OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Cortès (Alella)

Can Cortès és una obra del municipi d'Alella protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici civil. Conjunt de construcció annexionades les unes a les altres al llarg dels anys. Presenta un cos principal, cobert amb una teulada de quatre vessants i amb tres plantes d'alçat; un cos lateral cobert per una teulada d'una sola vessant inclinada lateralment i que resulta interessant per la seva porta d'arc de mig punt adovellada i per les dues finestres gòtiques amb arcs conopials esculpits a la pedra, igual que les impostes i els llindars. En la façana es pot veure també un rellotge de sol situat a l'angle superior d'aquesta. Al centre del conjunt de construccions s'hi enlaira una torre mirador i campanar a l'hora. En l'actualitat es troba restaurada. [Veure la fitxa annexa de la Capella].

## Història

Hi ha notícies que la primera construcció d'aquest conjunt ja existia abans del segle xv. El 1470 era propietat de Vicenç Sagrera i el 1663 Madrona Mallol la vengué a Jacint Cortès, que dona nom a la casa. El 1777 la posseïa Josep Fàbregues i encara passà, posteriorment, a mans del senyor Estrada abans de ser comprada per Ricard Baciana

## Referències

* 1 2 «Can Cortès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Cementiri de la Pobla de Claramunt

El Cementiri de la Pobla de Claramunt és una obra de la Pobla de Claramunt (Anoia) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Té una porta d'entrada realitzada en maó que ha estat arrebossat i que presenta com a elements decoratius més remarcables els 4 obeliscs, disposats simètricament i esglaonadament (dos i dos) com a acabament de 4 pilars, també petits, que sobresurten de l'estructura de la porta.

## Història

El còlera asiàtic matà 79 persones el 1185 i 46 el 1887, sorgeix de sobte un nou cementiri a la partida de Plans d'Arau, més enllà del molí de la Boixera. L'any 1892 ja s'hi construïren nínxols i es votà amb paret de tanca. El cementiri Vell fou totalment exhumat el 1903.

## Referències

* 1 2 «Cementiri de la Pobla de Claramunt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Frances Schroth

Frances Schroth, de soltera Frances Cowells, (Toledo, Estats Units 1892 - ?) fou una nedadora nord-americana, guanyadora de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer l'11 d'abril de 1892 a la ciutat de Toledo, població situada a l'estat d'Ohio. Es casà amb el jugador de waterpolo i medallista olímpic George Schroth, del qual adoptà el cognom i amb el qual acabà divorciant-se l'any 1924.
Es desconeix la data i lloc de la seva mort.

## Carrera esportiva

Va participar, als 28 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 realitzats a Anvers (Bèlgica), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova dels relleus 4x100 metres lliures, establint un nou rècord olímpic amb un temps de 5:11.6 minuts al costat de Margaret Woodbridge, Irene Guest i Ethelda Bleibtrey, així com la medalla de bronze en les proves de 100 m. lliures i 300 metres lliures.

## Notes

* ↑ Algunes fonts citen l'any 1892 Arxivat 2012-07-18 a Wayback Machine. i altres l'any 1893 com a data de naixement.
# Fractura per avulsió

En traumatologia es denomina fractura per avulsió o fractura per arrencament aquella fractura òssia que es produeix per tracció dels lligaments o els tendons que s'insereixen en els ossos. Tenen lloc generalment en els sortints ossis o apòfisis dels ossos llargs i de vegades en els ossos curts, freqüentment després de moviments explosius o activitats esportives intenses.

## Tipus
### Membre inferior

* Fractura per avulsió de la tuberositat anterior de la tíbia. Es produeix per tracció del tendó rotular que insereix en la tuberositat anterior de la tíbia, a la regió del genoll.
* Fractura per avulsió de l'espina ilíaca anterior inferior en la pelvis.
* Fractura per avulsió de la base del cinquè metatarsià en el peu. Sol estar causada per una contracció brusca del múscul peroneal lateral curt durant un moviment d'inversió del peu.
* Fractura per avulsió del trocànter menor en el fèmur, per contracció del múscul psoes ilíac. Aquest tipus de fractura ocorre a vegades en pacients afectes de càncer amb metàstasis òssies.
* Fractura per avulsió de la tuberositat posterior del calcani en el peu, a la regió on s'insereix el tendó de aquiles.

### Membre superior

* Fractura de tròquiter en l'húmer, regió de l'espatlla, per tracció del múscul supraespinós.
* Fractura de troquí en l'húmer, regió de l'espatlla, per tracció del múscul subescapular.
* Fractura de l'olècranon per avulsió, deguda a una contracció brusca del múscul tríceps que arrenca un fragment de la seva inserció en l'olècranon, a la regió del colze.

## Referències

* ↑ «Fractura per avulsió». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Fractura por arrancamiento de la tuberosidad anterior de la tibia. Revista Española de Cirugía Osteoarticular, 16, 85-93, 1981. Consultado el 5 de agosto de 2016
* ↑ VV.AA: Fractura-avulsión pélvica durante la actividad deportiva. Rev Pediatr Aten Primaria. 2012;14:235-7.
* ↑ Fractura de la base del 5º metatarsiano. Eldiario.es
* ↑ VV.AA: Las fracturas por avulsión de la tuberosidad posterior del calcáneo. Revista Española de Cirugía Osteoarticular. Vol. 39 - Nº 220 octubre - diciembre 2004.

## Vegeu també

* Fractura de Bush
# El País (desambiguació)

«El País» té aquests significats:
* al periòdic espanyol contemporani El País;
* al periòdic colombià El País;
* al periòdic republicà espanyol editat a Madrid entre 1887 i 1921 El País;
* al periòdic paraguaià El País;
* al periòdic uruguaià El País;
* al periòdic bolivià de la regió autònoma de Tarija El País;
* al periòdic de Pontevedra editat en 1857 i 1858 El País;
* al periòdic de Pontevedra editat entre 1932 i 1936 El País;
També, en futbol uruguaià:
* a la Copa El País;
* a la Recopa El País de Clubs de l'Interior.
# Dar Bni Karrich

Dar Bni Karrich (en àrab دار بن قريش, Dār Bnī Qrrīx; en amazic ⴱⵏⵉ ⵇⵕⵕⵉⵛ) és una comuna rural de la província de Tetuan, a la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.499 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Cheonan

Cheonan (hangul, 천안시; hanja, 天 安 市, llegiu: Chon) és una ciutat de la província de Chungcheong del Sud, a Corea del Sud. Està localitzada a aproximadament 80 km al sud de Seül. La ciutat està connectada a Seül i a Daejeon, ambdues per via terrestre i per tren. Els trens de la línia ferroviària Gyeongbu, la més important de Corea del Sud, paren a l'estació de Cheonan, situada al centre de la ciutat, mentre que el Korea Train Express para a l'estació de Cheonan-Asan. La línia 1 del metro de Seül s'ha estès fins a Cheonan: el tram va entrar en funcionament al gener del 2005.
Cheonan és coneguda per diversos productes agrícoles, com el raïm o la pera xinesa, així com per un petit pastís amb gust de nou, amb la forma i grandària d'una nou. La seva principal atracció turística és l'Independence Hall, un complex de museus patriòtics, monuments i jardins, que inclou el Museu de l'Agressió Japonesa.

## Referències

* http://stat.cheonan.go.kr/contents/cheonan_graph/index.asp?MenuMod=12%5BEnllaç+no+actiu%5D
* http://www.cheonan.go.kr/en/01/05.asp
* http://info.korail.com/2007/eng/eng_index.jspArxivat+2012-02-16+a+Wayback+Machine.
* http://www.cheonan.go.kr/en/02/02.asp

## Enllaços externs

* Web oficial de la ciutat
* Cheonan resident-foreigner blog
# Carl Nebel

Carl Nebel (Altona, 18 de març de 1805 - París, 4 de juny de 1855) fou un enginyer arquitecte i dibuixant alemany, conegut per les seves pintures detallades del paisatge i persones mexicanes i de les batalles de la intervenció nord-americana a Mèxic.

