OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gemma Molera Marimon

Gemma Molera Marimon (Barcelona, 24 d'octubre de 1964 - Sant Cugat del Vallès, 20 de gener de 2018) fou una pintora i gravadora catalana, coneguda sobretot pels seus treballs amb la tècnica de l'encàustica.

## Biografia

Va estudiar Belles Arts a la Universitat de Barcelona, on es va especialitzar en escultura i gravat. Posteriorment va obtenir una beca Erasmus a la Winchester School of Art i va treballar com a gravadora al taller de Magí Baleta, on va col·laborar amb artistes com Jaume Plensa, Ferran Garcia Sevilla o Joan Benàssar. Entre 1994 i 1998 va treballar al taller de gravat i litografia Quadrat 9 de Barcelona, amb Alain Chardon, col·laborant amb Jaume Ribas, Jaume Roure i Perico Pastor, entre d'altres. A continuació va establir el seu propi taller al barri de la Ribera de Barcelona i, el 2004, a Cerdanyola del Vallès.
Del 1999 al 2001 va gaudir d'una beca en gravat al Pratt Fine Arts Center de Seattle, fet que li va permetre desenvolupar un estil senzill amb una pinzellada espontània. Va elaborar aiguatintes amb resina de colofònia, fotogravat d'imatges digitals d'objectes trobats i collages sobre la mateixa planxa.
Com a docent, va impartir cursos de gravat calcogràfic, fotogravat i serigrafia a l'Escola d'Art i Disseny de Sant Cugat (2002) i a l'Escola Illa de Sabadell.
El 2008 va col·laborar amb el fotògraf Pere Formiguera amb la sèrie de fotogravats titulada Pedres, que es va exposar a la Galeria Fidel Balaguer, i el 2014 va inaugurar el Centre d'Art Maristany de Sant Cugat del Vallès.
Va exposar la seva obra a Barcelona, Madrid, Seattle, Londres i Tòquio, i és autora de llibres d'artista, amb els quals va participar en diverses fires. També ha treballat per a galeries reconegudes en el món de l'obra gràfica, creant i estampant edicions de gravats de coure originals d'altres artistes i propis, així com desenvolupant la seva obra pictòrica a l'encàustica.
L'any 2017 el Museu Monestir de Sant Cugat del Vallès i el Museu d'Art de Sabadell van presentar la sèrie Lung & Bones, que mostra el treball d'introspecció que l'artista va fer els darrers anys arran de la seva malaltia, un càncer de pulmó i ossos.
El Museu Comarcal de la Noguera conserva obra seva.

## Referències

* ↑ «Es mor l'artista santcugatenca Gemma Molera». Tot Sant Cugat. [Consulta: 26 gener 2018].
* ↑ «Círculo del Arte» (en castellà). [Consulta: 20 novembre 2017].
* ↑ «Gemma Molera (web personal)». Arxivat de l'original el 2020-08-06. [Consulta: 20 novembre 2017].
* ↑ «Lung & Bones. Gemma Molera». Museus Municipals de Sabadell. [Consulta: 20 novembre 2017].
* ↑ Tramullas, Gemma ««La força em ve del ventre, de la mare Terra»». El Periódico, 12-05-2017 [Consulta: 20 novembre 2017].
* ↑ «Museus en línia». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Cheondoisme

Cheondoisme, o chondoisme en les fonts de Corea del Nord (coreà: Cheondogyo; hanja 天道教; hangul 천도교; literalment: "Religió del Camí Celestial"), és un moviment religiós coreà del segle xx, basat en el moviment confuncià del segle xix fundat per Choe Je-u i codificat per Son Byeong-hui. El Cheondoisme té el seu origen en les rebel·lions de camperols iniciades el 1812 durant la Dinastia Joseon.
El Cheondoisme és essencialment d'origen confucià, però incorpora elements del xamanisme coreà. Posa en èmfasi en el cultiu de la persona, el benestar en el món, i rebutja la noció de vida després de la mort. Un moviment relacionat és el Suwunisme.

## Etimologia

"Cheondoisme" en cheon significa "Cel", do significa "Camí" (escrit amb el mateix caràcter del xinès Tao), i gyo significa "religió", "ensenyament", "-isme".

