OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El regal del Cèsar

El regal del Cèsar (títol original en francès: Le Cadeau de César) és el vint-i-unè àlbum de la sèrie Astèrix el gal. Va ser publicat en francès el 1974, amb dibuixos d'Albert Uderzo i guió de René Goscinny. Va tenir una tirada original d'1.400.000 exemplars.

## Sinopsi

A Roma trobem el legionari Badebrutus, durant la festa de llicència de l'exèrcit després de 20 anys de servei. Totalment borratxo, insulta Juli Cèsar i aquest li ofereix com a regal de llicència el famós poblet dels irreductibles gals. Durant una altra borratxera, canvia el regal per unes copes de vi amb Ortopèdix, un hostaler. Llavors, ell i la seva família volen prendre possessió del seu nou patrimoni. No només això, sinó que Ortopèdix es presenta al vot dels gals per esdevenir cap en lloc de Copdegarròtix. El poble està dividit, els millors amics es trenquen...

## Comentaris

* La concessió de terrenys als legionaris veterans és històricament certa.
* El diàleg d'Astèrix mentre que es bat amb l'ex-legionari Vadebrutus està inspirat en la balada del nas de Cyrano de Bergerac. En la traducció anglesa s'inspirava en Hamlet.
* Per segona vegada, Copdegarròtix té un rival per governar el poble. Abans havia estat el cabdill gal Prorromànix a El combat dels caps. No es tornarà a trobar amb aquest problema fins a Astèrix la rosa i l'espasa.
* Ortopèdix pren les faccions de l'actor francès André Alerme. La seva dona Angina i la filla Papida (en francès, Zaza) tenen les faccions de l'actiu hongaresa Zsa Zsa Gabor (de qui Zaza pren el seu nom). Per dibuixar Papida, Albert Uderzo es va inspirar en la seva pròpia filla Sylvie.
* Per segon cop, Astèrix fa servir la seva espasa (ja ho havia fet a Astèrix i el calderó). Tot i que gairebé no ho fa mai, es mostra com un hàbil esgrimidor.
* Al final del duel, Astèrix deixa marcada una "Z" al pit de Vadebrutus. Un petit homenatge visual al personatge de "El Zorro". Papida (Zaza en francès) s'ho pren com un homenatge cap a ella (en francès veu la seva inicial; en català hi veu una "N" de nena)
* La història parodia les campanyes electorals en particular, i concretament les eleccions presidencials franceses de 1974 (any de la publicació del llibre).
* Al banquet final, el bard Asseguratòrix participa en el banquet, parlant molt entretingut amb la Papida.

## Referències

* ↑ «Le Cadeau de César» (en francès). asterix.com. [Consulta: 7 abril 2023].
* ↑ «Orthopédix» (en francès). lencyclopedix.free. [Consulta: 7 abril 2023].
* ↑ Vidal, Jean-Louis. Astérix, tous les secrets des albums : Numéro hors-série de Paris-Match (en francès). Hachette Filipacchi associés, 2016, p. 63. ISBN 978-2-3571-0535-5.
* ↑ Vidal, Jean-Louis. Astérix, tous les secrets des albums : Numéro hors-série de Paris-Match (en francès). Hachette Filipacchi associés, p. 62. ISBN ISBN 978-2-3571-0535-5.
# La Ròca de Céser

La Ròca de Céser (en francès La Roque-sur-Cèze) és un municipi francès del departament del Gard, a la regió d'Occitània. Aquest municipi pertany a l'associació Els pobles més bonics de França.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard diu Cese, però el nom correcte és Céser.
* ↑ Els pobles més bonics de França: La Ròca de Céser
# Hautteville-Bocage

Hautteville-Bocage és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 107 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Hautteville-Bocage era de 107 persones. Hi havia 39 famílies de les quals 11 eren unipersonals (11 homes vivint sols), 14 parelles sense fills i 14 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 51 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 49 habitatges eren cases. Dels 42 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 6 en tenien tres, 18 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 25 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Hautteville-Bocage el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 12 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 12 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 63 persones, 51 eren actives i 12 eren inactives. De les 51 persones actives 44 estaven ocupades (23 homes i 21 dones) i 6 estaven aturades (2 homes i 4 dones). De les 12 persones inactives 4 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa alimentària.
L'any 2000 a Hautteville-Bocage hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 295 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Hautteville-Bocage a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Hautteville-Bocage a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Garsa verda ventregroga

