OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pou (Arbeca)

El Pou és una obra del municipi d'Arbeca (Garrigues) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Són les restes d'un pou que conserva, encara dempeus, tres pedres rectangulars de grans dimensions. Dues de les pedres estan col·locades en sentit vertical i l'altre, en horitzontal, a manera de llinda i muntants d'una portada.
Hi ha també unes grans lloses tapant el forat del pou i una altra pedra que fa de recipient i canalització de l'aigua. Als anys noranta del segle XX aquesta estructura era imperceptible, ja que una gran figuera n'amagava la totalitat del pou.

## Història

Els Vilars era el jaciment arqueològic més important del terme d'Arbeca. Ara resta pràcticament destruït, només se'n conserva aquest pou. També s'hi ha trobat ceràmica ibèrica i preromana -molta decorada-, molins petits pel gra i altres restes que, degut a les successives llaurades dels camps, s'han destrossat.

## Referències

* 1 2 3 «Pou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Plesiops auritus

Plesiops auritus és una espècie de peix de la família Plesiopidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Sri Lanka fins a la costa oest de la península de Malaca, la costa oest de Sumatra i Java.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mooi, R.D., 1995. Revision, phylogeny, and discussion of biology and biogeography of the fish genus Plesiops (Perciformes: Plesiopsidae). Life Sci. Contrib. Núm. 159, 108 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# No pronunciarás el nombre de Dios en vano

No pronunciarás el nombre de Dios en vano (lit. ‘No diràs el nom de Déu en va’) és un curtmetratge andorrà en castellà de 1999 dirigit per Josep Guirao. Dura 32 minuts i està basat en la novel·la The Branch (1984) de Mike Resnick.
L'última còpia de la pel·lícula va ser cedida pel mateix director la Filmoteca de Catalunya, amb custòdia compartida d'Unesco Andorra.

## Argument

L'any 2046, a Andorra, un mestre del crim reuneix tot de líders religiosos per a respondre a una sola qüestió: com es pot identificar el veritable messies? Mentre discuteixen sobre les qualitats esperades d'aquesta figura salvadora, es revela que un home que afirma ser el fill de Déu està detingut prop d'on són.

## Repartiment

* Pau Barredo com a Armstrong (mestre del crim) i Josua (teòleg jueu)
* Emili Guirao com a Emmanuel (messies)
* Víctor Apolinarios com a representant de l'islam
* Josep Guirao com a Krack (ajudant d'Armstrong)
* José María Blanco com a Papa
* Joan Frank Charansonnet com a Isaac (rabí júnior)
* Leo Dodo com a rabí sènior
* Xavier Font com a porter

## Producció

El film va ser rodat el 1997. Van utilitzar poca il·luminació i uns accessoris senzills per a crear-ne l'atmosfera tenebrosa. Va ser una producció econòmica, amb un cost de 534.000 pessetes, semblant al d'una obra de teatre d'un sol acte.

## Estrena

Es va estrenar al Teatre Comunal d'Andorra la Vella el 1998. Posteriorment, va incorporar-se al circuit de festivals de cinema dels Estats Units, en el que seria l'estrena internacional. Entre d'altres, va passar pel Festival de Cinema de Brooklyn i pel Festival de Cinema de Miami de l'any 1999.

## Premis

Va obtenir el premi del públic del Festival de Cinema de South Beach del 1999.

## Referències

* 1 2 3 «Josep Guirao guanya el festival de South Beach a Miami». VilaWeb, 11-05-2000. [Consulta: 26 febrer 2023].
* 1 2 «Josep Guirao cedeix la pel·lícula «No pronunciarás...» a la Filmoteca». Diari de Girona, 19-09-2007. [Consulta: 27 febrer 2023].
* 1 2 «Don't Take The Name Of God In Vain». World on Film:Exploring the world through cinema. WordPress.com. [Consulta: 21 octubre 2013].
* ↑ «History of Cinema in Andorra». FilmBirth:History of Cinema. [Consulta: 21 octubre 2013].

## Enllaços externs

* Film complet amb subtítols en anglès a YouTube
# Rabairac

Rabairac (en occità Rabairac, en francès Ribérac) és un municipi francès, situada al departament de la Dordonya i la regió de la Nova Aquitània. Està situat sobre la Drona.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 3.725 | 3.787 | 3.984 | 3.832 | 4.118 | 3.997 | 4.123 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971-2001 | Bernard Cazeau | PS |
| 2001- | Rémy Terrienne | PS |

## Blasó

Or a tres faixes de sinople, a la cadena de diners encarregada d'una estrella de blau, enquadernant sobre el tot.