## Pràctiques

El Cheondoisme refusa la noció de després de la vida i en el seu lloc treballa per crear un paradís a la terra a través de la pau, les virtuds morals i la propietat confunciana, i superar els costums desfasats de la societat coreana.
Amb el temps el Cheondoisme també ha adaptat elements d'altres tradicions religioses coreanes incloent el taoisme i el budisme.

## Referències

* ↑ Termcat: D'acord amb les indicacions de l'especialista en coreà, sabem que la pronunciació coreana del terme és similar a una africada postalveolar ( t?h), que gràficament en català podria correspondre a -tx-. To i així, no considerem oportú ara per ara adaptar el terme al català (txondoisme): és preferible optar per la transcripció amb ch- que és la forma més internacional vehiculada a través de l'anglès que fan servir la major part de llengües i que fa reconeixible el terme: chondoisme o cheondoisme.
* ↑ «Anniversary of Chondoism Observed, KCNA». Arxivat de l'original el 2014-10-12. [Consulta: 23 juny 2012].
* 1 2 3 Yao, Xinzhong. An Introduction to Confucianism. Cambridge University Press, 2000, p. 121–122. ISBN 0521644305.
* ↑ Lee Chi-ran, p.3 & p. 16
* ↑ Lee Chi-ran, pp. 16-20
* ↑ «韓國 近代宗敎의 三敎融合과 生命·靈性 - 원불교사상연구원». Arxivat de l'original el 2014-12-25. [Consulta: 9 febrer 2015].
This article incorporates text from Korea Web Weekly. Used with permission. Korea Web Weekly is not an independent source of information but is instead associated with various North Korea government sources.

## Fonts

* Lee Chi-ran. Chief Director, Haedong Younghan Academy. The Emergence of National Religions in Korea Arxivat 2014-04-13 a Wayback Machine..

## Enllaços externs

* 천도교서울교구
* 천도교 Arxivat 2015-02-02 a Wayback Machine.
# Gongylidiellum

Gongylidiellum és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per Eugène Louis Simon l'any 1884.

## Distribució

Es pot trobar a la zona holàrtica excepte Gongylidiellum blandum que es pot trobar a Angola. Eugène Louis Simon in 1884.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Gongylidiellum blandum Miller, 1970
* Gongylidiellum caucasicum Tanasevitch & Ponomarev, 2015
* Gongylidiellum chiardolae Caporiacco, 1935
* Gongylidiellum compar (Westring, 1861)
* Gongylidiellum confusum Thaler, 1987
* Gongylidiellum crassipes Denis, 1952
* Gongylidiellum edentatum Miller, 1951
* Gongylidiellum hipponense (Simon, 1926)
* Gongylidiellum kathmanduense Wunderlich, 1983
* Gongylidiellum latebricola (O. Pickard-Cambridge, 1871) (Espècie tipus)
* Gongylidiellum linguiformis El teu & Li, 2004
* Gongylidiellum minutum (Banks, 1892)
* Gongylidiellum murcidum Simon, 1884
* Gongylidiellum nepalense Wunderlich, 1983
* Gongylidiellum nigrolimbatum Caporiacco, 1935
* Gongylidiellum orduense Wunderlich, 1995
* Gongylidiellum tennesseense Petrunkevitch, 1925
* Gongylidiellum vivum (O. Pickard-Cambridge, 1875)

## Referències

* 1 2 Simon, E. Les arachnides de France. Tome cinquième, deuxième et troisième partie, 1884.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).
# ISO 3166-2:UY

ISO 3166-2:UY és un estàndard ISO que defineix els codis geogràfics de l'Uruguai seguint la divisió departamental. És un subconjunt de l'ISO 3166-2.
Actualment, els dinou departaments de l'Uruguai tenen assignat un codi ISO. Cada codi comença amb UY- (del castellà Uruguay), seguit per dues lletres.

## Codis actuals

Els codis i els noms de subdivisió apareixen a la llista seguint l'estàndard oficial publicat per l'ISO 3166 Maintenance Agency (ISO 3166/MA).
| Codi | Subdivisió |
| UY-AR | Artigas |
| UY-CA | Canelones |
| UY-CL | Cerro Largo |
| UY-CO | Colonia |
| UY-DU | Durazno |
| UY-FS | Flores |
| UY-FD | Florida |
| UY-LA | Lavalleja |
| UY-MA | Maldonado |
| UY-MO | Montevideo |
| UY-PA | Paysandú |
| UY-RN | Río Negro |
| UY-RV | Rivera |
| UY-RO | Rocha |
| UY-SA | Salto |
| UY-SJ | San José |
| UY-SO | Soriano |
| UY-TA | Tacuarembó |
| UY-TT | Treinta y Tres |

## Vegeu també

* ISO 3166-2, la taula de referència de tots els codis de regió.
* ISO 3166-1, la taula de referència de tots els codis de país, tots ells emprats per noms de dominis d'internet.

## Enllaços externs

* Departaments de l'Uruguai, Statoids.com
# Estremadura

Estremadura, també anomenada Regió de Lisbona, és una antiga província portuguesa establerta en l'edat mitjana i abolida al segle xix, el nom de la qual prové del llatí Extrema Durii (extrems del Duero), per designar els territoris adquirits durant la Reconquesta al sud del Duero (idèntica etimologia que l'Extremadura expanyola); com a progressió de la reconquesta al sud, la noció d'Estremadura com a terra de frontera, es va engrandir, de tal manera que al segle XV aplegava els districtes d'Aveiro, Coimbra, Leiria, Lisboa, Santarém i Setúbal.
Al llarg de la història els límits d'Estremadura foren alterats sovint. En el segle xix, quan va deixar de tenir un significat administratiu, els seus límits corresponien, aproximadament, als actuals districtes de Lisboa, Leiria, Santarém i Setúbal.

## La Nova Província d'Estremadura (1936)

En la reforma administrativa de 1936 es va crear una nova Província de Estremadura. Aquesta nova província englobava a penes una fracció del territori de l'antiga comarca homònima. Part del territori de l'antiga Estremadura fou incorporat a les noves províncies de Ribatejo i Beira Litoral. D'altra banda, la nova Estremadura incloïa part de l'actual Districte de Setúbal que tradicionalment pertanyia a l'antiga província d'Alentejo.
Tanmateix, les províncies de 1936 no van tenir cap competència pràctica, i desaparegueren del vocabulari administratiu amb l'entrada en vigor de la Constitució de 1976.
Feia frontera al nord-est amb Beira Litoral, a l'est amb Ribatejo i Alt Alentejo, al sud amb Baix Alentejo i l'oceà Atlàntic i a l'oest també amb l'oceà Atlàntic. Era formada per 29 concelhos, integrant gairebé tot el Districte de Lisboa i parts dels districtes de Leiria i Setúbal. Tenia la seu a la ciutat de Lisboa.
* Districte de Leiria: Alcobaça, Bombarral, Caldas da Rainha, Marinha Grande, Nazaré, Óbidos, Peniche, Porto de Mós.
* Districte de Lisboa: Alenquer, Arruda dos Vinhos, Cadaval, Cascais, Lisboa, Loures, Lourinhã, Mafra, Oeiras, Sintra, Sobral de Monte Agraço, Torres Vedras.
* Districte de Setúbal: Alcochete, Almada, Barreiro, Moita, Montijo, Palmela, Seixal, Sesimbra, Setúbal.
Si existís avui dia, comptaria amb 31 municipis, ja que caldria afegir-hi els d'Amadora (creat el 1979, separat d'Oeiras) i Odivelas (creat el 1998, separat de Loures)
# Divertimento núm. 11 (Mozart)

El Divertiment n.º 11 en re major, K. 251, és una composició de Wolfgang Amadeus Mozart. Va ser escrita el mes de juliol de 1776 a Salzburg, possiblement per a l'onomàstica de la germana de Mozart, Nannerl, el 26 de juliol o per al seu aniversari el 30 de juliol.

## Instrumentació

L'obra està escrita per a oboè, dues trompes, dos violins, viola i contrabaix.

## Estructura

Consta de sis moviments:
* I. Molto allegro
* II. Menuetto
* III. Andantino
* IV. Menuetto (Tema con variazioni)
* V. Rondo (Allegro assai)
* VI. Marcia alla francese
El moviment inicial està escrit en forma sonata monotemàtica en la qual en lloc del veritable segon subjecte en la tonalitat de la dominant (la major), el primer subjecte apareix en la menor. El trio del primer minueto està compost només per a cordes i el tercer moviment, de tempo Andantino, està en forma rondó. El quart moviment és una inusual barreja de minueto i forma variacions. Aquí, les tres variacions serveixen com els "trios", amb el tema del minueto tornant da capo després de cada variació. La primera d'aquestes variacions es caracteritza per l'oboè sol, la segona pel violí sol i en la tercera, la melodia de la segona flueix sota el tema. Les trompes no participen en cap de les variacions.

## Referències

* ↑ Divertimento n.º 11 para oboe, dos trompas y cuerdas en re mayor, KV 251 a Allmusic
* ↑ Zaslaw, p. 242.
* 1 2 Vegeu Zaslaw.

## Bibliografia

* Zaslaw, Neil. The Compleat Mozart: a Guide to the Musical Works, 1990. ISBN 0-393-02886-0.
# Castell de Caerphilly

El castell de Caerphilly (anomenat Caerffili en gal·lès) és una fortificació normanda, ubicada al centre de la petita ciutat de Sir Caerffili, a Gal·les del Sud. És el castell de dimensions més àmplies de Gal·les (també el segon més gran del Regne Unit, després del castell de Windsor) i, potser, fins i tot, una de les majors fortaleses d'Europa. Construït majoritàriament als anys 1268 i 1271, es tracta d'un dels primers exemples d'un castell concèntric. Té un gran nombre de llacs artificials al seu voltant, de poca profunditat: tenien l'objectiu de frenar l'avanç enemic i els atacs sota terra.

## La dinastia de Clare

A diferència de la gran majoria de castells gal·lesos, el castell de la ciutat de Caerffili no fou manat construir pel rei Eduard I d'Anglaterra en les seves campanyes de destitució dels senyors gal·lesos, sinó que fou construït per Gilbert "El vermell de Clare", com a resposta a una disputa entre ell i el príncep de Gwynedd, Llewelyn II, l'últim rei.
A finals del segle xiv, la família es mudà a un establiment més còmode, i la major part del castell de Caerphilly fou abandonada com a fortalesa.

## Enllaços externs

* Lloc oficial, inclou fotos del castell.
* Castell de Caerphilly en Caerphilly Net.
* BBC Gal·les panoràmica del castell.
# Georgetown (Pennsilvània)

Georgetown és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 182 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Georgetown tenia 182 habitants, 67 habitatges, i 52 famílies. La densitat de població era de 390,4 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 67 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,1% hi vivien parelles casades, en un 3% dones solteres, i en un 20,9% no eren unitats familiars. En el 16,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 57.500 $ i la renda mediana per família de 59.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.750 $ mentre que les dones 31.528 $. La renda per capita de la població era de 19.838 $. Entorn del 4% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Georgetown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Georgetown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gongylidium

Gongylidium és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per Anton Menge in 1868.

## Distribució

Es pot trobar a la zona paleàrtica.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Gongylidium baltoroi Caporiacco, 1935
* Gongylidium gebhardti Kolosváry, 1934
* Gongylidium rufipes (Linnaeus, 1758) (Espècie tipus)
* Gongylidium rugulosum Song & Li, 2010
* Gongylidium soror Thaler, 1993

## Referències

* ↑ Menge, A. «Preussische Spinnen. II. Abtheilung». Schriften der Naturforschenden Gesellschaft in Danzig, vol. 2, 1868, pàg. 153–218.
* ↑ «Gen. Gongylidium Menge, 1868». . Natural History Museum Bern, 2020. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).
# IEEE 1609

IEEE 1609 és una normativa internacional (creada per l'IEC) que es refereix a les comunicacions sense fils i de curt abast per a aplicacions vehiculars. Fou redactada a partir de la norma WAVE (Wirelesss Access Vehicular Environments). La darrera versió es pot esbrinar aquí.

## Característiques

L'objectiu principal d'IEEE 1609 és proporcionar comunicació ja sigui V2V (vehicle a vehicle), com V2I (vehicle a infraestructura) en un entorn ràpidament canviant, en el qual, l'intercanvi d'informació cal ser completada en un període molt curt. Algunes de les aplicacions són la gestió de autovies, la prevenció d'accidents, la gestió del temps de ruta, la gestió d'emergències, informació al viatger, etc
Propietats:
* IEEE 1609 defineix la capa física (PHY) i la capa d'enllaç (MAC).
* Reducció dels temps i càrrega a l'hora d'establir les comunicacions respecte la norma IEEE 802.11
* Defineix un nou tipus WBSS respecte la norma IEEE 802.11
* La capa física es basa en l'estàndard 802.11a i usa modulació OFDM (Orthogonal Frequency-Division Multiplexing). L'anplada de banda es reduí de 20 Mhz a 10 Mhz, amb això s'aconsegueix reducir el retard de difusió. L'espectre de banda reservat per a 802.11p està dividit en 7 canals, aquests canals estan numerats des del 172 al 184.

## Parts de la norma

IEEE 1609.2 : inclou els serveis de seguretat i manegament de missatges.
IEEE 1609.3 : inclou el servei de xarxa.
IEEE 1609.4 : inclou l'operació multicanal.
IEEE 1609.11 : inclou el protocol d'intercanvi de dades per a fer pagaments electrònics.

## Protocols

* WSMP
* IPv6

## Vegeu també

* IEEE 802.11p: normatiava Wi-Fi en ambients vehiculars
* ETSI ES 202 663: normatiava Wi-Fi en ambients vehiculars

## Referències

* ↑ «IEEE SA - 1609.12-2016 - IEEE Standard for Wireless Access in Vehicular Environments (WAVE) - Identifier Allocations». standards.ieee.org. Arxivat de l'original el 2017-01-18. [Consulta: 12 gener 2017].
* ↑ «IEEE 1609» (en anglès). http://gsi.nist.gov. Arxivat de l'original el 2017-05-17. [Consulta: 12 gener 2017].
* ↑ Program, The ITS Standards. «ITS Standards Fact Sheets». www.standards.its.dot.gov. [Consulta: 12 gener 2017].
# Estrellita de Palma

Margarita Rodríguez Pérez (Palma, cap a 1929 - Llucmajor, 7 d'octubre de 2020), més coneguda pel seu nom artístic Estrellita de Palma, va ser una tonadillera mallorquina dels anys cinquanta del segle xx.
Va començar a cantar de molt jove a tablaos i sales de festa, on la companyia discogràfica Gramófono-Odeón la va contractar el 1948 per gravar, en el segell Regal, un disc de 78 rpm amb el pasdoblee «Qué bonito es el querer» d'Isidro López López, i Marino García González a la cara A i la samba «Caramba» a la cara B, al costat del Trío Vocal Hermanas Russell i acompanyament de Casas Augé i la seva orquestra. A aquest van seguir altres enregistraments i va aconseguir molta popularitat el 1955 amb el pasdoble «Campanera» de Naranjo, Murillo i Monreal que uns anys abans havia passat desapercebut interpretat per la cantant de Las Cabezas de San Juan Ana María Catalán López. Malgrat que la primera publicació d'aquest pasdoble interpretat per Estrellita de Palma anava a la cara B d'un disc el número principal del qual era un bolero interpretat per Jorge Sepúlveda, va ser tal l'èxit, que la cantant va arribar a ser coneguda pel nom de la cançó. Altres èxits d'Estrellita de Palma van ser els temes «De tu novio, qué» de Rodemor y Aldeny i «Tanto tienes, tanto vales», de Quintero, León i Quiroga; els pasdobles «La cruz de mayo» de Valverde y Font, «Qué bonito es el querer», de Marino García i «Manolo de mis amores» de Marino García i Antonio Villena; i la rumba gitana popular «Río Manzanares», entre altres peces del seu repertori que incloïen buleries, tangos o cercaviles diverses del cançoner popular.

## Referències

* ↑ «Fallece la tonadillera Estrellita de Palma, conocida por ‘Campanera’». ultimahora.es, 08-10-2020. [Consulta: 8 octubre 2020].

## Bibliografia

* Roman, Manuel. Memoria de la copla: la canción española : de Conchita Piquer a Isabel Pantoja. Madrid: Alianza Editorial, 1993, p. 265-266. ISBN 84-206-9675-7.
# Discodeles

Discodeles és un gènere de granotes de la família Ranidae.

## Taxonomia

* Discodeles bufoniformis (Boulenger, 1884).
* Discodeles guppyi (Boulenger, 1884).
* Discodeles malukuna Brown & Webster, 1969.
* Discodeles opisthodon (Boulenger, 1884).
* Discodeles vogti (Hediger, 1934).

## Referències

* IUCN (anglès)
# Cichla vazzoleri

Cichla vazzoleri és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 41 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander & Ferreira (2006). A review of the South American cichlid genus Cichla, with descriptions of nine new species (Teleostei: Cichlidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, Vol. 17, Núm. 4, pp. 289-398.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stiassny, M. L. J. 1982. The relationships of the neotropical genus Cichla: a phyletic analysis including some functional considerations. J. Zool. Lond. 197: 427-453.
* Stiassny, M. L. J. 1987. Cichlid familial intrarelationships and the placement of the neotropical genus Cichla. J. nat. Hist. 21: 1311-1331.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Castell de Cahir

El castell de Cahir és un castell emplaçat en el comtat de Tipperary, en Irlanda; és un dels majors castells del mencionat país, a més a més d'un dels millor conservats. Va ser construït l'any 1142 per Conor O'Brien, príncep de Thomond, sobre una illa ubicada al riu Suir, al cim d'un penyal. Està edificat en l'estil arquitectònic conegut com a arquitectura normanda, és a dir, romànic. Actualment es troba en el centre de la ciutat irlandesa de Cahir, i poden efectuar-se visites guiades al seu interior.

## Etimologia

Cahir és una transcripció de l'irlandès Cathair Dun Iascaigh, el significat del qual és fortí circular de pedra amb abundància de peixos, el que és indicatiu de l'antiguitat de la fortificació.

## Dades històriques

El castell va ser construït en l'any 1142 per Conor O'Brien, príncep de Thomond. La zona va ser ocupada pels vikings a partir de 1169.
El 1375, els drets sobre el castell van ser cedits a Butler, convertit en baró de Cahir, com a premi a la seva lleialtat respecte del rei Eduard III d'Anglaterra. Els Butler de Cahir es van col·locar al costat dels irlandesos durants les guerres mantingudes en època d'Elisabet I d'Anglaterra i, l'any 1599, el castell de Cahir va ser conquerit després de ser sotmès a un setge de tres dies de durada per part de les tropes al comandament de Robert Devereux, Comte d'Essex.
Durant les Guerres confederades irlandeses a la fi dels anys 1640, paral·lelament a la Revolució anglesa, el castell va ser sotmès a un total de dos nous setges. El 1647, George Mathew, qui aleshores era el tutor del jove lord Cahir, es va rendir davant de lord Inchiquin després de la victòria d'aquest a la batalla de Knocknanauss. El 1650, es va rendir novament el castell davant d'Oliver Cromwell durant la Conquesta d'Irlanda per Cromwell, sense que s'arribés tan sols a disparar un sol tret.
El gran rebedor del castell va ser parcialment reconstruït l'any 1840.
L'any 1961, després de la defunció de l'últim senyor de Cahir, els drets sobre el castell de Cahir van revertir a l'estat irlandès.

## Curiositats

El castell de Cahir va ser utilitzat el 1981 per al rodatge de diverses escenes de la pel·lícula Excàlibur, del director britànic, encara que establert a Irlanda, John Boorman.

## Referències

* 1 2 «Cahir Castle (Tipperary)» (en castellà). [Consulta: 26 febrer 2013].
* 1 2 3 4 «Cahir Castle» (en castellà).
* 1 2 3 4 «Virtual Tour Map of Cahir» (en castellà). [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ Bravo López, Luis Antonio. «El mito de Arturo más logrado» (en castellà).

## Enllaços externs

* Web oficial, en Heritage Ireland