OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1147 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1147 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 13 de gener de 1998. Després de recordar anteriors resolucions sobre Croàcia incloses les resolucions 779 (1992), 981 (1995), 1025 (1995), 1038 (1996), 1066 (1996), 1093 (1997) i 1119 (1997), el Consell va autoritzar la Missió d'Observadors de les Nacions Unides a Prevlaka (UNMOP) a continuar supervisant la desmilitarització a la zona de la península de Prevlaka fins al 15 de juliol de 1998.
El Consell va acollir amb beneplàcit que Croàcia i la República Federal de Iugoslàvia (Sèrbia i Montenegro) haguessin avançat en adoptar suggeriments pràctics proposats pels observadors militars de les Nacions Unides el maig de 1996 per reduir la tensió i millorar la seguretat i la seguretat a la zona a més de resoldre la disputa de Prevlaka. Hi va haver preocupació per les llargues violacions del règim de desmilitarització, però va assenyalar que aquestes s'han produït amb menys freqüència. La presència d'observadors militars de les Nacions Unides continuava sent essencial per a les negociacions.
Es va instar les parts a implementar plenament un acord sobre la normalització de les seves relacions, que s'abstinguessin de la violència i garantissin la lliure circulació als observadors de les Nacions Unides. Es va demanar al Secretari General Kofi Annan que informés al Consell sobre la situació abans del 5 de juliol de 1998 sobre el progrés cap a una solució pacífica de la disputa entre els dos països. Finalment, la Força d'estabilització, autoritzada a la Resolució 1088 (1996), hauria de cooperar amb la UNMOP.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandate of UNMOP until 15 July». United Nations, 13-01-1998.
* ↑ «Peacekeeping mission updates (January–March 1998)». International Peacekeeping, 5, 3, 1998, pàg. 155–173. DOI: 10.1080/13533319808413736.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 - 1998)
* Guerra de la independència croata

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Setge d'Antioquia (968-969)

El setge d'Antioquia de 968-969 fou una ofensiva militar reeixida dirigida per importants comandants de l'Imperi Romà d'Orient per reconquerir la ciutat estratègicament important d'Antioquia dels hamdànides.
Després d'un any saquejant Síria, l'emperador Nicèfor II Focas (r. 963-969) decidí tornar a Constantinoble per passar-hi l'hivern. Abans de marxar, construí el fort de Baghras prop d'Antioquia i nomenà Miquel Burtzes comandant de la fortificació, amb instruccions d'assetjar Antioquia juntament amb l'estratopedarca Pere. Nicèfor els prohibí expressament que prenguessin Antioquia per la força perquè volia mantenir la integritat de la ciutat. Tanmateix, Burtzes no volia esperar fins a l'hivern per prendre la ciutat. A més a més, volia impressionar Nicèfor i llaurar-se un nom, per la qual cosa encetà negociacions amb els defensors per obtenir-ne la rendició. En aquell moment, Pere estava duent a terme una ràtzia als camps que envoltaven la ciutat amb el comandant sirià Aixalx, durant el qual probablement entrà en contacte per primera vegada amb Qarquya. Sembla versemblant que Burtzes s'aliés amb Àulax, comandant de les torres Kal·las d'Antioquia. Suposadament, Àulax, a canvi d'obsequis i prestigi, ajudà Burtzes, el seu comandant Sacaci (Isaac) Bracami i 300 homes a pujar a les torres Kal·las de nit. Una vegada a dalt, trobaren un punt de suport a les defenses externes de la ciutat.
Burtzes, en control de les muralles externes, envià un missatge a Pere cridant-lo a Antioquia per prendre la ciutat. En un primer moment, Pere vacil·là, recordant les ordres de l'emperador de no prendre Antioquia per la força. Tanmateix, com que les peticions d'auxili de Burtzes cada vegada eren més desesperades i els seus homes començaven a perdre terreny a les muralles, decidí tornar a Antioquia i ajudar-lo. Pere s'acostà a les portes de Kal·las el 28 d'octubre del 969 i, en veure el seu atac, els antioquens recularen i foren derrotats. Després de la presa d'Antioquia, Burtzes fou rellevat del seu càrrec per Nicèfor per desobediència, cosa que el feu implicar-se en el complot que acabaria matant Nicèfor. Pere, en canvi, continuà penetrant el territori sirià, assetjant i sotmetent Alep i convertint l'Emirat d'Alep en un tributari romà d'Orient pel tractat de Sàfar.

