OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa del carrer Santiago Rusiñol, 41 (Manlleu)

La Casa del carrer Santiago Rusiñol, 41 és una obra modernista de Manlleu (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de dos pisos i planta baixa. Els dos pisos tenen balcons situats de manera simètrica, però els del principal són més allargats. La planta i el principal estan separats per uns sanefa de baix relleu de formes vegetals. les finestres del principal tenen dues columnes de volutes i fulles als brancals. A la part superior les llindes estan decorades per fulles incloses dins una motllura semicircular. Entre els balcons del pis superior hi ha dos esgrafiats. El que es conserva millor representa un bust d'una dama de perfil, que sembla oriental pels motius ornamentals que la decoren (diademes, arracades...)

## Història

Segueix la tipologia de les cases de Dalt Vila, de manera que ens permet parlar d'un fenomen de reproducció de tipologies arquitectòniques que evolucionen a partir de l'estructura dels segles XVI-XVIII. Es diferencien de les cases del Carrer del Pont és que les d'aquest carrer són més ornamentades.

## Referències

* 1 2 «Casa del carrer Santiago Rusiñol, 41». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 març 2019].
# Cicero Moraes

Cicero Moraes (13 de novembre de 1982) és un dissenyador 3D brasiler especialitzat en reconstrucció facial forense i en el disseny i modelat de pròtesis humanes i veterinàries.
Va ser responsable de reconstruir els rostres de innumerables figures religioses i històriques com Sant Valentí, Sant Antoni de Pàdua, el Senyor de Sipán i la Dama dels Quatre Tupus.
En el camp veterinari, va dissenyar i modelar digitalment pròtesis per diversos animals, incloent un gos, una oca, un tucà, un guacamai i una tortuga.

## Referències

* ↑ «His face | Saint Anthony of Padua». [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ Sergijustrib.blogspot.com. «TOT CIÈNCIES SOCIALS: EL SEÑOR DE SIPAN 3D», dimarts, 27 setembre 2016. [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ «Endinsa't en la ciència amb el projecte AltoCruz». [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ Regió7. «Reconstrueixen una closca en 3D per a una tortuga ferida». [Consulta: 17 abril 2019].
# Bartomeu Caldentei

Bartomeu Caldentei (Felanitx, 1447— Palma, 1500) fou un teòleg, lul·lista i mestre de l'Estudi General de Mallorca.
Estudià a Nàpols i París, on rebé el grau de mestre en teologia. El 1475 rebé un benefici a la Seu de Mallorca on exercí com a mestre en sagrada teologia. El 1477 fou ordenat prevere. Passà a l'Escola Lul·liana de Barcelona (1479) on fou deixeble de Pere Daguí i obtingué el títol de mestre en ciència lul·lística. Amb l'ajut del lul·lista Francesc Prats obrí (1480) una escola d'humanistes i lul·lians, que el 1485 fou traslladada a Miramar (Valldemossa), restaurant el Col·legi de Miramar fundat per Ramon Llull. Fou enviat tres vegades al rei pels jurats de Mallorca per a resoldre afers importants. Juntament amb Nicolau Calafat fundà la primera impremta de Mallorca, que durà fins al 1490 i finançà l'edició del Tractatus de regulis mandatorum (1485), de Jean Gerson, les doctrines del qual l'havien influït profundament. Tengué una escola lul·liana privada a Ciutat. Succeí Pere Daguí en la càtedra lul·liana (1500) fundada a Mallorca per Agnès Quint, però poc després morí.

## Referències

* ↑ «Bartomeu Caldentei». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Caldentei, Bartomeu». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 378. ISBN 84-8661702-2.
# Centre d’emergències 112 de Madrid

