OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ernest Dethorey i Camps

Ernest Dethorey i Camps (Barcelona, 13 de setembre de 1901 - Estocolm, 24 d'octubre 1992) fou un periodista i traductor català nacionalitzat suec.

## Biografia

De 1904 a 1914 va viure a les Filipines. En 1917 estudià mecanografia i comptabilitat a l'Acadèmia Hispano-Francesa de Barcelona. El 1919 es traslladà a Libèria, però emmalaltí de malària i cap al 1920 s'instal·la a Mallorca. Des del 1921 hi exercí la crítica d'art, avantguardista i antiacadèmica, a El Día (propietat de Joan March Ordinas) i La Nostra Terra. Participà activament en la vida cultural mallorquina associat als avantguardistes Jacob Sureda, Gabriel Alomar i Fortuni Bonanova i va mantenir una extensa correspondència, inèdita, amb l'escriptor Llorenç Villalonga Col·laborà a La Voz de Sóller, La Libertad i La Vanguardia, de la qual fou corresponsal a Suècia des del 1929.
El 1927 es casà amb la ciutadana sueca Gertie Börjesson i s'instal·la a Suècia, on exercirà de professor d'espanyol al Påhlmans Handelshögskola d'Estocolm des de 1934 i de corresponsal de diversos diaris espanyols. Durant la guerra civil espanyola va exercir de canceller i cap de premsa de l'ambaixada de la Segona República Espanyola a Estocolm.
Ideològicament era republicà d'esquerres, raó per la qual s'exilià definitivament a la fi de la guerra civil espanyola i el 1944 va obtenir la ciutadania sueca. Durant la Segona Guerra Mundial va acollir refugiats del nazisme com Willy Brandt i Bruno Kreisky. El 7 d'abril de 1949 va rebre a París el premi Patria Libertad Republica de la República espanyola en l'exili.
Amb Knut Ahnlund traduí al suec Mazurca para dos muertos i Del Miño al Bidasoa, de Camilo José Cela, així com altres obres de literatura castellana. També fou assessor de literatura castellana de l'Acadèmia Sueca.
El 1989 fou l'únic guardonat amb la Creu de Sant Jordi. Simultàniament el rei Joan Carles I d'Espanya li va imposar la medalla de l'Orde d'Isabel la Catòlica a l'ambaixada a Djurgården.

## Obres

* Kokó, la reina Krú (1923)

## Referències

* ↑ «Ernesto Dethorey, un catalán por el mundo». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 12 març 2015].
* ↑ Ernesto Dethorey, difusor de la cultura española en Suecia a El País, 27 d'octubre de 1992
* ↑ «Ernest Dethorey i Camps». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Xenografías hispano-suecas». Arxivat de l'original el 2017-04-01. [Consulta: 12 març 2015].

## Enllaços externs

* (suec) Web de la família Dethorey Arxivat 2015-03-20 a Wayback Machine.
# Estació de Manlleu

Manlleu és una estació de ferrocarril propietat d'ADIF situada a la població de Manlleu a la comarca d'Osona. L'estació es troba a la línia Barcelona-Ripoll per on circulen trens de la línia R3 de Rodalies de Catalunya operat per Renfe Operadora.
Aquesta estació de l'antiga línia de Barcelona a Sant Joan de les Abadesses (actualment el tram Ripoll - Sant Joan és una via verda) va entrar en servei l'any 1879 quan es va obrir el tram entre Vic i Torelló.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 55.000 passatgers.

## Serveis ferroviaris

Rodalia de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| L'Hospitalet de Llobregat | Vic | | Torelló | Ripoll Ribes de Freser Puigcerdà La Tor de Querol |

