OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wendelstein 7-X

El Wendelstein 7-X és un stellarator o reactor experimental de fusió nuclear per confinament magnètic alternatiu als models Tokamak.
Aquest reactor s'ha construït a Greifswald, Alemanya per part del Max-Planck-Institut für Plasmaphysik (IPP) i es va finalitzar el 2015. El seu objectiu principal és avaluar els principals components d'un futur reactor de fusió de tipus stellarator.

## Disseny i principals components

El dispositiu Wendelstein 7-X es basa en una configuració de Helias de cinc camps. Es compon bàsicament d'un toroide, format per 50 bobines magnètiques superconductores no planars i 20 planars de 3,5 metres d'alçada que indueixen un camp magnètic que evita que el plasma col·lideixi amb les parets del reactor. Les 50 bobines no planars s'utilitzen per ajustar el camp magnètic. El seu objectiu és una densitat de plasma de 3 × 10$^{20}$ partícules per metre cúbic i una temperatura de plasma de 60-130 megakelvin (MK).
Els components principals són les bobines magnètiques, el crioòtat, el recipient de plasma, el desviador i els sistemes de calefacció.
Les bobines (NbTi en alumini) estan disposades al voltant d'un revestiment d'aïllant tèrmic amb un diàmetre de 16 metres, anomenat criòstat. Un dispositiu de refrigeració produeix suficient heli líquid per refredar els imants i el seu revestiment (al voltant de 425 tones mètriques de "massa freda") a la temperatura de superconductivitat (4 K). Les bobines suporten un corrent de 12,8kA i creen un camp magnètic de fins a 3 tesles.
El vas de plasma, format per 20 parts, està a l'interior ajustat a la complexa forma del camp magnètic. Te 254 ports (forats) per la diagnosi de l'escalfament del plasma i l'observació. Tota la planta es va formar de 5 seccions quasi idèntiques que es van muntar al mateix experiment.
El sistema de calefacció inclou 10 megawatts de microones per escalfar per ressonància de sincrotró d'electrons (ECRH) fins a 10 segons i pot entregar 1 megawatt durant 50 segons per la primera fase operativa anomenada OP-1. Per la fase operativa 2 (OP-2) estaran disponibles fins a 8 megawatts d'injecció de feix neutre durant 10 segons i el sistema de microones s'ampliarà fins a la veritable estabilitat de 30 minuts.
Un sistema de sensors i sondes basades en una varietat de tecnologies complementàries mesuren les propietats clau del plasma, inclòs els perfils de la densitat i de la temperatura d'electrons i ions, els perfils d'impuresa de plasma importants i del camp elèctric radial.

## Referències

* ↑ «The bizarre reactor that might save nuclear fusion» (en anglès). Science | AAAS, 21-10-2015.
* ↑ «Introduction». [Consulta: 26 juny 2018].
* 1 2 Klinger, Thomas Stellarators difficult to build? The construction of Wendelstein 7-X, 14-04-2014.
* 1 2 «Magnet tests on Wendelstein 7-X successfully completed - Research in Germany», 16-07-2015. Arxivat de l'original el 2015-07-16. [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ «Stellarator Heating and Optimization». [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ «ECRH». [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ «NBI». [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ «Profile Diagnostics». [Consulta: 26 juny 2018].
# Xenobalanus globicipitis

Xenobalanus globicipitis és una espècie de crustaci cirrípiede de la família Coronulidae. És l'única espècie del gènere Xenobalanus.
És un paràsit comensal dels cetacis sobretot dels Delphinidae com el Tursiops truncatus i Stenella spp.
Pel fet que s'ha observat que la colonització d'aquest paràsit augmenta en el cas que el seu hoste estigui malalt, s'ha suggerit que aquests crustacis es poden usar com indicador biològic de l'estat de salut dels cetacis.

## Notes

* ↑ . 18. ISSN 0177-5103.
# Yasuhito Suzuki

Yasuhito Suzuki (japonès: 鈴木康仁) (prefectura d'Ōsaka, 19 de desembre de 1959) és un futbolista japonès que disputà quatre partits amb la selecció japonesa.

