OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Almedia

Almedia és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.056 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Almedia tenia 1.056 habitants, 467 habitatges, i 335 famílies. La densitat de població era de 647,2 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 467 habitatges en un 25,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,7% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,4% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 29,9% de 45 a 60 i un 21% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.403 $ i la renda mediana per família de 46.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.830 $ mentre que les dones 27.083 $. La renda per capita de la població era de 18.262 $. Entorn del 4,4% de les famílies i el 7,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Almedia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Almedia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cacic de carpó escarlata

El cacic de carpó escarlata (Cacicus microrhynchus) és un ocell de la família dels ictèrids (Icteridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva i vegetació secundària des d'Hondures, cap al sud, a través de Panamà fins l'Equador.

## Taxonomia

Alguns autors consideren que la població meridional, des de Panamà cap al sud, és en realitat una espècie diferent:
* Cacicus pacificus Chapman, 1915 - cacic del Pacífic

## Referències

* ↑ cacic de carpó escarlata «Cacic de carpó escarlata». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
* ↑ cacic del Pacífic «Cacic de carpó escarlata». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Whistle

El Whistle o flauta britànnica (en el seu significat més estricte significa "xiulet" en anglès) fa referència a un tin o low whistle, una mena de flauta escocès, anglès, irlandès dels més significatius en la música celta. És un simple instrument de vent de fusta de sis forats. És un tipus de flauta, que la situa en la mateixa classe que la flauta dolça, la fipple, la siyotanka (flauta nativa americana) i altres instruments de vent de fusta que compleixen aquests criteris, que va estretament associat a la música folk celta i australiana.
El whistle modern és originari de Gran Bretanya en particular d'Anglaterra. Però no va ser fins al segle xix que es va elaborar el whistle que avui dia coneixem. Es va anomenar "tin whistle", (també conegut per "xiulet irlandès", "penny whistle", "flageolet" o "feadóg" en irlandès).
El whistle és un instrument molt antic. El seu naixement cal cercar-lo a la Xina ara fa uns cinc mil anys i arribà a Europa al segle xi. Però no fou fins al segle xix, a Anglaterra, que s'elaborà el whistle que avui en dia coneixem a mans de Clarke. L'anomenà "Tin Whistle" (també conegut com a tin(-)whistle, Penny Whistle o penny whistle o simplement whistle, Irish whistle o Irish Flute, Scottish penny whistle, (English), Belfast hornpipe o Clarke London flageolet, (tin) Flageolet o Feadóg (stáin) (en gaèlic).
Era una petita flauta metàl·lica de 6 forats. Als anys 1950, fou introduïda la boqueta de plàstic, la manera més usual de trobar-lo avui en dia. Ja als anys 1970, Overton creà el famós Low Whistle (Whistle baix), afinat una octava per sota.
Avui dia existeixen moltes empreses dedicades a l'elaboració del Low i Tin Whistle en diferents països. N'hi ha de molt variats, amb diverses tonalitats (l'original és D), i de diferents materials: metall, bambú i fins i tot plàstic. A causa de la seva popularitat, actualment hi ha una gran quantitat d'artistes que interpreten el Whistle. A l'estat espanyol, els més coneguts són els gallecs Carlos Núñez i Milladoiro.

## Enllaços externs

* Whistlemania Arxivat 2009-09-08 a Wayback Machine.
* Botiga de whistles
# Batalla de la badia de Vigo

La batalla naval de la badia de Vigo es va lluitar el 23 d'octubre durant la Guerra de Successió Espanyola entre els estols aliat de George Rooke i Philips van Almonde contra l'estol de Manuel de Velasco y Tejada protegit pels francesos de François Louis Rousselet.

## Antecedents

En setembre de 1701 es constitueix la Gran Aliança de la Haia formada per l'Arxiducat d'Àustria, el Regne d'Anglaterra, les Províncies Unides i Dinamarca, declarant la guerra al Regne de França i a la Monarquia Hispànica de Felip V d'Espanya el juny de 1702.
George Rooke havia estat enviat amb un gran estol anglo-holandès a capturar Cadis amb l'objectiu d'establir una base naval per a la flota angloholandesa prop del mediterrani, sent derrotat, però sabent que l'estol amb un tresor d'Amèrica, el major mai enviat, havia sortit de l'Havana i va fondejar a Vigo no podent arribar a Cadis, el seu destí, i determinat a aconseguir un rèdit de l'expedició, Rooke es va retirar a Lisboa enfilant cap a Galícia.