## Referències

* 1 2 3 Kaldel·lis, 2017, p. 63.
* 1 2 3 Romane, 2015, p. 36.
* 1 2 3 Lilie et al., 2013, «Michael Burtzes» (#25253).
* 1 2 Lilie et al., 2013, «Petros» (#26496).
* ↑ Lilie et al., 2013, «Ayšalš» (#20708).
* ↑ Lilie et al., 2013, «Aulax» (#20700).
* ↑ Lilie et al., 2013, «Sachakios Brachamios» (#26952).

## Bibliografia

* Kaldel·lis, A. Streams of Gold, Rivers of Blood: The Rise and Fall of Byzantium, 955 A.D. to the First Crusade (en anglès). Oxford University Press, 2017. ISBN 978-0190253226.
* Lilie, R.-J.; Ludwig, C.; Pratsch, T.; Zielke, B. Prosopographie der mittelbyzantinischen Zeit Online (en alemany). De Gruyter, 2013. DOI 10.1515/pmbz.
* Romane, J. Byzantium Triumphant (en anglès). Pen and Sword Books, 2015. ISBN 978-1473845701.
# Reserva marina de la Masia Blanca

La reserva marina de la Masia Blanca, anomenada Grapissar de la Masia Blanca, és una reserva marina situada davant de les platges de Coma-ruga i el Francàs, al terme municipal del Vendrell (Baix Penedès), creada el 1999 (Ordre de 21 de desembre de 1999, del Ministeri d'Agricultura, Pesca i Alimentació) per a protegir el fons rocós, conegut com el 'grapissar', excepcional en una àrea on dominen les sorres i els fangs. L'espai preservat està conformat per un elevat percentatge de zona rocosa i envoltat d'extenses àrees amb presència de fanerògames marines com Posidonia oceànica i Cymodocea nodosa. Constitueix una zona molt rica amb fauna i flora, així com una zona preferent de cria i alevinatge de moltes espècies d'invertebrats (pops, sípies, nacres…) i vertebrats (molls, meros, orades i llobines, entre altres). La seva protecció permet la repoblació de zones adjacents i, per tant, beneficiar la pesca artesanal de la zona.

## Descripció

L'àrea s’estén enfront d’una platja de sorra, interrompuda per la riera de la Masia Blanca. La seva profunditat oscil·la entre els quatre i els setze metres. Aquests fons estan constituïts per barreres d'origen biològic (comunitats coral·lígenes), perpendiculars a la costa, al mig d'un fons sorrenc i una altra barrera de gran longitud que transcorre paral·lela a la línia de la costa i està situada a la part més profunda de la reserva marina.
La reserva té una extensió total de 457 hectàrees de superfície marina amb fons inferiors als 25 metres, conformada per dues zones: una zona central, anomenada de reserva marina integral, compresa per una circumferència de 0,2 milles nàutiques de radi comptat a partir del punt d'origen amb la latitud 41º 10' 27" N i longitud 1º 30' 40,2" E, i una segona zona concèntrica, anomenada zona d'amortiment, adjacent i amb menor protecció, constituïda per la franja de 0,6 milles que envolta la primera.

## Activitats

Dins de la reserva marina integral, només es poden desenvolupar activitats científiques amb prèvia autorització. Dins de la zona d’amortiment i fora de la reserva integral, subjecte a limitacions i amb prèvia autorització, es pot practicar:
* Pesca professional amb palangre de fons i tresmall (sempre que les embarcacions figurin en el cens específic corresponent)
* Immersió amb escafandre autònom
* Extracció de flora i fauna amb finalitats científiques
L'Ajuntament del Vendrell organitza l'Aula aquàtica de la Masia Blanca, per a la pràctica del snorkel, amb l'objectiu d'obrir la seva marina de la Masia Blanca al turisme sostenible, cultural i de natura.

## Referències

* ↑ «El grapissar de la Masia Blanca, a Coma-ruga, es declarada reserva marina». VilaWeb, 20-01-2000.
* 1 2 3 «Reserva marina Masia Blanca». Departament d'Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural. Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Reserva marina de la Masia Blanca». Ajuntament del Vendrell.
* ↑ «Aula aquàtica de la Masia Blanca». Agència Catalana de Turisme.
# Sulfona

Una sulfona és un compost químic que conté el grup funcional sulfonil unit a dos àtoms de carboni. L'àtom central de sofre està doblement enllaçat l'oxigen i té dos substituents hidrocarbonats. La fórmula estructural general és R-S(=O)(=O)-R' on R i R' són grups orgànics. La IUPAC desaconsella usar el nom de sulfona. Els sulfurs són sovint materials de partida per les sulfones per oxidació orgànica a través de la formació intermèdia de sulfòxids.
En la reacció de Ramberg-Bäcklund i l'olefinació de Julia, les sulfones es converteixen en alquens.
Entre els exemples de sulfones s'inclouen la dapsona, un medicament utilitzat contra la lepra, dermatitis herpetiforme, tuberculosi i pneumònia pneumocística (PCP).
# Óscar de la Hoya

Óscar de la Hoya (4 de febrer de 1973) és un boxador i cantant estatunidenc d'ascendència mexicana.
Fill d'un púgil i d'una cantant, de petit passà la seva infància a Califòrnia, i en l'adolescència es va inclinar cap a la boxa. La seva etapa més important com a boxejador va ser principalment a la dècada dels anys 1990. Es va donar a conèixer en els jocs olímpics de Barcelona del 1992, on va guanyar la medalla d'or en la categoria de pes lleuger, i es va guanyar el renom de golden boy.

## Carrera esportiva

Va començar com a boxador amateur, i com a tal va guanyar més de 200 combats. Golden boy ha fet història en el món de la boxa, ja que ha estat el primer púgil a ostentar 6 cinturons. Té una gran quantitat de reconeixements i títols de campió, però el més important ha estat la medalla d'or en els Jocs Olímpics de Barcelona'92.
Després d'aquest triomf, the Golden Boy va passar a la categoria de professional, on va exhibir la seva forma característica de boxejar, basada a donar i no rebre. La seva carrera professional, només va tenir una taca negra, la derrota per punts davant el campió de la federació internacional de boxa, el 1999.
Va crear l'empresa "Golden Boy", per la preparació de combats de boxadors llatins.

## Carrera musical

El 1999 també va començar la seva trajectòria com a cantant, va treure un disc amb el seu propi nom: "Óscar de la Hoya". Era un treball heterogeni entre balades i música dance.

## Enllaços externs

* (anglès) www.goldenboypromotions.com
* (anglès) www.boxingwriter.co.uk
# Un drama en Bilbao

Un drama en Bilbao és una pel·lícula espanyola de temàtica social rodada al País Basc feta el 1924, per Alejandro Olavarría Olavarría. Aquesta pel·lícula muda és la primera pel·lícula de ficció feta al País Basc. No va tenir gaire èxit. L'acció tenia lloc a Bilbao i també fou coneguda com El crimen de Castrejana.

## Sinopsi

Ricardo és un jove benestant que acudeix a un balneari en cotxe amb la seva xicota, una cambrera, creient que la seva mare hi està agonitzant. A la carretera l'espera el bandit emmascarat "Malaentraña", que l'assalta i el deixa malferit. Malgrat els esforços de la seva xicota Ricardo mor a l'hospital.

## Repartiment

* Félix González
* Nieves González
* Apolonia Hernández
* Fany Lebrero
* José Tejada
* Antonio Velasco

## Referències

* ↑ Koldo Larrañaga eta Kike Calvo, Historia de la Cinematografía Vasca
* ↑ Un drama en Bilbao, Auñamendi Eusko Entziklopedia
# Ramón Otoniel Olivas

Ramón Otoniel Olivas (Estelí, 28 de febrer de 1968) és un exfutbolista nicaragüenc de la dècada de 1990.
Fou 11 cops internacional amb la selecció de Nicaragua.
Pel que fa a clubs, destacà a Real Estelí.
Trajectòria com a entrenador:
* 2002-2009: Real Estelí
* 2008-2009: Nicaragua
* 2009-2018: Real Estelí

## Referències

* ↑ Ramón Otoniel Olivas Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ UNCAF Tournament 1993 - RSSSF
* ↑ UNCAF Tournament 1995 - RSSSF
* ↑ UNCAF Tournament 1997 - RSSSF
* ↑ UNCAF Tournament 1999 - RSSSF
* ↑ Otoniel en su nueva función Arxivat 2013-12-26 a Wayback Machine. - El Nuevo Diario (castellà)
* ↑ ESCUDOS DE ACERO - La Prensa (castellà)
* ↑ Profile - Real Esteli (castellà)
* ↑ Otoniel Olivas inicia el lunes - La Prensa (castellà)
# Resolució 1145 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1145 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 19 de desembre de 1997. Després d'assenyalar l'acabament del mandat de l'Autoritat Provisional de les Nacions Unides a Eslavònia Oriental, Baranja i Sírmia Occidental el 15 de gener de 1998 d'acord amb la Resolució 1120 (1997), el Consell va autoritzar un grup de suport de 180 monitors de la policia civil, conegut com a Grup de Suport a la Policia Civil de les Nacions Unides (UNPSG), per observar la situació a l'est de Croàcia durant nou mesos addicionals.
El Consell de Seguretat va recordar que l'Organització per a la Seguretat i la Cooperació a Europa (OSCE) ha reforçat la seva missió a Croàcia per incloure el retorn dels refugiats i persones desplaçades en dues direccions, i un enfocament en el protecció dels seus drets humans. Al mateix temps, Croàcia havia demanat la presència continuada de monitors de la policia civil de les Nacions Unides després de la rescissió del mandat de la UNTAES.
Se li ha recordat al Govern de Croàcia les seves obligacions amb els drets humans i les llibertats fonamentals, i subratlla que el govern, les autoritats policials i judicials en són responsables. Per tant, se'ls va instar a complir els seus compromisos, inclosos els aconseguits amb la UNTAES. El Consell també va reiterar el dret dels refugiats a tornar a les seves llars i va acollir amb satisfacció els progressos realitzats pel govern croat en aquest sentit, demanant també la supressió dels obstacles legals i altres impediments per al retorn bidireccional. Al mateix temps, es va recordar a la comunitat dels serbis de Croàcia que adoptés una actitud constructiva cap a la integració amb la resta de Croàcia.
El Consell de Seguretat va establir, amb efectes del 16 de gener de 1998, un grup de suport de 180 observadors de la policia per a un únic període de nou mesos per supervisar la policia a la regió Danubi al nord-est de Croàcia prop de la frontera amb Sèrbia i Montenegro. Els observadors vigilaran específicament el retorn dels desplaçats, i assumiran la responsabilitat de tot el personal i actius de la UNTAES per a la realització dels seus mandats. Finalment la resolució va concloure amb una petició al secretari general Kofi Annan d'informar sobre la situació abans del 15 de juny de 1998.

## Referències

* ↑ «Security Council establishes group of civilian police monitors in Croatia for nine months, from 16 January 1998». United Nations, 19-12-1997.
* ↑ Lowe, Vaughan; Roberts, Adam; Welsh, Jennifer. The United Nations Security Council and war: the evolution of thought and practice since 1945. Oxford University Press US, 2008, p. 657. ISBN 978-0-19-953343-5.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1101 a la 1200 (1997 - 1998)
* Guerra de Bòsnia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Alfio Bonanno

Alfio Bonanno (Sicília, 1947) és un artista italià, especialitzat en escultura. Al començament dels anys 50 la seva família va immigrar a Australia, on va iniciar els seus estudis en pintura. L'any 1965 va tornar a Sicília.