## Referències

* ↑ Yasuhito Suzuki a National-Football-Teams.com (anglès)
# Yasuhiro Yoshiura

Yasuhiro Yoshiura (japonès: 吉浦康裕) (Sapporo, 3 d'abril de 1980) és un escriptor i director de curtmetratges d'animació japonès. Moltes de les seves obres, com Pale Cocoon i Time of Eve, han obtingut premis i han aparegut en festivals de cinema. El seu estudi de producció es diu Studio Rikka.

## Biografia

Yoshiura va néixer a Hokkaido i es va criar a Fukuoka. Es va especialitzar en enginyeria artística a la Universitat de Kyushu. El 2002, va estrenar un curtmetratge anomenat Aquatic Language que es va emetre a l'NHK. La pel·lícula va guanyar un "Premi al treball excel·lent" a la Fira Internacional d'Anime de Tòquio. El 2006, va estrenar la pel·lícula directe per a vídeo Pale Cocoon. Després de traslladar-se a Tòquio, va treballar a la sèrie web d'anime Time of Eve que va emetre sis episodis i més tard es va convertir en una pel·lícula. El 2013 va estrenar la pel·lícula Patema Inverted, que va guanyar premis al festival Scotland Loves Animation d'Edimburg i al Festival Internacional de Cinema de Chicago. El 2014, va dirigir la pel·lícula Harmonie, que es va utilitzar per al programa Anime Mirai 2014. El 2015, el seu curt PP33 (Power Plant No. 33) i Bureau of Proto Society es van presentar a la Japan Animator Expo.

## Obres

* (Director, 2001) Kikumana
* (Productor, 2002) Mizu no Kotoba
* (Productor, 2005) Pale Cocoon
* (Director, 2006) Pop Jam
* (Director i guionista, 2009) Eve no jikan
* (Disenyador, 2009) Evangelion 2.0 You Can (Not) Advance
* (Animació teatral, director i guinoista, 2010) Eve no jikan la pel·lícula
* (Director, supervisor del guió original, Creador Original, 2012) Sakasama no patema
* (Curtmetratge d'animació. Director i escriptor, 2014) Harmonie
* (Director, 2021) Ai no Utagoe o Kikasete

## Referències

* ↑ «Tokyo International Anime Festival Award Winners». ANN. Arxivat de l'original el 27 març 2009. [Consulta: 6 març 2009].
* 1 2 Yasuhiro YOSHIURA. «プロフィール - スタジオリッカ». スタジオリッカ - 当サイトは吉浦康裕（アニメーション監督）の個人サイトです。今までの活動報告や新作情報の告知などをしています。. [Consulta: 31 març 2015].
* 1 2 «Houston's Anime Matsuri to Host Patema Inverted Director Yasuhiro Yoshiura, Singer Anna Tsuchiya». Anime News Network. [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ «Ultra Super Pictures, A-1, Shinei, Studio 4 °C Make Anime Mirai 2014». Anime News Network. [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ «Japan Animator Expo Streams Yasuhiro Yoshiura's 'Bureau of Proto Society' Short». Anime News Network, 28-08-2015. [Consulta: 31 agost 2015].
* ↑ «Time of Eve's Yasuhiro Yoshiura Pens Next Animator Expo Short». Anime News Network. [Consulta: 31 març 2015].
# Yasuhiro Yamashita

Yasuhiro Yamashita és un dels competidors de judo de més èxit de tots els temps. Actualment treballa com a instructor o assessor de nombroses organitzacions, incloent-hi la Universitat de Tokai, la Federació Internacional de Judo, i la Federació de Judo del Japó. Es va retirar de la competició de judo el 17 juny de 1985, després d'una notable carrera, durant la qual va guanyar cinc medalles d'or en concursos internacionals i va marcar 203 victòries consecutives (amb 7 empats en el medi) fins a la seva jubilació. Va rebre el Premi Nacional Japonès d'Honor el 9 d'octubre de 1984.
# Wilsonville

«Wilsonville» té aquests significats:
* Wilsonville (Alabama).
* Wilsonville (Illinois).
* Wilsonville (Nebraska).
* Wilsonville (Oregon).
# Yakada Doliya

Yakada Doliya era el nom donat a una consort secundària del rei de Ceilan.
La Yakada Doliya era inferior en rang a les Ran Doliya (que solien ser tres) i era considerada una esposa secundària i que sempre pertanyia a la casta Goigama, la més elevada de Ceilan, però no a una casa reial.

## Referències

* Ceylon and the Hollanders, 1658-1796, per Paulus Edward Pieris, 1918
# Wolfgang Hillebrandt

Wolfgang Hillebrandt (va néixer el 25 de febrer de 1944 a Rerik) és un astrofísic alemany.
Després d'estudiar física i matemàtiques a la Universitat de Colònia, va rebre el seu doctorat allí el 1973 amb una tesi sobre neutrons que graviten: equilibri i l'estabilitat microscòpica. El 1977 es va habilitar a la Universitat Tècnica de Darmstadt. Des de 1978 ha treballat a l'Institut Max Planck de Física i Astrofísica de Múnic i va ser el 1996 un dels directors de la qual va sorgir Max-Planck per Astrofísica a Garching, a prop de Múnic. A la Universitat Tècnica de Múnic exerceix com a professor adjunt. La seva recerca acadèmica se centra en simulacions numèriques de les explosions de supernoves.
El 1977 va ser guardonat amb el Premi de l'Acadèmia de Física de l'Acadèmia de les Ciències de Göttingen i el 1982 amb el Premi Gustav Hertz de la Deutsche Physikalische Gesellschaft. El 2014 va ser elegit membre de l'Academia Europaea.
Els seus recomptes de doctorat Friedrich-Karl Thielemann.

## Obres

* amb Ewald Müller: Supernovae im Superrechner, Physik Journal, Maig de 2004
* amb Ewald Müller, Hans-Thomas Janka Rätselhafte Supernovae, Spektrum der Wissenschaft, Juliol de 2005
* amb Bruno Leibundgut (Herausgeber): From twilight to highlight - the physics of supernovae. Springer, Berlín 2003

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Wolfgang Hillebrandt» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* Lloc web a l'Institut Max Planck
# ZMapp

ZMapp és un medicament experimental biofarmacèutic comprèn tres anticossos monoclonals humanitzats en desenvolupament com a tractament per a la febre hemorràgica de l'Ebola. El medicament va ser provat per primera vegada en éssers humans durant el brot d'Ebola a l'Àfrica de l'oest de 2014 i va ser acreditat com ajudar a salvar vides, però no ha estat sotmès a un assaig clínic aleatoritzat per demostrar la seva seguretat o la seva eficàcia.
El 2016, un estudi clínic va determinar que ZMapp era ineficaç contra l'Ebola en comparació amb altres dos tractaments.

## Referències

* ↑ PREVAIL II «A Randomized, Controlled Trial of ZMapp for Ebola Virus Infection». NEJM, 375, 15, 13-10-2016, pàg. 1448–1456. DOI: 10.1056/NEJMoa1604330. PMC: 5086427. PMID: 27732819.
# Yahoo! Music

Yahoo! Music, pàgina web del grup Yahoo!, és un proveïdor de diversos serveis musicals, incloent-hi ràdio per internet, videoclips, notícies, informació d'artistes i programació original. El lloc web compta amb una base de dades per als usuaris de Yahoo! amb centenars de milers de cançons categoritzades per artista, àlbum, cançó i gènere.

## Història

Yahoo! Music va començar amb el nom de "LAUNCH"", un lloc web i revista produïts per LAUNCH Media, que va ser adquirit per Yahoo! el 2001 per 12 milions de dòlars. A LAUNCH se li canviar el nom més tard com a "Yahoo! Music" i el febrer de 2005 simplement "Y! Music". L'oferta de ràdio per Internet i de vídeo-clips de LAUNCH (LAUNCHcast) es va integrar al lloc web de Yahoo!, de la mateixa manera que ho van fer amb els perfils dels artistes i la seva important base de dades d'artistes.

## Productes

Yahoo! Music ofereix diversos productes, entre els següents:
* Yahoo! Music Radio (abans LAUNCHcast) (contingut subministrat per CBS Radio) i LAUNCHcast Plus Internet radio (des de febrero de 2009 ja no disponible)
* Yahoo! Music Jukebox.
* Yahoo! Music Unlimited, lloc web per a descarregar música amb una subscripció prèvia.
* Live Sets - Concerts exclusius d'artistes de renom.
* Who's Next - Lloc on els oients voten els millors artistes debutants.
* Pepsi Smash on Yahoo! Music - Entrevistes musicals en exclusiva, espectacles i telerealitat.
* Perfils d'artistes, vídeos musicals i textos.
* Seguimient oficial dels Premis Grammy.

## Xifres d'importància

El 2001, Yahoo! va adquirir LAUNCH Media, creadors del servei de ràdio per internet LAUNCHcast. El 14 de setembre de 2004, Yahoo! va comprar Musicmatch, creadors del software de Musicmatch Jukebox, que posteriorment es va canviar de nom a Yahoo! Music Musicmatch Jukebox. El 2005, Yahoo! Music es va convertir en el primer proveïdor a oferir una tarifa plana de 5 dòlars per descarregar música de forma il·limitada, similar al model d'Open Music Model, però amb Gestió de drets digitals, anomenada Yahoo! Music Unlimited. El 2008, Yahoo! va anunciar que Yahoo! Music Unlimited es fusionaria amb Rhapsody. La fusió va concloure amb el final de Yahoo! Music Unlimited el 30 de setembre de 2008.

## Referències

* ↑ «Yahoo thinks entertainment with Launch buy». Arxivat de l'original el 2012-06-30. [Consulta: 30 juny 2012].
* ↑ «Rhapsody Takes Over Yahoo's On-Demand Music.». Arxivat de l'original el 2008-06-10. [Consulta: 20 agost 2012].

## Vegeu també

* Live365
* Last.fm

## Enllaços externs

* Yahoo! Music
# Zuzzu

Zuzzu va ser un rei hitita, probablement l'últim rei de la ciutat de Kanesh (Kaniš o Kanesh). Portava el títol de rubaum i gran rei d'Alahzina. S'ha trobat un segell d'aquest rei. El seu rabi simmiltim (cap de la cort) es deia Ištar-ibra i seguint el costum era probablement el seu fill.
Uns anys abans, Kanesh era una de les principals ciutats de l'Imperi Hitita (Imperi Hitita Antic) i el rei Anitta la va convertir en la seva capital. Probablement cap al final del seu regnat, el rei de Salatiwara o Šalatiwara va destruir la ciutat. Amb Kanesh va desaparèixer la darrera colònia comercial assíria (karum) a Anatòlia. La capital hitita es va traslladar a Hattusa.

## Referències

* ↑ Bryce, Trevor. The kingdom of the Hittites. Oxford: Oxford University Press, 2005, p. 10. ISBN 9780199279081.
# Castell de Tudela (Sant Gregori)

El Castell de Tudela és un monument del municipi de Sant Gregori (Gironès) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Al puig de Sant Grau, dit antigament puig de Tudela, es troben les restes del castell de Tudela. Són visibles una sèrie de construccions adossades les unes a les altres. A la part més occidental hi ha una torre de planta circular amb un diàmetre interior d'uns 2 metres i un gruix de mur d'uns 2,2 metres. Es conserva una alçada d'uns 2,5 metres però, pel gruix del mur, segurament era molt més alta. A la part més oriental hi ha les restes del que devia ésser la capella del castell, i entremig d'aquestes dues construccions es va fer una casa de pagès en època moderna. Pel que fa a l'aparell, els carreus, units amb morter de calç, fan uns 15 cm per 40 cm. La torre es dataria a la fi del segle xi o a inici del segle xii.

## Història

Sembla que la família dels Montcada va tenir drets sobre aquest castell al llarg d'una bona part de l'edat mitjana. Cap a mitjan segle xi, Ramon, fill de Ledgarda jurà fidelitat al comte de Barcelona Ramon Berenguer I pels castells de Tudela («castro de Todela») i de Fornells. En aquest mateix moment, un germà de Ramon que era abat també jurà fidelitat al comte pel mateix castell de Tudela. Encara al mateix segle trobem documentats altres senyors de Tudela que segurament tenien drets sobre aquest castell proper a Girona: Ramon Mir de Tudela, Arnau Guillem de Tudela i el fill d'aquest. L'any 1136 hi hagué una convinença entre el senescal Guillem Ramon de la família dels Montcada i el comte de Barcelona Ramon Berenguer IV per aquest castell i molts d'altres. En un document de 1178 trobem els noms dels castlans: Pere de Tudela i el seu germà Berenguer. El 1183, el senyor Mir d'Hostoles -que segurament era feudatari dels Montcada-, tenia el castell de Tudela. El puig de Tudela és esmentat en un dels capítols de la «Crònica» de Bernat Desclot en relació en uns fets que s'hi esdevingueren l'any 1285 arran de la invasió francesa. L'any 1291 l'infant Pere rebé en dot el castell de Tudela en casar-se amb Guillema de Montcada. L'any 1314, Ermessenda de Cartellà, muller del baró de Cabrenys, era senyora dels castells de Tudela, Rocacorba i Colltort però segurament els Montcada hi mantingueren l'alta senyoria o certs drets.
Més tard, hi tingueren drets els Xetmar i els Pinós. El 1495 fou adquirit per Baldiri Agullana, ciutadà de Girona, amb el de Cartellà, i el conservaren els seus descendents.

## Referències

* ↑ «Castell de Tudela». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2012].
* 1 2 Bolòs i Masclans, Jordi. «Castell de Tudela». A: El Gironès La Selva El Pla de l'Estany. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1991, p. 199 (Catalunya Romànica, V). ISBN 84-7739-262-5.
* ↑ «Castell de Tudela (Sant Gregori)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Castell de Tudela». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Simon Cornelis Dik

Simon Cornelis Dik (6 de setembre de 1940, Delden - 1 de març de 1995, Holysloot) fou un lingüista neerlandès, famós per desenvolupar una teoria de la gramàtica funcional.
Ocupà la càtedra de lingüística general a la Universitat d'Amsterdam entre el 1969 i el 1994. Durant 25 anys desenvolupà la teoria de la gramàtica funcional a partir del 1968. La segona part de la seva obra The Theory of Functional Grammar es publicà pòstuma el 1997. Segons la seva visió, la gramàtica és conceptualitzada com un instrument d'interacció social entre éssers humans, amb la fi d'establir relacions comunicatives. Hi ha un èmfasi particular en l'ús, les funcions comunicatives i el context social del llenguatge, i en això difereix substancialment d'altres aproximacions formals al fet lingüístic, com la Gramàtica Generativa de Noam Chomsky. La seva teoria rebé aportacions importants de la Gramàtica Sistèmica Funcional de Michael Halliday, així com de Talmy Givón.

## Obres

* The Theory of Functional Grammar (Part I: The Structure of the clause), 1989 ISBN 90-6765-432-9
* The Theory of Functional Grammar (Part II: Complex and Derived Constructions), 1997 ISBN 3-11-015404-8 (pt.I); ISBN 3-11-015403-X (pt.I paperback); ISBN 3-11-015406-4 (pt. II); ISBN 3-11-015405-6 (pt. II paperback)
# Bni Sidel Jbel

Bni Sidel Jbel (àrab: بني سيدال الجبل, Bnī Sīdāl al-Jbal; amazic estàndard marroquí: ⴱⵏⵉ ⵙⵉⴷⴰⵍ ⵓⴷⵔⴰⵔ, Bni Sidal Udrar) és una comuna rural de la província de Nador, a la regió de L'Oriental, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.930 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# (431) Nèfele

(431) Nèfele és el nom que rep l'asteroide número 431, situat al cinturó d'asteroides.
Fou descobert per l'astrònom Auguste Charlois des de l'observatori de Niça (França), el 18 de desembre del 1897.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «IAU Minor Planet Center». [Consulta: 12 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la NASA
# XIV Cos d'Exèrcit Guerriller

El XIV Cos d'Exèrcit Guerriller fou un cos d'exèrcit de la Segona República Espanyola que lluità en la guerra civil espanyola.

## Orígens del Cos

l'Exèrcit Popular de la República va formar el Cos de Guerrillers el maig de 1937 i va tenir la seva primera caserna a Benimàmet i al segona a Alcalá de Henares (Madrid). Posteriorment es van crear altres bases, entre elles el casino de Valldoreix.

## Composició

El cos estava compost a la fi de 1937 per tres divisions: la 48a, la 49a i la 50a. Cada divisió disposava de diverses brigades de 140 a 150 guerrillers, comandats per un capità. Els grups de sabotatge es componien de grups de 5 a 6 membres i un sergent. A principis de 1939 el cos comptava amb sis divisions de quatre brigades de 150 homes.