## Els preparatius

François Louis de Rousselet, el marquès de Châteaurenault havia fortificat el port amb un mur de fusta i cobert per l'artilleria situada en els forts de la ciutat i de l'illa de San Simón, a prop de Redondela i posicionant a la majoria dels seus homes per cobrir-la.

## Batalla

El 18 d'octubre foren enviats dos exploradors que van retornar el 20 amb la informació que la flota, formada per vint-i-dos galions espanyols i divuit navilis francesos que havien descarregat la plata i esperaven ordres a prop de Redondela, on havien preparat una murada de fusta.
El 23 d'octubre George Rooke va atacar Vigo enviant a Thomas Hopsonn a bord del vaixell insignia HMS Torbay a envestir el mur per capturar el port, mentre la infanteria de Philips van Almonde es dirigia a capturar els forts, aconseguint tots els objectius, i capturant o destruint tots els vaixells, però només capturant una petita part de la plata, car la resta ja havia estat descarregada.

## Referències

* ↑ (anglès) Admiral Sir George Rooke, The Battle of Vigo

## Enllaços externs

* (anglès) (gallec) The battle of Vigo Bay. III Centenary 1702-2002
# Via bronze

La via bronze, en accés obert, és la via d'accés a publicacions en què el text dels articles es pot consultar lliurement, però l'editorial conserva tots els drets d’explotació dels documents. La revista, en aquest cas, és d'accés gratuït, però no d'accés obert perquè no disposa d'una llicència que permeti la reutilització ni redistribució del contingut.

## Referències

* ↑ «Ciència oberta: coneixes les diverses vies de publicació dels resultats de la recerca en accés obert?». ConsCiènciaUrl. Butlletí de recerca i divulgació centífica, 22-02-2021. [Consulta: 19 juliol 2021].
* ↑ «Las 5 rutas para llegar al acceso abierto: verde, dorada, bronce, híbrida y diamante». Universo Abierto. Biblioteca de Traducción y Documentación de la Universidad de Salamanca. Arxivat de l'original el 15 de novembre 2021. [Consulta: 19 juliol 2021].
* ↑ «Acceso abierto». Recolecta. Fundación Española para la Ciencia y la Tecnología. Arxivat de l'original el 15 de novembre 2021. [Consulta: 19 juliol 2021].
# Babele

Babele (que significa en romanès les dones velles) és el nom que es dona a una zona de l'altiplà de les muntanyes Bucegi a Romania, dins dels Carpats del Sud.
Babele és una de les destinacions turístiques més populars del país. El nom prové d'algunes formacions rocoses en forma de bolet, fruit de l'erosió i de la duresa variable de les capes rocoses.
L'Esfinx de Bucegi és una altra formació rocosa de la mateixa zona, anomenada pel seu aspecte semblant a l'esfinx.
El xalet Babele és accessible amb telefèric des de Bușteni o per carretera. També s'hi pot accedir a peu, des de Bușteni per Valea Jepilor (vall de Juniper), o des de la cresta de les muntanyes Bucegi, des del desafiament de Piatra Arsă (La roca cremada).

## Vegeu també

* Set meravelles naturals de Romania

## Referències

* ↑ Mallows, Lucy. Transylvania : the Bradt travel guide. Third edition, 2017. ISBN 978-1-78477-053-2.
* ↑ ROBERTS, JAMES. KLOP, JANNEKE. MOUNTAINS OF ROMANIA : trekking and walking in the carpathian mountains.. [S.l.]: CICERONE PRESS, 2020. ISBN 1-85284-948-7.
# Can Vidal