## L'edifici

L'edifici forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'estació de Manlleu segueix la tipologia de les estacions que es construïen en aquell moment. Es tracta d'un edifici de planta baixa i pis amb dues ales laterals a la planta baixa. El cos central disposa de tres obertures amb arc de mig punt a la planta baixa, mentre que a la planta pis hi ha tres finestres d'arc rebaixat. El mateix esquema es repeteix en la façana que dona a les vies, en aquest cas però, les obertures de la planta baixa són d'arc rebaixat. Totes les obertures estan emmarcades amb maó, la resta de l'edifici està arrebossat. Les cobertes són de teula ceràmica a dues vessants. La teulada del cos central té el carener perpendicular a la façana mentre que els cossos d'ambdós costats tenen el carener paral·lel.
En el seu origen no disposava de marquesina. Per la seva instal·lació es van haver d'aixecar els dos mòduls laterals. L'actuació va tenir lloc vers 1928 coincidint amb la electrificació de la línia. Cal dir que les estacions de Torelló, Manlleu i Sant Quirze de Besora son idèntiques.
* Visió frontal de l'edifici
* Visió lateral de l'edifici

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R3». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 26 de març 2010. [Consulta: 22 juliol 2010].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].
* ↑ «Estació de Manlleu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
* ↑ «TrainTren © - lluís garcía rifà». [Consulta: 22 abril 2019].

## Vegeu també

* Llista d'estacions d'Adif a Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Estremoz

Estremoz és un municipi portuguès, situat al districte d'Évora, a la regió d'Alentejo i a la subregió de l'Alentejo Central. L'any 2006 tenia 14.811 habitants. Limita al nord amb Sousel i Fronteira, al nord-est amb Monforte, al sud-est amb Borba, al sud amb Redondo i a l'oest amb Évora i Arraiolos.

## Població

Població del concelho d'Estremoz (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 10722 | 8504 | 16238 | 20550 | 23201 | 18073 | 15461 | 15672 | 15064 |

## Freguesies

* Arcos
* Évora Monte
* Glória
* Santa Maria (Estremoz)
* Santa Vitória do Ameixial
* Santo André (Estremoz)
* Santo Estêvão
* São Bento de Ana Loura
* São Bento do Ameixial
* São Bento do Cortiço
* São Domingos de Ana Loura
* São Lourenço de Mamporcão
* Veiros

## Personatges il·lustres

* Francisco Manuel de Melo, militar i polític al servei d'Espanya
* Tomás Alcaide, compositor del segle XX

## Enllaços externs

* Web Municipal
# Estació de l'Arboç

Mapa sinòptic línia RT2 :
Mapa sinòptic línia R4 :
L'Arboç és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada a la població de l'Arboç a la comarca del Baix Penedès. L'estació es troba a la línia Barcelona-Martorell-Vilafranca-Tarragona per on circulen trens de la línia R4 de Rodalies de Catalunya operat per Renfe Operadora, servei que uneix el Bages, el Vallès Occidental i Barcelona amb Sant Vicenç de Calders via les comarques del Baix Llobregat, Alt Penedès i Baix Penedès. També circulen trens de la línia RT2 de rodalia del Camp de Tarragona, sent l'estació capçalera.
Aquesta estació de la línia de Vilafranca va entrar en servei l'any 1865 quan es va obrir el tram entre Martorell i Tarragona, sis anys més tard que la línia arribés a Martorell.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 152.000 passatgers.
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Rodalia del Camp de Tarragona |||||
| Port Aventura | El Vendrell | terminal | terminal |
| Rodalia de Barcelona |||||
| Sant Vicenç de Calders | El Vendrell | Els Monjos | Terrassa Manresa |

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R4». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 24 de març 2010. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Llista d'estacions d'Adif a Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Espai vectorial normat

A matemàtica un espai vectorial es diu que és normat si s'hi pot definir una norma vectorial. Podem assenyalar els següents fets que ajuden a comprendre la importància del concepte d'espai normat:
* En un espai euclidià, la norma coincideix precisament amb la longitud del vector.
* Tot espai vectorial normat és un espai mètric amb la distància induïda per la norma.
* Si l'espai vectorial és a més complet es diu que és un espai de Banach.

## Definició

Un espai vectorial V sobre un cos $\mathbb {K}$ en el qual es defineix un valor absolut (generalment $\mathbb {R}$ o $\mathbb {C}$) es diu que és normat si en ell es pot definir una norma, és a dir, una aplicació $||.||:V\rightarrow \mathbb {R}$, que verifica:
* No negativitat. Per a tot ${\vec {x}}$ de $\mathbf {V}$ la seva norma ha de ser positiva, i serà zero si i només si ${\vec {x}}$ és el vector zero: $0<||{\vec {x}}||$ si ${\vec {x}}\neq {\vec {0}}$ i $||{\vec {x}}||=0\Longleftrightarrow {\vec {x}}={\vec {0}}$.
* Homogeneïtat. Per a tot ${\vec {x}}$ de $\mathbf {V}$ i per a tot k de $\mathbb {K}$ se satisfà que $||k{\vec {x}}||=|k|$ · $||{\vec {x}}||$ on $|.|$ és el mòdul o valor absolut.
* Desigualtat triangular. Per a tots ${\vec {x}}$ e ${\vec {y}}$ de $\mathbf {V}$ es compleix que $||{\vec {x}}+{\vec {y}}||\leq ||{\vec {x}}||+||{\vec {y}}||$.
Generalment es denotarà a $(V,||.||)$ l'espai vectorial normat i quan la norma sigui clara simplement per $V$.

## Exemples
### De dimensió finita

* $\mathbb {R}$
* L'espai euclidià $\mathbb {R} ^{n}$.
* Les matrius quadrades d'ordre n sobre $\mathbb {R}$: $M_{n}\left(\mathbb {R} \right)$

### De dimensió infinita
## Distància induïda

En tot espai vectorial normat V es pot definir la distància $d:V\times V\rightarrow \mathbb {R}$:
    $d(x,y):=||x-y||\,$
amb la qual (V, d) és un espai mètric.
La distància és invariant per translació : si x, y, z són elements de V :
    $d(x+z,y+z)=d(x,y)$

## Espais vectorials normats de dimensió finita

Es compleixen els següents resultats (que generalment no són certes per a espais de dimensió infinita):
* Totes les normes definides en l'espai són equivalents, és a dir, defineixen la mateixa topologia. La convergència o divergència d'una successió no depèn de la norma escollida. El resultat no és cert per a espais de dimensió infinita sent sempre hi ha dues normes que no són equivalents.
* L'espai és complet, és a dir, és un espai de Banach. Com a conseqüència, tot subespai de dimensió finita d'un espai vectorial normat (no necessàriament de dimensió finita) és tancat.
* Teorema de Heine-Borel o teorema de Borel-Lebesgue. Un subconjunt de l'espai vectorial és compacte si i només si és tancat i acotat.
* Tot funcional lineal és continu (si l'espai vectorial normat té dimensió infinita, hi ha funcionals lineals no continus).
* Un espai vectorial normat és de dimensió finita si i només si la bola unitat és compacta.
# Enric Pérez i Farràs

Enric Pérez i Farràs (Lleida, 1884 - Cuautla, Mèxic 1949) fou un militar català.

## Biografia

És fill d'Enric Pérez i Dalmau i Teresa Farràs i Vila. Es va casar amb Elisabet Coëmans. El 1930 era comandant d'artilleria de l'exèrcit espanyol, i ja llavors participava en reunions clandestines d'oficials en contra de la monarquia d'Alfons XIII. Francesc Macià el nomenà cap del nou cos policial dels Mossos d'Esquadra. Durant els Fets del sis d'octubre de 1934 secundà la proclamació de Lluís Companys i participà en la defensa del Palau de la Generalitat assetjat per les tropes del general Domènec Batet.
Un cop rendit el Palau de la Generalitat, Pérez fou jutjat en un consell de guerra i condemnat a mort, però la pena li fou commutada. La victòria del Front d'Esquerres i del Front Popular a les eleccions generals espanyoles de 1936 va fer que fos indultat i alliberat. Recuperà el seu càrrec de cap de Mossos d'Esquadra i fou un dels oficials que contribuí a sufocar la revolta militar del general Manuel Goded Llopis el juliol de 1936 a Barcelona, en dirigir l'atac i la presa de l'edifici de la Capitania General de Catalunya.
Quan va esclatar la Guerra Civil espanyola, de seguida va posar la seva experiència militar a disposició del Comitè Central de Milícies Antifeixistes de Catalunya com a assessor tècnic. El 25 de juliol partia dins de la Columna Durruti en direcció al front d'Aragó com a assessor del mateix Bonaventura Durruti, però les discrepàncies entre els dos el convenceren de tornar a Barcelona.
Amb l'ocupació franquista de Catalunya s'exilià el 1939, i el 14 d'abril del 1942 embarcà a Marsella cap a Mèxic. Allà ocupà un càrrec important en un banc regentat pels germans Josep i Geroni Bertran i Cusiné. Col·laborà amb articles d'estratègia militar a la revista Quaderns de l'exili i proposà formar una unitat de soldats catalans al costat dels aliats durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ Bladé, Artur. «Morts a l'exili: Enric Pérez Farràs». Llibertat.cat. [Consulta: 6 agost 2021].
* ↑ «Lerida - Noticia de la defunció de Enrique Pérez Dalmau». La Vanguardia, 10-01-1932, pàg. 28.
* ↑ «Ante la tumba del primer presidente». La Vanguardia, 13-02-1934, pàg. 7.
* ↑ Escofet, 1973: p. 40
* ↑ «Enric Pérez i Farràs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 P. Preston, 2012: p. 384