Centre d'Emergències 112 de Madrid és una entitat institucional adscrita a la Conselleria de Justícia i Interior de la Comunitat de Madrid. Després dels Atemptats a Madrid, 11 de març de 2004, que causaren prop de 200 víctimes i 1.500 ferits, el Centre d'Emergències Madrid 112 actuà amb extraordinària eficàcia. Exercint les funcions de coordinació de manera impecable, comunicà immediatament la informació de l'emergència a SAMUR, la Policia Local de Madrid, els bombers i l'empresa Gas Natural.
La comunitat autònoma de Madrid, en coordinació amb el Ministeri de l'Interior d'Espanya, activà el grau 3 (el màxim previst) del Pla de grans emergències i reforçà la sala d'operacions del Centre d'Emergències Madrid 112. El dispositiu quedà integrat per 83 operadors d'emergència, 21 psicòlegs, 19 persones de suport, 9 supervisors ajudants, 7 supervisors i 3 caps de sala. L'112 de Madrid rebé un total de 25.110 telefonades, de les quals 5.661 foren ateses per un grup especial d'atenció al ciutadà, al qual es dotà de suport psicològic mitjançant professionals de diferents organismes i institucions.
En uns moments de gran angoixa i incertesa, el Centre d'Emergències Madrid 112 gestionà, minut a minut, tota la informació relativa a les víctimes, els ferits i els ingressos hospitalaris. A les Illes Balears, el Sistema Integral d'Emergències 112 ha pres nota de la seva actuació i el considera un exemple a seguir per garantir als ciutadans la protecció del principal dret fonamental recollit a la Constitució: el dret a la vida. Per aquest motiu, el 2005 va rebre el Premi Ramon Llull.
# Casa Riera

La Casa Riera és una obra del municipi de Granollers (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici aïllat, del tipus ciutat-jardí, es troba junt a la carretera de Mataró. Està compost per una planta baixa, un pis i unes golfes amb coberta plana i a dues vessants. Una torre mirador, acabada amb merlets, ens crida l'atenció.
A la façana de ponent hi ha una galeria de doble alçada oberta i limitada per grans columnes de planta quadrada i amb un gran entaulament. Els elements formals i decoratius li donen un caràcter eclèctic.

## Història

Està situada als afores de la ciutat, molt a prop del barri de la Torreta, barri obrer que pertany al municipi de La Roca del Vallès.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Casa del carrer de Bellmunt, 1 (Sant Pere de Torelló)

La Casa del carrer de Bellmunt, 1 és una obra de Sant Pere de Torelló (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa que fa cantonada, restaurada recentment conservant part de les obertures originals. A la porta principal es conserva una llinda amb la inscripció: "JOSEP CAMPAS 17032 i una creu gravada al centre. Al primer pis s'han conservat dues finestres amb llinda d'un sol carreu de pedra, carreus de pedra ben tallats i desiguals als brancals, i ampitadors desiguals. La finestra situada sobre la porta principal conserva una inscripció a la llinda: "AVE MARÍA SIN PECADO CONCEBIDA", amb la data de 1704; i l'altra finestra té la data de 1732 gravada a la llinda. A la planta baixa destaca una finestra amb la llinda de fusta on hi ha gravada una creu i la data de 1697.

## Història

Aquesta casa fou construïda a mitjans de segle xvii, quan amb la industrialització incipient es repoblà la zona de Sant Pere, pràcticament abandonada durant els segles xiv i xv. Per a seva situació està relacionada amb el carrer de Bellmunt, antic camí del Santuari, especialment actiu a partir del segle xvi. La casa fou modificada en diverses ocasions. Les dates gravades a les llindes de les obertures ens ofereixen una gràfica seqüència de les etapes constructives de l'edifici: 1694, 1703, 1704, 1732.
Ha estat restaurada recentment però ha conservat les llindes de les antigues obertures més representatives.

## Referències

* 1 2 3 «Casa del carrer de Bellmunt, 1». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Casa Riera (Girona)

La Casa Riera és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici d'habitatges amb planta baixa destinada a magatzem on s'adopta una singular solució estructural mitjançant la utilització de grans arcades que alliberen l'espai. Al capdamunt s'alcen cinc pisos amb tribunes i balcons que es repeteixen tant a la façana anterior com a la posterior. La decoració exterior, que consisteix en un relleu en pedra, fou feta amb la col·laboració del pintor Orihuel.
Els plànols daten d'agost de 1940.

## Referències

* 1 2 «Casa Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Casa Riera, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Bartomeu Brufalt

Bartomeu Brufalt fou el mestre d'obres de la Porxada de Granollers. Sabem que va construir la porxada per encàrrec del consell de la Vila, entre 1586 i 1587. Actualment hi ha un carrer de Granollers que porta el seu nom.

## Referències

* ↑ «Les altres porxades». La República, 22-06-2011. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «Granollers pide que La Porxada sea declarada de interés nacional» (en castellà). El País [Madrid], 09-12-2003. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Encàrrec de la construcció de la Porxada». Arxiu Municipal de Granollers. [Consulta: 5 febrer 2022].
* ↑ «S'inaugura la nova urbanització del carrer de Bartomeu Brufa». Ajuntament de Granollers, 30-01-2005. [Consulta: 5 febrer 2022].
# Castejón (Conca)

Castejón és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Està situat a la comarca de La Alcarria.

## Personatges il·lustres

* José Luis Perales, cantant.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# BV-4342

La carretera BV-4342 és una carretera antigament considerada veïnal (d'on la V de la seva numeració), i pertanyent a la demarcació de Barcelona, d'on la B amb què comença. Travessa els termes municipals de Lluçà, Sant Martí d'Albars i d'Olost, a la comarca del Lluçanès.

## Terme municipal de Lluçà

La carretera arrenca del centre del petit poble de Santa Eulàlia de Puig-oriol i segueix cap al sud el Carrer d'Alpens i el Carrer Major. Surt del poble cap al sud, i en poc més d'un quilòmetre arriba a l'extrem de llevant del Serrat de Vila, on deixa el terme municipal de Lluçà per entrar en el de Sant Martí d'Albars.

## Terme municipal de Sant Martí d'Albars

Travessa aquest terme de nord a sud; arriba al costat de ponent del poble de la Blava en 1 quilòmetre i mig més, i continua cap al sud. Ran de la fita quilomètrica 5 deixa a ponent el veïnat de Beulaigua i al sud-est el que dona nom al terme municipal, Sant Martí d'Albars. Sempre cap a migdia, pot després del quilòmetre 7 abandona el terme de Sant Martí d'Albars i entra en el d'Olost.

## Terme municipal d'Olost

El recorregut pel terme d'Olost és breu: 525 metres, entre Cal Solanic, a llevant de la carretera, i el raval del Cap del Carrer, de Santa Creu de Jutglar, on s'ajunta a la carretera BP-4653.

## Referències

* ↑ BV-4342 al web de la Diputació de Barcelona
* ↑ Intensitat de la circulació al web de la Diputació de Barcelona
* ↑ «Mapa topogràfic de Lluçà». Arxivat de l'original el 2017-10-15. [Consulta: 31 març 2017].
* ↑ «Mapa topogràfic de Sant Martí d'Albars». Arxivat de l'original el 2017-10-15. [Consulta: 31 març 2017].
* ↑ La BP-4653 i la BV-4405 patiran restriccions de trànsit entre Olost i Santa Creu de Jutglar a partir de dilluns Arxivat 2017-04-01 a Wayback Machine., 1 d'abril de 2011
* ↑ «El Govern millorarà les carreteres entre Olost i Olvan». Arxivat de l'original el 2017-04-01. [Consulta: 31 març 2017].

## Enllaços externs

* La BV-4342 en el sen entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Castejón de Valdejasa

Castejón de Valdejasa (en aragonès: Castellón de Val de Chasa) és un municipi de l'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Las Cinco Villas.
# Casa a la plaça Rector Ferrer i passeig d'en Blay (Olot)

La casa a la plaça Rector Ferrer i passeig d'en Blay d'Olot (Garrotxa) és una obra eclèctica inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa està situada al xamfrà format a la plaça Rector Ferrer amb el passeig de Blay. Disposa de baixos -abans ocupats per locals comercials i avui abandonats i tancats-, tres pisos i golfes. Els murs varen ser estucats i, així, els tres pisos superiors disposen de balcons emmarcats amb franges d'estuc; d'aquest material varen ser fets, també, els frisos -decorats amb motius florals i vegetals estilitzats- que corren sota les balconades. Les golfes tenen dos badius i una cornisa sostinguda per grans mènsules decorades entre les quals corre un fris esgrafiat amb ornaments de tipus floral.

## Història

Durant la segona meitat del segle xix a Olot continuen les vicissituds bèl·liques i polítiques; malgrat tot, a la comarca es va generar un fort nucli industrial. Arquitectònicament, es va deixant de banda els elements neoclàssics per donar pas a unes formes més eclèctiques i historicistes. És el moment dels grans projectes de la plaça Clarà i del passeig de Barcelona. La vila s'amplia pels sectors de l'Horta del Carme i Sant Roc i s'edifica en els carrers de Sant Rafael, Mulleres, al Firal i a la plaça Palau.

