OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ezio

«Ezio» té aquests significats:

## Òperes

* Ezio (Conforto), òpera de Nicola Conforto
* Ezio (Gazzaniga), òpera de Giuseppe Gazzaniga
* Ezio (Gluck), òpera de Christoph Willibald Gluck
* Ezio (Händel), òpera de Georg Friedrich Händel
* Ezio (Metastasio), llibret de Pietro Metastasio
* Ezio (Traetta), òpera de Tommaso Traetta
* Ezio (Mortellari), òpera de Michele Mortellari (1777).
* Ezio (Alessandri), òpera de Felice Alessandri (1767).
* Ezio (Vento), òpera de Mattia Vento.
* Ezio (Guglielmi), òpera de Pietro Alessandro Guglielmi

## Personatges ficticis

* Ezio Auditore da Firenze, de la saga de videojocs Assassin's Creed.
# Jorge Carrascosa

Jorge Carrascosa (15 d'agost de 1948) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1974.

## Referències

* ↑ «rsssf: Argentina record international players». Arxivat de l'original el 2010-01-17. [Consulta: 17 març 2018].
* ↑ (castellà) "Carrascosa, the man who resigned to be the Great Captain". Clarín, 16-7-2014

## Enllaços externs

* HistoriasDeFútbol. Episodio 5 "Jorge Lobo Carrascosa, el gran capitán"Selecció de futbol de l'Argentina – Copa del Món de Futbol 1974 1 Carnevali • 2 Ayala • 3 Babington • 4 Balbuena • 5 Bargas • 6 Brindisi • 7 Carrascosa • 8 Chazarreta • 9 Glaria • 10 Heredia • 11 Houseman • 12 Fillol • 13 Kempes • 14 Perfumo (c) • 15 Poy • 16 Sá • 17 Squeo • 18 Telch • 19 Togneri • 20 Wolff • 21 Santoro • 22 Yazalde • Entrenador: Cap
# Fernando Díaz Esteban

Fernando Díaz Esteban (Badajoz, 25 de gener de 1925-Madrid, 10 de octubre de 2023) fou un hebraista espanyol, membre de la Reial Acadèmia de la Història.
Doctor en Filosofia i Lletres (Secció de Filologia Semítica) per la Universitat Complutense de Madrid. Ha estat catedràtic de la Universitat de Barcelona, on va fundar una revista de filologia i un institut d'estudis orientals, encara que ha desenvolupat la seva carrera a Madrid des de 1985 com a catedràtic emèrit de Llengua i Literatura Hebrees de la Universitat Complutense de Madrid. El 20 de juny de 2003 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de la Història. Va ingressar a la RAH el 28 d'abril de 2004 amb el discurs El frustrado retorno de los judíos en el siglo XVII: nuevos documentos, manuscritos inéditos procedentes de dos fuentes, una de las cuales son las cartas dirigidas al conde-duque de Olivares por el fraile predicador Tello de León, aspirante a espía.

## Obres

* Bataliús: el reino taifa de Badajoz : estudios Letrúmero, 1996. ISBN 84-921456-1-7
* os judaizantes en Europa y la literatura castellana del siglo de Oro: coord. per Fernando Díaz Esteban Letrúmero, 1994. ISBN 84-605-0928-1

## Referències

* ↑ RAH. «Fallece Fernando Díaz Esteban, académico de la Real Academia de la Historia» (en castellà), 10-10-2023. [Consulta: 12 octubre 2023].
* ↑ El hebraísta Fernando Díaz Esteban, académico de la Historia, El País, 22 de juny de 2003
* ↑ Díaz Esteban dedica al retorno judío su discurso en la Academia de la Historia, El País, 29 de març de 2004
# Gobionotothen angustifrons

Gobionotothen angustifrons és una espècie de peix pertanyent a la família dels nototènids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 20,5 cm de llargària màxima.
* 5-8 espines i 28-30 radis tous a l'aleta dorsal i cap espina i 29-31 radis tous a l'anal.

## Depredadors

És depredat per Notothenia rossii.

## Hàbitat

És un peix d'aigua marina, demersal i de clima polar que viu entre 0-110 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic: l'illa de Geòrgia del Sud.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Balushkin, A. V., 1976. A short revision of notothenids (Notothenia Richardson and related species) from the family Nototheniidae. Pp. 118-134. A: Skarlato, O. A. (ed.). Zoogeography and systematics of fish. Akad. Nauk USSR, Zool. Inst., Leningrad. Revision Notothenids: 1-195.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Fischer, J. G., 1885. I. Über Fische von Süd-Georgien. Pp.49-65. A: Ichthyologische und herpetologische Bemerkungen. Jahrbuch der Hamburgischen Wissenschaflichen Anstalten v. 2: 49-121, Pls. 1-4.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Miller, R.G., 1993. A history and atlas of the fishes of the Antarctic Ocean. Foresta Institute, Nevada.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Miller, R.G., 1993.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Morris, D.J. i A.W. North, 1984. Oxygen consumption of five species of fish from South Georgia. J. Exp. Mar. Biol. Ecol. 78:75-86.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Clarke, A. i N.M. Johnston, 1999. Scaling of metabolic rate with body mass and temperature in teleost fish. J. Anim. Ecol. 68:893-905.
* FAO-FIDI, 1994. International Standard Statistical Classification of Aquatic Animals and Plants (ISSCAAP). Fishery Information, Data and Statistics Service, Fisheries Department, FAO, Roma.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Formigueret de Sick

El formigueret de Sick (Terenura sicki) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae) que habita els boscos. Conegut únicament al nord-est de Pernambuco, a Brasil.
És una espècie descrita fa relativament poc temps.

## Referències

* ↑ «Formigueret de Sick». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
* ↑ DM Teixeira et LP Gonzaga (1983). «Um novo Furnariidae do nordeste do Brasil: Philydor novaesi sp. nov.(Aves, Passeriformes)». Boletim do Museu Paraense Emilio Goeldi. Serie zoologia. 124: 1-22 (portuguès)
# Maria Clara d'Haití

Maria Clara d'Haití (Marie-Claire Hereuse Félicité) va ser emperadriu consort d'Haití per casament amb Jacques I.
Va néixer en Léogâne en 1758, filla de Bonheur Guillaume i Marie-Sainte Lobelot. Va estudiar al costat de la seva germana, Elise, en Jacmel i el 21 d'octubre de 1801, va contreure nupcias amb Jean-Jacques Dessalines, futur emperador d'Haití. Després de la coronació del seu espòs, en 1804, ella es va convertir en emperadriu consort amb el nom de Maria Clara d'Haití. En 1806, la monarquia va ser abolida i Dessalines assassinat. En 1811, es va convertir en dama d'honor de la reina d'Haití, Donya María Luisa. En 1820, la monarquia va desaparèixer i María Clara va passar a residir en Gonaïves, rebent del govern republicà una pensió de 1200 gourdes. En 1849, en tornar-se a instaurar l'imperi, amb Faustí Soulouque al capdavant, Maria Clara va rebre l'admiració de l'emperadriu Adelina Soulouque, qui la va convidar a formar part del seu festeig. El 8 d'agost de 1858, l'exemperadriu haitiana va morir en Gonaïves, a l'edat de cent anys.

## Vegeu també

* Jacques d'Haití
* Adelina d'Haití
* Maria Lluisa d'Haití

## Referències

* ↑ «Marie Claire Heureuse Bonheur, infirmière (1758-1858) – Haïtiennes» (en francès).
* ↑ Manigat, Mirlande. Etre Femme en Haiti Hier et Aujourd'hui. Port-au-Prince, Haiti: Université Quisqueya, 2002, p. 336. ISBN 99935-2-041-1.
* ↑ "Birmingham charity continues to help Haiti one year on", BBC Birmingham, 12 gener 2011.
# Hermann Harms

Hermann August Theodor Harms (16 de juliol de 1870, Berlín - 27 de novembre de 1942, ibídem) va ser un taxònom i botànic alemany.
Va ser Professor de Botànica en l'Acadèmia de Ciències naturals de Prússia (Preußische Akademie der Wissenschaften) i botànic en el Museu Botànic de Berlín.
El 1938 revisa el gènere Nepenthes creant tres subgèneres: Anurosperma, Eunepenthes i Mesonepenthes.

## Algunes publicacions

* hermann Harms. 1897. Die Nomenclaturbewegung der letzten Jahre. Ed. W. Engelmann, 32 pp.
* -------------------. 1928. Bromeliaceae novae. 11 pàg.
* -------------------. 1928. Meliaceae III.. 8 pàg.
* -------------------. 1933. Cucurbitaceae americanae novae. 8 pàg.
* -------------------. 1942. Araliaceae andinae. 14 pàg.
* -------------------. 2001. Die mittelalterlichen Glasfenster der Kirche zu Breitenfelde. Ed. T. Helms, 47 pàg. ISBN 3931185338, ISBN 9783931185336
* k.w. Dalla Torre, hermann Harms. Genera siphonogamarum ad systema Englerianum conscripta. Leipzig: G. Engelmann, 1900-1907, 921 pp.
* c.a. Cogniaux, hermann Harms. Cucurbitaceae-Cucurbiteae-Cucumerinae. Leipzig: Engelmann, 1924 (Nachdruck Weinheim 1966)

## Honors
### Eponímia
#### Gènere

* (Malvaceae) Harmsia Schum.

#### Espècies

* (Aquifoliaceae) Ilex harmsiana Loes.
* (Araliaceae) Parapentapanax harmsii (R.Vig.) Hutch.
* (Bromeliaceae) Puya harmsii (A.Cast.) A.Cast.]]
* (Caesalpiniaceae) Chamaecrista harmsiana H.S.Irwin & Barneby
* (Cyperaceae) Carex harmsiana Kük. ex H.Lév.
* (Fabaceae) Abarema harmsii (von Malm) Kosterm. & Kosterm.
* (Lycopodiaceae) Huperzia harmsii (Herter ex Nessel) Holub
* (Podocarpaceae) Prumnopitys harmsiana (Pilg.) de Laub.
* (Valerianaceae) Valeriana harmsii Graebn.
* (Zingiberaceae) Amomum harmsii K.Schum.
* L'abreviatura Harms s'empra per indicar a Hermann Harms com a autoritat en la descripció i classificació científica.

## Notes

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Nat. Pflanzenfam. Nachtr. [Engler & Prantl] I. 240 1897; et in Ann. Ist. Bot. Roma, vii 1897 35 (IK)
* ↑ Pflanzenr. (Engler) Liliac.-Asphodel.-Aloin. 231 1908 (IK)
* ↑ Nova Acta Acad. Caes. Leop.-Carol. German. Nat. Cur. 78: 433 1901 (IK)
* ↑ Gen. Fl. Pl. 2: 56, in adnot. 1967 (IK)
* ↑ Gen. & Sp. Pl. Argent. 3: 210 1945 (IK)
* ↑ Mem. New York Bot. Gard. 35: 653 1982 (GCI)
* ↑ Bull. Acad. Int. Géogr. Bot. xx. 47 1910 (IK)
* ↑ Reinwardtia vi. 161 1962, descr. emend. (IK)
* ↑ Folia Geobot. Phytotax. 20(1): 73 1985 (IF)
* ↑ Blumea 24(1): 190 1978 (IK)
* ↑ Bot. Jahrb. Syst. 24(4, Beibl. 59): 32 1898 (IK)
* ↑ Pflanzenr. (Engler) Zingib. 256 1904 (IK)
* ↑ Todos los géneros y especies descritos por este autor en IPNI.

## Enllaços externs

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Ethel Glenn Hier

Ethel Glenn Hier (Madisonville, 25 de juny de 1889 - Winter Park, 14 de gener de 1971) fou una compositora, professora i pianista estatunidenca d'ascendència escocesa.

## Biografia

Ethel Glenn Hier va néixer a Madisonville, un barri de Cincinnati, Ohio. Va estudiar a la Ohio Wesleyan University i al Cincinnati Conservatory of Music, on es va graduar en piano el 1908. Va continuar la seva formació el 1911 amb classes de composició amb Edgar Kelley i el 1917 va ingressar a l'Institut d'Art Musical (anomenat més tard Juilliard School). A Nova York va estudiar composició amb Percy Goestschius i Ernest Bloch. Va fer gires per Europa, treballant amb Alban Berg, Egon Wellesz i Gian Francesco Malipiero.
Després d'acabar els seus estudis, Hier va produir com a compositora i va treballar com a professora de piano i de composició a Cincinnati i després a Nova York. L'any 1925 el Festival de Dones Compositores Estatunidenques va incloure obres seves. Mesos més tard va participar en la fundació de la Societat Estatunidenca de Compositores, amb altres compositores com ara Amy Beach, Mary Howe i la canadenca Gena Branscombe.
Va morir a Winter Park, Florida.

