OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Molí de la Roureda

El Molí de la Roureda és un antic molí fariner a Torrefeta, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un molí d'aigua a la riba del torrent de l'Oró, construït probablement al segle xviii i transformat al xix. Al costat del molí hi havia una bassa que als anys seixanta del segle xx va ser omplerta de terra per al seu conreu.

## Descripció

És un edifici de quatre façanes i tres plantes. Té diverses construccions adjuntes. A la façana nord, hi ha l'entrada principal a l'immoble, entrada rectangular amb llinda de pedra i porta metàl·lica. A la llinda hi posa la data de 1829. A la seva esquerra hi ha una finestra. A la planta següent hi ha una finestra. A la darrera planta hi ha dues finestres.
A la façana est, hi ha una petita obertura a la planta baixa, a la planta següent hi ha una porta balconera, però sense balcó. A la façana sud, hi ha un edifici adjunt a la façana. A la part dreta hi ha un balcó interior amb barana de ferro que dona al darrer pis. A la part esquerra, hi ha una petita terrassa amb barana de ferro, i una porta d'accés que hi dona. Més a l'esquerra hi ha dues finestres al darrer pis. A la façana oest, hi ha una finestra que dona al darrer pis, a la planta baixa, hi ha un petit edifici adjunt a la façana. La coberta és de dos vessants (nord-sud), acabada amb teules.
Hi ha un edifici adjunt a la façana sud de dues plantes. A la façana est, té una entrada amb porta de fusta a la planta baixa, i la planta següent, hi ha una finestra. A la façana sud, té un edifici semicircular adjunt. A la façana oest, té un balcó amb barana de ferro a la segona planta. La coberta és d'una sola vessant (sud), acabada amb teules. L'edifici annex a la façana oest, té una sola planta, i estava destinat com a galliner. La coberta és d'una sola vessant.
Davant de la façana nord de l'edifici principal, hi ha un pou. Davant de la façana oest de la casa, hi ha un altre edifici de grans dimensions, que segurament era destinat a quadra o paller. Té una gran entrada orientada a l'oest(al camí). A uns 10 metres de la façana sud, hi ha un mur on encara es conserva una entrada amb arc rebaixat, que dona amb una petita era que es troba on hi ha el galliner adjunt a la façana oest de la casa. Uns 30 metres més al sud, hi ha un altre edifici, d'una planta i quatre façanes. A la façana est, hi ha l'entrada amb arc rebaixat de mig punt, i porta de fusta de doble batent. A la seva esquerra hi ha una finestra. A la façana sud hi ha una finestra. A la façana nord, hi ha un petit cobert afegit a la façana. I a la façana oest no hi ha cap obertura. La coberta és d'un vessant (oest).

## Referències

* ↑ «Molí de la Roureda (Torrefeta) - Torrefeta i Florejacs». Pobles de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2019].
* 1 2 3 4 5 6 7 «Molí de la Roureda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Neopercusión

Neopercusión és un grup de percussió de Madrid creat el 1994. Es dediquen a la interpretació, a la pedagogia, a la investigació, a la divulgació de tot el que fa referència als instruments de percussió. Ha editat amb el seu segell Kusion Records sis CDs: Todas las caras de la percusión (1997), Música hispanoamericana para percusión (1998), URBETHNIC by Neopercusión (1998), Credo in Cage (2003), Juanjo Guillem-“Y todo esto me ha ocurrido por culpa de la música” (2007) i Juanjo Guillem-Deus ex maquina (2007). Ha publicat amb el segell LIM el seu darrer CD “PERCUSIÓN PLUS” amb música de Jesús Villa Rojo.
L'ensemble col·labora amb creadors de diferents arts escèniques, encarregant i estrenant obres de nova creació i conforma programes amb composicions de creadors internacionalment reconeguts com a Boulez, Ligeti, Berio, Carter, Cage, Aperghis, Stockhausen, Hosokawa, Xenakis, Manoury, Taira, Crumb, Denisov, Reich, Vivier, Ishii, Klatzow, Limberg, Huber, Spahlinger, Sciarrino, Ablinger, Donatoni, Takemitsu, Norgard, Tan Dun, Miyoshi, Macmillan, etc. amb peces de compositors espanyols de diferents estils i tendències com Torres, López López, Verdú, Sotelo, Urrutia, Humet, Bernal, Muñoz, Fernandez Vidal, Perez de Arevalo, Minguez, Minguillon, Navarro, Bisquert i amb obres de novedosos compositors de diferents nacionalitats com Wenjing, Aguirre, Housein, Filidei, Sturiale, Herman, Qin Wen, Noack.

## Membres

* Juanjo Guillem
* Rafa Gálvez
* Iván Ferrer

## Referències

* ↑ «http://www.ramonhumet.com/?idioma=ca». [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ «http://espaciosonoro.tallersonoro.com/wp-content/uploads/2016/09/ENTREVISTA-LOUIS-AGUIRRE.pdf». [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ https://www.neopercusion.es/bio Arxivat 2017-09-16 a Wayback Machine.
* ↑ «https://www.docenotas.com/142814/nuevos-ciclos-neopercusion-ritmo-vital-konektrte-descartes-hilo-conductor/». [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ «http://www.madrid.org/artesacro/2017/neopercusion.html». [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ «http://juanjoguillem.com/neopercusion». [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ https://www.neopercusion.es/artists Arxivat 2017-09-16 a Wayback Machine.
# Toiluk

Toiluk (en rus: Тойлук) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 190 habitants. Pertany al districte de Balakhtà.

## Referències

* ↑ «Чистопольский сельсовет на официальном портале Красноярского края». Arxivat de l'original el 2012-05-24. [Consulta: 26 març 2020].
# Plaça porticada de Santa Pau

La Plaça porticada de Santa Pau és una plaça pública de Santa Pau (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La plaça és una mena de triangle deformat, amb una diversitat de línies als pòrtics: alguns són apuntats, altres rodons, alts, baixos, etc. Està presidida per l'església parroquial de Santa Maria i per gran casal dels barons de Santa Pau. És un important exemple de l'arquitectura simple, rústega, popular i allunyada de grans pretensions. Com diu Josep Pla: "No és una arquitectura provinent de les pretensions de l'ésser humà: és una arquitectura per a bous i vaques. És un conjunt del gòtic comarcal, boví, d'una admirable simplicitat".
Hi ha una finestra destacada situada sobre un arc de punt rodó de mitja volta. Als costats presenta dues columnes estriades amb capitells decorats amb relleus. El frontó, també fet en relleu, té dues columnes petites estriades a les bandes i al mig una decoració de dos octògons i dos quadrats. Sobre aquest frontó hi ha una decoració d'una voluta, trencada a la part dreta.

## Història

La construcció de la plaça porxada o del firal dels bous es deu a l'empenta constructiva dels barons de la vila. Aixecat el castell i les fortificacions calia condicionar el reducte per a la vida del petit poble que va néixer sota la seva ombra. Alguns historiadors han volgut veure en la inclinació d'algunes de les porxades l'empremta deixada pels moviments sísmics que, per tres vegades durant el segle xv, trasbalsaren la comarca.

## Referències

* 1 2 3 4 «Plaça porticada de Santa Pau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2016].
# Slatina

Slatina és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2011 tenia 353 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1245.

## Referències

* ↑ «Resident Population by sex and age, by municipalities, 2011 Census» (en anglès). Oficina d'Estadística d'Eslovàquia. [Consulta: 18 desembre 2021].
* ↑ «KONTAKTY» (en eslovac). Obec Slatina. [Consulta: 18 desembre 2021].
# Pozalmuro

Pozalmuro és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# My American Wife