## Comandament

El cap d'aquest cos era el coronel Domingo Hungría.

## Referències

* ↑ Mota Muñoz, José Fernando. La República, la guerra i el primer franquisme a Sant Cugat del Vallès. L'Abadia de Montserrat, 2001, p. 232. ISBN 8484153134.
* ↑ (castellà) Michael Alpert, El ejército popular de la república (1936-1939) p. 391
* ↑ Paisajes de la guerrilla, XIV Cuerpo de Ejército Guerrillero (1936-39)
# Carrer dels Alemanys (Girona)

El carrer dels Alemanys és un carrer del municipi de Girona que forma part en el seu conjunt de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Neix al carrer Bellmirall i puja tortuosament, passant pel trencant a la plaça de Sant Domènec fins a la caserna dels Alemanys, fent un colze per decantar-se al portal de Sant Cristòfol i la Torre Gironella. Podem dividir-lo en dues parts: la més baixa i propera al carrer Bellmirall (planer), amb cases de planta baixa i quatre pisos de pedra semitreballada o pedruscall arrebossat i restes de finestrals gòtics triforis trilobulats (alguns resten tapiats). La segona part pertany a les escales per tal de guanyar el desnivell, de tipologia igual i elements goticitzants. Se'n destaquen les cases número 6, amb porta de modillons i restes d'arcs de punt rodó; la número 8, Can Boada o Formiga; la número 12, amb llinda planera amb inscripcions, i les del número 18 i 20, amb porta semidovellada. La número 16, també, disposa d'una finestra goticitzant tapiada. La primera part té habitatges a banda i banda. A la segona, només s'hi aixequen al costat dret, puix que a l'esquerre s'hi erigí el convent de les Josefines.

## Història

És una de les vies més antiga de la ciutat. Les primeres notícies són del segle xiii, però va arran de la muralla de les Àligues i podria ser més antic. El 1690 se situà al capdamunt del carrer una caserna d'alemanys, que posteriorment li donà el nom. Totes les cases han estat habitatges per a nobles o eclesiàstics, cosa que li ha deixat el nom popular del carrer dels Capellans.

## Vegeu també

* Can Porcalla

## Referències

* 1 2 «Carrer dels Alemanys». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Archontophoenicinae

Archontophoenicinae és una subtribu de palmeres que consta de quatre gèneres, especialment Archontophoenix de Queensland i New South Wales i Actinokentia, Chambeyronia i Kentiopsis de Nova Caledònia. Phylogenetic relationships between the four genera are unresolved.

## Descripció

Les palmeres d'aquesta subtribu són de mida mitjana i de fulles pinnades

## Referències

* Dransfield, John, Natalie W Uhl, Conny B Asmussen, William J Baker, Madeline M Harley, and Carl E Lewis (2005) A new phylogenetic classification of the palm family, Arecaceae. Kew Bulletin, Vol. 60 (2005).
* Uhl, Natalie W. and Dransfield, John (1987) Genera Palmarum - A classification of palms based on the work of Harold E. Moore. Lawrence, Kansas: Allen Press. ISBN 0-935868-30-5 / ISBN 978-0-935868-30-2.
* USDA; ARS; National Genetic Resources Program. «Genus Mackeea H. E. Moore». Germplasm Resources Information Network — (GRIN). National Germplasm Resources Laboratory, Beltsville, Maryland. [Consulta: 8 maig 2008].
* ↑ Algunes fonts inclouen el gènere Mackeea dins Archontophoenicinae. Aquest és un sinònim de Kentiopsis.
* ↑ Dos altres gèneres, Hedyscepe de Lord Howe Island i Rhopalostylis de Norfolk Island, Austràlia, i Nova Zelanda (incloent les Kermadec Islands) estaven abans inclosos dins aquesta subtribu, però ara formen la subtribu Rhopalostylidinae (Dransfield, Uhl et al., 2005).
* ↑ Domenech, B., C. B. Asmussen-Lange, W. J. Baker, E. Alapetite, J. C. Pintaud, and S. Nadot. (2014) A Phylogenetic Analysis of Palm Subtribe Archontophoenicinae (Arecaceae) Based on 14 DNA Regions.” Botanical Journal of the Linnean Society 175 (4): 469–81.