## Obres

Les obres seleccionades inclouen:
* Carolina suite per a orquestra
* Dreamin' town (text: Paul Laurence Dunbar)
* The bird in the rain (text: Elinor Wylie)
* The Hour and the Return, cicle de cançons (text: Sara Teasdale)
* Down in the Glen
* If You Must Go, Go Quickly

## Referències

* ↑ «Hier, Ethel Glenn» (en anglès). Encyclopedia.com. [Consulta: 10 desembre 2021].
* 1 2 3 4 Sadie, Julie Anne. The Norton/Grove dictionary of women composers (Digitalitzat per GoogleBooks), 1994. ISBN 9780393034875.
* ↑ «Ethel Glenn Hier». Hildegard Publishing Company. [Consulta: 21 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Ethel Glenn Heir interpreta "Fantasy" de YouTube
# Jorge Sánchez Martín

Jorge Sánchez Martín (Barcelona, 1963) és un gestor esportiu i professor universitari català.
Llicenciat en Educació Física per l'INEFC Barcelona, i Màster en Administració i Direcció d'Empreses (MBA Interuniversitari).
Ha tingut un ampli coneixement del sector esportiu, desenvolupant tasques de tècnic, formador de tècnics i docents, gestor i formador de gestors. Inicià la seva trajectòria a l'Escola Esportiva Brafa, com a professor, època en què escriu els seus primers articles, que versaven sobre metodologia i didàctica de l'ensenyament esportiu. S'incorpora a Sports Quality International, entitat en la qual s'inicia com a formador de formadors. D'allà passa a la direcció de centres esportius, com Gimnàs Lleure, i posteriorment, a la direcció de projectes empresarials, primer a escala local i nacional, amb el Grup Arsenal, i posteriorment, a escala internacional, amb Sports Assistance.
S'especialitzà en gestió d'organitzacions esportives. Ha exercit la docència a la Universitat Autònoma de Barcelona, la Universitat Internacional de Catalunya i l'ESERP Business School. Ha compaginat la seva tasca com a consultor especialitzat en centres esportius, amb la col·laboració en els programes màster de l'INEFC i de la Facultat de Psicologia, Ciències de l'Educació i de l'Esport Blanquerna de la Universitat Ramon Llull.
És membre de l'Associació Espanyola d'Investigació Social Aplicada a l'Esport (AEISAD) des de la seva fundació el 1991, i ha format part de la seva Junta Directiva durant diversos anys.

## Publicacions

* Cómo augmentar els ingressos en els centres esportius, sense esprémer els clients (2014)
* La fidelización en los centros deportivos. Diferénciate. Cuida a tus clientes (2013)
* Business & Fitnes. El negocio de los centros deportivos (2011)
* Manual práctico de financiación para entidades deportivas (2004)

## Referències

* 1 2 3 «Jorge Sánchez Martín». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 4 juny 2020].
* 1 2 3 4 5 «Sánchez Martín, Jorge». Institut Nacional d'Educació Física de Catalunya. [Consulta: 4 juny 2020].
# Farmington (Utah)

Farmington és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 12.081 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Farmington tenia 12.081 habitants, 4.087 habitatges, i 2.769 famílies. La densitat de població era de 601,1 habitants per km².
Dels 4.087 habitatges en un 56,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 80,8% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 10,3% no eren unitats familiars. En el 8,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 37% tenia menys de 18 anys, un 11,4% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 5,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 74.250 $ i la renda mediana per família de 78.492 $. Els homes tenien una renda mediana de 56.847 $ mentre que les dones 30.464 $. La renda per capita de la població era de 24.407 $. Entorn de l'1,6% de les famílies i el 2,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Farmington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Farmington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Football Club de Metz

El Football Club de Metz és un club de futbol francès de la ciutat de Metz.

## Història

El FC Metz va ser fundat l'any 1932 per la fusió de dos clubs atlètics amateurs (el Cercle Athlétique Messin fundat el 1919 i posteriorment anomenat DCA Messin i l'AS Metzine), esdevenint posteriorment un club professional (és un dels clubs professionals més antics de França). El 1934 s'anomenà Cercle de Sports de Metz, adoptant el nom actual el 1936. El FC Metz ascendí a la màxima categoria el 1965 i s'hi mantingué fins a l'any 2001, tot i que hi retornà de nou la temporada següent. El 2006 tornà a segona de nou.

## Palmarès

* 2 Copa francesa de futbol: 1984, 1988
* 2 Copa de la Lliga francesa de futbol: 1986, 1996
* 1 Ligue 2: 1935
* 8 Campionat de Lorena: 1920, 1921, 1922, 1924, 1926, 1927, 1929, 1931

## Entrenadors destacats

* Marcel Husson
* Joël Muller
* Jean Fernandez

## Jugadors destacats

Porters
| Michel Ettore Bernard Lama | Lionel Letizi Faryd Mondragon | François Remetter André Rey | Johnny Schuth Jacques Songo'o |
Defenses
| Patrick Battiston Albert Cartier | Charles Fosset Philippe Gaillot | Sylvain Kastendeuch Pascal Pierre | Rigobert Song Luc Sonor |
Migcampistes
| Aljosa Asanovic Henri Baillot Jocelyn Blanchard Danny Boffin | Thadée Cisowski Philippe Hinsberger Frédéric Meyrieu Robert Pirès | Franck Ribéry Jean-Philippe Rohr Albert Rohrbacher | Robert Szczepaniak David Terrier Philippe Vercruysse |
Davanters
| Emmanuel Adebayor Bep Bakhuys Eric Black Jules Bocandé Nico Braun | François Calderaro Nestor Combin Hugo Curioni Magalhaes Isaias Abdelkrim Merry Krimau | Ignace Kowalczyk Tony Kurbos Johnny Léonard Patrick Mboma Carmelo Micciche | Cyrille Pouget Bruno Rodriguez Louis Saha Didier Six Bernard Zénier |

## Enllaços externs

* Football Club de Metz - Lloc web oficial (francès)
# Lionel Enguene

Lionel Zacharie Enguene Onana (Bertoua, Camerun, 7 de gener de 1996) és un futbolista camerunès que ocupa tant la posició de migcampista com la d'interior que des del 2021 juga a l'Olímpic de Xàtiva i que va jugar al Futbol Club Barcelona B.

## Referències

* ↑ Llagües, J. L. «Una perla de la Masía en Xàtiva» (en castellà). Levante-EMV, 6 abril 2021. [Consulta: 17 març 2024].
# Hagari

Hagari, Hagri, Hugri o Vedavati és un riu del sud de l'Índia format per la unió del riu Veda i el riu Avati (o Avathi). Neixen a les muntanyes de Baba Budan als Ghats Occidentals corrent per Karnataka i omplint els embassaments d'Ayyankere i Madagkere tanks, unint-se les dues branques a l'est de Kadur 13° 32′ N, 76° 06′ E﻿ / ﻿13.533°N,76.100°E﻿ / 13.533; 76.100, prop de Pura. El riu unit duu el nom de Vedavato o Vedavathi, i corre en direcció nord-est on omple el gran embassament Mari Kanave. A l'est d'Hiriyur el riu agafa el nom d'Hagari, i gira al nord entrant a Andhra Pradesh retornant al final a Karnataka. Desaigua al riu Tungabhadra a Halekota (districte de Bellary) a 15° 43′ 20″ N, 76° 57′ 50″ E﻿ / ﻿15.72222°N,76.96389°E﻿ / 15.72222; 76.96389, després d'un curs de 450 km. Generalment no és navegable.
A la seva riba es troba el famós temple dedicat a Shri Anjaneya a Kellodu, taluka d'Hosadurga.
El seu principal afluent és el Suvarnamukhi que se li uneix a Koodalahalli, taluka d'Hiriyur.

## Referències

* ↑ The Imperial Gazetteer of India, 1885, Sir William Wilson Hunter, London, Trübner & co.
* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# FMD

FMD té els següents significats:
* Fiódor Mikhàilovitx Dostoievski
* Fashion Model Directory, base de dades en línia sobre models i modistes
* Glossopeda (del seu nom en anglès Foot-and-Mouth Disease), malaltia de causa viral que afecta el bestiar
* Fluorescent Multilayer Disc, disc òptic que utilitza materials fluorescents
# Jorge Toro

Jorge Toro (Santiago de Xile, 10 de gener de 1939 - El Quisco, 16 de febrer de 2024) va ser un futbolista xilè. Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1962. A Xile fou campió amb Colo-Colo i Unión Española. També jugà a Itàlia a clubs com la Sampdoria, el Modena FC o el Hellas Verona.

## Palmarès

* Campionat xilè de futbol: 2
** Colo-Colo: 1960
** Unión Española: 1973

## Referències

* ↑ Ortega, Pablo. «Muere Jorge Toro, leyenda de Colo Colo y la Roja, a los 85 años: qué le pasó y reacciones a su fallecimiento» (en castellà), 16-02-2024. [Consulta: 19 febrer 2024].
* ↑ Strack-Zimmermann, Benjamin. «Jorge Toro (Player)» (en anglès). [Consulta: 19 febrer 2024].
* ↑ «Jorge Toro - Profilo giocatore» (en italià). [Consulta: 19 febrer 2024].
* ↑ Schiappacasse, Aldo. «Jorge Toro: el héroe que ganaba herido» (en castellà), 17-02-2024. [Consulta: 19 febrer 2024].
# Festa (cràter)

Festa és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 35,3 km de diàmetre. Porta el nom de Matilde Festa (1890-1957), pintora i mosaïcista italiana, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Festa». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Football Club Vado

El Football Club Vado és un club de futbol de la ciutat italiana de Vado Ligure, a la regió de Liguria. Fou fundat l'any 1913 i actualment juga a la Serie D italiana. El FC Vado juga els seus partits com a local a l'Estadi Ferruccio Chittolina.
El 16 de juliol de l'any 1922 guanyà la primera edició de la Copa italiana de futbol després de vèncer per 1-0 al Udinese Calcio.

## Palmarès

* 1 Coppa Italia: 1922
# Guo Yubin

Guo Yubin és un esportista xinès que va competir en judo, guanyador de dues medalles de bronze al Campionat Asiàtic de Judo de 1991 en les categories de +95 kg i oberta.

## Palmarès internacional

Campionat Asiàtic :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 1991 | Osaka ( Japó) | 3 | +95 kg |
| 1991 | Osaka ( Japó) | 3 | Oberta |

## Referències

* ↑ «Resultats del Campionat Asiàtic de Judo (1966-2011)». BBWeb-Arena (anglès)
# Lionel Delplanque

Lionel Delplanque (Pontoise, 27 de gener de 1972) és un director de cinema francès. Va dirigir quatre curtmetratges entre 1994 i 1999. Després va dirigir dos llargmetratges: En la foscor del bosc en 2000 i Président en 2006.

## Biografia

Lionel Delplanque va néixer a Pontoise. Després d'una classe preparatòria de ciències polítiques, va continuar els seus estudis de cinema a l'ESEC i va fer el seu primer curtmetratge als 22 anys. Un any més tard, va rodar Les Lustrales, un migmetratge de 40 minuts de durada. Seguit de Silver Shadow, guardonat amb el premi de guió al Festival de Clermont-Ferrand; després Opus 66, Gran Premi al curtmetratge fantàstic al Festival de Gérardmer.
Als 27 anys va dirigir el seu primer llargmetratge, En la foscor del bosc que va sortir al 2000. La pel·lícula es va distribuir a més de 30 països i va guanyar el premi Meliès d'Argent al XXXIII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya.
Durant l'estiu del 2005, va filmar Président, una pel·lícula sobre el darrere del poder, en la qual Albert Dupontel interpreta un cap d'estat. La pel·lícula es va estrenar als cinemes el 20 de setembre de 2006.

## Filmografia
### Curtmetratges i mitjans

* 1994 : Le Ticket (curtmetratge de 5 minuts en blanc i negre)
* 1995 : Les Lustrales (migmetratge de 40 minuts)
* 1997 : Silver Shadow (curtmetratge de 18 minuts)
* 1998 : Opus 66 (curtmetratge de 6 minuts)

### Llargmetratges

* 2000 : En la foscor del bosc
* 2006 : Président

### Clip

* 2003 : Superstar de Superbus

## Distincions

* Festival Internacional de Curtmetratges de Clermont-Ferrand 1997: premi de guió per Silver Shadow
* Festival Internacional de Cinema de São Paulo 1998: premi del públic per Opus 66
* Festival de Gérardmer 1999: Gran Premi al curtmetratge fantàstic per Opus 66
* Festival Internacional de Cinema de Sitges 2000: Premi Meliès d'Argent per En la foscor del bosc

## Referències

* ↑ Lionel Delplanque a unifrance.org
* ↑ Lionel Delplanque a cinemapassion
* ↑ Lionel Delplanque, vma
* ↑ Palmarès al web del festival
* ↑ 'Ed Gein', triunfadora en un palmarés con pocos desaciertos, El País, 15 d'octubre de 2000