## Història

El 1793, el municipi de Fàia es fusiona amb Rabairac. El 1851, una part del municipi de Rabairac ha estat desmembrada per crear la nova comuna de Sent Martin de Rabairac. Rabairac és una antiga sotsprefectura, suprimida per décret-loi del 10 de setembre de 1926.

## Agermanaments

* Rietberg

## Personatges il·lustres

* Arnaut Daniel, trobador occità. Una escola de primària porta el seu nom.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 19 novembre 2010].
# Rhamdiopsis moreirai

Rhamdiopsis moreirai és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Iguaçú i Ribeira de Iguape al Brasil.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Haseman J. D., 1911. Some new species of fishes from the Rio Iguassú. Ann. Carnegie Mus. v. 7 (núms. 3-4) (19). 374-387.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Haseman, J. D., 1911. Some new species of fishes from the Rio Iguassú. Ann. Carnegie Mus. v. 7 (núms. 3-4) (19): 374-387, Pls. 50, 58, 73-83.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Njörun

En la mitologia nòrdica, Njörun és una dea que apareix en l'Edda prosaica, escrita al seglexiii per Snorri Sturluson, i diversos kenning (incloent una vegada en l'Edda poètica). Teories erudites han proposat que Njörun pot representar la terra. S'han proposat possibles relacions etimològiques amb el déu nòrdic Njörðr i la dea romana Nerio. El nom nòrdic antic Njörun és de vegades utilitzat modernament amb l'anglicisme Niorun.

## Documents

Njörun és a la llista (després de Bil) com a ásynja en l'Edda prosaica, en el llibre Skáldskaparmál. No hi ha més dades fora del seu nom. A més, el nom es dona a un kenning de dona en la poesia de Kormákr Ögmundarson, Hrafn Önundarson i Rögnvaldr Kali, així com en el Krákumál i en versos de la saga Íslendinga, la saga de Njáls i la saga de Harðar. Eld-Njörun (que significa 'foc-Njörun') es presenta en kennings de dones en la poesia de Gísli Súrsson i Björn Breiðvíkingakappi, mentre Hol-Njörun es produeix en un kenning una mica dubtós en una estrofa de Björn hítdælakappi. Draum-Njörun (que significa 'somni Njörun') s'esmenta en el poema de l'Edda poètica, Alvíssmál, com una paraula de la llengua dels nans de la nit. La mateixa paraula apareix en Nafnaþulur.

## Teories

El nom Njörun pot estar etimològicament relacionat amb els noms del déu nòrdic Njörðr i de la dea romana Nerio. Andy Orchard diu que Njörun és una "figura misteriosa (i possiblement fictícia)", de qui no se sap res més. Finnur Jónsson suggereix que Njörun pot ser un nom de la terra.
Albert Murey Sturtevant assenyala que al costat del nom de la dea Gefjon, "l'únic altre nom personal femení que conté el sufix, un és Njǫr-un, gravat únicament en els thulur [...], i en els kvenna heiti ókend. Sigui quina sigui l'arrel de Njǫr- conté ner- com a * Ner-þuz>Njǫrðr), l'addició dels sufixos n- i un semblen tenir un paral·lel exacte a Gef-n : Gefj-un (cf. Njǫr-n : Njǫr-un)."

## Notes

* ↑ Faulkes (1995:157).
* 1 2 Finnur Jónsson (1931:429).
* ↑ Finnur Jónsson (1931:106).
* ↑ Finnur Jónsson (1931:276).
* ↑ Finnur Jónsson (1931:84).
* ↑ Finnur Jónsson (1913:110) suggereix una connexió amb Njörðr, Asgeir Blondal Magnússon (1989:671), a més, suggereix una connexió entre Njörun i Nerio.
* ↑ Orchard (1997:119).
* ↑ Sturtevant (1952:167).

