aparegué a la porta de casa seva buscant refugi un jove estranger molt fatigat i que havia perdut la memòria. La família el va cuidar i malgrat que es va poder recuperar, no va ser capaç de recordar absolutament res. Es va pensar que probablement era l'únic supervivent d'algun naufragi. Amb l'arribada de l'estiu, i com que el pare cada vegada estava més gran, l'estranger ajudava en la pesca. La temporada va ser molt bona i el poble ho va atribuir a l'estranger. Aleshores, Jane i l'estranger s'havien enamorat. Quan l'estranger va rebre el que li corresponia pel treball, va anar a veure la mare per donar-li diners en pagament d'haver-lo hostatjat i va demanar a Jane per casar-se. En acceptar ella van demanar el consentiment al pare. Aquest, en un primer moment ho va rebutjar, adduint que era un estranger del que no en sabien res. Més tard però va acceptar el casament. El dia que anaven a casar-se, quan ja es trobaven a la porta de l'església, aparegueren una dona i una nen vestit de manera moderna i en veure’ls l'estranger els va reconèixer com la seva dona i el seu fill.

## Repartiment

* Barbara Tennant (tia Jane)
* Julia Stuart (mare de Jane)
* Alec B. Francis (pare de Jane)
* Robert Frazer (l'estranger)
* Rosa V. Koch (la dona de l'estranger)
* Clara Horton (la filla de l'estranger)

## Referències

* ↑ «Data from manufacturers' list of releases». The Moving Picture News VIII, 11, 13-09-1913, pàg. 30.
* ↑ «Why Aunt Jane Never Married». Moving Picture News VIII, 11, 13-09-1913, pàg. 27.
# Cornelius Marius Kan

Cornelius Marius Kan (Groningen, 18 de març de 1837 - Utrecht?, 22 de març 1919) va ser un geògraf neerlandès, primer catedràtic en geografia als Països Baixos. Cornelius Marius Kan va estudiar lletres clàssiques a la Universitat de Groninga i es va diplomar amb una tesi sobre l'escriptor grec Euhemerus. Va dirigir els instituts de Winschoten i després de Middelburg entre 1858 i 1866, abans d'acceptar una posició arran de la demanda del polític Johan Thorbecke com a professor d'història i geografia a una escola secundària d'Utrecht. El 1873 amb alguns companys va fundar una societat geogràfica, la "Aardrijkskundig Genootschap" (que es digué més tard "Koninklijk Nederlands Aardrijkskundig Genootschap", o sigui en català: Societat reial geogràfica neerlandesa). Tot i que es va jubilar de la universitat el 1907, encara romangué influent a l'àmbit científic; així va declarar que s'havia de dividir en dos àmbits el seu ensenyament, mesura que es va aplicar als seus successors, ja que el paleontòleg Eugène Dubois va esdevenir professor de geografia física mentre que l'etnòleg i sociòleg Sebald Rudolf Steinmetz es va fer càrrec de l'aspecte social de l'antiga feina de Kan. Va publicar Handleiding bij de beoefening der economische aardrijkskunde of vergelijking der landen als staten op aardrijkskundigen grondslag’ (1912)

## Referències

* ↑ http://www.hetutrechtsarchief.nl/collectie/burgerlijke-stand/utrecht/overlijdensregisters/1919/03/24
# Banda X

La "banda X" és una part de la regió de microones de l'espectre electromagnètic. El seu rang de freqüències està comprès entre 7 i 12,5 GHz. La porció de començament d'10,7-12,5 GHz se solapa amb la banda K $_o$. El terme s'usa també per a referir-informalment a la banda AM estesa. Per comunicacions per satèl·lit, l'estàndard per a la banda de baixada (per recepció de senyals) va de 7,25 a 7,75 GHz, mentre que el de la banda de pujada (per a l'enviament de senyals) va de 7,9 a 8/4 GHz La freqüència típica de l'oscil·lador local d'una banda X, és de 6.300 MHz.

