OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Clemente Canepari

Clemente Canepari (Pieve Porto Morone, província de Pavia, 11 de novembre de 1886 - San Colombano al Lambro, 13 de setembre de 1966) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1906 i 1927.
En el seu palmarès destaca el Giro de l'Emília de 1911 i, sobretot, una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1913. Canepari guanyà l'etapa en solitari després d'una escapada en solitari de 238 km, rècord encara vigent al Giro.

## Palmarès

* 1906
** 1r al Gran Premi Castel San Giovanni
* 1909
** 1r al Giro de la Província de Pavia
** 1r al Gran Premi Castel San Giovanni
* 1911
** 1r al Giro de l'Emília
* 1913
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1909. 4t de la classificació general
* 1910. 7è de la classificació general
* 1913. 12è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1914. 4t de la classificació general
* 1919. 4t de la classificació general
* 1921. 8è de la classificació general
* 1923. 35è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1908. 12è de la classificació general
* 1909. Abandona (3a etapa)
* 1913. 13è de la classificació general

## Referències

* ↑ «CANEPARI Clemente "Anteo"». [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ «Meno 96 al Giro100: Canepari e la fuga per fame» (en italià). [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Clemente CANEPARI» (en italià). [Consulta: 14 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Clemente Canepari a sitiodeciclismo.net
# Blauet nan de Nova Guinea

El blauet nan de Nova Guinea (Ceyx solitarius) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita les illes Raja Ampat, Nova Guinea, les illes Aru i l'arxipèlag D'Entrecasteaux.
# Cipolletti

Cipolletti és una ciutat ubicada a l'oest del departament General Roca (Río Negro), Argentina.
Forma una conurbació amb les ciutats de Neuquén i Plottier, ambdues a la província del Neuquén, conformant la conurbació denominada Neuquén - Plottier - Cipolletti, que és la més poblada de tota la Patagònia argentina.
Pren el nom de l'enginyer hídric d'origen italià Cesare Cipolletti, que havia realitzat estudis sobre els recursos hídrics de la zona de l'Alto Valle.
El 16 de gener de 1882, durant la Conquista del Desierto, va tenir lloc la batalla del fortín Primera División, entre els indígenes argentins i l'exèrcit, i la ciutat va ser fundada el 3 d'octubre de 1903 pel llavors general Manuel Fernández Oro.

## Referències

* ↑ Cipolletti. La guía del Valle
* ↑ «Combate del Fortín Primera División». Revisionistas. [Consulta: 26 desembre 2018].

## Vegeu també

* Ruta Nacional 22 (Argentina)

## Enllaços externs

* Web Oficial
* Ministerio del Interior (Argentina)
# Districte d'Ostrava-město

El districte d'Ostrava-město - (txec) Okres Ostrava-město - és un districte de la regió de Moràvia i Silèsia, a la República Txeca. La capital és Ostrava.

## Llista de municipis

Čavisov – Dolní Lhota – Horní Lhota – Klimkovice – Olbramice – Ostrava – Stará Ves nad Ondřejnicí – Šenov – Václavovice – Velká Polom – Vratimov – Vřesina – Zbyslavice
# Fotja comuna

La fotja, fotja vulgar o folliga (Fulica atra), és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids, ordre dels gruïformes, comú a les zones humides dels Països Catalans.

## Morfologia

* Fa 36 – 42 cm de llargària.
* Plomatge gris negrós, amb un contrastat bec i escut frontal blancs. El marge posterior de l'ala és blanquinós, cosa que es distingeix quan aleteja corrent per sobre l'aigua en envolar-se.
* Potes de color verdós amb dits llargs i lobulats.
* Dits llargs i lobulats.
* Iris vermellós.

## Hàbitat i distribució

* Adult i poll a Anglaterra
* Adult amb polls a Lund (Suècia)
* Bharatpur, Rajasthan, Índia.
* Utrecht
Ocupa zones aquàtiques obertes com llacs, llacunes i embassaments amb vegetació a les vores i de vegades rius lents. La seva distribució comprèn Europa, Àsia, Austràlia i Àfrica Septentrional. Als Països Catalans n'hi ha una gran població hivernant, a més de criar a molts indrets, com ara el Fondo d'Elx-Crevillent, el Delta de l'Ebre o els Aiguamolls de l'Empordà.

## Reproducció

Fa un niu amb herba, sobre l'aigua, surant, ancorat en la vegetació. Pon 6 - 9 ous que cova 21 - 24 dies. Les cries, abandonen el niu poc després de néixer i romanen amb els seus pares unes 8 setmanes.

## Alimentació

Principalment vegetals com raïls de plantes aquàtiques i tiges joves. Complementen la dieta amb algun insecte, mol·lusc, larva, cuc de terra o capgròs.

## Llista de subespècies

S'han distingit tres subespècies de fotja vulgar:
* Fulica atra atra Linnaeus 1758.
* Fulica atra australis Gould 1845.
* Fulica atra lugubris Muller 1847

## Referències

* ↑ «fotja». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Fotja comuna». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 6 7 Estrada, Joan; Jutglar, Francesc; Llobet, Toni. Ocells de Catalunya, País Valencià i Balears : Inclou també Catalunya Nord, Franja de Ponent i Andorra. Barcelona: Lynx, març de 2010, pàgs. 94-95. ISBN 978-84-96553-54-5.
* ↑ «Cercaterm». Termcat. [Consulta: 12 maig 2014].
* ↑ Distribució i moviments migratoris de la fotja vulgar, GROMS Rev. 2-05-2010(anglès)
* ↑ Classificació dels gruïformes a Zoonomen Rev. 02-05-2010

## Enllaços externs

* ICO. «Fotja (Fulica atra)». SIOC: Servidor d'Informació Ornitològica de Catalunya.
# Can Bardolet

Can Bardolet és una masia de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de tres pisos, de planta rectangular i teula a doble vessant, construït amb pedres irregulars i molt morter amb pedres ben tallades a cada una de les cantonades dels murs. Totes les obertures de la casa tenen llinda de pedra i algunes d'elles conserven també una llinda de fusta sobre la de pedra. Tant a la part esquerra de la façana com a la part del darrere de l'edifici hi ha construccions annexes que encara s'usen com a corts o palleres. La llinda de la porta conserva una inscripció datada el 1825.

## Història

L'antiga casa de Bardolet estava situada pocs metres més endavant que l'actual construcció en el lloc on ara hi ha un paller nou. Aquesta primera casa era més petita i rudimentària que l'actual i les seves pedres es varen fer servir per a la nova construcció. A la llinda de la porta de l'entrada hi ha una inscripció:
DNJOSEH DE VILAR
I VILA MEHAFET FER
EN LO ANY 1825
Feta construir pel Vilar de Sant Boi ara és una masoveria de Casademunt.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Bardolet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# Can Genover de Coquells

Can Genover és un mas al veïnat de Coquells (municipi de Vilanant, Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Pels documents que es conserven se sap que l'any 1826, Can Genover era una gran casa pairal en la qual vivien més de quinze persones, entre el propietari, la seva família, els mossos, les criades i el capellà privat de la casa. El mas Genover és a uns dos-cents metres de l'església de Sant Salvador de Coquells. És un gran casal cobert amb teulada de doble vessant, sobre les façanes principals. El portal és d'arc de mig punt amb grans dovelles, al costat del qual hi ha una porta de dimensions més reduïdes amb un escut en relleu i la data 1735. Les finestres són rectangulars i totes elles estan tapiades. A dins d'aquest mas hi havia la capella de Sant Joan del mas Genover. Avui encara conserva la seva estructura però no el seu ús. Aquesta capella es troba afegida a l'angle nord-est del casal. És una petita esglesiola d'una nau amb absis semicircular. A la llinda de la porta hi ha la inscripció: «JOAN GENOBER 1771». Segurament aquest any fou acabada la capella. La volta de la nau és de llunetes i el petit campanar que es dreça al capdamunt és d'un sol arc.

## Referències

* 1 2 «Can Genover de Coquells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Comtat de Montornés

El comtat de Montornés és un títol nobiliari espanyol creat el 10 de novembre de 1888, durant el regnat d'Alfons XIII, per la reina regent Maria Cristina d'Habsburg-Lorena a favor de María de la Caridad Despujol y Rigalt, filla del I comte de Casp, en record d'un antic senyoriu de la seva Casa.

## Comtes de Montornés

| | Titular | Període |
| Creació per Alfons XIII |||
| I | María de la Caridad Despujol y Rigalt | 1888-1946 |
| II | Enrique María Trénor y Lamo de Espinosa | 1953-actual titular |

## Historia de los condes de Montornés

* María de la caridad Despujol y Rigalt († en 1946), I comtessa de Montornés.
* Casat amb Enrique Trénor Montesinos, I comte de la Vallesa de Mandor. La succeí, del seu fill Enrique Trénor y Despujol II comte de la Vallesa de Mandor casat amb María del Carmen Lamo de Espinosa del Portillo, VII comtessa de Noroña, el fill d'ambdós, per tant el seu net:
* Enrique María Trénor y Lamo de Espinosa, II comte de Montornés, III comte de la Vallesa de Mandor, VIII comte de Noroña.

## Vegeu també

* Trénor

## Referències

* Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.
# Blestia

Blestia és un gènere monotípic d'aranyes araneomorfes de la subfamilia Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per Alfred Frank Millidge l'any 1993,
L'única espècie d'aquest gènere és la Blestia sarcocuon. Aquesta és endèmica dels Estats Units.
B. sarcocuon és única perquè els mascles posseeixen un solc horitzontal al clipeu situat sota els ulls. Aquest solc és en realitat un parell de solcs, separats al mig per una carena de tegument. El sòl de cada solc presenta grups de porus petits de forma irregular; la funció d'aquests porus, que poden o no ser de naturalesa sexual, és actualment desconeguda.

## Referències

* 1 2 Millidge, A. F. «Blestia, a new genus of erigonine spider with clypeal sulci (Araneae: Linyphiidae).». Bulletin of the British Arachnological Society, vol. 9, 1993, pàg. 126–128.
* ↑ «Gen. Blestia Millidge, 1993». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
# Cipermetrina

La cipermetrina és un insecticida piretroide d'ampli espectre.
La cipermetrina és un insecticida, no sistèmic, no volàtil que actua per contacte i ingestió. Ofereix un control efectiu d'insectes i baixa toxicitat pels mamífers. Té bona efectivitat en lepidòpters, coleòpters i hemípters, dins els cultius. La cipermetrina també és utilitzada per controlar les mosques i d'altres insectes als habitacles dels animals domèstics i plagues que afecten la salut pública (mosquits i cuques). La Comissió Europea va edictar el 25 de maig de 2011 un reglament que estableix el màxim de residus de cipermetrina i altres plaguicides a les fruites, verdures i uns productes animals.

## Fórmula

C$_{22}$H$_{19}$Cl₂NO₃
(1RS)-cis,trans-3-(2,2-diclorovinil)-2,2-dimetilciclopropà carboxilat de (RS)-ciano-3-Fenoxibencil (IUPAC).

## Referències

* ↑ «cypermethrin - Compound Summary» Fitxa a la base de dades Pubchem (Estats Units)
* ↑ «Cypermehtrin» (anglès) Fitxa a la Hazardous Substances Data Bank (banca de dades de substàncies tòxiques)
* ↑ «COMMISSION REGULATION (EU) No 520/2011 of 25 May 2011 amending Annexes II and III to Regulation (EC) No 396/2005 of the European Parliament and of the Council as regards maximum residue levels for benalaxyl, boscalid, buprofezin, carbofuran, carbosulfan, cypermethrin, fluopicolide, hexythiazox, indoxacarb, metaflumizone, methoxy- fenozide, paraquat, prochloraz, spirodiclofen, prothioconazole and zoxamide in or on certain products» (anglès), Brussel·les, Commissió Europea, 2011
# Ghost Ship: vaixell fantasma

Ghost ship: vaixell fantasma (títol original: Ghost Ship) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Steve Beck, estrenada l'any 2002. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Argument

El remolcador d'alta mar Arctic Warrior comandat per Sean Murphy (Gabriel Byrne) està especialitzat en salvaments marítims fora de normes gràcies a la seva tripulació ultracompetent i lligada per una forta amistat.
Mentre aquests caçadors de restes celebren el seu últim èxit en un bar, Jack Ferriman (Desmond Harrington), un pilot d'avió, se'ls acosta i els anuncia haver detectat en plena Mar de Bering les restes flotants d'un paquebot abandonat. Murphy i la seva tripulació, dirigits pel seu segon Maureen Epps (Julianna Margulies), s'embarquen novament amb Ferriman, esperant endur-se'n la grossa.
Arribats al lloc, s'adonen que el vaixell que tenen davant d'ells no és altre que l'Antonia Graza, paquebot italià de gran luxe desaparegut el 21 de maig de 1962 amb la seva tripulació i els seus 600 passatgers. Aquell vespre, en el moment del ball a bord, mentre que Francesca una dona vestida de vermell canta "Senza fina", un cable va travessar la sala de ball, tombant els ballarins.
Decidits a remolcar-lo, es troben ràpidament enfrontats a problemes mecànics i a aparicions estranyes, sobretot quan descobreixen, a la cala del navili, una gegantesca fortuna en lingots d'or.

## Repartiment

* Julianna Margulies: Maureen Epps
* Ron Eldard: Dodge
* Gabriel Byrne: Capità Sean Murphy
* Isaiah Washington: Greer
* Desmond Harrington: Jack Ferriman
* Alex Dimitriades: Santos
* Karl Urban: Munder
* Emily Browning: Katie
* Francesca Rettondini: Francesca

## Rebuda

* "Val la pena veure-la? Depèn. No és gens nova pel que fa a films de terror, però introdueix una localització intrigant, i està ben feta tècnicament. És millor del que esperes, però no tan bona com desitges. (...) Puntuació: ★★ (sobre 4)."
* "Tan preocupada pels seus efectes que no es molesta a donar sentit a la història"
El film va conèixer un cert èxit comercial, informant aproximadament 68.349.000 $ al box-office mundial, dels quals 30 milions a Amèrica del Nord, per a un pressupost de 20 milions.
Va rebre una acollida crítica molt desfavorable, recollint un 13 % de crítiques positives, amb una nota mitjana de 3,8/10 i sobre la base de 122 crítiques recollides, en el lloc Rotten Tomatoes. A Metacritic, obté un resultat de 28/100 sobre la base de 25 crítiques recollides.

## Referències

* ↑ «Ghost ship: vaixell fantasma». Esadir.
* ↑ «Ghost ship: vaixell fantasma». Goita què fan, ara!. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ «Ghost Ship». Allociné.
* ↑ Ebert, Roger «Ghost Ship». Chicago Sun-Times.
* ↑ Holden, Stephen «Ghost Ship». The New York Times.
* ↑ «Ghost Ship». Rotten Tomatoes.
* ↑ «Ghost Ship». Metacritic.
# Desigualtat de Hölder

En anàlisi matemàtica la desigualtat de Hölder és una desigualtat important entre integrals i una eina indispensable per a l'estudi d'espais $L^{p}$.
Sigui $(S,\Sigma ,\mu )$ un espai de mesura i siguin $p$ i $q$ dos nombres reals, amb $1\leq p,q\leq \infty$ i tals que ${1 \over p}+{1 \over q}=1$. Llavors, la desigualtat de Hölder afirma que per tot parell de funcions $f\in L^{p}(S)$ i $g\in L^{q}(S)$ es compleix que $\|fg\|_{1}\leq \|f\|_{p}\|g\|_{q}$, o, de manera més explícita, que $\int _{S}fg\ d\mu \leq (\int _{S}|f|^{p}\ d\mu )^{1/p}(\int _{S}|g|^{q}\ d\mu )^{1/q}$.
En el cas $p=q=2$ és coneguda com a desigualtat de Cauchy-Schwarz.

## Bibliografia

* Brézis, Haim. Functional analysis, Sobolev spaces and partial differential equations (en anglès). Nova York: Springer, 2011. ISBN 9780387709130.
* Hardy, G.H.; Littlewood, J.E.; Pólya, G. (1934), Inequalities, Cambridge University Press, ISBN 0521358809
# Can Bardem

Can Bardem és una obra del municipi de Torroella de Fluvià (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres, situat al carrer La Força, de planta baixa i dos pisos, amb un cos elevat a la part dreta de la façana. La porta d'accés, allindanada, presenta grans carreus de pedra i una creu en relleu a la llinda. A la part esquerra de la planta baixa hi ha una altra porta, d'arc escarser. Als dos pisos hi ha diverses obertures, totes emmarcades en pedra, i cal remarcar com a element interessant el cap esculpit situat a la banda esquerra de la finestra central de la façana. El conjunt es completa amb tres finestres d'arc escarser, situades al cos elevat.

## Història

Can Bardem és un dels edificis que formen part del carrer de la Força. Com la major part d'ells, el seu origen data del segle xvi.

## Referències

* 1 2 «Can Bardem». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 agost 2014].
# Can Pagès (Girona)

Can Pagès és una masia al veïnat de Campdorà (terme municipal de Girona). Masia allargassada de planta rectangular de planta baixa i un pis pel costat interior, guanyant desnivell per la façana posterior, que dona a la carretera. Aquesta façana té una porta amb accés per una petita escala de pedra, de llinda planera amb data de 1769. La resta d'obertures són finestres de llinda planera de pedra. La façana principal té accés per una porta dovellada de pedra polida. La composició d'obertures és lliure i de llinda planera i de pedra. L'accés a l'espai de l'era es produeix entre una pallissa exempta i la façana lateral esquerra, a través d'un estretament. La façana lateral dreta és posterior, d'obra vista i composició simètrica amb finestres al primer pis d'arcs de punt rodó. La cantonada de gir entre la façana principal i la lateral es produeix per un gran porxo amb un pilar carrat de pedra en cantonera. Teulat amb el carener perpendicular a les façanes laterals. A diferent nivell s'ha construït una piscina i uns vestidors. L'entorn està, igual que la casa, molt ben cuidat.

## Notes

* ↑ «Can Pagès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Bingen Fernández Bustintza

Bingen Fernández Bustintza (Bermeo, 15 de desembre de 1972) és un ciclista basc, que fou professional entre 1996 i 2009. Va participar en diferents edicions de les grans voltes. Un cop retirat, va entrar a dirigir l'equip Garmin.

## Palmarès
### Resultats a la Volta a Espanya

* 1998. Abandona
* 2001. 50è de la classificació general
* 2002. 87è de la classificació general
* 2003. 85è de la classificació general
* 2004. 67è de la classificació general
* 2005. 33è de la classificació general
* 2006. 85è de la classificació general
* 2007. 68è de la classificació general
* 2008. 87è de la classificació general
* 2009. 58è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. 29è de la classificació general
* 2008. Abandona (9a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 2002. 79è de la classificació general
* 2009. 105è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ciperàcies

Les ciperàcies (Cyperaceae) formen una família de plantes amb flor, monocotiledònies, pròxima a les gramínies. Té una distribució cosmopolita però amb un desenvolupament màxim a les zones temperades i fredes dels dos hemisferis. Els centres principals de diversitat són a les parts tropicals d'Àsia i Amèrica del Sud. Generalment són plantes que es troben als prats i als aiguamolls però també estan presents als boscos i a la tundra. La família de les ciperàcies consta de més de 4.000 espècies distribuïdes en uns 70 gèneres, la meitat de les quals en el gènere Carex. Entre les ciperàcies més conegudes hi ha el papir (Cyperus papirus) i la xufla (Cyperus esculentus).

## Gèneres

Als Països Catalans són autòctons set gèneres d'aquesta família: Carex, Cladium, Cyperus, Eleocharis, Eriophorum, Schoenus i Scirpus. Altres gèneres són:
* Abildgaardia
* Actinoscirpus
* Actinoschoenus
* Afrotrilepis
* Alinula
* Amphiscirpus
* Androtrichum
* Arthrostylis
* Ascolepis
* Becquerelia
* Baumea
* Blysmus
* Bolboschoenus
* Bulbostylis
* Carex
* Cladium
* Coleochloa
* Cymophyllus
* Cyperus
* Desmoschoenus
* Dulichium
* Eleocharis
* Eleogiton
* Elyna
* Eriophorum
* Ficinia
* Fimbristylis
* Fuirena
* Gahnia
* Hypolytrum
* Isolepis
* Kobresia
* Kyllinga
* Lagenocarpus
* Lepidosperma
* Lepironia
* Lipocarpha
* Machaerina
* Mapania
* Mariscus
* Mesomelaena
* Morelotia
* Oreobolus
* Oxycaryum
* Pycreus
* Remirea
* Rhynchospora
* Schoenoplectus
* Schoenus
* Scirpodendron
* Scirpoides
* Scirpus
* Scleria
* Trichophorum
* Uncinia
* Websteria
# David Charbonneau

David Brian Charbonneau, conegut com a David Charbonneau, (1 gener 1974, Ottawa, Ontario, Canadà) és un astrònom canadenc professor de la Universitat Harvard i astrònom del Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics de Cambridge, Massachusetts, especialitzat en la detecció d'exoplanetes i que fou el primer en descobrir-ne un, l'anomenat HD 209458 b, mitjançant el mètode de trànsit.

## Vida

Charbonneau estudià matemàtiques, física i astronomia a la Universitat de Torontoi es graduà el 1996. Es doctorà en astronomia el 2001 a la Universitat Harvard. Després treballà durant tres anys (2001-2004) a l'Institut Tecnològic de Califòrnia amb la beca R.A. Millikan. El 2004 retornà a la Universitat Harvard on hi treballa fins a l'actualitat ocupant diferents llocs de professor.

## Obra

El 1999 emprant un telescopi de 10 cm pogué descobrir el planeta extrasolar HD 209458 b, essent el primer exoplaneta descobert mitjançant la tècnica del trànsit, que consisteix en detectar la feble atenuació de la llum que arriba d'un estel quan passa per davant d'ell un planeta. El 2002 publicà un article amb la primera detecció de l'atmosfera d'un exoplaneta, el mateix HD 209458 b. El 2004 publicà la primera detecció de la llum provinent d'un exoplaneta, el TrES-1b. El 2007 publicà el primer mapa d'un exoplaneta, l'HD 189733 b. El 2012 formà part de grup que descobrí el primer exoplaneta semblant a la Terra, el Kepler-20.

## Distincions

* The Raymond and Beverly Sackler Prize in the Physical Sciences, Universitat de Tel-Aviv, 2012
* Fannie Cox Prize for Excellence in Science Teaching, Universitat Harvard, 2011
* Alan T. Waterman Award, National Science Foundation, 2009
* Scientist of the Year, Discover Magazine, 2007
* David and Lucile Packard Fellowship for Science and Engineering, 2006 – 2011
* NASA Exceptional Scientific Achievement Medal, 2006
* Alfred P. Sloan Research Fellow, 2006 – 2008
* Robert J. Trumpler Award, Astronomical Society of the Pacific, 2004
* Bart J. Bok Prize in Astronomy, Universitat Harvard, 2004
* Fireman Award for PhD Thesis in Astronomy, Universitat Harvard, 2000.

## Referències

* 1 2 3 «David Charbonneau. Curriculum Vitae» (en anglès). Universitat Harvard. [Consulta: 25 novembre 2016].
* ↑ Charbonneau, D.; Brown, T.M.; Latham, D.W.; Mayor, M. «Detection of Planetary Transits Across a Sun-like Star». The Astrophysical Journal, 529, 2000, pàg. L45-L48. Arxivat de l'original el 2016-11-26 [Consulta: 25 novembre 2016]. Arxivat 2016-11-26 a Wayback Machine.
* ↑ Charbonneau, D.; Brown, T.W.; Noyes, R.W.; Gilliland, R.L. «Detection of an Extrasolar Planet Atmosphere». The Astrophysical Journal, 568, 20-03-2002, pàg. 377-384.
* ↑ Charbonneau, D. i col. «Detection of Thermal Emission from an Extrasolar Planet». Astrophys.J., 626, 20-06-2005, pàg. 523-529.
* ↑ Knutson, H.A.; Charbonneau, D. i col. «A map of the day–night contrast of the extrasolar planet HD 189733b». Nature, 447, 10-05-2007, pàg. 183-186.
* ↑ Fressin, F.; Torres, G.; Jason, F.; Charbonneau, D. i col. «Two Earth-sized planets orbiting Kepler-20». Nature, 482, 2012, pàg. 195–198. DOI: 10.1038/nature10780.