## Referències

* Ásgeir Blöndal Magnússon (1989). Íslensk orðsifjabók. Orðabók Háskólans.
* Faulkes, Anthony (Trans.) (1995). Edda. Everyman. ISBN 0-460-87616-3
* Finnur Jónsson (1913). Goðafræði Norðmanna og Íslendinga eftir heimildum. Hið íslenska bókmentafjelag.
* Finnur Jónsson (1931). Lexicon poeticum. S. L. Møllers bogtrykkeri.
* Orchard, Andy (1997). Dictionary of Norse Myth and Legend. Cassell. ISBN 0-304-34520-2
* Sturtevant, Albert Morey (1952). "Regarding the Old Norse name Gefjon" publicat a Scandinavian Studies; volum 24 (4, Novembre). ISSN 0036-5637
# Ricard Gràcia

Ricard Gràcia és un periodista català, especialitzat en infografies. Redactor en cap del Departament d'Infografia de El Periódico de Catalunya des de 2006. Vinculat a El Periódico des de l'auge de la infografia periodística en els anys 90, ha obtingut diversos reconeixements a nivell personal i col·lectiu en els Premis internacionals de la SND (Society for News Design), els Premis Malofiej d'Infografia, els European Newspaper Award i en els premis ÑH de disseny periodístic. Paral·lelament a la seva activitat en El Periódico va ser professor d'infografia i Disseny de premsa a l'Escola Superior de Disseny Elisava fins al 2012. El 1997 va crear el llibre d'estil del Departament d'Infografia del diari Público de Guadalajara (México) i ha cursat estudis de Postgrau en Periodisme a la Universitat Oberta de Catalunya (UOC).

## Referències

* ↑ «Ricard Gràcia». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Ricard Graells i Miró

Ricard Graells i Miró (?, ? — Barcelona, 11 de desembre de 1949) va ser president del Futbol Club Barcelona.
Abans de ser president, Graells havia format part de la junta directiva del club els anys 1916 i 1917, amb Gaspar Rosés de president. Posteriorment feu de vicepresident (1918), i finalment accedí a la presidència del club el 1919, quan Joan Gamper deixà el càrrec per tercera vegada.
Durant el seu mandat el Barça guanyà una Copa d'Espanya i un Campionat de Catalunya, s'elaboraren uns nous estatuts i el club augmentà en nombre de socis. Fou rellevat per Gaspar Rosés l'any 1920.

## Referències

* ↑ «esquela». La Vanguardia, 16-12-1949, pàg. 12.
# Monmouth

«Monmouth» té aquests significats:
* Geografia:
** Monmouth (Gal·les)
** Monmouth (Illinois)
** Monmouth (Iowa)
** Monmouth (Maine)
** Monmouth (Oregon)
** Monmouth Beach, població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey.
** Monmouth Junction, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey.
** Port Monmouth, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey.
* Miscel·lània:
** Batalla de Monmouth, batalla de la Guerra de la Independència dels Estats Units del 1778.
** Geoffrey de Monmouth (c. 1100 - c. 1155), clergue i historiador britànic.
# Remake (pel·lícula)

Remake és una pel·lícula de Roger Gual, rodada el 2006. El guió és del mateix Gual i de Javier Calvo. S'ha doblat al català per TV3, que va emetre-la per primer cop el 12 de desembre de 2009.

## Argument

A la dècada de 1970 un grup d'amics arregla una masia per reunir-s'hi i parlar dels seus desitjos de canviar-ho tot. Només un d'ells prefereix quedar-s'hi, mentre que els altres se'n van. Trenta anys després tornen amb bons records però també amb alguns conflictes. Estan divorciats i hi duen els fills.

## Repartiment

* Juan Diego (Damián)
* Sílvia Munt (Patricia)
* Eusebio Poncela (Álex)
* Mercedes Morán (Carol)
* Mario Paolucci (Max)
* Gustavo Salmerón (Ernesto)
* Àlex Brendemühl (Fidel)
* Marta Etura (Laura)
* Juan Navarro (Víctor)

## Referències

* ↑ Punzano Sierra, Israel «Amargo ajuste de cuentas generacional» (en castellà). El País [Madrid], 20-04-2006. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Ocaña, Javier «"Remake" (2006), de Roger Gual». Miradas para un nuevo milenio: fragmentos para una historia futura del cine español, 2006, pàg. 422–423.
* ↑ «Remake». ésAdir. [Consulta: 12 agost 2022].
# No ploro mai

No ploro mai (originalment en polonès, Jak najdalej stąd) és una pel·lícula dramàtica polonesa dirigida per Piotr Domalewski. El 5 de gener de 2022 es va estrenar als cinemes el doblatge en català.

## Argument

L'Ola ha de viatjar a Irlanda per traslladar a Polònia el cos del seu pare, mort en un accident laboral en el sector de la construcció. Lluny d'interessar-se per ell, l'Ola vol saber si el seu pare va estalviar els diners necessaris per al cotxe que li havia promès. Mentre se les manega per trampejar la burocràcia estrangera utilitzant la seva picardia, comença a conèixer el seu pare.

## Referències

* ↑ Clarke, Donald «I Never Cry: A Polish-Irish comedy of difference with a revelatory lead» (en anglès). Irish Times [Consulta: 5 gener 2022].
* ↑ «No ploro mai». Cinema en Català.
* ↑ «I Never Cry review – endearingly spiky girl’s odyssey from Poland to Ireland, and back again» (en anglès). The Guardian, 19-07-2021 [Consulta: 5 gener 2022].
# Seth Davenport

Seth Davenport, és el protagonista principal de la sèrie Perdició, en anglès Damnation, la qual està ambientada en la dècada de 1930 als Estats Units.
El personatge donada la seva originalitat i peculiaritat poques vegades vistes en un programa audiovisual d'entreteniment ha creat un atractiu únic, el qual ha permés assolir a la sèrie en tan sols 1 temporada un percentatge elevat de públic el qual ha valorat la sèrie en gairebé 5 estrelles.
La sèrie de gènere dramàtic pertany a la productora Universal Cable Productions i està dirigida per David Mackenzie, Adam Kane, Rod Lurie, Eva Sørhaug i Alex Graves. En el repartiment dels personatges, apart de Killian Scott, hi trobem entre d'altres a Logan Marshall-Green, Sarah Jones, Chasten Harmon, Christopher Heyerdahl, Melinda Page Hamilton, Kyle Rideout, Gordon Rix, Bradley Stryker, etc.

## Referències

* ↑ «Damnation: Season 1 - Rotten Tomatoes» (en anglès). [Consulta: 8 març 2018].
* ↑ «Damnation (Serie de TV) (2017)» (en castellà). [Consulta: 8 març 2018].
# Pèsol d'olor

El pèsol d'olor (Lathyrus odoratus) és una espècie de planta amb flor dins el gènere de la guixa Lathyrus, no pas del gènere del pèsol (Pisum) com el seu nom comú sembla indicar, pertany a la família fabàcia i és planta nativa de l'est de la regió mediterrània.
Es tracta d'una planta utilitzada en jardineria.

## Descripció

Planta anual i enfiladissa que arriba a una llargada d'1 a 2 metres quan disposa d'un suport adient. Les fulles són pinnades i té circells que l'ajuden a enfilar-se. Les flors són porpres de 2-3,5 cm d'amplada en les plantes silvestres en les plantes cultivades són encara més grosses i amb colors més variats.
Aquesta espècie anual es pot confondre amb el pèsol silvestre, (Lathyrus latifolius).

## Cultiu

Els pèsols d'olor es cultiven com plantes ornamentals des del segle xvii i n'hi ha molts cultivars. Es cultiven pel color de les seves flors (normalment de colors blau, rosa, porpra o blanc, incloent els bicolors) i per la seva intensa fragància.

## Toxicitat

A diferència dels pèsols comestibles, hi ha evidències que les llavors de diverses espècies del gènere Lathyrus són tòxiques si s'ingereixen en gran quantitat. L'espècie emparentada, Lathyrus sativus, que es cultiva com aliment si forma gran part de la dieta produeix la malaltia del latirisme.

## Notes

* ↑ C. Brickell, Encyclopedia of Garden Plants, 1996, Royal Horticultural Society, London, ISBN 0-7513-0436-0
* ↑ RHS A-Z encyclopedia of garden plants. United Kingdom: Dorling Kindersley, 2008, p. 1136. ISBN 1405332964.
* ↑ Dastur, D.K. and Iyer, C.G. (1959). Lathyrism versus odoratism. Nutr. Rev. 17: 33-6.
# Poinson-lès-Grancey

Poinson-lès-Grancey és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 60 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Poinson-lès-Grancey era de 60 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 35 habitatges, 24 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 35 habitatges eren cases. Dels 24 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Poinson-lès-Grancey el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 12 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 46 persones, 35 eren actives i 11 eren inactives. De les 35 persones actives 30 estaven ocupades (15 homes i 15 dones) i 5 estaven aturades (4 homes i 1 dona). De les 11 persones inactives 5 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa immobiliària i 2 d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Poinson-lès-Grancey hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 615 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Poinson-lès-Grancey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Poinson-lès-Grancey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Programa Voskhod

El programa Voskhod (del rus Восход, 'ascensió' o 'alba') és el programa espacial soviètic intermedi que ha seguit el programa Vostok i que ha precedit els Soiuz.

## Història

Aquest programa ha tingut sobretot com a objectiu reafirmar l'avanç soviètic en relació al programa Gemini dels nord-americans. Després de la mort de Serguei Koroliov el 1966, el programa soviètic prossegueix en dues direccions: els vols en òrbita baixa per al servei de les futures estacions orbitals i l'enviament d'un Soiuz mitjançant un coet Semiorka.

### Missions

* Voskhod 1, el 12 d'octubre de 1964, d'una durada de 24 hores i 17 minuts. Tripulació: Komarov, Iegórov i Feoktístov (un dels enginyers que s'oposava a Koroliov).
* Voskhod 2, el 18 de març de 1965, d'una durada de 26 hores i 2 minuts. Tripulació: Leónov, Beliàiev (primera sortida a l'espai).
Se n'havia de dur a terme una tercera missió, però va ser anul·lada i tots els esforços es van concentrar en el programa Soiuz.

## Descripció

La nau Voskhod és, de fet, una càpsula Vostok millorada. La seva longitud és de 5 metres per un diàmetre màxim de 2,40 metres. La massa del Voskhod 1 era de 5,3 tones. Es necessitava un coet més poderós per llançar el Voskhod, la versió SL-4, destinada a la futura nau Soiuz.
# Ofertori

L'ofertori és el moment de la Missa en la qual es presenten a Déu les espècies -el pa i el vi- que es van a oferir a manera de sacrifici en l'Eucaristia.

## Referències

* ↑ «ofertori | enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 febrer 2019].

## Vegeu també

* Eucaristia
* Litúrgia cristiana
# Nová Bystrica

Nová Bystrica és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.
# Schwalm-Eder

El Districte de Schwalm-Eder, en alemany Schwalm-Eder-Kreis, és una divisió administrativa d'Alemanya situada a l'Estat Federat de Hessen. Es tracta d'un districte (Kreis) rural (Landkreise) que té per capital la ciutat d'Homberg (Efze).

## Situació geogràfica

El districte de Schwalm-Eder és situat al nord del Land de Hessen, al Regió de Kassel. El districte limita al nord amb el Districte de Kassel, a l'est amb el Districte de Werra-Meißner i al Districte de Hersfeld-Rotenburg, a l'oest amb el Districte de Waldeck-Frankenberg i al Districte de Marburg-Biedenkopf i al sud amb el Districte de Vogelsberg.

## Divisions administratives

Els districte és format per 27 entitats administratives, 11 d'aquestes tenen el títol de ciutat (Stadt):
(Habitants a 31 de desembre de 2006)
| Ciutats 1. Borken (Hessen) (13.388) 2. Felsberg (10.940) 3. Fritzlar (14.622) 4. Gudensberg (9.112) 5. Homberg (Efze) (14.621) 6. Melsungen (14.586) 7. Neukirchen (7.533) 8. Niedenstein (5.545) 9. Schwalmstadt (19.075) 10. Schwarzenborn (1.158) 11. Spangenberg (6.446) | Municipis 1. Bad Zwesten (4.175) 2. Edermünde (7.319) 3. Frielendorf (8.024) 4. Gilserberg (3.354) 5. Guxhagen (5.341) 6. Jesberg (2.622) 7. Knüllwald (4.895) 8. Körle (2.943) 9. Malsfeld (4.231) 10. Morschen (3.826) 11. Neuental (3.341) 12. Oberaula (3.332) 13. Ottrau (2.429) 14. Schrecksbach (3.330) 15. Wabern (7.607) 16. Willingshausen (5.287) |

## Districtes agermanats

* Berlín-Mitte, des de 1961,
* Kajaani, Finlàndia, des de 1973,
* Sedgemoor, Anglaterra, des de 1979,
* Piła (Powiat Piłski), Polònia, des de 2000.