## Biografia

Nebel va néixer a Altona, avui una part d'Hamburg. Després dels seus estudis a Hamburg i Paris, va viatjar a Amèrica, on va residir a Mèxic des de 1829 fins al 1834. El 1836, va publicar a París la seva famosa obra il·lustrada sobre el seu vaitge: Voyage pittoresque et archéologique dans la partie la plus intéressante du Méxique, amb 50 litografies fetes de les seves pintures, vint de les quals eren colorejades a mà, i amb una introducció feta per Alexander von Humboldt.
El 1851, va publicar, juntament amb George Wilkins Kendall, algunes de les seves pintures sobre els esdeveniments de la intervenció nord-americana a Mèxic en el llibre The war between the United States and Mexico Illustrated. El llibre contenia dotze litografíes en color fetes per Adolphe Jean-Baptiste Bayot i va ser imprès per Joseph Lemercier - un equip litogràfic davanter del temps. En ambdós casos, les il·lustracions de Nebel van ser realçades per la utilització dels desenvolupaments d'impressió més nous dins França.

## Galeria

* La Batalla de Vera Cruz.
* La Captura de Monterrey.
* El propietari de la hacienda i el seu majordom (litografía de Lemercier i Lassalle).

## Referències

* ↑ Thieme-Becker, entry "Nebel, Carl"
* ↑ D. Sloan Rare Books: Auction 22: Nebel, C[arl], "Voyage pittoresque et archéologique dans la partie la plus intéressante du Mexique" Arxivat 2009-11-18 a Wayback Machine..
* ↑ «Dorothy Sloan–Rare Books: Auction 21». Arxivat de l'original el 2008-01-18. [Consulta: 2 desembre 2015].

## Bibliografia

* Aguilar Ochoa. The Visual Adventures of an Itinerant Painter, Agost 2006, p. 67–70. .
* Diener, Pablo. "Picturesque Mexico" in Artes de México. No. 80, "Carl Nebel: Nineteenth-Century Itinerant Painter", August 2006, pp. 74–77.
* López Luján, Leonardo. "Mesoamerican Archeology in Carl Nebel's Work" in Artes de México. No. 80, "Carl Nebel: Nineteenth-Century Itinerant Painter", August 2006, pp. 70–74.
* Mayer, Roberto. "Bibliographic Curiosity" in Artes de México. No. 80, "Carl Nebel: Nineteenth-Century Itinerant Painter", August 2006, p. 80.
* Orellana, Margarita de. "Views from Afar and from Up Close" in Artes de México. No. 80, "Carl Nebel: Nineteenth-Century Itinerant Painter", August 2006, p. 66.
* Tyler, Ron. "A Great American Book: The War between the United States and Mexico, Illustrated" in Artes de México. No. 80, "Carl Nebel: Nineteenth-Century Itinerant Painter", August 2006, pp. 77–80.
# Helena Valley Northwest

Helena Valley Northwest és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 2.082 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Helena Valley Northwest tenia 2.082 habitants, 741 habitatges, i 603 famílies. La densitat de població era de 49,1 habitants per km².
Dels 741 habitatges en un 41,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,8% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 18,5% no eren unitats familiars. En el 14,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 32,3% entre 25 i 44, un 26,9% de 45 a 60 i un 4,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.385 $ i la renda mediana per família de 50.714 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.906 $ mentre que les dones 24.773 $. La renda per capita de la població era de 17.910 $. Aproximadament el 5,6% de les famílies i el 8,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Helena Valley Northwest». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Helena Valley Northwest». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Francesc II Ordelaffi

Francesc II Ordelaffi conegut com a Cecco II Ordelaffi, fou fill de Sinibald i de Onestina dei Calboli, i net de Teobald I Ordelaffi. Va assolir la senyoria vers el 1331. Es va casar amb Marzia degli Ubaldini coneguda per Cia Ubaldini (morta el 1381). Fou partidari dels gibel·lins. Vers el 1333 va aconseguir el títol de vicari imperial de Forlì i Cesena. Va hostejar a Giovanni Boccaccio, i a través d'ell als poetes Nereo Morandi i Francesco Miletto de Rossi (Checco).
El 1355 el Papa va decidir recuperar la Romanya expulsant als gibel·lins. El juny de 1357 el cardenal Albornoz, enviat del Papa, va ocupar Cesena (on la Rocca fou defensada amb valor per la seva muller Cia Ubaldini) i el 25 de juliol va entrar a Forlimpopoli. Quan Albornoz es va retirar el setembre Francesc va cremar una estàtua del Papa en públic i va desafiar als pontificis. El 1359 Albornoz va tornar i va derrotar a Francesc i va conquerir Forlì.
Va morir el 1373 o 1374. El seu fill Sinibald I Ordelaffi el va succeir més tard.
# Francesc Martorell i de Luna

Francesc Martorell i de Luna (Tortosa, Baix Ebre, 18 de maig de 1586 - 3 de gener de 1640), fou un músic, historiador i impressor tortosí.
Provenia d'un llinatge de músics tortosins. El seu pare era Gregori Martorell. La seva mare, Maria de Luna, era saragossana, i era neboda de Juan de Luna, diputat major d'Aragó. Cap a l'any 1609 va aconseguir una plaça a la capella de música de la Seu Vella de Lleida, on es casa amb Marianna Montroig (morta el 4 d'octubre de l'any 1638). L'any 1625 neix el seu primer fill, Jaume-Francesc Felicià Martorell i Montroig. El matrimoni tingué quatre fills més: Joan-Baptista Salvador Martorell i Montroig, nascut l'any 1631; Jaume-Bonaventura Mateu Martorell i Montroig, nascut el 1634; Josep Martorell i Montroig; i finalment Francesca Martorell i Montroig, que es va casar amb el mercader tortosí Josep-Ramon Mola el 25 d'octubre de 1640. A partir de 1623 torna a la ciutat.
El 1633 adquireix la impremta de Jeroni Gil. Les primeres obres que surten de la seu taller són la Declaración de la syntaxis del maestro Torrella…(1633) del mestre de gramàtica de Sant Mateu Francesc Gavaldà; i El maestro contador de Pau Cerdà (1634). A partir del 1635 dona un nou impuls al taller, quan comença a imprimir obres significatives per mercat espanyol, i abandonant el caràcter local que tenia, com ara Sucesos i prodigios de amor (1635), de Juan Pérez de Montalbán, El Rómulo (1636) de Francisco de Quevedo i el Galanteo español (1637), de Lucas Grazián d’Antisco. També va imprimir alguna edició prínceps, com ara la tercera part de les comèdies de Tirso de Molina (1634). Martorell i de Luna és l'autor de l'obra Historia de la antigua Hibera (1626), sobre la història secular de la ciutat.

## Referències

* 1 2 3 Querol Coll, Enric. Estudis sobre cultura literaria a Tortosa a l'edat moderna. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006, p. 215-218. ISBN 9788484158622.
* 1 2 3 4 5 «Francesc Martorell i de Luna» (en castellà). Diccionario Biográfico Español. [Consulta: 3 desembre 2020].
* ↑ Querol Coll, Enric. Cultura literaria en Tortosa (siglos XVI y XVII) (tesi) (en castellà). Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Espanyola, 2004, p. 182.
* 1 2 3 Jiménez, Davil «Els inicis de la indústria tipogràfica a Tortosa». Pinzellades de Tortosa, 27-05-2011 [Consulta: 3 desembre 2020].
* ↑ Llanas, Manuel. L'edició a Catalunya: segles XV a XVII. Barcelona: Gremi d'Editors de Catalunya, 2002, p. 258. ISBN 8493230022.

## Bibliografia

* Muñoz Sebastià, Joan-Hilari; Querol Coll, Enric. Francesc Martorell i de Luna. Aspectes d’un home polivalent. Nous Col·loquis II. Centre d’Estudis Francesc Martorell. 1998.
* Pastor i Lluís, Federico. La imprenta en Tortosa. En: La Zuda, n. 28 (30 de juny de 1915)

## Enllaços externs

* Historia de la antigua Hibera a Google Books
# El Hamma

* Per a altres significats, vegeu «Hamma».
El Hamma (àrab: الحامة, al-Ḥāmma) és una ciutat-oasi de Tunísia, situada uns 25 km a l'oest de Gabès, a la governació homònima. És capçalera d'una delegació. La municipalitat té 34.835 habitants i la delegació 63.500 habitants, segons el cens del 2004. Es troba a la vora del Chott el Fedjaj. Compta amb diverses fonts com ara Aïn El Bordj, Aïn Chaaliya, Aïn Echoffa i Aïn Abdelkader, el conjunt de les quals dona naixement al Oued El Hamma. És terra de poblament de la tribu dels Banu Zid.

## Economia

L'economia està basada en l'agricultura, però s'hi ha introduït la indústria, que ja dona feina a un tercera part de la població activa. Disposa d'una zona industrial demarcada. Com a primera destinació termal del sud del país, el turisme hi ha fet considerables progressos. Una estació termal està planejada a El Khebayat, a uns 12 km de la ciutat. També s'hi està construint una base militar.