## Bibliografia

* Escofet, Frederic. Al servei de Catalunya i de la República. La desfeta. 6 d'octubre 1934. París: Edicions Catalanes De París, 1973, p. 220 p.. ISBN 2-85041-012-8.
* Preston, Paul. L'Holocaust espanyol. 3a edició. Editorial Base, 2012, p. 905. ISBN 978-84-15267-23-2.

## Enllaços externs

* Correspondència amb Enric Pérez Farràs
# Etheostoma uniporum

Etheostoma uniporum és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Nord-amèrica: Missouri i Arkansas.

## Referències

* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Ceas, P.A. i B.M. Burr, 2002. Etheostoma lawrencei, a new species of darter in the E. spectabile species complex (Percidae: subgenus Oligocephalus), from Kentucky and Tennessee. Ichthyol. Explor. Freshwat. 13(3):203-216.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Escobaria

Escobaria és un gènere de petits cactus natius del sud i oest del Canadà fins al nord de Mèxic. El gènere comprèn vint-i-tres espècies.

## Descripció

L'Escobaria té forma globosa o cilíndrica amb glàndules que segreguen nèctar, les costelles estan absents i desenvolupant-se com a tubercles i sent caducs. Les flors apareixen a la primavera i tenen gran varietat de colors, mentre que els fruits són sempre vermells.

## Taxonomia

Escobaria va ser definida per Nathaniel Britton i Joseph Rose en el seu llibre The Cactaceae (1923); van anomenar el gènere en honor de Rómulo Escobar Zerman (1882–1946) i Numa Pompilio Escobar Zerman (1874–1949). Els cactus d'aquest gènere són similars a Coryphantha i Mammillaria. Dues espècies van ser traslladades recentment a Acharagma.

## Taxonomia

* Escobaria albicolumnaria Hester 1941
* Escobaria alversonii
* Escobaria chihuahuensis
* Escobaria cubensis
* Escobaria dasyacantha
* Escobaria deserti
* Escobaria duncanii
* Escobaria emskoetteriana
* Escobaria guadalupensis
* Escobaria hesteri
* Escobaria laredoi
* Escobaria lloydii
* Escobaria minima
* Escobaria missouriensis
* Escobaria orcuttii
* Escobaria organensis
* Escobaria robinsorum
* Escobaria sandbergii
* Escobaria sneedii
* Escobaria tuberculosa
* Escobaria villardii
* Escobaria vivipara
* Escobaria zilziana
* etc.

## Sinonímia

* Cochiseia W.H.Earle
* Escobesseya Hester
* Fobea Fric (nom. inval.)
* Neobesseya Britton i Rose

## Referències

* Edward F. Anderson, The Cactus Family (Timber Press, 2001), pp. 307-314

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Escobaria
# FC Den Bosch

El FC Den Bosch és un club de futbol neerlandès de la ciutat de 's-Hertogenbosch.