La garsa verda ventregroga (Cissa hypoleuca) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos densos, fins als 1500 m, al Sud-est Asiàtic al sud de la Xina, sud-est de Tailàndia, sud de Laos i sud del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Garsa verda ventregroga». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Enric Canadell i Quintana

Enric Canadell i Quintana, en religió Enric dels Sagrats Cors (Olot, 29 de juny de 1890 – Castellfollit de la Roca, 17 d'agost de 1936) va ser un religiós i professor, membre de l'Orde de les Escoles Pies. Mort amb altres companys durant la Guerra Civil espanyola, va ser beatificat per Joan Pau II, essent venerat com a beat màrtir per l'Església catòlica. Va ser beatificat l'1 d'octubre de 1995 amb altres màrtirs de la Guerra Civil, entre d'altres amb altres sacerdots escolapis, per Joan Pau II. El seu cos va ésser traslladat a la parròquia de Sant Esteve d'Olot.

## Biografia

Enric Canadell va néixer a Olot en 1890, en una família molt cristiana, fill petit de Francesc Canadell i Margarida Quintana. El seu germà gran Ramon va ésser escolapi i un altre germà, sacerdot. El seu germà, manobre, va morir quan ell tenia quatre anys. Va estudiar al col·legi dels escolapis d'Olot. Als catorze anys va demanar permís per postular a l'orde, anant al noviciat de Moià, on prengué l'hàbit el 22 d'octubre de 1905 i professà el 18 d'agost de 1907. Continuà estudiant filosofia a Iratxe (Navarra) i teologia a Terrassa, on va fer la professió solemne el 29 de juny de 1912. Fou ordenat prevere a Lleida el 20 de desembre de 1913.
Va ensenyar a les escoles pies de Mataró (1912-1925), Balaguer (1925-1928), la de Nostra Senyora de Barcelona (1928-1930) i la de Sant Antoni, a la mateixa ciutat (1932-1936). Molt devot de l'Eucaristia, en promogué la devoció a les escoles de l'orde. Defensava la formació continuada dels professors que havien d'educar als joves, per tal d'actualitzar-ne els coneixements. A banda de la tasca de professor, era predicador, amb gran facilitat per als sermons, que feia molt entenedors i didàctics.
Quan va esclatar la Guerra civil espanyola, el 1936, la persecució dels religiosos que es va desfermar va obligar-lo a deixar Barcelona, el 24 de juliol, i refugiar-se a casa d'uns coneguts a Barcelona, d'on marxà a Olot, a casa la seva germana Cecília. Hi va ésser trobat el 17 d'agost i detingut la mateixa nit. Fou portat en cotxe fins a Castellfollit de la Roca i fou mort a la rodalia, al Clot del Paretaire, a la carretera d'Oix. El cos fou enterrat al mateix lloc i fou recuperat per la família, que el portà al cementiri d'Olot.

## Referències

* ↑ Blessed Enric Canadell Quintana a catholicsaints.info
* ↑ «Enric Canadell i Quintana». Santi, beati e testimoni - Enciclopedia dei santi.
* ↑ Beato Enrique Canadell a hagiopedia.blogspot
# Erengh Khan

Arang Khan, Erengh Khan o Erenk Khan és el nom dels següents personatges:
Nom de dos kans de Khivà:
* Arang Muhammad Khan, (1687-1691).
* Arang Khan, (1714 - 1715).
# El Bosc de Torredenegó

El Bosc de Torredenegó és una masia situada al municipi de Llobera, a la comarca catalana del Solsonès. Es troba en una zona de pinedes.