## Usos

El radar de 3 cm és de banda estreta i utilitza freqüències compreses entre 5.2 a 10/9 GHz. Hi ha diversos tipus de radar de banda X. Podem trobar radars d'ona contínua, premut, de pol únic, de pol doble, SAR, o phased array. El radar de banda X té diverses modalitats d'ús com per exemple, radar d'ús civil, militar i institucions governamentals, en aplicacions com radar meteorològic, tràfic de control aeri, defensa militar i altres.
Els sistemes de radar de banda X han suscitat un gran interès en les últimes dècades. La longitud d'ona relativament curta en aquesta banda de freqüències, permet obtenir una resolució bastant alta en la projecció d'imatge del radar, per a la identificació i discriminació del blanc.
En molts països, es reserva el segment 10.000 a 10.500 GHz per radioaficionats (no se sol utilitzar la porció compresa entre 10.27 a 10/3 GHz)

## Bandes de microones

L'espectre de microones es defineix usualment com l'energia electromagnètica que va des d'aproximadament 1 GHz fins a 100 GHz de freqüència, encara que un ús més antic inclou freqüències una mica més baixes. La majoria de les aplicacions més comunes es troben dins del rang d'1 a 40 GHz. Les bandes de freqüències de microones, segons la definició de la Radio Society of Great Britain (RSGB), es mostren en el següent quadre :
| banda L | 1 – 2 GHz |
| banda S | 2 – 4 GHz |
| banda C | 4 – 8 GHz |
| banda X | 8 – 12 GHz |
| banda K$_u$ | 12 – 18 GHz |
| banda K | 18 - 26.5 GHz |
| banda K$_a$ | 26.5 – 40 GHz |
| banda Q | 30 – 50 GHz |
| banda U | 40 – 60 GHz |
| banda V | 50 – 75 GHz |
| banda E | 60 – 90 GHz |
| banda W | 75 – 110 GHz |
| banda F | 90 – 140 GHz |
| banda D | 110 – 170 GHz |

## Referències

* ↑ Radar Bands

## Vegeu també

* UHF
* VHF
* Ona curta

## Bibliografia

* R. Ludwig, P. Bretchko, RF Circuit Design, Theory and Applications, Prentice Hall NJ, 2000.

## Enllaços externs

* http://www.ntia.doc.gov/osmhome/allochrt.pdf
* http://www.g3pho.free-online.co.uk/microwaves/wideband.htm
* http://hypertextbook.com/facts/2000/MaxLipkin.shtml
* http://www.tech-faq.com/ka-band.shtml
# Cendrer

Un cendrer és un recipient destinat a recollir la cendra de les cigarretes així com a extingir i recollir els filtres de tabac. El cendrer ha estat durant dècades un objecte habitual en els habitatges, els centres de treball i els llocs d'oci.
Podem distingir dos tipus de cendrers:
* Els de sobretaula.
* Els destinats a zones comunes com recepcions, sales d'espera o llocs a l'aire lliure.

## Vegeu també

* Cendrer Copenhagen
# Cal Terra (Gelida)

Cal Terra és una casa de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Construït el 1633, segons la data gravada a la finestra central, aquest casal de planta rectangular, consta de planta, un pis i golfes, amb teulada a dues vessant. Cal remarcar, i després d'unes desafortunades modificacions, el portal dovellat d'accés, l'entrada i la gran sala superior i un preciós pou al pati ajardinat.

## Referències

* ↑ «Cal Terra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Wazimbo

Humberto Carlos Benfica, conegut com a Wazimbo (Chibuto, província de Gaza, 11 de novembre de 1948), és una de les veus més grans de Moçambic i un dels més famosos cantants de marrabenta. Nascut a Chibuto, es va traslladar a la capital, Lourenço Marques (actual Maputo), on va créixer al barri popular de Mafalala. Allí va començar com a membre vocal dels grups locals "Silverstars" i "Geiziers". Més tard, es va incorporar a l'Orchestra Marrabenta Star de Moçambique.

## Carrera

Wazimbo va començar a cantar el 1964 amb el grup moçambiquès Silverstars i va continuar com a cantant amb els Geiziers, realitzant una barreja de música colonial i pop internacional amb un to brasiler a Maputo. El 1972 va signar el seu primer contracte com a cantant professional i va marxar dos anys a Angola. El 1974, va tornar a Moçambic i va participar activament a l'African Music Association.
Després de la independència, Wazimbo va treballar amb la gran banda de l'emissora nacional de ràdio, Rádio Moçambique (RM). Es va convertir en vocalista principal de l'Orchestra Marrabenta Star de Moçambique el 1979 i va treballar amb diversos membres de la gran banda de RM. Dirigida per Wazimbo, l'Orchestra Marrabenta Star de Moçambique va desenvolupar un estil funky de marrabenta amb guitarres elèctriques, potents línies de vent i veus properes al soul.
Després d'esdevenir força popular a Moçambic, va fer una gira per Europa i va treure dos CDs en la discogràfica alemanya Piranha. Ambdós van presentar una variada barreja d'estils de ball més la balada ocasional i sorprenent. Els anys noranta van veure un retorn a la pau a Moçambic, però aleshores no hi havia estudis de gravació ni sales de música, i el grup es va dissoldre finalment el 1995.

## Cançó de marca comercial i èxit internacional

Una de les obres més famoses d'aquest artista és la balada Nwahulwana ("ocell nocturn"), llançat per primera vegada en 1988. La cançó va aparèixer en un comercial de Microsoft a Califòrnia, i en 2001 va formar part de la banda sonora de la pel·lícula The Pledge (dirigida per Sean Penn i protagonitzada per Jack Nicholson).
En la cançó, Wazimbo expressa tristesa en l'estil de vida d'una jove meravellosa, a la qual ell es refereix com "la seva germana - Maria", perdent la vida amb un home diferent cada nit. Un extracte de la cançó es pot traduir com: ts un ocell nocturn, movent-se després de la foscor de barra en barra.

## Discografia parcial

* 2001 CD Nwahulwana (Piranha CD-PIR 1572), amb Orchestra Marrabenta Star de Moçambique
* 1996 CD Marrabenta Piquenique (Piranha CD-PIR 1043)
* 1989 CD IndepenDance (Piranha CD-PIR 15)

## Referències

* ↑ "Orchestra Marrabenta Star de Moçambique" a Discogs.
* ↑ "Microsoft TV Ad 1994", YouTube.
* ↑ Chris Nickson, "Nwahulwana" review, AllMusic.
* ↑ "The Pledge (I) (2001)" soundtrack, IMDb.
* ↑ "Nwahulwana" at Piranha Records.
* ↑ "IndepenDance", Piranha.

## Enllaços externs

* Wazimbo a allmusic
* Orchestra Marrabenta a discogs
* Wazimbo, aka Tio Waz
# Atles Blaviana

Atles Blaviana és el nom amb què es coneix el Gran Atles de Johannes Blaeu. La Biblioteca de l'Il·lustre Col·legi d'Advocats de Barcelona compta amb un dels pocs exemplars acolorits i complets conservats arreu del món. Es tracta d'una joia bibliogràfica i màxim exponent del que s'ha anomenat l'Edat d'Or de la cartografia europea. Fou impresa per primera vegada a Amsterdam l'any 1662.
L'atles representa en si mateix un fidel testimoni del coneixement del món en el seu temps, resultat de l'expansió de la navegació de les marines europees en el desenvolupament de les rutes comercials impulsades des del segle xv, quan la desestabilització política i les lluites de religió convertiren el Mediterrani en un espai insegur.
La confecció de mapes que expliquin la naturalesa física del món és molt antiga. Representar el món ha estat des d'antic quelcom més que plantejar una cartografia més o menys exacta del nostre entorn. Aquestes representacions remeten directament a la manera en què a cada cultura s'ha explicat el món i la seva relació amb ell.

## Referències

* ↑ «Memòria digital de Catalunya». Arxivat de l'original el 2018-01-23. [Consulta: 18 novembre 2012].

## Enllaços externs

* Consulta en línia
# Charles Auguste Briot

Charles Briot (1817-1882) va ser un matemàtic francès.

## Vida i Obra

Fill d'un respectable comerciant de productes per adobar pells, va tenir un accident de nen que li va deixar un braç immòbil. Va dirigir els seus estudis per a ser professor de matemàtiques, feina per la que la seva deficiència no presentava impediment. Durant els seus estudis secundaris al Franc Comtat va conèixer Jean Claude Bouquet amb qui l'uniria una forta amistat i amb qui va compartir interessos acadèmics, publicant diversos llibres conjuntament.
El 1838 va ingressar a l'École Normale Supérieure hevent obtingut els segon lloc en els exàmens d'ingrés. L'any següent Claude Bouquet també hi ingressava. El 1841 es va graduar obtenint el primer lloc com agregat de matemàtiques. L'any següent obtenia el doctorat amb una tesi sobre l'òrbita d'un cos sòlid entorn d'un punt.
Durant uns anys, va ser professor a diversos Lycées de París, preparant els alumnes pels exàmens d'ingrés a les grandes écoles. A partir de 1864 va ser professor de la Facultat de Ciències i de l'École Normale Supérieure.
Una gran part de l'activitat de Broit va ser la d'escriure manuals de matemàtiques que es van reeditar nombroses vegades i que van establir els estàndards de l'educació matemàtica de la seva època. També va escriure amb Claude Bouquet un important llibre sobre funcions el·líptiques en el que es descriuen les avui conegudes com a equacions Briot-Bouquet.
El 1864 i el 1869, respectivament, va publicar els seus tractats sobre la teoria matemàtica de la llum i de la calor.

## Referències

* ↑ Barbin, pàgina 55.
* ↑ Hille [1978]
* ↑ Hille [1997], capítol 11.1.

## Bibliografia

* Barbin, Evelyne «Top-down: the Role of the Classes Préparatoires aux Grandes Écoles in the French teaching of descriptive geometry (1840–1910)» (en (anglès)). Proceedings of the Third International Conference on the History of Mathematics Education. Universitat d'Uppsala, 2015, pàg. 49-64.
* Hille, Einar «Higher order Briot—Bouquet differential equations» (en (anglès)). Arkiv för Matematik, Vol. 16, Num. 1, 1978, pàg. 271-286. DOI: 10.1007/BF02386001. ISSN: 0004-2080.
* Hille, Einar. Ordinary Differential Equations in the Complex Domain (en (anglès)). Dover Publications, 1997. ISBN 0-486-69620-0.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Charles Auguste Briot» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Félix, Lucienne. «Briot, Charles Auguste». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 14 gener 2017].
# Cal Teixidor (Clariana de Cardener)

Cal Teixidor és una masia situada al municipi de Clariana de Cardener, a la comarca catalana del Solsonès. Es té constància de l'edificació des del segle XVII., sent una casa gran de procedència medieval. Pertany a l'entitat de població de Clariana.
És un edifici fruit de varies reconstruccions amb pedra i teula. Està fet amb paredat, carreus escairats en cantonades i major part d'obertures, coberta a dos vessants i part amb terrat. Té un cos afegit de paredat i totxo amb morter, cobert amb terrat pla. Conté altres coberts d'utilització agrícola i ramadera.
La masia es troba a 676 m d'altitud, a tocar del riu Negre. Es situa sobre un camp de conreu envoltat de bosc de pinedes mixtes de pi blanc i pinassa i a la part sud per vegetació de ribera que es troba al curs del riu Negre.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Cal Teixidor (Clariana de Cardener)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 70. D.L. L-418/95.
* 1 2 3 4 «Clariana de Cardener - Pla especial urbanístic del Catàleg de masies i cases rurals (expedient 2011 / 044133 / N)» (pdf) p. 90. Ajuntament de la Clariana de Cardener, 2011. [Consulta: 11 gener 2024].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Anum-Herba

Anum-Herba, o també Anum-Hirbi va ser un rei de Zalwar, en assiri Regne de Mama, i de Khashshum (Haššum).
Era contemporani de Zimri-Lim, rei de Mari, de Warsama de Kanesh i de Yarimlim, rei de Iamkhad, del que probablement n'era vassall. Durant el setè i vuitè any del seu regnat va conquerir Haššum, i aquesta ampliació del seu territori el va convertir en un rei independent, perquè els textos l'anomenen soci comercial del regne de Mama. És possible que encara fos rei en temps d'Anitta, rei de Kussara.
Warsama, rei de Kanesh, no va respectar un tractat que Inar, el seu pare, havia signat amb Anum-Herba. Va enviar un dels seus governadors vassalls que les fonts anomenen «l'home de Taisama», a conquerir territori de Mama, i va destruir algunes ciutats. Anum-Herba va enviar una carta a Warsama queixant-se de les incursions, i demanant que el rei controlés el seu vassall. Warsama va accedir a mantenir-lo controlat, però va exigir a Anum-Herba que controlés al seu torn a «l'home de Sibuha», el seu vassall, que atacava el regne Kanesh. Pel que sembla, els dos reis volien reobrir amb seguretat les rutes comercials que passaven pels seus territoris.

## Referències

* ↑ Bryce, Trevor. El reino de los hititas. Madrid: Cátedra, 2001, p. 60-61. ISBN 8437619181.
# Wickenburg

Wickenburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2007 tenia 6.593 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wickenburg tenia 5.082 habitants, 2.341 habitatges, i 1.432 famílies La densitat de població era de 170,5 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,9% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 20,4% entre 25 i 44, un 24,8% de 45 a 60 i un 28,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.716 $ i la renda mediana per família de 40.051 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.219 $ mentre que les dones 25.417 $. La renda per capita de la població era de 19.772 $. Aproximadament el 6,9% de les famílies i l'11,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Wickenburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wickenburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Couprei

El couprei (Bos sauveli) és una espècie de bovini. Durant molt de temps, aquest boví salvatge romangué desconegut, car vivia amagat a les selves pluvials del sud-est asiàtic. Viu al límit de tres països entre Cambodja, Laos i el Vietnam.
Es creu que queden menys de 250 coupreis. Aquesta població reduïda és deguda a la caça descontrolada per part d'habitants locals i soldats, juntament amb malalties introduïdes pels bous i la pèrdua d'hàbitat.
Tanmateix, no s'ha observat cap couprei des del 1983 i durant l'última dècada s'han dut a terme diverses cerques de l'animal sense èxit. L'informe de la UICN del 2008 el llista com a "En perill crític, possiblement extingit".

## Referències

* ↑ Alexandre Hassanin, Anne Ropiquet: Resolving a zoological mystery: the kouprey is a real species. Proceedings of the Royal Society B, online vom 11. September 2007, doi:10.1098/rspb.2007.0830
* ↑ «Search for the kouprey: trail runs cold for Cambodia's national animal». Phnom Penh Post, abril del 2006 [Consulta: 28 novembre 2009]. Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-02-02. [Consulta: 28 novembre 2009].
* ↑ http://www.iucnredlist.org/details/2890/0/ Timmins, R.J., Hedges, S. i Duckworth., J.W. 2008. Bos sauveli. A: IUCN 2008. 2008 Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Consultat l'11 de març 2009
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :