OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Selecció de bàsquet del Líban

La Selecció de bàsquet del Líban és l'equip format per jugadors de nacionalitat libanesa que representa a la Federació Libanesa de Bàsquet en les competicions internacionals organitzades per la Federació Internacional de Bàsquet (FIBA) o el Comitè Olímpic Internacional (COI). Pertany a la zona FIBA Àsia.
L'any 1949 participà en el Campionat d'Europa, que, curiosament, es disputà a Egipte. També participà a l'edició de 1953. Entre 2001 i 2007 fou tres cops finalista al campionat asiàtic.

## Classificacions
### Campionats mundials

* 2002 - 16
* 2006 - 18
* 2010 - 17
* 2023 - 23

### Campionats asiàtics

* 1999 - 7
* 2001 - 2
* 2003 - 4
* 2005 - 2
* 2007 - 2
* 2009 - 4
* 2011 - 6
* 2013 - suspesa
* 2015 - 5
* 2017 - 6
* 2022 - 2

### Campionats europeus

* 1949 - 7
* 1953 - 15

### Jocs Asiàtics

* 2006 - 9

### Jocs Mediterranis

* 1951 - 5
* 2001 - 8

## Referències

* ↑ «A time when Egypt was on top of European basketball». FIBA. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ «EuroBasket 1949». fibaeurope.com. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «EuroBasket 1953». fibaeurope.com. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «FLB History». mygameday.app. [Consulta: 30 agost 2022].
# Sistema duodecimal

Sistema de nombres en matemàtiques :
El sistema duodecimal és un sistema numèric de base dotze. La seva base, com en el cas del sistema decimal, és racional.
S'utilitza sobretot en societats anglosaxones que utilitzen magnituds de mesura en aquesta base, com els peus, les polzades, les unces, etc.

## Multiplicació

La taula de multiplicar al sistema duodecimal o de base 12 és la següent:
| × | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | A | B | 10 |
| 1 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | A | B | 10 |
| 2 | 2 | 4 | 6 | 8 | A | 10 | 12 | 14 | 16 | 18 | 1A | 20 |
| 3 | 3 | 6 | 9 | 10 | 13 | 16 | 19 | 20 | 23 | 26 | 29 | 30 |
| 4 | 4 | 8 | 10 | 14 | 18 | 20 | 24 | 28 | 30 | 34 | 38 | 40 |
| 5 | 5 | A | 13 | 18 | 21 | 26 | 2B | 34 | 39 | 42 | 47 | 50 |
| 6 | 6 | 10 | 16 | 20 | 26 | 30 | 36 | 40 | 46 | 50 | 56 | 60 |
| 7 | 7 | 12 | 19 | 24 | 2B | 36 | 41 | 48 | 53 | 5A | 65 | 70 |
| 8 | 8 | 14 | 20 | 28 | 34 | 40 | 48 | 54 | 60 | 68 | 74 | 80 |
| 9 | 9 | 16 | 23 | 30 | 39 | 46 | 53 | 60 | 69 | 76 | 83 | 90 |
| A | A | 18 | 26 | 34 | 42 | 50 | 5A | 68 | 76 | 84 | 92 | A0 |
| B | B | 1A | 29 | 38 | 47 | 56 | 65 | 74 | 83 | 92 | A1 | B0 |
| 10 | 10 | 20 | 30 | 40 | 50 | 60 | 70 | 80 | 90 | A0 | B0 | 100 |

## Nombres primers

En qualsevol base, un nombre primer és aquell enter que no pot dividir-se per cap altre nombre enter, tret de l'1 o de si mateix, i obtenir un altre enter. Com les multiplicacions són diferents al sistema de base 12 que al de base 10 (sistema decimal), els nombres primers en ambdues bases són diferents. Així, a la base 12 resulta que els nombres primers només poden acabar en 1, 5, 7 ó B (excepte els nombre 2 i 3).
La quantitat de nombres primers és, com a les altres bases infinites (inclosa la decimal), infinita. Els primers nombres primers a les bases decimal i duocecimal són:
| En base duodecimal | 2 | 3 | 5 | 7 | B | 11 | 15 | 17 | 1B | 25 | 27 | 31 | 35 | 37 | 3B | 45 | 4B | 51 | 57 | 5B | 61 | 67 | 6B | 75 | 81 | 85 | 87 | 8B | 91 | 95 | A7 | AB | B5 | B7 | ... |
| En base decimal | 2 | 3 | 5 | 7 | 11 | 13 | 17 | 19 | 23 | 29 | 31 | 37 | 41 | 43 | 47 | 53 | 59 | 61 | 67 | 71 | 73 | 79 | 83 | 89 | 97 | 101 | 103 | 107 | 109 | 113 | 127 | 131 | 137 | 139 | ... |

## Divisors

El nombre 12 té com a divisors: 1, 2, 3, 4, 6 i 12; mentre que el 10 només té: 1, 2, 5 i 10; això fa que trobar els divisors dels nombres en base 12 sigui en general més ràpid que fer-ho en base 10. Així:
* Els nombres acabats en 0 són múltiples de 12, és a dir, divisibles (obtenint un nombre enter) per 12.
* Els nombres parells en base 12 són tots aquells que acabin en 0, 2, 4, 6, 8 ó A.
* Els nombres acabats en 0, 4 i 8; en base 12; són parells i múltiples de 4.
* Els nombres acabats en 0, 3, 6 i 9; en base 12; són múltiples de 3.
* Els nombres acabats en 0 i 6; en base 12; són múltiples de 3 i de 6.
# Uvita

L'uvita és un mineral que pertany al grup de la turmalina. Va ser descoberta l'any 1929 a la província d'Uva (Sri Lanka), d'on pren el seu nom. Va ser redefinida per la IMA l'any 2011 en dos minerals: fluoruvita i uvita (OH-dominant), totes dues espècies termes extrems d'una sèrie.

## Característiques químiques

És un alumino-silicat amb anions addicionals de borat, i cations de calci, magnesi i alumini. La seva estructura molecular és de ciclosilicat en anells de sis tetraedres de sílice, amb anions complexos aïllats.
Forma una sèrie de solució sòlida amb la dravita (NaMg₃Al₆(BO₃)₃Si₆O$_{18}$(OH)₄), en la qual la substitució gradual del calci per sodi va donant els diferents minerals de la sèrie.
És l'anàleg amb magnesi de la feruvita (Ca(Fe$^{2+}$)₃(Al₅Mg)(BO₃)₃Si₆O$_{18}$(OH)₃F).
A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impureses: manganès, titani, sodi, crom, vanadi, aigua i zinc, que li donen diferents tonalitats de color.

## Formació i jaciments

Apareix típicament en roques pegmatites riques en calci que han estat sotmeses a metamorfisme de contacte i processos metasomàtics amb addició de bor. Sol trobar-se associat a altres minerals com: calcita, dolomita, tremolita, apatita o escapolita.

## Usos

Pot ser tallat i empleat com a gemma en joieria.

## Referències

* ↑ «Uvite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ Kunitz, W., 1929. "BeitrÄage zur Kenntnis der magmatischen Assoziationen. I. Die Mischungsriehen in der Turmalingruppe und die genetischen Beziehungen zwischen Turmalinen und Glimmern [hypothetical end member]". Chem. Erde, 4, 208-251, esp. 221.
* ↑ Leavens, P.B., Rheingold, A.L., y Dietrich, R.V., 1988, "Crystal structure of a uvite-schorl tourmaline". V.M. Goldschmidt conference; program and abstracts: 56.
* Uvita, webmineral.com.
* Manual de uvita, Mineral Data Publishing.

## Enllaços externs

* Base de dades de Gemmes (anglès)
# Treinta y Tres

Treinta y Tres és una ciutat de l'est de l'Uruguai, capital del departament homònim sobre la riba esquerra del riu Olimar, es troba a la zona oriental del territori, a 286 km de Montevideo. Antigament, en aquest lloc es podia travessar el riu i era la ruta des de Montevideo a Río Branco.

## Història

La ciutat rep el seu nom del desembarcament dels trenta-tres orientals, croada que van emprendre trenta-tres cabdills, liderats per Juan Antonio Lavalleja, el 1825, des del territori que avui és l'Argentina per recuperar la independència de la Província Oriental, en aquell moment sota domini portuguès amb el nom de Província Cisplatina.
Finalitzada la Guerra Gran, els veïns de la campanya van començar a associar-se i buscar sancionar legalment aquests poblats que s'aixecaven. És així que al Pas Real de l'Olimar, on conflueixen el riu Olimar amb el rierol Yerbal Grande, es va crear el poble De los Treinta y Tres el 1853, sota la presidència de Juan Francisco Giró.
Sis anys després, el 1859, es va inaugurar la primera escola per a nens i el seu primer mestre va ser Anselmo Basaldúa. Tres anys després, el 1862, va començar a funcionar la primera escola per a nenes.
El primer viatge que uneix a Treinta y Tres amb Montevideo es va realitzar el 1861 per un servei de diligències. No obstant això, el 1866 aquest servei es va transformar en permanent, unint també la ciutat amb Rio Branco, Melo i Nico Pérez, al departament de Florida.

## Demografia

Segons el cens del 2004, tenia 25.711 habitants, la qual cosa la converteix en una de les capitals departamentals més petites del país.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 21.451 | 23.448 | 25.122 | 30.792 | 25.711 |

## Economia

La seva economia s'ha basat sempre en la ramaderia i en productes derivats. En l'actualitat també es conrea arròs a les riberes de la llacuna Merín, sobre el litoral oriental. Aquesta activitat ha donat un gran impuls a l'economia de la regió, fomentant-ne la indústria de productes precuinats i la instal·lació de molins arrossers.

## Fills il·lustres

* José D'Elía Correa, líder sindicalista, doctor honoris causa i candidat vicepresidencial el 1984.

## Referències

* ↑ Distàncies aproximades dins l'Uruguai (castellà)
* ↑ Informació sobre Treinta y Tres Arxivat 2009-05-22 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Intendència Municipal de Treinta y Tres Arxivat 2006-01-28 a Wayback Machine. (castellà)
* Pàgina web de Treinta y Tres (castellà)
* Informació sobre la ciutat a welcomeuruguay.com (castellà)
# 183
## Esdeveniments

* Roma: és desarticulat un complot contra l'emperador Còmmode.

## Naixements

* Zhen Luo, esposa de l'emperador Cao Pi de l'estat de Cao Wei (m. 221).

## Necrològiques

* Capri (Itàlia): Ànnia Lucil·la, emperadriu vídua de Luci Aureli Ver, assassinada per ordre del seu germà l'emperador romà Còmmode.
* Roma: Tarruntè Patern, prefecte del pretori sota Còmmode, executat per traïció.
* Roma: Ummidi Quadrat, noble romà, executat per traïció.
* Antioquia (Síria): Teòfil, patriarca de la ciutat.

## Referències

* ↑ McHugh, John S. The Emperor Commodus: God and Gladiator (en anglès). Casemate Publishers, 2015-08-31. ISBN 978-1-4738-7167-0.
* ↑ Lian, Xinda. 6. Heroes from Chaotic Times: The Three Caos (en anglès). Columbia University Press, 2018-08-06, p. 99–115. DOI 10.7312/cai-18536-012/html. ISBN 978-0-231-54612-6.
* ↑ Stevenson, Seth William. A Dictionary of Roman Coins, Republican and Imperial (en anglès). G. Bell and Sons, 1889, p. 99.
# Sarah Lawrence College

La Sarah Lawrence College és una universitat privada dedicada al que s'anomenen arts liberals als Estats Units. Es troba al sud del Comtat de Westchester, Nova York, a la ciutat de Yonkers, a uns 25 km al nord de Manhattan.
La universitat és coneguda pels rigorosos estàndards acadèmics, la baixa ràtio d'estudiants per professorat i cursos d'estudi altament individualitzats. L'escola porta un model educatiu segons el Sistema de Supervisió d'Oxford i Cambridge, amb tutories personalitzades per a cada estudiant de la facultat, que són un component clau en tots els àmbits d'estudi.
La universitat emfasitza l'ensenyament acadèmic en humanitats, arts escèniques i literatura i posa un alt valor en l'estudi independent. Originàriament fou una universitat per a dones, Sarah Lawrence va passar a un sistema coeducacional el 1968.

## Referències

* ↑ «Sarah Lawrence College». U.S.News. [Consulta: 22 desembre 2020].
* ↑ «Scholarships at Sarah Lawrence College», 04-05-2019. [Consulta: 22 desembre 2020].
* ↑ «Vassar Miscellany News 21 February 1968 — Vassar Newspaper & Magazine Archive». [Consulta: 22 desembre 2020].
# Beatus de Silos

El Beatus de Silos és un manuscrit il·luminat que conté el comentari a l'Apocalipsi de Beat de Liébana. Fou produït a l'Abadia de Silos, i, com indica el còdex mateix, acabat el 1091 per la part escrita i el 1109 per les il·luminacions. Actualment es conserva a la British Library de Londres amb la signatura Add. Ms. 11695.

## Descripció

El còdex consta de 279 folis de pergamí de 380 x 240 mm; escrit a doble columna amb 39 línies per pàgina. Fou iniciat el 1091 pels escribes Munnio i Dominico, sota els abaciats de Fortunius i Nunnius, i completat el 1109 per l'il·luminador Petrus, sota l'abaciat de Johannes.
El contingut del còdex és el següent
* quatre folis d'un antifonari mossàrab enquadernats, en l'ordre equivocat, al còdex; s'hi inclogué una miniatura el 1109 (ff. 1r-4v)
* el comentari de Beat de Liébana a l'Apocalipsi (ff. 5v-217v)
* extractes de les Etimologies d'Isidor de Sevilla (ff. 218r-219v)
* comentari de Sant Jeroni sobre el Llibre de Daniel (ff. 220r-266r)
* altres textos miscel·lanis que el manuscrit atribueix a Jeroni, Gregori i Agustí (ff. 268r-279v).
Entre les 104 miniatures en color, enriquides amb or i plata, destaquen el mapamundi dels folis 39v-40r i altres a doble foli; també diverses a mig foli.

## Història

El manuscrit va arribar a la British Library el 1840 per compra a Josep Bonaparte, rei d'Espanya de 1808 a 1813. La història anterior coneguda es remunta al segle XXII quan pertangué al cardenal Antonio de Aragó (1618-1650) i al seu germà, el també cardenal Pascual de Aragó (1626-1677) que el deuria llegar al col·legi de San Bartolomé de Salamanca el 1677. El 1770 encara hi està inventariat. Quan es va dissoldre el col·legi arribà a les col·leccions reials, on s'hi menciona de 1799 a 1801. D'aquí seria tret d'Espanya per Josep Bonaparte.

## Galeria

* Folis 23v-24r (Sant Joan a la ciutat d'Efes, 23v)
* Foli 105v; el cinquè segell; les ànimes dels difunts davant de l'altar
* Folis 147v-148r; la batalla entre la serp i el fill de la dona
* Foli 240r; visió de Daniel de les quatre bèsties del mar

## Referències

* ↑ Segons la descripció de la British Library http://www.bl.uk/manuscripts/FullDisplay.aspx?ref=Add_MS_11695 Arxivat 2018-11-21 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* J. Williams, The Illustrated Beatus: A Corpus of the Illustrations of the Commentary on the Apocalypse, 5 vols (London, 1994-2002), volum I, pp. pp. 31-40, figures 221-350
* Edició facsímil: Beatus of Liébana: Codex of Santo Domingo de Silos Monastery, Barcelona: Moleiro, 2001-2003

## Enllaços externs

* Catàleg de la British Library, descripció completa del ms (accés a la versió digitalitzada clicant sobre les imatges) Arxivat 2018-11-21 a Wayback Machine.
* Web del facsímil (amb fotografies i comentaris de detall clicant sobre les fotografies)
# Benamargosa

Benamargosa és un municipi d'Andalusia, a la província de Màlaga.
Es coneix popularment com "Gibraltar el Chico", degut al fet que antigament, gran part dels seus veïns es dedicava al contraban de tabac procedent de Gibraltar, pel que se li va adjudicar aquest nom per tota la província i part dels voltants.
# Sistema d'unitats

Un sistema d'unitats és un conjunt consistent d'unitats de mesura. Defineixen un conjunt bàsic d'unitats de mesura a partir del qual se'n deriven d'altres. Existeixen diversos sistemes d'unitats:
* Sistema Internacional d'Unitats (SI): és el sistema més utilitzat.
* Sistema mètric decimal: primer sistema unificat de mesures.
* Sistema CGS: les unitats bàsiques són el centímetre, el gram i el segon.
* Sistema natural: les unitat s'escullen de tal manera que certes constants físiques valguin exactament 1.
* Sistema tècnic d'unitats: derivat del sistema mètric. Actualment en desús.
* Sistema anglosaxó o sistema imperial: utilitzat pels països anglosaxons.

## Vegeu també

* Magnitud física
* Conferència General de Pesos i Mesures
* Convenció del Metre
# Ventrifossa vinolenta

Ventrifossa vinolenta és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 23 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 745-825 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Caledònia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert C. H. & Hubbs C. L. 1920. Contributions to the biology of the Philippine Archipelago and adjacent regions. The macrouroid fishes of the Philippine Islands and the East Indies. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 100, v. 1 (pt 7). 369-588.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T. i N.R. Merrett, 1997. Pisces, Gadiformes: Taxonomy of grenadiers of the New Caledonian region, southwest Pacific. Mem. Mus. Natl. Hist. Nat. (176):473-570.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Túnel cubital del colze

El túnel cubital del colze (o senzillament túnel cubital) o canal epitrocleoolecranià o túnel epitrocleoolecranià és un espai del colze medial i dorsal que permet el pas del nervi cubital al voltant del colze. Està vorejat medialment per l'epitròclea, lateralment per l'olècran (del cúbit) i l'arc tendinós que uneix els caps humeral i cubital del múscul cubital anterior. El sostre del túnel cubital és elàstic i està format per un retinacle trilaminar miofascial (també conegut com a lligament epicondiloolecranià o banda d'Osborne). En el 14% dels individus, el sostre d'aquest túnel està cobert pel múscul epitrocleoanconi, un múscul variant.
La compressió crònica del nervi cubital al túnel cubital es coneix com a síndrome del túnel cubital del colze, una forma de lesió per esforços repetitius semblant a la síndrome del túnel carpià (tot i que el paper de l'estrès repetitiu en la causa de la síndrome del túnel carpià és controvertit).

## Referències

* ↑ Moore, Keith L. Clinically Oriented Anatomy 6th Ed.. Baltimore, MD: Lippincott, Williams and Wilkins, 2010, p. 770. ISBN 978-07817-7525-0.
* ↑ Macchi, Veronica; Tiengo, Cesare; Porzionato, Andrea; Stecco, Carla; Sarasin, Gloria; Tubbs, Shane; Maffulli, Nicola; De Caro, Raffaele «The cubital tunnel: a radiologic and histotopographic study». Journal of Anatomy, vol. 225, 2, 01-08-2014, pàg. 262–269. DOI: 10.1111/joa.12206. ISSN: 1469-7580. PMC: 4111932. PMID: 24917209.
* ↑ Suwannakhan, Athikhun; Chaiyamoon, Arada; Yammine, Kaissar; Yurasakpong, Laphatrada; Janta, Sirorat; Limpanuparb, Taweetham; Meemon, Krai «The prevalence of anconeus epitrochlearis muscle and Osborne's ligament in cubital tunnel syndrome patients and healthy individuals: An anatomical study with meta-analysis». The Surgeon: Journal of the Royal Colleges of Surgeons of Edinburgh and Ireland, vol. 19, 6, 2021, pàg. e402–e411. DOI: 10.1016/j.surge.2020.12.006. ISSN: 1479-666X. PMID: 33551294.
* ↑ Szabo RM «Natural History and Conservative Management of Cubital Tunnel Syndrome». Hand Clinics, vol. 23, 3, 2007, pàg. 311–318. DOI: 10.1016/j.hcl.2007.05.002. PMID: 17765583.
* ↑ «Cubital Tunnel Syndrome: Cell Phone Elbow | Health News and Tips For Computer Users and Abusers». Arxivat de l'original el 2007-07-14. [Consulta: 31 agost 2007].
* ↑ Kao, Stephanie Y. «Carpal Tunnel Syndrome As an Occupational Disease». The Journal of the American Board of Family Practice, vol. 16, 6, 01-11-2003, pàg. 533–542. DOI: 10.3122/jabfm.16.6.533. PMID: 14963080 [Consulta: 15 juny 2008].
* ↑ Werner, Robert A. «Evaluation of Work-Related Carpal Tunnel Syndrome». Journal of Occupational Rehabilitation, vol. 16, 2, 01-06-2006, pàg. 201–216. DOI: 10.1007/s10926-006-9026-3. PMID: 16705490.
# 200 Km.

200 km. és una pel·lícula documental espanyola estrenada el gener de 2004 codirigida pels membres del col·lectiu «Discusión 14»: Tània Balló, Núria Campadabal, Ricard Carbonell, Oscar Martinez Chamorro, Roger Comella, Aymar del Amo, Nora B. González, Marco Iglesias, David Linares i Elisa Martínez.

## Sinopsi

Un grup de joves cineastes fa un seguiment, motxilla a l'esquena, de les sis marxes de protesta organitzades pels antics treballadors de Sintel, uns 1.800 acomiadats que havien ocupant durant uns mesos el Passeig de la Castellana de Madrid uns mesos amb el "Campamento Esperanza". En no veure's complides les seves demandes, van decidir organitzar una marxa de 10 dies i 200 kilòmetres recorrent les sis carreteres nacionals de l'Estat espanyol per trobar-se l'1 de maig de 2002 a Madrid. Un altre grup es queda a la ciutat fent el seguiment del que esdevé relacionat amb aquestes manifestacions.

## Recepció

Fou presentada a la secció Made in Spain del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2003. També fou nominada al millor documental als III Premis Barcelona de Cinema.

## Referències

* ↑ S'estrena "200 km", un documental sobre les marxes de protesta d'extreballadors de Sintel, ccma.cat, 7 de gener de 2004
* ↑ 200 km al web de Núria Campabadal
* ↑ 200 km Arxivat 2021-04-15 a Wayback Machine. a cinerama.es
* ↑ 200 KM al web del Festival
* ↑ "El lobo", "Inconscientes" i "Cámara oscura", favorites als premis Barcelona de cinema, ccma.cat, 1 de febrer de 2005

## Vegeu també

* El efecto Iguazú