## Referències

* 1 2 «Casa plaça Rector Ferrer - passeig d'en Blay». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Cas Concos des Cavaller

Cas Concos des Cavaller és una entitat de població que pertany al municipi de Felanitx, a Mallorca. És a 5 km de Felanitx. Les festes se celebren el 10 de setembre. Al principi del segle xix es va fer l'església més gran, i al seu voltant es van anar construint les cases. Té els orígens en una possessió de la família Obrador Conco del segle xvi, de la qual prové el nom. Els habitants s'anomenen concarrins.

## Referències

* ↑ «Cas Concos des Cavaller». Ajuntament de Felanitx. Arxivat de l'original el 30 d'agost 2016. [Consulta: 31 juliol 2016].
# Ciflutrina

Ciflutrina és una substància activa que forma part de diversos productes fitosanitaris i plaguicides, donada la seva activitat insecticida, i pertany a la família química dels piretroides sintètics.

## Reglamentació

A la Unió Europea la substància activa s'inclou en l'annex I de la Directiva Europea 91/414/CEE i la Directiva 2003/31/CE, sobre biocides.

## Caracterització fisicoquímica

Les característiques físico-químiques, la magnitud s'indica a continuació, influeixen en el risc de transferència de la substància activa en les aigües, i el risc de contaminació de l'aigua:
* Hidròlisi a pH 7: inestable.
* Solubilitat: 0,002 mg / l,
* Coeficient de partició carboni orgànic-aigua: 100.000 cm ³ / g. Aquest paràmetre és el potencial de retenció de la substància activa en la matèria orgànica del sòl. La mobilitat de l'ingredient actiu es redueix a l'absorció a les partícules en el sòl. Durada de vida mitjana: 30 dies. Aquest paràmetre representa el potencial d'aquesta substància activa, i la seva velocitat de degradació en el sòl.
* Coeficient de partició octanol-aigua: 6. Aquest paràmetre, denota log Kow o log P, el mesurament de la hidròfils (valors baixos) o lipofilia (valors alts) de la substància activa.

## Ecotoxicologia

En termes d'ecotoxicitat s'han determinat les següents dosis letals 50:
* DL50 en peixos: 2·10$^{-4}$ mg / l,
* DL50 en Daphnia: 10$^{-4}$ mg / l,
* DL50 sobre les algues: > a 9 mg / l.

## Toxicitat en persones

En termes de toxicitat en persones, la ingesta diària admissible (IDA) és de l'ordre de 0,2 mg / kg / dia.

## Enllaços externs

* Reglament CE Núm. 1272/2008 (16 de desembre de 2008)
# Cifosi

* Per a altres significats, vegeu «Gepa (animals)».
La cifosi (del grec κύφος, "convex", i el sufix sis, que indica "estat, procés", en alguns casos anomenada gepa severa, és una malaltia caracteritzada perquè la columna vertebral es corba i parts perden bastant o tota la seva habilitat per a moure's cap a dintre. Això causa una inclinació en l'esquena, vista com una postura dolenta .

## Símptomes

Els símptomes de la cifosi que poden presentar-se o no, depenent del tipus i extensió de la deformitat, inclouen dolor d'esquena, cansament, aparença d'una esquena corbada i dificultats per a respirar. Si és necessari, aquesta deformitat és tractada amb una fèrula i teràpia física, o amb cirurgia correctiva. Casos severs poden causar molta incomoditat i inclusivament la mort. En pacients amb deformitat cifòtica progressiva per un col·lapse vertebral, un procés anomenat "cifoplàstia" pot parar la deformitat i alleujar el dolor.

## Tractament

* Els aparells ortopèdics per a esquenes poden controlar deformitats moderades.
* A Alemanya existeix un tractament estàndard per la cifoscoliosi, que a més a més serveix per a l'escoliosi i la cifosi, conegut com el mètode de Schroth de teràpia física.
* En alguns casos s'intenta corregir o reduir el creixement de la patologia mitjançant cirurgies.
* Els pacients d'hipoxemia que a part d'aquesta pateixen cifosi poden necessitar oxigen extra.

## Vegeu també

* Cifoscoliosi
* Escoliosi
* Lordosi

## Referències

* ↑ Lehnert-Schroth, Christa (2007). Three-Dimensional Treatment for Scoliosis: A Physiotherapeutic Method for Deformities of the Spine. (Palo Alto, CA: The Martindale Press): págs. 185-187.

## Enllaços externs

* Cifoescoliosi en Loyola Med (en anglès)
# Cifos

Cifos (en grec antic Κύφος), era una ciutat de Perrèbia, a Tessàlia, que va portar 22 naus a la guerra de Troia, dirigides per Guneu, segons diu Homer al "Catàleg de les naus" a la Ilíada.
Estrabó situa la ciutat als peus del mont Olimp. Esteve de Bizanci diu que hi havia dues ciutats amb el nom de Cifos, la que menciona Homer i una altra a la que es refereix Licòfron, però això sembla un error.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1056. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «Cyphus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 5 febrer 2021].
# Casa del carrer de Salvador Raventós, 21 (Sant Martí Sarroca)

La Casa del carrer de Salvador Raventós, 21 és una obra noucentista de Sant Martí Sarroca (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa composta de planta baixa i terrat, amb jardí posterior i lateral, amb façana davantera de composició simètrica amb portal central i finestres a banda i banda. Obertures amb llinda i decoració de ceràmica vidriada blava i ornamental als marcs, que formen petits escalonaments, motius que es repeteixen en la barana de terrat (fet d'obra), així com línies horitzontals i plaques quadrangulars.

## Referències

* ↑ «Casa del carrer de Salvador Raventós, 21». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Chongoroi

Chongoroi és un municipi de la província de Benguela. Té una extensió de 6.151 km² i 81.476 habitants segons el cens de 2014. Comprèn les comunes de Chongoroi, Bolonguera i Kamuine. Limita al nord amb el municipi de Cubal, a l'est amb el municipi de Caluquembe, al sud amb el municipi de Quilengues i a l'oest amb els municipis de Baía Farta i Camacuio. El municipi fou fundat en 1914 i elevat a categoria de vila l'1 de setembre de 1972.

## Referències

* ↑ Chongoroi al cens d'Angola
* ↑ Benguela: Regedor do Chongoroi realça ganhos da paz Arxivat 2017-04-14 a Wayback Machine., ANGOP, 3 d'abril de 2014
# Christian Wiener

Ludwig Christian Wiener (1826-1896) va ser un matemàtic, físic i filòsof alemany.

## Vida i Obra

Fill d'un jutge, va fer els seus estudis secundaris a Darmstadt i de 1843 a 1847 va estudiar enginyeria i arquitectura a la universitat de Giessen. Va començar a donar classes a l'escola tècnica de Darmstad mentre preparava el doctorat que va obtenir el 1850.
Va anar a la universitat de Karlsruhe per completar la seva formació i el 1852 va ser nomenat professor de geometria d'aquesta universitat, càrrec que va mantenir fins a la seva mort el 1896.
La seva obra principal és un tractat de geometria descriptiva publicat en dos volums els anys 1884 i 1887. El llibre complementa l'obra de Michel Chasles i conté informació històrica rellevant.
El 1863, després d'haver fet nombrosos experiments que confirmaven les idees de Robert Brown, va ser el primer en afirmar que el moviment brownià era fruit dels xocs de les partícules.
El 1869 va aconseguir realitzar un model d'una superfície cúbica amb les seves 27 rectes visibles.
En física, va fer treballs sobre il·luminació i sobre les radiacions solars, a més de la física de partícules que ja s'ha esmentat.

## Referències

* 1 2 3 Körber, Complete Dictionary of Scientific Biography.
* ↑ O'Connor & Robertson, McTutor History of Mathematics.
* ↑ Lindley, pàgina 22.
* ↑ Vázquez Gallo, pàgina 273.

## Bibliografia

* Lindley, David. Incertidumbre (en (castellà)). Ariel, 2010. ISBN 978-84-344-6904-4.
* Vázquez Gallo, María Jesús «Las 27 rectas de una superficie cúbica» (en (castellà)). La Gaceta de la RSME, Vol. 5, Num. 2, 2002, pàg. 271-296. ISSN: 1138-8927.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Christian Wiener» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Körber, Hans Günther. «Wiener, Ludwig Christian». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 4 abril 2017].
# Castel Guelfo di Bologna

Castel Guelfo di Bologna (en dialecte bolonyès: Castèl Guêlf o Castelghèif) és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Bolonya (antiga província de Bolonya), a la regió italiana d'Emília-Romanya, situat a uns 30 km al sud-est de Bolonya.
L'1 de gener de 2018 tenia 4.506 habitants.
Castel Guelfo di Bologna limita amb els municipis de: Castel San Pietro Terme, Dozza, Imola i Medicina.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Castel Guelfo di Bologna - Lloc web oficial (italià)