«Can Vidal» té aquests significats:
* Can Vidal (Agullana), edifici modernista a la localitat d'Agullana (l'Alt Empordà)
* Can Vidal (Fogars de la Selva), mas al municipi de Fogars de la Selva (la Selva)
* Can Vidal (Maçanet de Cabrenys), obra eclèctica de Maçanet de Cabrenys (l'Alt Empordà)
* Can Vidal (Maçanet de la Selva), masia de Maçanet (la Selva)
* Can Vidal (Mont-ras), edifici gòtic a Mont-ras (el Baix Empordà)
* Can Vidal (la Palma de Cervelló), masia al municipi de la Palma de Cervelló (el Baix Llobregat)
* Can Vidal (Osor), casa a Osor (la Selva)
* Can Vidal (Santa Margarida de Montbui), masia de Santa Margarida de Montbui (l'Anoia)
* Can Vidal (Santa Maria de Palautordera), masia de Santa Maria de Palautordera (Vallès Oriental)
* Can Vidal (Sils), masia de Sils (la Selva)
* Can Vidal (Vilobí d'Onyar), masia al nucli urbà de Vilobí d'Onyar (la Selva)
* Can Vidal de Penedes, masia al terme de Llagostera (el Gironès)
* Can Vidal de Llobatera, conjunt d'edificacions al terme de Llagostera (el Gironès)
* Can Vidal o casa Vidal de Llobatera, edifici al nucli de Llagostera (el Gironès)
* Can Vidal de la Serra, masia a Sant Pere de Ribes (el Garraf)
* Can Vidal i Mascaró, edifici al municipi de Vilanova i la Geltrú (el Garraf)
* Can Vidal i Quadres, casa de Sitges (el Garraf)
* Casa de Colònies Can Vidal, antic edifici a la Vall de Boí (l'Alta Ribagorça)
* Molí Can Vidal, obra de Madremanya (el Gironès)
* Pont de Can Vidal, pont de pedra d'una sola arcada a Osor (la Selva)
* Turó de Can Vidal, muntanya al municipi de Santa Margarida de Montbui (l'Anoia)
* Serra de Can Vidal, serra al municipi de Copons (l'Anoia)
# Zahínos

Zahínos és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Personatges il·lustres

* Suceso Portales, anarcofeminista membre de Mujeres Libres

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Almazul

Almazul és un municipi espanyol ubicat a la província de Sòria, dins la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita amb Mazaterón, Zárabes, Gómara, Ledesma de Soria i Villaseca de Arciel.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1960 | 1970 |
| 467 | 529 | 508 | 532 | 545 | 430 | 436 |
Evolució demogràfica :
| 1986 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 252 | 238 | 205 | 167 | 131 | 121 | 114 |
# Calenzana

Calenzana (en cors Calenzana) és un municipi sota l'estat francès, situat a Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 1.722 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.050 | 1.061 | 1.478 | 1.623 | 1.535 | 1.722 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Pierre Guidoni | | |

## Galeria d'imatges

* Vista des del golf de Calvi
* Foto presa des de la GR20, maig 2005
* Calenzana
* Capella de Sainte-Restitude
* Capella de Sainte-Restitude
* St. Blaise el 2005
* Església parroquial de St. Blaise restaurada
* St. Blaise
* Cofraria de Sainte Croix
* Oratori St. Antoine
* Plaça del Monument als Morts
* Ruelle
* Artesania local
* Residència de Lutzibeu
* Residència de Lutzibeu
* Platja i llogaret de L'Argentella
# Welshita

La welshita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la rhönita. Va ser anomenada en honor de Wilfred Reinhardt Welsh (1915-2002).

## Característiques

La welshita és un inosilicat de fórmula química Ca₄[Mg$_9$Sb5+ 3]O₄[Si₆Be₃AlFe3+ 2O$_{36}$]. Cristal·litza en el sistema triclínic. Els seus cristalls són prismes rabassuts paral·lelament a [001], poden estar aplanats en {010} i mesuren fins a 3 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la welshita pertany a «09.DH - Inosilicats amb 4 cadenes senzilles periòdiques, Si₄O₁₂» juntament amb els següents minerals: leucofanita, ohmilita, haradaïta, suzukiïta, batisita, shcherbakovita, taikanita, krauskopfita, balangeroïta, gageïta, enigmatita, dorrita, høgtuvaïta, krinovita, makarochkinita, rhönita, serendibita, wilkinsonita, safirina, khmaralita, surinamita, deerita, howieïta, taneyamalita, johninnesita i agrel·lita.

## Formació i jaciments

La welshita va ser descoberta a Långban (Värmland, Suècia) en skarn hematític-dolomític. Es tract de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Welshite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 «Welshite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 24 maig 2018].
# Barxa de Lor

Santa Mariña de Barxa de Lor és una parròquia del municipi gallec d'A Pobra do Brollón, a la província de Lugo. Limita amb les parròquies de Salcedo al nord, Vilar de Lor a l'est, Quintá de Lor al sud-est i sud, i Abrence a l'oest.
El 2015 tenia 48 habitants agrupats en 8 entitats de població: Barxa, A Carballeira, O Castro, A Labrada, A Lama, A Marquesa, Peago i A Ponte.
Entre el seu patrimoni destaca l'església de Santa Mariña. Les festes se celebren en el mes de juliol a A Labrada en honor de la Verge del Carme (Virxe do Carme).

## Referències

* ↑ «Dades de l'Institut Gallec d'Estadística (IGE)». Arxivat de l'original el 2016-01-09. [Consulta: 19 abril 2021].
# Veľká Dolina

Veľká Dolina és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2021 tenia 683 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1956, quan es va separar del municipi de Mojmírovce.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12-04-2022. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «História obce» (en eslovac). Obec Veľká Dolina. Arxivat de l'original el 31 de desembre 2021. [Consulta: 7 agost 2022].
# Balestraïta

La balestraïta és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la mica trioctaedral. Rep el nom en honor de Corrado Balestra (1962, Millesimo, Itàlia), químic professional i prominent mineralogista amateur i col·leccionista especialitzat en la mineralogia de Ligúria.

## Característiques

La balestraïta és un fil·losilicat de fórmula química KLi₂V$^{5+}$Si₄O₁₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013, i la primera publicació data del 2014. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es tracta d'un mineral del grup de la mica caracteritzat per un alt contingut en vanadi i lliure d'alumini. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 2,5 i 3.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Cerchiara, situada a Borghetto Vara, dins la província de La Spezia, a Ligúria, Itàlia, on sol trobar-se associada a altres minerals com el quars, l'hematites i la calcita. La localitat tipus d'aquest mineral és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie.

## Referències

* ↑ «Balestraite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 novembre 2018].
# Can Vidal (Agullana)

Can Vidal —avui can Coto— és un edifici modernista situat a la localitat d'Agullana, a l'Alt Empordà, inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció i historia

La construcció de l'edifici, destinat a ús familiar particular, fou encarregada a finals del segle xix pel geòleg i enginyer de mines Lluís Marià Vidal a l'arquitecte Josep Azemar i Pont, i fou finalitzat l'any 1910.
Es tracta d'una casa de tres nivells, entre mitgeres, situada a prop del nucli antic, amb dues façanes. La façana principal, que dona a la plaça Major i al carrer Dolors Gomis, té un simulat portal adovellat i un finestral trigeminat amb acurat treball en el forjat i en el guardapols, tipus que es repeteix als altres finestrals. De la planta sobresurt la balconada amb ferro treballat als dos balcons, sota la terrassa hi ha unes arquacions cegues. La façana posterior té una petita portalada d'accés. Les obertures són en arcades de quart de punt, de la planta pis sobresurt una galeria amb tres obertures separades per dues columnes.

## Referències

* 1 2 Gurri, 1992, p. 23.
* 1 2 «Història». ca.agullana.cat. Ajuntament d'Agullana. [Consulta: 9 agost 2017].
* 1 2 «Can Vidal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2017].
* ↑ «Can Vidal (Agullana - Alt Empordà)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2017].

## Bibliografia

* Gurri, Francesc. Pobles de Catalunya. Barcelona: Abadia de Montserrat, 1992. ISBN 8478263268.
# Willamina

Willamina és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 1.844 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Willamina tenia 1.844 habitants, 666 habitatges, i 480 famílies. La densitat de població era de 827,9 habitants per km².
Dels 666 habitatges en un 39% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,1% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 27,9% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,4% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.326$ i la renda mediana per família de 37.250$. Els homes tenien una renda mediana de 30.082$ mentre que les dones 22.432$. La renda per capita de la població era de 13.349$. Aproximadament el 10,9% de les famílies i el 14,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Willamina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Willamina». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Almeda (desambiguació)

«Almeda» té aquests significats:
* Transports:
** Estació d'Almeda, una estació de la Línia Llobregat-Anoia dels FGC a Cornellà de Llobregat.
* Geografia:
** Barri d'Almeda, barri de Cornellà de Llobregat.
# Calor latent

La calor latent, calor de transformació o calor de canvi d'estat és la quantitat d'energia per unitat de massa absorbida o alliberada per una substància química per tal d'aconseguir un canvi d'estat i sense variar la seva temperatura. Seria la quantitat de calor bescanviat durant una transició entre dos estat (de líquid a sòlid, de líquid a gas, etc.) i aquesta calor bescanviada depèn principalment del tipus de substància i de l'estat inicial i final. El terme va ser introduït vers el 1750 pel metge, físic i químic escocès Joseph Black.
La teoria cinètica interpreta la calor latent de la manera següent: durant la transició entre dos estats d'un sistema termodinàmic, l'energia proporcionada (absorbida) per la substància no ha d'incrementar (o decrementar) la seva temperatura, sinó que actua sobre els enllaços intermoleculars. Per exemple, si fem bullir aigua, la calor subministrada no elevarà la seva temperatura per sobre de 100 °C, però servirà per trencar els enllaços entre les seves molècules fins que es transformi completament en vapor.
Calor latent i temperatura del canvi d'estat d'algunes substàncies
a la pressió atmosfèrica :
| Substància | Calor latent de fusió [kJ/kg] | Temperatura de fusió [°C] | Calor latent d'ebullició [kJ/kg] | Temperatura d'ebullició [°C] |
| Oxigen | 14 | -218,18 | 220 | -183 |
| Etanol | 105 | -114 | 870 | 78 |
| Aigua | 335 | 0 | 2251 | 100 |
| Plom | 25 | 327 | 900 | 1750 |
| Plata | 88 | 961 | 2300 | 2193 |
| Tungstè | 184 | 3410 | 4800 | 5900 |

## Referències

* ↑ «Calor de transformació». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 2 maig 2021].
* 1 2 «Joseph Black». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 2 maig 2021].
* ↑ Perrot, Pierre. A to Z of Thermodynamics. Oxford University Press, 1998. ISBN 0-19-856552-6.
* ↑ Clark, John, O.E.. The Essential Dictionary of Science. Barnes & Noble Books, 2004. ISBN 0-7607-4616-8.
* ↑ Faghri, Amir; Zhang, Yuwen. Transport phenomena in multiphase systems (en anglès). Academic Press, 2006, p.7. ISBN 0123706106.

## Vegeu també

* Calor de fusió
* Calor específica
* Capacitat calorífica
* Calorímetre
# Begíjar

Begíjar és un municipi de la província de Jaén. Està situat en la comarca de La Loma, a uns 6 km de Baeza. La seva principal indústria és la de l'oli d'oliva. La seva població és de 3.101 habitants (INE 2006).
# Vida de Flavi Josep

La vida de Josep (en grec Bios Iosepou), també anomenat La vida de Flavi Josep, és un text autobiogràfic escrit per Flavi Josep al voltant dels anys 94-99. Es tracta possiblement d'un apèndix del seu Antiguitats jueves, on l'autor revisa els esdeveniments de la guerra, pel que sembla en resposta a les legacions formulades contra ell per Just de Tiberíades.

## Referències

* ↑ Flavi Josep; Whiston, William (trad.). The Genuine Works of Flavius Josephus: Containing four books of the Antiquities of the Jews. With the life of Josephus (en anglès). W. Borradaile, 1824, p.200.
* ↑ historiarte.net.

## Enllaços externs

* Resum de l'obra.
* The Life of Flavius Josephus (anglès)
# Baleswar

«Baleswar» té aquests significats:
* Baleswar és el nom alternatiu de Balasore, ciutat d'Orissa a l'Índia.
* Riu Baleswar, riu de l'Índia i de Bangladesh.
# Yoshihiro Natsuka

Yoshihiro Natsuka (Prefectura de Chiba, 7 d'octubre de 1969) és un futbolista japonès que disputà onze partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Ampul·la

«Ampul·la» té aquests significats:
* Ampul·la (recipient) de vidre o altre material usat en farmàcia, vial
* Ampul·la del conducte semicircular, estructura anatòmica de l'oïda
* Ampul·la de Vater, estructura anatòmica de la via hepatopancreática
* Ampul·la vaginal, estructura anatòmica de l'aparell reproductor femení
# Caleta de Portals Vells

La caleta de Portals Vells o Portals Vells I és una platja verge de 20 metres de llargada per 100 d'amplada situada a nou quilòmetres de Magaluf, molt a prop del Club Nàutic Portals Vells. D'aigües molt tranquil·les i netes. És un lloc arenós i molt pla. Component de Cala Portals Vells, entrant de mar, entre les puntes des Xisclet i s'Estaca, que es divideix en diversos braços que acaben en un arenal, sa Platgeta, Platja del Mago i Platja del Rei.
Sobre els penya-segats hi ha la zona residencial Sol de Mallorca. I una pineda l'envolta i s'estén entre Cap de Cala Figuera i Refaubetx, que juntament amb l'Illot del Toro i Illes Malgrats, són part del catàleg d'Àrees Naturals d'Especial Interès aprovat pel Parlament de les Illes Balears i de les Zones d'Especial Protecció per a les Aus de la Unió Europea.
Té un fons de sorra i alga a cinc metres de profunditat que beneficien les condicions per fondejar embarcacions i per practicar busseig de superfície.
La Platja és oberta a vents de l'est i del sud-est.

## Enllaços externs

* La caleta a Google Maps