## Biografia

Després de treballar 6 anys a Roma, Bonanno es va traslladar a l'Illa de Langeland ("terra llarga") a Dinamarca l'any 1975. És considerat com el principal pioner de l'art ambiental i un representant del European development of Land Art, Alfio Bonanno ha estat treballant en les performances encarades a el site-specific, a instal·lacions exteriors diferents artistes han estat creant escultures a gran escala mitjançant la selecció d'espais naturals durant els darrers 35 anys. La simbiosi entre l'art, la natura i l'ecologia és un factor d'allò més important en el seu treball, com a artista, conseller i professor.
L'any 1985 a l'esdeveniment Sound Year Installation a l'Espai 10 de la Fundació Joan Miró de Barcelona una col·laboració amb el compositor danès Gunner Møller Pedersen va ser vista com un punt de ruptura dins de l'art ambiental. La Fundació Joan Miró va produir una pel·lícula del Sound Year Project. Va ser per la seva iniciativa i amb ell com a president del TICKON (Tranekær International Centre for Art and Nature) va ser creat a l'illa danesa de Langelad l'any 1990.
A el 2004 va crear Himmelhøj, una paisatge escultòric contenint quatre obres especialment pensades per a aquell indret. L'any 2000 Lars R. Jensen i Torben K. Madsen amb el suport del Danish Film Institute i el taller Danish Video van produir Fragments of a Life, una pel·lícula documental de 45 minuts d'en Alfio Bonanno i el seu treball. Aquesta pel·lícula ha sigut vista a la Televisió Nacional Danesa i al Festival del Cinema de Dinamarca (on va guanyar un premi), a Alemanya i al Festival de Cinema Ambiental a Washington, DC, USA. A el 2005 va ser premiat amb el premi "Amic de l'arbre" (Friend of the Tree) d'Hydro Texaco.
Al Juny de l'any 2006, Alfio Bonnano va ser premiat en nom del president de la República italiana Carlo Azeglio Ciampi, l'ordre OSSI (Ordine della Stella della Solidarietà Italiana). Des de finals dels anys setanta ha treballat a diversos països tant amb paisatge natural com en paisatge urbà amb projectes pensades per a aquells indrets específics amb grans estructures de materials propis i naturals amb actes conceptuals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «A Story in Time - From Earth to Sky». John K. Grande. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 abril 2013].
* ↑ Segade, Manuel. Haver fet un lloc on els artistes tinguin dret a equivocar-se. Històries de l'Espai 10 i l'Espai 13 de la Fundació Joan Miró. Barcelona: Fundació Joan Miró, 2014. ISBN 978-84-941239-8-6 [Consulta: 25 abril 2014]. Permís de reutilització CC-BY-SA 3.0 via OTRS
# Shoshoni

Shoshoni és una població dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 635 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shoshoni tenia 635 habitants, 246 habitatges, i 171 famílies. La densitat de població era de 74,1 habitants/km².
Dels 246 habitatges en un 37% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,5% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 30,1% no eren unitats familiars. En el 27,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 37.045 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 14.479 $. La renda per capita de la població era de 12.584 $. Entorn del 7,1% de les famílies i el 8,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shoshoni». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shoshoni». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Solitari puaïohi

El solitari puaïohi (Myadestes palmeri) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Kauai, a l'arxipèlag de les Hawaii.

## Referències

* ↑ «Solitari puaïohi». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Óscar Wirth

Oscar Wirth (5 de novembre de 1955) és un exfutbolista xilè. Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1982. Fou jugadors de clubs com Universidad Católica, Rot-Weiß Oberhausen o Reial Valladolid.

## Referències

* ↑ Mundialistas chilenos
* ↑ Perfil a national-football-teams
* ↑ Óscar Wirth a BDFutbol
# Ulleres de sol

Les ulleres de sol són un tipus d'ulleres protectores dissenyades per a evitar que la llum solar i altres tipus de llum visible d'alta energia danyen o molesten els ulls. De vegades proporcionen correcció com les ulleres convencionals.

## Òptica

Des d'un punt de vista òptic es pretén que les ulleres de sol bloquegen la llum molesta i perjudicial com la llum ultraviolada, en condicions de llum intensa sense distorsionar la imatge, o fins i tot realçant la percepció i la nitidesa d'aquesta.
Per a minimitzar la distorsió cromàtica, que podria ser perillosa per exemple, al conduir, les lents se solen fabricar de color gris, verd o marró. Aquestes dues últimes són particularment recomanables, ja que a més milloren el contrast de la imatge. Les grises ni milloren el contrast ni distorsionen el color. Les grogues i taronges són les quals més milloren el contrast però distorsionen els colors, el mateix els succeeix a les roges que són recomanables en condicions d'escassa llum. Les lents es fabriquen de vidre, policarbonat, metacrilat o CR-39 (alil diglicol carbonat). Les de vidre tenen les millors qualitats òptiques i de resistència a la ratlladura però són fràgils i pesades. Moltes ulleres de sol es fabriquen amb filtres polaritzadors que eliminen part dels reflexos de superfícies brillants millorant la percepció visual.
També s'usen ulleres protectores per a molts treballs i aplicacions tècniques com la soldadura a l'arc, on s'empren ulleres i cascos que protegeixen de la intensa llum i les emissions ultraviolada que emet l'arc elèctric. També en àmbits on s'empra llum làser de certa potència com cirurgia s'empren ulleres que bloquegen la longitud d'ona del làser per a evitar els danys d'exposicions accidentals.

## Referències

* ↑ «UV Protection - Sunglasses Shopping Guide». American Optometric Association. [Consulta: 27 agost 2015].

## Vegeu també

* Ray-Ban Aviator
* Indo (empresa)