## Història

El Den Bosch va ser fundat el 18 d'agost de 1965 amb el nom de FC Den Bosch/BVV. És el successor del BVV (fundat el 1906) i el Wilhelmina (1890). És el club del qual sorgí el davanter Ruud van Nistelrooij.
Evolució del nom:
* 1965–1967: FC Den Bosch/BVV
* 1967–1988: FC Den Bosch '67
* 1988–1992: BVV Den Bosch
* 1992–present: FC Den Bosch

## Palmarès

* Lliga neerlandesa de futbol:
** 1947 (com a BVV)
* Copa neerlandesa de futbol:
** finalista el 1991
* Eerste Divisie:
** 1966, 1971, 1999, 2001, 2004

## Jugadors destacats

* Co Adriaanse
* Gerard Aichorn
* Regi Blinker
* Marcel Brands
* Ruud Brood
* Jack de Gier
* Hans Gillhaus
* Jan van Grinsven
* Fred van der Hoorn
* Wim van der Horst
* Hans Kraay Jr.
* Hendrie Krüzen
* Harry van der Laan
* Theo Lucius
* Anthony Lurling
* Ruud van Nistelrooy
* Ton Patinama
* Esad Razić
* Arnold Scholten

## Entrenadors destacats

* Ben Tap (1965-1970)
* Jan Remmers (1970-1974)
* Nol de Ruiter (1974-1976)
* Ad Zonderland (1976-1978)
* Rinus Gosens (1979-1980)
* Ad Zonderland (1980)
* Hans Verèl (1981-1984)
* Rinus Israël (1984-1986)
* Theo de Jong (1986-1989)
* Rinus Israël (1989-1990)
* Hans van der Pluym (1990-1995)
* Chris Dekker (1995-1996)
* Kees Zwamborn (1996-1998)
* Martin Koopman (1998-2000)
* Mark Wotte (2000)
* André Wetzel i Jan van Grinsven (2000)
* Jan Poortvliet (2000-2001)
* Wiljan Vloet (2001-2002)
* Gert Kruys (2002-2004)
* Henk Wisman (2004-2005)
* Jan van Grinsven, Fred van der Hoorn i Wim van der Horst (2005)
* Theo Bos (2005-)

## Referències

* ↑ «F.C. Den Bosch and its Predecessors». rsssf. Arxivat de l'original el 18 February 2020. [Consulta: 8 juny 2020].
* ↑ «Historie» (en neerlandès). FC Den Bosch. Arxivat de l'original el 30 September 2020. [Consulta: 8 juny 2020].
* ↑ «Netherlands - Champions». rsssf.com.
* ↑ «Netherlands Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].

## Enllaços externs

* Web oficial del club (neerlandès)
# Eucinostomus harengulus

Eucinostomus harengulus és una espècie de peix pertanyent a la família dels gerrèids. Va ser descrit per George Brown Goode i Tarleton H. Bean el 1879.

## Descripció

* Pot arribar a fer 15 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja principalment invertebrats bentònics.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigua salabrosa, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental central: des de Bermuda i la badia de Chesapeake (els Estats Units) fins a São Paulo (el Brasil), incloent-hi les Bahames, Barbados i el golf de Mèxic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Goode, George Brown; Bean, Tarleton H. «Catalogue of a collection of fishes sent from Pensacola, Florida, and vicinity, by Mr. Silas Stearns, with descriptions of six new species» (en anglès). Proceedings of the United States National Museum, 2, 74, 1879, pàg. 121–156. DOI: 10.5479/si.00963801.2-74.121.
* ↑ Baird S. F., 1855. Report on the fishes observed on the coast of New Jersey and Long Island during the summer of 1854. Smithson. Inst. Annu. Rep. for 1854. 317-352 + 2nd 337.
* 1 2 3 4 «Eucinostomus harengulus Goode & Bean, 1879 Tidewater mojarra» (en anglès). FishBase.
* 1 2 Gilmore, R.G. Jr., 2002. Gerreidae. Mojarras. P. 1506-1521. A: K.E. Carpenter (ed.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Atlantic. Vol. 3: Bony fishes part 2 (Opistognathidae to Molidae), sea turtles and marine mammals.
* ↑ Suzuki, C. R., 1986. Guia de peixes do litoral brasileiro. Rio de Janeiro, el Brasil. Edições Marítimas. 394 p.
* ↑ Claro, R. i L.R. Parenti, 2001. The marine ichthyofauna of Cuba. p. 21-57. A: Claro, R., K.C. Lindeman i L.R. Parenti (eds) Ecology of the marine fishes of Cuba. Smithsonian Institution Press, Washington DC i Londres. 253 p.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Ramjohn, D.D. 1999. Checklist of coastal and marine fishes of Trinidad and Tobago. Marine Fishery Analysis Unit, Fisheries Division, Ministry of Agriculture, Land and Marine Resources, Trinitat i Tobago. Fisheries Information Series 8, 151 p.
* ↑ Zaneveld, J.S., 1983. Caribbean Fish Life. Index to the local and scientific names of the marine fishes and fishlike invertebrates of the Caribbean area (Tropical Western Central Atlantic Ocean) E.J. Brill / Dr. W. Backhuys, Leiden, 163 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
# Eurípides d'Atenes