My American Wife és una pel·lícula muda de la Famous Players-Lasky dirigida per Sam Wood i protagonitzada per Gloria Swanson i Antonio Moreno.(REF1) Basada en la novel·la homònima d’Hector Turnbull, la pel·lícula es va estrenar el 31 de desembre de 1922. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Manuel La Tessa, fill d'una família benestant argentina coneix assisteix a una cursa i allí coneix la propietària del cavall guanyador, una jove de Kentucky que es diu Natalie Chester. Manuel fa una festa en honor seu on ella és insultada per un dels convidats, Pedro De Grossa, per lo que Manuel l’aterra a cops. Pedro, el pare del qual és, Carlos De Grossa, una figura poderosa en la política del país, desafia Manuel a un duel. El pare però, per evitar que el seu fill prengui mal, contracta Gómez per tal que pari una emboscada i mati Manuel d’un tret. Aquest queda malferit i Natalie el cuida. La seva mare Donna Isabella La Tessa no veu amb bons ulls la jove americana i li demana que se'n vagi. Natalie està enamorada d’en Manuel i busca descobrir qui va disparar durant el duel. Finalment descobreix el que ha passat i suborna a Gomez per tal que tothom conegui el que ha passat. Això arruïna les possibilitats que Pedro sigui escollit senador i marxa del país. Manuel ocupa el seu seient i accepta participar en el govern del país amb l'ajuda de Natalie, que ha esdevingut la seva esposa americana.

## Repartiment

* Gloria Swanson (Natalie Chester)
* Antonio Moreno (Manuel La Tessa)
* Eric Mayne (Carlos De Grossa)
* Gino Corrado (Pedro De Grossa)
* Edythe Chapman (Donna Isabella La Tessa)
* Aileen Pringle (Hortensia de Vereta)
* Josef Swickard (Don Fernando DeContas)
* Walter Long (Gomez)
* Frank Butler (Horace Beresford)
* Jacques D'Auray (Gaston Navarre)
* Loyal Underwood (Danny O'Hare)
* Ellen Drew (convidada a la festa)
* Mary Land (criada)
* Mervyn LeRoy (extra)

## Referències

* ↑ «My American Wife». Exhibitor Trade Review 13, 7, 13-01-1923, pàg. 376.
* ↑ Welsch, Tricia. Gloria Swanson: Ready for Her Close-Up (en anglès). Univ. Press of Mississippi, 2013-08-21, p. 441-442. ISBN 978-1-61703-750-4.
* ↑ «My American Wife» (en anglès). American Silent Feature Film Survival Database, 05-01-2017. [Consulta: 9 novembre 2021].

## Enllaços externs

* My American Wife al catàleg de l'American Film Institute
# Mètode Charmat

El mètode Charmat, Martinotti o Martinotti-Charmat, és un procediment per obtenir vi escumós desenvolupat i patentat el 1895 per l'italià Federico Marinotti (1860-1924). El 1907, l'inventor francès Eugène Charmat va desenvolupar una nova patent. A diferència del mètode champenoise o tradicional, el vi es barreja en un dipòsit d'acer inoxidable amb el sucre i el llevat (normalment Saccharomyces cerevisiae) i realitza la segona fermentació en aquest recipient. Quan el sucre es converteix en alcohol i diòxid de carboni, es retira el llevat i s'embotella el vi sota pressió.
Aquest mètode de producció s'utilitza especialment a Itàlia, sobretot a la regió del Piemont, per elaborar els afruitats Moscato d'Asti, a la regió del Vèneto, per elaborar els Prosecco, i a la regió de l'Emília-Romanya per elaborar els Lambrusco. Els vins escumosos del mètode Charmat es poden produir a un cost considerablement inferior al dels vins de mètode tradicional.

## Referències

* ↑ «Charmat». Wine Spector. [Consulta: 15 gener 2020].
* ↑ Daban, Montserrat. «Los espumosos del mundo: factor variedad y fermentación». ACE Revista de Enología. Arxivat de l'original el 2020-01-23. [Consulta: 31 maig 2005].

## Vegeu també

* Mètode champenoise
# Neopalpa

Neopalpa és un gènere de lepidòpters ditrisis de la família dels gelèquids (Gelechiidae). Està més estretament relacionat amb els gèneres Ochrodia i Ephysteris. Les espècies del gènere es troben a Califòrnia, Arizona i el nord de Mèxic

## Taxonomia

El gènere conté dues espècies:
* Neopalpa donaldtrumpi - Sud de Califòrnia i Baixa Califòrnia
* Neopalpa neonata - Califòrnia, Arizona i el nord de Mèxic

## Referències

* 1 2 Nazari, Vazrick «Review of Neopalpa Povolný, 1998 with description of a new species from California and Baja California, Mexico (Lepidoptera, Gelechiidae)» (en anglès). ZooKeys, 646, 2017, pàg. 79. DOI: 10.3897/zookeys.646.11411 [Consulta: 20 gener 2017].
# The Offspring (àlbum)

The Offspring és el disc de debut de la banda californiana de punk rock The Offspring. Fou publicat el 15 de juny de 1989 per Nemesis Records únicament en format vinil. El 21 de novembre de 1995 fou rellançat per Nitro Records (creada pel vocalista Dexter Holland i el baixista Gregory David Kriesel del grup) i distribuït per Epitaph Records amb una portada diferent.

## Informació

Després d'enregistrar una demo el 1988, The Offspring va començar a preparar el seu àlbum de debut de llarga durada. La gravació es va produir durant el març de 1989 a Santa Ana, Califòrnia, amb la producció de Thom Wilson. Nemesis Records va llançar una edició limitada de l'àlbum el 15 de juny de 1989 en format vinil de 12" i casset. Per a la seva promoció van realitzar una gira de sis setmanes pels Estats Units, dos anys i mig després van vendre unes 5.000 unitats. L'any 1991 van signar un contracte amb Epitaph Records. Posteriorment, a causa de obligacions contractuals, l'àlbum fou rellançat amb els mateixos formats més CD el 1995 aprofitant l'èxit aconseguit amb Smash, però amb una portada diferent en comptes del controvertit "Guitar Alien" original dissenyada per Marc Rude. Sis anys després fou tornar a rellançar però ara amb el segell Nitro.
El 26 de juny de 2001 als Estats Units d'Amèrica i el 16 de juliol del mateix any al Regne Unit fou eliminada del disc l'última cançó, "Kill the President", per prevenir pressió legal. Foren extrets dos single promocionals d'aquest primer àlbum: "I'll Be Waiting" i "Blackball", llançats en format 7" amb dues cares, una per a cada tema. Foren distribuïts per Black Label Records, un segell fictici de la banda.

## Llista de cançons
### CD

Totes les cançons foren escrites i compostes per Dexter Holland, excepte les indicades.

### Vinil original
#### Cara 1

Totes les cançons foren escrites i compostes per Dexter Holland, excepte les indicades.

#### Cara 2
## Personal

* Dexter Holland − Cantant, guitarra rítmica
* Noodles − Guitarra, veus addicionals a "Blackball"
* Greg K. − Baix, veus addicionals a "Blackball"
* Ron Welty − Bateria

## Referències

* ↑ «The Offspring – The Offspring» (en anglès). Discogs. [Consulta: 6 juny 2012].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de The Offspring (anglès)
# Podboróvie

Podboróvie (en rus: Подборовье) és un poble de l'óblast de Leningrad, a Rússia, pertany al districte rural de Boksitogorski. El 2017 tenia 11 habitants.
# Narciso Manuel Rodríguez de Armas

Narciso Manuel Rodríguez De Armas (Cardones, 5 d'octubre de 1962) és un exfutbolista canari, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Comença a destacar a les files de la UD Las Palmas, amb qui debuta a primera divisió a la temporada 82/83. Juga cinc partits l'any en el qual el club canari baixa a Segona. El 1985 Las Palmas recupera la màxima categoria, i el davanter és titular amb els de l'Insular. Entre 1985 i 1988 disputa 91 partits i marca 21 gols, 11 d'ells a la 87/88, que no serveixen per evitar un nou descens de categoria.
L'estiu de 1988 fitxa per l'Sporting de Gijón on és titular durant les dues primeres temporades, marcant onze gols a la 89/90. A la següent, però, tan sols disputa 10 partits. El 1991 marxa al Real Burgos on qualla dues discretes temporades, fins al descens dels castellans a la categoria d'argent el 1993.
En total, el davanter canari suma 216 partits i 44 gols a primera divisió.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Resolució 1861 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1861 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 14 de gener de 2009. Després de recordar la Resolució 1778 (2007), el Consell ha ampliat el mandat de la Missió de les Nacions Unides a la República Centreafricana i al Txad (MINURCAT) fins al 15 de març de 2010, alhora que decideix que inclogui un màxim de 300 agents de policia, 25 oficials d'enllaç militar, 5.200 efectius militars i un nombre adequat de personal civil per dur a terme el seu mandat.
En virtut del capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el MINURCAT havia de continuar les tasques de l'EUFOR pel que fa protecció de civils en perill, facilitació del lliurament d'ajuda humanitària i protecció del personal de les Nacions Unides i instal·lacions. El Consell va encoratjar als governs del Txad i de la República Centreafricana a que continuessin cooperant amb les Nacions Unides i la Unió Europea per facilitar la transició sense problemes de la EUFOR al MINURCAT.
També estableix que MINURCAT establirà una presència militar permanent a Birao (República Centreafricana) autoritzada a prendre totes les mesures necessàries, en coordinació amb el govern del país, per rescatar civils i treballadors humanitaris en perill i protegir i garantir la seguretat i llibertat de circulació del personal de les Nacions Unides.

## Referències

* ↑ «SECURITY COUNCIL EXTENDS MANDATE OF UNITED NATIONS MISSION IN CENTRAL AFRICAN REPUBLIC AND CHAD UNTIL 15 MARCH 2010, UNANIMOUSLY ADOPTING RESOLUTION 1861». United Nations, 14-01-2009.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1801 a la 1900 (2008 - 2009)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Tokyo Broadcasting System

Tokyo Broadcasting System, Incorporated (株式会社東京放送, Kabushiki-gaisha Tōkyō Hōsō), o per les seues sigles, TBS, és una cadena de televisió comercial del Japó, amb seu en Tòquio.
TBS gestiona la JNN (Japan News Network), una xarxa de distribució de continguts per a televisió amb 28 canals afiliades i alhora també posseeix una xarxa d'estacions de ràdio, la JRN (Japan Radio Network), amb 34 canals afiliats i gestionada per TBS Radio (TBSラジオ).
Entre els programes produïts per la cadena destaquen Takeshi's Castle (風雲!たけし城 Fūun! Takeshi Jō) i la sèrie Ultraman.

## TBS Group
### Accions

* Tokyo Broadcasting System Holdings, Inc.

### Radiodifusió

* Tokyo Broadcasting System Television, Inc.
* TBS Radio & Communications, Inc.
* BS-TBS, Inc.
* C-TBS, Inc.
* TBS Service, Inc.
* TBS-Vision, Inc.
* ACS, Inc.
* Akasaka Video Center Co., Ltd.
* Tokyo Broadcasting System International, Inc.
* TBS TriMedia, Inc.
* TC Entertainment, Inc. (programari de DVD de Sells de Suite PreCure i Smile PreCure! o Dokidoki! PreCure)
* Dreamax Television
* Akasaka Graphics Art, Inc.
* F&F, Inc.
* Telecom Sounds
* Procam Co., Ltd.
* Jasc
* VuCast
* Nichion, Inc.

### Negocis immobiliaris

* Midoriyama Studio City
* TBS Planning, etc.

## Enllaços externs

* TBS (japonès)
* TBS Radio & Communications (japonès)
* TBS (anglès)
# Podbranč

Podbranč és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1394.
# Sirpa Lane

Sirpa Lane, nascuda com Sirpa Salo (Turku, 1952 – Formentera, 1999) fou una actiu finlandesa coneguda per la seva carrera en pel·lícules de sèrie B durant els anys 70, especialment obres eròtiques i del gènere exploitation.
Nasqué a la ciutat finlandesa de Turku l'any 1952 i va fer el seu primer debut el 1974 a la pel·lícula anglesa Fluff, dirigida per Robert Paget. Més tard fou descoberta pel fotògraf David Hamilton, conegut pel seu flou i pel seu treball eròtic. També treballà amb Roger Vadim, que digué d'ella que era "la propera Bardot". L'any 1999, als 46 anys, morí d'infecció pel VIH i sida a l'illa de Formentera.

## Filmografia

* Fluff (1974).
* La jeune fille assassinée (1974) en el paper de Charlotte Marley.
* La Bête (1975) en el paper de Romilda de l'Esperance.
* Nazi Love Camp 27 (1977) en el paper de Hannah Meyer.
* Malabestia (1978) en el paper d'Úrsula Drupp.
* Papaya, Love Goddess of the Cannibals (1978) en el paper de Sara.
* La bestia nello spazio (1980) en el paper de Lt. Sondra Richardson.
* Trois filles dans le vent (1981) en el paper de Sirpa Lane.
* The Secret Nights of Lucrezia Borgia (1982) en el paper de Lucrezia Borgia.
* Exciting Love Girls (1983) en el paper de Dr. Daniara / Daniela Mauri.

## Referències

* ↑ «Sirpa Lane». Biography. IMDb database, 2013. [Consulta: 25 abril 2013].
* ↑ Celebrating Sirpa Lane. Cult Labs.
* «Sirpa Lane / Sirpa Salo». Биография. Kino-Teatr.ru, 2013. [Consulta: 25 abril 2013].
# President d'Aragó

El President de la Diputació General d'Aragó, President del Govern d'Aragó o simplement President d'Aragó és la persona que ostenta la més alta representació d'Aragó i l'ordinària de l'Estat en aquest territori, presideix el Govern d'Aragó i dirigeix i coordina la seva acció. És una de les institucions pròpies que integren la Comunitat Autònoma, juntament amb les Corts d'Aragó, la Diputació General i la Justícia d'Aragó.
Actualment ocupa el càrrec Francisco Javier Lambán Montañés (Partit Socialista Obrer Espanyol).
La seu de la Presidència, així com la de la Diputació General d'Aragó, es troba a l'Edifici Pignatelli (Saragossa).
És elegit per les Corts d'Aragó entre els seus membres després de ser proposat pel president de les Corts d'Aragó.

## Llista de Presidents d'Aragó

| No. | Nom | Termini | Termini | Partit |
| Govern preautonòmic (1977-1983) ||||||
| 1 | Juan Antonio Bolea Foradada (1930-2021) | 9 d'abril de 1978 | 9 de maig de 1981 | UCD |
| UCD ||
| 2 | Gaspar Castellano y de Gastón (1928-2019) | 9 de maig de 1981 | 26 de novembre de 1982 | UCD |
| UCD ||
| - | José María Hernández de la Torre (1940-2018) | 26 de novembre de 1982 | 20 de desembre de 1982 | Independent |
| Independent ||
| 3 | Juan Antonio de Andrés Rodríguez (1942) | 20 de desembre de 1982 | 6 de juny de 1983 | UCD |
| UCD ||
| Diputació General d'Aragó (1983-present) ||||||
| 1 | Santiago Marraco Solana (1938) | 6 de juny de 1983 | 3 d'agost de 1987 | PSOE-Aragó |
| PSOE-Aragó ||
| 2 | Hipólito Gómez de las Roces (1932) | 3 d'agost de 1987 | 12 de juliol de 1991 | PAR |
| PAR ||
| 3 | Emilio Eiroa García (1935-2013) | 12 de juliol de 1991 | 15 de setembre de 1993 | PAR |
| PAR ||
| 4 | José Marco Berges (1950) | 15 de setembre de 1993 | 18 de gener de 1995 | PSOE-Aragó |
| PSOE-Aragó ||
| 5 | Ramón Tejedor Sanz (1955) | 18 de gener de 1995 | 7 de juliol de 1995 | PSOE-Aragó |
| PSOE-Aragó ||
| 6 | Santiago Lanzuela Marina (1948-2020) | 7 de juliol de 1995 | 2 d'agost de 1999 | PP Aragó |
| PP Aragó ||
| 7 | Marcelino Iglesias Ricou (1951) | 2 d'agost de 1999 | 13 de juliol de 2011 | PSOE-Aragó |
| PSOE-Aragó ||
| 8 | Luisa Fernanda Rudi Úbeda (1950) | 13 de juliol de 2011 | 5 de juliol de 2015 | PP Aragó |
| PP Aragó ||
| 9 | Javier Lambán Montañés (1957) | 5 de juliol de 2015 | - | PSOE-Aragó |
| PSOE-Aragó ||

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 524. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ En funcions
# Nanochromis consortus

Nanochromis consortus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* 1 2 «Nanochromis consortus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.