## Història

Hi ha constància que l'oasi ja era poblat en temps dels romans. Thomas Shaw, que va visitar El Hamma el 1743, hi esmenta un petit fortí, però comenta que les restes romanes de les quals es tenien referències, ja haurien desaparegut. Victor Guérin, que va visitar l'oasi el 1862, dona el nom dels llogarets que el formaven: El Kasr, Dabdaba, Soumbat, Zaouïet El Madjeba i Bou Atouche. Situa la ciutat romana d'Aqua Tacapitanae, depenent de la veïna Tacape, l'actual Gabès, entre El Ksar i Dabdada, i diu que hi havia construït un fortí anomenat Bordj El Hamma.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 51 57 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en tretze sectors o imades:
* Secteur Nord (51 57 51)
* El Ksar (51 57 52)
* Secteur Est 1 (51 57 53)
* Secteur Est 2 (51 57 54)
* Secteur Sud (51 57 55)
* Farhat Hached (51 57 56)
* Chanchou (51 57 57)
* El Behaïer (51 57 58)
* Bechima El Borj (51 57 59)
* Bechima El Kalb (51 57 60)
* Bou Attouch (51 57 61)
* Habib Thameur (51 57 62)
* Secteur Ouest (51 57 63)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 51 16).

## Personalitats

Personatges rellevants nascuts a la ciutat són:
* Mohamed Daghbaji, destacat nacionalista
* Mohamed Ali El Hammi, fundador del primer sindicat de Tunísia
* Jallouli Farès, polític que fou president de l'Assemblea nacional
* Tahar Haddad, sindicalista i polític
* Sassi Lassoued, líder dels fellaghas (combatents per la independència)
* Rached Ghannouchi, polític

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 112-115. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 158. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Dar El Hamra

Dar El Hamra (en àrab دار الحمراء, Dār al-Ḥamrāʾ; en amazic ⴷⴰⵕ ⵍⵃⵎⵕⴰ) és una comuna rural de la província de Sufruy, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 4.018 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Christophe Pélissier

Christophe Pélissier (nascut el 5 d'octubre de 1965 a Revel, França) és un exfutbolista i posteriorment entrenador de futbol francès.

## Trajectòria com a jugador

En la seva etapa com a futbolista, Pélissier era migcampista. Va debutar com a professional a l'equip de la seva ciutat, el US Revel, el 1983. El 1990, va anar a l'AS Muret, on va jugar durant 5 temporades. Després d'un any en les files del FA Carcassone, va tornar a l'US Revel el 1996, on es va retirar.

## Trajectòria com a entrenador

Després de retirar-se com a futbolista, va començar la seva carrera com a entrenador, també a l'US Revel. Després de 6 temporades al club, es va incorporar a l'AS Muret. A l'any següent, va signar pel Luzenac AP, al que va ascendir al Championnat National el 2009 i a la Ligue 2 el 2014. No obstant això, es va desvincular de l'entitat per problemes extraesportius que el van fer descendir de categoria.
La seva següent destinació va ser l'Amiens SC, al qual també va ascendir a la Ligue 2 el 2016, i a l'any següent, va aconseguir un fet inèdit en la història de l'entitat: obtenir el subcampionat de la categoria de plata, i en conseqüència, ascendir a la Ligue 1.
El 2019, després d'aconseguir la permanència de l'Amiens a l'elit per segon any consecutiu, no va renovar el seu contracte amb el club i va decidir fitxar pel FC Lorient, amb el qual va ascendir a la Ligue 1 el 2020.

## Referències

* 1 2 «Ligue 2 : Lorient confirme l'arrivée de Christophe Pelissier» (en francès). L'Équipe, 29-05-2019.
* ↑ «Strasbourg : La Meinau fête la montée en Ligue 2» (en francès). L'Équipe, 04-06-2016.
* ↑ P., D. «Strasbourg et Amiens en Ligue 1, Troyes barragiste» (en francès). L'Équipe, 19-05-2017.

## Enllaços externs

* «Christophe Pélissier» (en castellà). Transfermarkt.
* «Christophe Pélissier» (en castellà). footballdatabase.eu.
* «Christophe Pélissier» (en castellà). BDFutbol.