OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Borough United Football Club

El Borough United Football Club fou un club de futbol gal·lès de la ciutat de Llandudno Junction.

## Història

El club va ser format l'any 1952 per la fusió dels clubs Llandudno Junction i Conwy Borough. El club guanyà la Welsh League North les temporades 1958-59 i 1962-63. Aquesta darrera temporada també guanyà la Copa nacional, després de derrotar els clubs Rhyl, Denbigh Town, els campions Bangor City i Hereford United enfrontant-se a la final amb Newport County (2-1, 0-0). Com a conseqüència, la temporada següent participà en la Recopa d'Europa. En aquesta competició eliminà el club maltès Sliema Wanderers, però fou eliminat pel ŠK Slovan Bratislava. L'any 1969 va desaparèixer.

## Palmarès

* Copa gal·lesa de futbol:
** 1962-63
* North Wales League:
** 1958-59, 1962-63
* North Wales Coast Challenge Cup:
** 1963, 1964
* Cookson Cup:
** 1963

## Referències

* 1 2 3 4 «Borough United». wfda.co.uk. Arxivat de l'original el 2017-05-18. [Consulta: 9 abril 2017].
* 1 2 3 4 Full history from Welsh Football Data Archive
* ↑ WELSH CUP FINAL 1962/63 Arxivat 2016-09-16 a Wayback Machine. a wfda.co.uk
* ↑ Wales (Cup) 1962/63 a rsssf.com

## Enllaços externs

* European and FA Cup records
* Gwyn Hughes web site
# Alitub

Alitub (en rus: Алитуб) és un poble (un khútor) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 422 habitants, pertany al districte d'Aksai.

## Referències

* ↑ Паспорт муниципального образования «Мишкинское сельское поселение» Аксайского муниципального района
# Elvira Farreras i Valentí

Elvira Farreras i Valentí (Barcelona, 1913 - Barcelona, 27 de març de 2005) fou una escriptora catalana, dedicada a la poesia i l'assaig, considerada una de les millors cronistes del barri barceloní del Putxet.

## Biografia

Era filla del manescal Pere Farreras i Sampera i d'Elvira Valentí i Camp, i germana del metge Pere Farreras i Valentí. L'any 1998 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.

## Obres

* El Putxet. Memòries d'un paradís perdut (1981, reeditat 1994)
* Gal·la Placídia, la reina trista de Barcelona (2001)

## Vegeu també

* Jardins d'Elvira Farreras

## Referències

* ↑ Comadira, Narcís «Elvira Farreras Valentí, escritora, la cronista de El Putxet» (en castellà). El, 30-03-2005.

## Bibliografia

* «Elvira Farreras: un altre reconeixement a fer». Informatiu de l'Associació de Veïns i Amics del Putxet, 01-09-2012, pàg. 8-9.

## Enllaços externs

* «Entrevista a Elvira Farreras». Personal i intransferible. TVE, 1993.
* «Fons personal Elvira Farreras». Biblioteca de Catalunya.
# Amicus curiae

Un amicus curiae (amic de la cort o amic del tribunal) és una expressió llatina utilitzada per referir-se a presentacions realitzades per tercers aliens a un litigi, que ofereixen voluntàriament la seva opinió enfront d'algun punt de dret o un altre aspecte relacionat, per col·laborar amb el tribunal en la resolució de la matèria objecte del procés.
La informació proporcionada pot consistir en un escrit amb una opinió legal, un testimoni no sol·licitat per cap part o un informe en dret sobre la matèria del cas. La decisió sobre l'admissibilitat d'un amicus curiae queda, generalment, lliurada a l'arbitri del respectiu tribunal.
Els antecedents més remots de la figura de l'amicus curiae es troben a l'antiga Roma. Al començament del segle ix, aquesta institució de dret romà, s'hauria anat incorporant a la pràctica judicial d'Anglaterra. Des d'Anglaterra es va estendre als diversos països de tradició anglosaxona, esdevenint un element característic del common law per resoldre causes d'interès públic, en què es presenten posicions molt polèmiques o controvertides.
Actualment aquesta figura s'ha estès més enllà del dret anglosaxó, primer als òrgans internacionals de protecció dels drets humans (comissions i tribunals internacionals) i, a partir d'aquestes pràctiques de Dret internacional, s'ha incorporat en països que abans no l'acollien (especialment de Dret continental).
# Daur (Pakistan)

* Per a altres significats, vegeu «Daur».
Daur és una vall de Pakistan a l'Agència de Nothern Waziristan, actualment a les Àrees Tribals d'Administració Federal (ATAF). La vall s'estén per les ribes del Tochi, a uns 25 km del districte de Bannu a la Província de la Frontera del Nord-oest i que s'estén per uns 55 km (l'amplada és entre 2 i 10 km. Està dividit en el Lar Daur (Baix Daur) i Bar Daur (Alt Daur)
Apareix esmentat el 1700 quan Bahadur Shah el virrei de Kabul va fer un acord amb les tribus per passar de Khost a Bannu; però el 1701 quan retornava, fou atacat i rebutjat i va haver de pagar una gran quantitat per obtenir pas lliure. Vers el 1747 va quedar almenys nominalment sota domini dels durrani afganesos però va romandre de fet independent fins a 1893 quan pel tractat amb l'emir de l'Afganistan la vall va quedar dins l'esfera d'influència britànica; la frontera es va demarcar el 1895 i mentre es feia la demarcació els caps tribals de Daur van demanar que tota la vall fos inclosa dins el domini britànic per quedar protegits dels atacs de les tribus veïnes, els wazirs i els mahsuds. La vall incloïa uns 75 llogarets i la població el 1902 era de 24.670 habitants la majoria dauris. Va quedar inclosa dins l'agència política de Northern Waziristan, governada per un agent assistit per un tahsildar i tres naib-tahsildars
Segons el costum local un hindú o una dona compten com mig home musulmà. La pràctica de l'ull per ull i dent per dent era comuna però tot es podia resoldre per una quantitat més o menys gran de diners.
Els llogarets principals són Miram Shah, Idak, Hassu Khel i Tappi.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Chadenet

Chadenet és un municipi francès, situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània. Forma part de l'Àrea urbana de Mende.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Antonio Ibáñez

* No s'ha de confondre amb Toni Ibàñez.
«Antonio Ibáñez» té aquests significats:
* Antonio Ibáñez Freire (Vitòria, 1913 - Madrid 2003), militar espanyol que fou Ministre de l'Interior entre els anys 1979 i 1982
* Antonio Ibáñez de la Riva Herrera (Solares, Cantàbria, 1633 - Madrid, 1710), eclesiàstic i administrador espanyol
# Amblyceps mucronatum

Amblyceps mucronatum és una espècie de peix de la família dels amblicipítids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,3 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 40.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Tailàndia i Laos.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* He, M., 1999. Amblycipitidae. p. 103-110. A: X.-L. Chu, B.-S. Cheng i D.-Y. Dai (Eds). Faunica Sinica. Osteichthyes. Siluriformes. Science Press, Beijing. i-vii + 1-230.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zheng, C.-Y., 1991. Amblycipitidae. p. 318-319. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Calandula

Calandula o Kalandula (fins 1975 Duque de Bragança) és un municipi de la província de Malanje. Té una extensió de 70.037 km² i 87.017 habitants. Comprèn les comunes de Calandula, Cuale, Kateco Kangola, Kinge i Kota. Fou fundat el 2 de setembre de 1929 Limita al nord amb els municipis de Cangola i Massango, a l'est amb els de Marimba, Caombo, Cuaba Nzogo i Malanje, la sud amb el de Cacuso, i a l'oest amb els de Samba Caju i Ambaca.
Al municipi hi ha les famoses cascades Calandula, així com les de Musseleji, de Mactao-a Luando i de Mbango-a Nzenza.
Fins 1975 el municipi fou denominat Duque de Bragança, en homenatge al rei Pere V de Portugal, que aleshores tenia el títol monàrquic de Duc de Bragança.

## Referències

* ↑ Calandula al web del cens d'Angola
* ↑ ANGOP. «Apurada data da fundação do município de Kalandula».
* 1 2 ANGOP. «Autoridades tradicionais debatem origem de Kalandula».
# Amics per sempre (pel·lícula de 2019)

Amics per sempre (originalment en anglès, Storm Boy) és una pel·lícula dramàtica familiar de 2019 basada en la novel·la homònima de 1964 de Colin Thiele. L'adaptació va ser dirigida per Shawn Seet i protagonitzada per Geoffrey Rush i Jai Courtney. S'ha doblat al català oriental; també s'ha editat una versió en valencià per a À Punt.

## Sinopsi

Basat en el llibre homònim, Amics per sempre segueix un nen jove que creix en una costa en gran part deshabitada del sud d'Austràlia. Rescata tres pelicans orfes i forma un vincle estret amb ells.

## Repartiment

* Geoffrey Rush com a Michael Kingley
* Jai Courtney com a Tom
* Finn Little com a Storm Boy
* Trevor Jamieson com a Bill
* Morgan Davies com a Madeline
* Erik Thomson com a Malcom Downer
* David Gulpilil com el pare d'en Bill
* Simone Annan com a advocada de Murujuga
* Thibul Nettle com a agent de policia (com a Stinga-T)

## Referències

* ↑ «Amics per sempre». Goita què fan ara. [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ «Amics per sempre». À Punt, 26-12-2022. [Consulta: 27 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Amics per sempre - Lloc web oficial
# Dauphin (Pennsilvània)

Dauphin és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 773 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dauphin tenia 773 habitants, 305 habitatges, i 218 famílies. La densitat de població era de 678,3 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 305 habitatges en un 29,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,1% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 23,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 13,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.219 $ i la renda mediana per família de 50.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 25.865 $. La renda per capita de la població era de 19.227 $. Entorn del 5,1% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dauphin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dauphin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Catedral de Sant Nicolau

«Catedral de Sant Nicolau» té aquests significats:
* Sant Nicolau de Sàsser
* Catedral de Sant Nicolau d'Estocolm
* Catedral de Sant Nicolau del Mar
* Catedral de Sant Nicolau de Nóvgorod
# André-Frank Zambo Anguissa

André-Frank Zambo Anguissa (16 de novembre de 1995) és un futbolista professional camerunés que juga com a centrecampista per la S.S.C. Napoli. També juga per l'equip nacional camerunés.

## Palmarès
### SSC Napoli

* 1 Serie A: 2022-23

## Referències

* ↑ «Cameroon - Z. Anguissa - Profile with news, career statistics and history - Soccerway». soccerway.com. [Consulta: 27 agost 2018].
* ↑ «El Nàpols, campió de Lliga 33 anys després: primer Scudetto post-Maradona». CCMA, 04-05-2023. [Consulta: 6 maig 2023].
# Al·losauroïdeus

Els al·losauroïdeus (Allosauroidea) constitueixen una superfamília de dinosaures teròpodes que conté quatre famílies: els sinraptòrids, els carcarodontosàurids, els al·losàurids, i els neovenatòrids. L'al·losauroïdeu més antic conegut, Sinraptor dongi, aparegué al Juràssic mitjà (estatge Bathonià) de la Xina, i l'últim supervivent conegut del grup és el neovenatòrid del Cretaci superior (Maastrichtià) Orkoraptor. Els al·losauroïdeus tenien un crani llarg i estret, òrbites grans, mans tridàctiles, i solien tenir "banyes" o crestes ornamentals al cap. L'al·losauroïdeu més cèlebre i conegut és el gènere nord-americà Allosaurus.

## Classificació
### Taxonomia

* Superfamília Allosauroidea
** Gènere Becklespinax?
** Gènere Poekilopleuron
** Família Allosauridae
** Família Carcharodontosauridae
** Família Neovenatoridae
** Família Sinraptoridae

## Referències

* ↑ Benson, R.B.J. «A description of Megalosaurus bucklandii (Dinosauria: Theropoda) from the Bathonian of the UK and the relationships of Middle Jurassic theropods». Zoological Journal of the Linnean Society, 158, 2010, pàg. 882. DOI: 10.1111/j.1096-3642.2009.00569.x.
# Ernest Altés

Ernest Altés (Vic, 1956) és un escultor català.
Format a l'Escola Massana i a l'Escola de la Llotja i amb estudis complementaris a l'Escola de Belles Arts d'Olot, va aprendre l'ofici treballant amb mestres forjadors, picapedrers i calderers. Té obra pública exposada a Catalunya, Andorra, França, Espanya i Alemanya. Va realitzar el disseny del primer guardó del Premi d'Honor de les Lletres Catalanes d'Òmnium Cultural.

## Referències

* ↑ Pirineus, Viure als. «Ernest Altés: "Estic treballant en dues escultures que s'instal·laran en espais públics al Pirineu"» (en castellà). [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ «Ernest Altés» (en castellà). [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ «Premi d'Honor de les Lletres Catalanes». [Consulta: 27 maig 2020].
* ↑ Vella, Alba Doral, Andorra la. «“Quan intervens en l'espai públic tothom se sent amb cor d'opinar”», 29-09-2019. [Consulta: 27 maig 2020].
# Alistra

Alistra és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels hàhnids (Hahniidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1894 per Thorell.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog versió 17.0, 12 de juny de 2016, existeixen les següents espècies:
* Alistra annulata Zhang, Li & Zheng, 2011
* Alistra astrolomae (Hickman, 1948)
* Alistra berlandi (Marples, 1955)
* Alistra centralis (Forster, 1970)
* Alistra hamata Zhang, Li & Pham, 2013
* Alistra hippocampa Zhang, Li & Zheng, 2011
* Alistra inanga (Forster, 1970)
* Alistra longicauda Thorell, 1894
* Alistra mangareia (Forster, 1970)
* Alistra mendanai Brignoli, 1986
* Alistra myops (Simon, 1898)
* Alistra napua (Forster, 1970)
* Alistra opina (Forster, 1970)
* Alistra personata Ledoux, 2004
* Alistra pusilla (Rainbow, 1920)
* Alistra radleyi (Simon, 1898)
* Alistra reinga (Forster, 1970)
* Alistra stenura (Simon, 1898)
* Alistra sulawesensis Bosmans, 1992
* Alistra taprobanica (Simon, 1898)
* Alistra tuna (Forster, 1970)

## Referències

* 1 2 «Gen. Alistra Thorell, 1894». World Spider Catalog. [Consulta: 24 abril 2016].
# Didimi

El didimi és una terra rara consistent en una barreja de praseodimi i neodimi; descobert el 1843 per Carl Gustav Mosander, fou considerat un element químic amb el símbol: Di.
L'any 1885 el químic austríac Carl Auer von Welsbach en separà la mescla i deixà de considerar-se un element químic.
# Catedral de Sant Nicolau d'Estocolm

La Catedral d'Estocolm, coneguda a Suècia com a Storkyrkan (literalment Gran Església) o Sankt Nikolai kyrka (Església de Sant Nicolau), és l'església més antiga d'Estocolm i la seu de la diòcesi d'Estocolm. Es troba al barri antic o (Gamla Stan) de la ciutat.
L'església consta per primera vegada en una font escrita en 1279. Després de la reforma protestant, es va convertir en una església luterana el 1527. Es va convertir en catedral quan es va crear la diòcesi d'Estocolm a 1942 a partir de les diòcesis d'Uppsala i de Strängnäs.
L'església, d'una sola torre, està construïda de maó, i té pintats els seus murs de groc amb detalls en blanc. El seu estil original correspon al gòtic del segle xiii, però l'exterior va ser remodelat de manera important en estil barroc al voltant del 1740 per l'arquitecte Johan Eberhard Carlberg.
Hi destaca una imatge de fusta de Sant Jordi i el drac, presumiblement del segle xv. La imatge serveix de reliquiari, ja que conté unes suposades relíquies de Sant Jordi i d'altres sants. A l'església hi ha la pintura més antiga de la ciutat d'Estocolm, de 1520.

## Esdeveniments

* Coronació de Carles XII de Suècia (el 14 de desembre de 1697)
* Coronació d'Ulrica Leonor (el 25 de novembre de 1680).
* Enllaç matrimonial de Victòria de Suècia (el 19 de juny de 2010)

## Galeria

* La Catedral d'Estocolm.
* Interior.
* Sant Jordi matant el Drac de Bernt Notke.
# Anulí

Els anulins són hidrocarburs monocíclics amb enllaços entre carbonis simples i dobles conjugats i, com a mínim, també un enllaç triple.
Estan relacionats amb els anulens, els quals estan formats per dobles enllaços alternats amb enllaços simples. L'espècie més petita d'aquesta classe és el [4]anulí, però no s'observa perquè la molècula té massa tensió angular i no és estable. El següent és el [6]anulí, que és un reactiu intermedi ben conegut a la química orgànica. Se sap de l'existència del [8]anulí, encara que ràpidament dimeritza o trimeritza, ja que es va aconseguir atrapar en forma del seu anió radical i va ser observat per espectroscòpia de ressonància paramagnètica electrònica (RPE). El [10]anulí, com el [4]anulí, té una existència merament teòrica.
El 2005 va ser observat el [12]anulí en solució mitjançant espectroscòpia de ressonància magnètica nuclear a temperatura ambient. A diferència d'altres anulins, es va observar que els isòmers del [12]anulí eren molt estables i no s'autocondensaven. Aquests anulins poden reaccionar amb potassi per acabar formant anions radicals i dianions. La ressonància magnètica nuclear dels desplaçaments químics de dos protons interns del dianió és negativa i ha sigut atribuïda a un corrent d'un anell aromàtic diamagnètic.

## Referències

* ↑ Navarro-Vázquez, A.; Schreiner, P.R. «1,2-Didehydro[10annulenes:  Structures, Aromaticity, and Cyclizations]». J. Am. Chem. Soc., 127, 22, 2005, pàg. 8150–8159. DOI: 10.1021/ja0507968.
* ↑ Gard, M.N.; Kiesewetter, M.K.; Reiter, R.C.; Stevenson, C.D. «[12Annulynes]». J. Am. Chem. Soc., 127, 46, 2005, pàg. 16143–16150. DOI: 10.1021/ja053886l.
# Albert Fabra i Foignet

Albert Fabra i Foignet (Buenos Aires, 1920 - Perpinyà, 14 d'octubre de 2011) fou un pintor. Fill de pare català i mare francesa, Va passar la seva infantesa a Girona per a anar a viure a Barcelona el 1923. Formà el primer grup de pintors de l'avantguarda de post-guerra a Catalunya amb Ramon Rogent i Perés i els germans J. Fín i Javier Vilató, amb alguns dels quals va marxar a París en finalitzar la Segona Guerra Mundial, gràcies a una beca de l'Institut Francès.
A París, Fabra s'instal·là en el taller de l'escultor Pablo Gargallo, que li havia cedit la vídua de l'artista, i s'integra completament en la vida artística parisenca. Amb els anys, abandonà la seva etapa postcubista per entrar en el lirisme formal, al mateix temps que va traslladar el seu taller al barri de Belleville (París), on viuria més de 20 anys. El 1985 va deixar París i es va establir a Perpinyà i a Port de la Selva. Va morir als 91 anys a l'Hospital de Perpinyà.
| « | "Mon faux neveu" | » |
| — Pablo Picasso |||

## Exposicions destacades

* 1943 - Galeries Reig de Barcelona.
* 1952 - Galeria Breteau de París
* 1965 - Galeria Motte, rue de Bonaparte, París
També va fer d'altres exposicions per Europa i els Estats Units

## Referències

* ↑ «Albert Fabra i Foignet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Biografia de Fabra (castellà)
* ↑ Cita al web oficial del pintor

## Enllaços externs

* Albert Fabra i Foignet - Lloc web oficial
# Ereixkigal

Ereixkigal (𒀭𒊩𒆠𒃲 Ereškigal, "gran dama sota terra") era la deessa de Kur o d'Irkalla, l'infern en la mitologia sumerobabilònica. És filla d'Anu, esposa de Nergal i germana d'Ixtar (amb qui la confonen alguns mites), era l'encarregada del judici final sobre el difunt. Va tenir diversos fills: amb Enlil va engendrar Namtar i amb Gugalanna el déu Ninazu. Simbolitza les estacions fredes, on la Terra no produeix, en un mite que va inspirar la història de Persèfone.
Els mites principals que parlen d'aquesta deessa expliquen que Nergal va descendir a l'infern i va mantenir relacions sexuals amb ella. El límit màxim per retornar al món dels vius era de sis dies. Segons una versió, ell va poder escapar abans del setè dia i la deessa, desesperada, va amenaçar Anu que retornaria tots els morts a la Terra si no li retornava el seu amant. Nergal va baixar a l'infern i la va reptar a lluitar. Victoriós, estava a punt de decapitar-la quan ella li confessà el seu amor i li oferí regnar junts. Segons una altra versió Nergal no va aconseguir fugir a temps, ja que quan anava a escapar, ella el va seduir amb un vestit transparent i quedà atrapat a l'inframón. Per amor, ella li va oferir de compartir el regne.
El mite principal on es parla d'Ereixkigal és l'anomenat Descens d'Inanna a l'inframón, on Inanna va a Irkalla al funeral de Gugalanna. Altres mites parlen de la relació amb Ninazu, originàriament el seu fill, però de vegades el seu marit, i també amb Ningishzida, una altra divinitat de l'inframón.

## Referències

* ↑ Black, Jeremy. Gods, demons and symbols of ancient Mesopotamia. Londres: British Museum Press, 1992, p. 83. ISBN 9780714117058.
* ↑ Wildwood, Gretchen; Rupert Matthews. Ancient Mesopotamian civilization. Nova York: Rosen Central, 2010, p. 26. ISBN 9781404280373.
* ↑ Choksi, M. «Ancient Mesopotamian Beliefs in the Afterlife». World history encyclopedia. [Consulta: 14 març 2022].
# Callionymus acutirostris

Callionymus acutirostris és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a les Illes Filipines.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)