Eurípides (en llatí Euripides, en grec antic Εὐριπίδης) fou un poeta tràgic atenenc, que Suides menciona, i diu que era anterior al més famós Eurípides. Va ser l'autor de dotze tragèdies de les quals dues van guanyar un premi.

## Referències

* ↑ 1.Euripides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 103
# Eurípides d'Etòlia

Eurípides (en llatí Euripides o Euripidas, en grec antic Ευριπίδης Εὐρίπδας) fou un militar etoli.
Quan els seus compatriotes, amb l'ajut del rei d'Il·líria Escerdílides van ocupar Cynaetha, a Arcàdia l'any 220 aC, va ser nomenat governador la ciutat, però la va evacuar i la va incendiar davant la imminent arribada de forces macedònies, a les que Àrat de Sició havia demanat ajuda.
El 219 aC va ser enviat com a general a Elis, aliada de la Lliga Etòlia, i amb les forces sota el seu comandament va assolar les terres de Dime, Fares, i Tritaia, va derrotar a Miccos, general dels aqueus, i va ocupar la fortalesa de Teichos, prop del cap Araxos, des d'on va atacar territori enemic amb més eficàcia.
A l'hivern del 219 aC al 218 aC va avançar cap a Psofis a Arcàdia, on tenia els quarters d'hivern, i amb un cos de 2000 infants i 100 cavallers va envair territori de Sició, passant de nit al costat del campament macedoni a territori de Fliunt, sense ser conscient de la seva proximitat. Al matí va descobrir els macedonis i va intentar tornar a Psofis amb l'esperança de que no el descobrissin, però no ho va aconseguir i es va trobar amb els macedonis a la zona de muntanya prop d'Apelaure entre Fliunt i Estimfal. Llavors les seves forces es van desbandar i Eurípides va poder arribar a Psofis amb alguns dels seus però la majoria del grup va ser mort. Els macedonis van avançar llavors cap a Psofis i la van rendir. Eurípides va poder tornar a Etòlia segons els termes de la rendició.
El 217 C era altre cop general d'Elis, càrrec en el qual va substituir Pírries, i en aquesta campanya va devastar Acaia però Licos de Fares, el general dels aqueus, el va perseguir i derrotar. En parla Polibi.

## Referències

* ↑ Euripidas or Euripides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 103
# Fletxa Valona 2006

La Fletxa Valona 2006 fou la 70a edició de la cursa ciclista Fletxa Valona. Es disputà el 19 d'abril de 2006 i el vencedor final fou l'espanyol Alejandro Valverde, de l'equip Caisse d'Epargne-Illes Balears, que s'imposà a l'esprint.

## Resultats

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Alejandro Valverde | Caisse d'Epargne-Illes Balears | 4h 42' 45" |
| 2 | Samuel Sánchez | Euskaltel-Euskadi | m. t. |
| 3 | Karsten Kroon | Team CSC | m. t. |
| 4 | Fränk Schleck | Team CSC | m. t. |
| 5 | Patrik Sinkewitz | T-Mobile Team | + 3" |
| 6 | Danilo Di Luca | Liquigas | + 5" |
| 7 | David Etxebarría | Liberty Seguros-Würth | + 7" |
| 8 | Koldo Gil | Saunier Duval-Prodir | + 10" |
| 9 | Serguei Ivanov | T-Mobile Team | + 12" |
| 10 | Matthias Kessler | T-Mobile Team | + 14" |

## Enllaços externs

* Web de la cursa
* Recorregut de la cursa
* Pàgina de la cursa a Cyclingnews.com (anglès)