## Referències

* ↑ «Vista general de Santa Maria de Torredenegó» (en castellà). Fundación Santa María la Real, 2009. [Consulta: 26 desembre 2021].
# Havré

Havré és un antic municipi de Bèlgica, a la província d'Hainaut de la regió valona que el 1977 va integrar-se al comú de Mons. Té 5390 habitants el 1990. El canal del Centre rega el poble.
Fins a l'ocupació francesa del 1995, el poble era un feu de diverses famílies nobles, de les quals l'última era la dels De Croÿ. Al segle xix, era un poble ric per la seva indústria: mines de carbó i de fosfat, pedrera, adoberia, fàbrica de pólvora… Després de l'ocàs de la indústria tradicional que va començar als anys seixanta del segle passat, el poble va convertir-se en dormitori per a les ciutats de Brussel·les i Mons.

## Enllaços externs

* Web de la ciutat de Mons (en francès)
# Kualapuu

Kualapuu és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 1.936 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kualapuu tenia 1.936 habitants, 564 habitatges, i 466 famílies La densitat de població era de 24,52 habitants per km².
Dels 564 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,9% hi vivien parelles casades, en un 14,0% dones solteres, i en un 17,4% no eren unitats familiars. En el 14,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,5% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 64 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33,6 anys. Per cada 100 dones hi havia 101,04 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,84 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.422 $ i la renda mediana per família de 37.895 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.833 $ mentre que les dones 21.595 $. La renda per capita de la població era de 15.373 $. Aproximadament l'11,2% de les famílies i el 15,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kualapuu». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Kualapuu». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Església de Sant Andreu de la Vola

Sant Andreu de la Vola és una església eclèctica del poble de Sant Andreu de la Vola, al municipi de Sant Pere de Torelló (Osona), protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici religiós. Església de tres naus, la central més elevada que les laterals. La capçalera, sense absis, és orientada a llevant, per on sobresurt un cos destinat a sagristia, decorat amb pintures. El mur de tramuntana del temple s'adossa al mas que fou la rectoria. La façana presenta el capcer triangular. A la part esquerra, adossat a l'església hi ha un campanar de torre amb els angles escairats a la part superior. No té campana, està força deteriorat i un sector és refet amb totxo. El portal de la façana és d'arc rebaixat i la dovella central és decorada amb una petxina i inscripcions. Al damunt s'obre un òcul.
L'estat de conservació és mitjà. L'interior no conserva cap element d'interès.

## Història

La parròquia de Sant Andreu de la Vola es troba a l'antic indret conegut amb el nom de l'AVETOLA des de l 923. La parròquia es formà des de molt antic encara que les primeres notícies datin del 1031, moment en què fou renovada i dotada de nou. Era el centre religiós de l'antic terme de Curull, que s'annexionà amb la Vola a Masies de Torelló l'any 1920 per unir-se sis anys més tard a Sant Pere de Torelló.
L'església, malgrat tenir orígens romànics, ha sofert tantes transformacions que no conserva cap element de l'antic estil. Al 1594 s'hi obrí un portal nou i al segle xviii s'hi bastí la sagristia i el campanar.
Actualment està molt abandonada degut al despoblament que pateix la zona i només se celebra missa una vegada a l'any, per la festa major.

## Referències

* ↑ GEC
* 1 2 3 4 5 6 «Sant Andreu de la Vola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Ghostscript

Ghostscript és el conjunt de programari intèrpret per excel·lència de documents en format PS i PDF. S'ocupa de la rasterització o representació d'aquests fitxers, per a la visualització o impressió de pàgines de document i la conversió entre fitxers PostScript i PDF. Fou escrit l'any 1986 per Peter Deutsch per al projecte GNU’s Not Unix (GNU). Peter Deutsch en va fer una versió comercial, Aladdin Ghostscript, per això va fundar Aladdin Enterprises.

## Descripció

Ghostscript permet presentar dades PS i PDF a la pantalla i a més traduir de manera que puguin ser impresos en una impressora amb capacitat gràfica mitjançant l'ús del controlador d'aquesta impressora.
Aladdin Enterprises manté les noves versions del Ghostscript fins que arriben a una certa «edat», i després les allibera a la Fundació de Programari Lliure (FSF, Free Software Foundation) perquè es distribueixi com GNU Ghostscript. Aquestes versions són les que es distribueixen «lliures de càrrec» en les distribucions de Linux.
Disposa d'una sèrie de dispositius controladors per a diversos tipus d'impressora. Si invoquem gs-h, ens apareixerà gran quantitat d'informació sobre la nostra versió instal·lada de Ghostscript, entre la qual trobarem els dispositius controladors.

## Derivats

Microsoft en va patentar un clònic (TrueImage) comprat a Bauer Enterprises que l'havia desenvolupat a partir del codi "open source" del Ghostcript, i el va llicenciar posteriorment a Apple Inc. en una joint venture que li intercanviava la llicència per la de TrueType. La joint venture es va fer per competir comercialment amb el format "Type 1" d'Adobe Systems, que estava basat en el llenguatge de descripció de pàgina PostScript. Una de les principals fortaleses de TrueType era que oferia als dissenyadors de tipografia un major grau de control (mitjançant hints) sobre la forma en què els caràcters es mostraven en pantalla o en impresos a grandàries menors, amb la qual cosa s'aconseguia una millor llegibilitat.

## Referències

* ↑ Pablinux. «Vulnerabilidad en Ghostscript podía usarse para acceder a archivos». Ubunlog, 29-08-2019. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «Se encontró una vulnerabilidad en Ghostscript que podría permitir la ejecución de código». Linuxadictos, 13-08-2020. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «¿Qué es un Ghostscript? - Spiegato». Spiegato. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ InfoWorld Media Group, Inc.. InfoWorld. InfoWorld Media Group, Inc., 19 març 1990, p. 29–. ISSN 01996649.
* ↑ InfoWorld Media Group, Inc.. InfoWorld. InfoWorld Media Group, Inc., 5 març 1990, p. 17–. ISSN 01996649.

## Vegeu també

* Tipus de lletra PostScript
* Corba de Bézier
* Corba de radi variable
* ClearType
* TrueImage
* TrueType
* PostScript
* Display PostScript

## Enllaços externs

* Especificació TrueType de Microsoft
* Especificació TrueType d'Apple
# Impostos sobre les terres infrautilitzades de les Comunitats Autònomes

Els impostos sobre les terres infrautilitzades de les Comunitats Autònomes són uns tributs cedits per l'Estat a les Comunitats Autònomes que graven sobre els sòls poc utilitzats.
La comunitat autònoma pionera fou Andalusia, seguida d'Extremadura i finalment el Principat d'Astúries.
Els impostos andalús i extremeny (el de deveses) van ser qüestionats per si incomplien l'article 6.2 de la Llei Orgànica de Finançament de les Comunitats Autònomes. Els recursos d'inconstitucionalitat foren respostos amb les corresponents sentències (STC 37/1987, de 26 de març i la de 7 de juny) que consideraven que eren conformes.

## Llista d'impostos per comunitat autònoma

    Andalusia
L'Impost sobre Terres Infrautilitzades andalús fou establit amb la Llei 8/1984, de 3 de juliol, de Reforma Agrària del Parlament d'Andalusia.
    Principat d'Astúries
L'establí amb la Llei 4/1989, de 21 de juliol, d'ordenació agrària i desenvolupament rural.
    Extremadura
A Extremadura hi ha dos impostos: l'Impost Extremeny de Deveses qualificades de deficient aprofitament i l'Impost sobre Terres Qualificades com a Reguívols Infrautilitzats.) El primer impost fou establit per la Llei 1/1986, de 2 de maig, sobre la Devesa a Extremadura. El segon impost fou establit per la Llei 3/1987, de 8 d'abril, sobre Terras de Reguívol.

## Referències

* 1 2 3 4 Castelao Rodríguez, Julio; Villar Ezcurra, Marta; González, Arturo. Régimen local y autonómico. Madrid: Universitas, 1996, p. 552. ISBN 84-7991-057-7.
* 1 2 3 4 González González, Ana Isabel; Álvarez García, Santiago «Panorama actual de los tributos propios de las Comunidades Autónomas españolas». Crónica Tributaria: Boletín de Actualidad, 9, 2011, pàg. 4.
# Gary Kagelmacher

Gary Christofer Kagelmacher Pérez (nascut a Montevideo el 21 d'abril de 1988) és un futbolista professional uruguaià d'ascendència alemanya.

## Biografia

Gary va néixer a Montevideo, Uruguai encara que la seva família és d'origen alemany. Va començar a jugar al Danubio FC, a la seva terra natal.
Després de debutar a la primera divisió de l'Uruguai i jugar el Campionat sub-20 del Canadà, va marxar cedit al Reial Madrid Castella durant la temporada 2007-08, fitxant a la temporada següent.
El 31 de maig de 2009 va debutar a Primera Divisió amb el Reial Madrid a causa de les baixes del conjunt blanc a la defensa, jugant només 58 minuts en ser substituït pel seu company al filial, Marcos Tébar.

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
* Fitxa a la Web oficial del Real Madrid CF (castellà)
# Elisenda Pipió Gelabert

Elisenda Pipió Gelabert (Faió, Saragossa, 17 de juny de 1951) és una ceramista de la Franja de Ponent que ha dut a terme gran part de la seva obra a Mallorca, primer a Santa Maria del Camí i després a Algaida. Des del 2021 resideix i treballa a Quart, Girona.
Pipió s'interessà per la ceràmica en la seva infantesa quan baixava, des de la seva casa a la vora del riu Ebre, a buscar fang devora el riu per a pastar-lo i fer juguetes, que deixava eixugar al sol. Es formà com a ceramista a l'Escola Superior de Disseny i Art "Llotja" de Barcelona i a l'Escola de Ceràmica de la Bisbal (La Bisbal d'Empordà) als anys 70; continuant després formant-se en diferents cursos i trobades tant a Catalunya com a altres llocs d'Espanya.
Els seus treballs parteixen de diferents aspectes: de la necessitat d'explicar, de la identitat, de la implicació personal en suport a diferents entitats que admira per la seva feina, com ara l'Obra Cultural Balear, o perquè fan una tasca social important, com ara la Fundació amadip.esment Arxivat 2014-03-22 a Wayback Machine.. Ha pogut mantenir-se al marge dels circuits comercials gràcies al fet que ha treballat com a professora tècnica de Formació Professional. Maria de la Pau Janer i Mulet l'ha qualificada de Demiürga de mans hàbils.

## Obra

* Habitatge. Palma, setembre 2004.
* Orígens. Museu de Mallorca. Palma, 2008. ISBN 9788496816572.
* Barques. Conselleria d'Afers Socials, Promoció i Immigració. Palma, novembre 2009.
* Projecte Sentits. Coordinadora. Fundació Amadip-Esment, amb poemes d'Antònia Santandreu Servera i Francesca Cabot Clar.
* Alfabet. Manacor, juny 2012.
* Premis 31 de Desembre. Obra Cultural Balear, desembre 2012.
* Placa commemorativa de les 5 voluntàries de la Creu Roja assassinades a Son Coletes, Manacor, el 1936. Col·lectiu de Dones de Llevant, març 2014.
* Dones i reines de Mallorca. Amb l'historiador Jaume Llabrés Mulet. Museu d'història de Manacor. Torre dels Enagistes. Manacor, setembre 2014.

## Referències

* ↑ «“Alfabet” d'Elisenda Pipió a la Biblioteca Carles Rahola». Bonart Cultural, 20-04-2015. [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ JANER, Maria de la Pau. Elisenda Pipió, demiürga de mans hàbils. "Es Saig" 285 (setembre de 2004) 22.
* ↑ Nova exposició d'Elisenda Pipió. "Es Saig" 285(setembre de 2004)22.
* ↑ «El Museu de Mallorca alberga l'obra ceràmica 'Orígens' de l'artista Elisenda Pipió Gelabert». Europa Press. [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ «Inauguració de l'escultura Barques». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ «Presentació de “Sentits”». amadip.esment. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ «Elisenda Pipió inaugura “Alfabet” a l'Institució Antoni M. Alcover». Bonart, 10-03-2008. [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ «Elisenda Pipió realitza els premis de la Nit de la Cultura». Bonart, 22-12-2012. [Consulta: 4 setembre 2014].
* ↑ «Homenatge a les infermeres republicanes. Les Dones de Llevant reconeixen la tasca de les cinc voluntàries sanitàries mortes a Manacor el 1936». ARA Balears, 09-03-2014. [Consulta: 4 setembre 2014].

## Enllaços externs

* «Vídeo resum de la trajectòria d'Elisenda».
# Estelle (cràter)

Estelle és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 18,8 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim llatí, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Estelle». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus