OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tabia

Tabia (àrab تابية) és una comuna rural de la província de Taroudant de la regió de Souss-Massa. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 1.460 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Pecatonica

Pecatonica és una vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.997 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pecatonica tenia 1.997 habitants, 791 habitatges, i 579 famílies. La densitat de població era de 621,8 habitants/km².
Dels 791 habitatges en un 38,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,7% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.361 $ i la renda mediana per família de 55.086 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.900 $ mentre que les dones 27.143 $. La renda per capita de la població era de 20.420 $. Aproximadament el 3,6% de les famílies i el 4,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pecatonica». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pecatonica». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sebastián Zaragoza Soto

Sebastián Zaragoza Soto (San Fernando, 1945) és un militar espanyol, Almirall, va ser nomenat cap d'Estat Major i Almirall General de l'Armada a l'abril de 2004 en substitució de l'almirall Francisco Torrente.
Format a l'Escola Naval Militar, va finalitzar la seva carrera en 1967 com a alferes, diplomat en Guerra Naval i especialista en comunicacions navals. Va ser ascendit a Almirall al gener de 2004, i a l'abril del mateix any a Almirall General, en ser nomenat Cap de l'Estat Major de l'Armada.
Ha ocupat diferents destinació en navilis de guerra durant set anys, va ser Comandant del dragamines Tajo, del buc de Salvament Poseidón, de la fragata Baleares i del Buc-Escola Juan Sebastián Elcano, en l'estat Major de Combat del portaavions Dédalo i ha estat enllaç amb les Forces Aliades a Europa Meridional i Segon Comandant de les Forces Navals Aliades a Europa Meridional dins de lOTAN. Va estar destinat en diferents llocs en l'administració de l'Armada.
Va ser rellevat de la Prefectura de l'Estat Major de l'Armada el 18 de juliol de 2008 per l'almirall Manuel Rebollo García.
Posteriorment ha treballat per Navantia com a assessor comercial.

## Referències

* 1 2 3 4 5 revista naval
* ↑ Almirall General Don Manuel Rebollo García, Ministeri de Defensa d'Espanya.
* ↑ Navantia contrata al anterior jefe de la Armada como asesor comercial para exportaciones, Europa Press, 19 de novembre de 2008

## Enllaços externs

* Notícies sobre Sebastián Zaragoza Soto a El País
Càrrecs militars :
| Precedit per: Francisco José Torrente Sánchez | Cap de l'Estat Major de l'Armada 2004—2008 | Succeït per: Manuel Rebollo García |
# Pioneer P-3

La Pioneer P-3 (també anomenada Atlas-Able 4 o Pioneer X) fou una sonda espacial del programa Pioneer, amb la missió de situar-se en òrbita lunar, realitzar anàlisis científiques i provar maniobres de control des de Terra. Es perdé contacte amb la sonda poc després del llançament, a causa de la pèrdua del carenat que protegia la sonda durant l'enlairament, el 26 de novembre de 1959.
Igual que l'anterior Pioneer P-1, la sonda era una esfera d'1 metre de diàmetre, amb un sistema de propulsió unit a la part inferior. La massa total era de 25,3 kg i amb les unitats de propulsió de 88,4 kg. A partir del cos de l'esfera s'estenien 4 panells solars de 60 x 60 cm, amb 2.200 cèl·lules fotovoltaiques. Estava equipada amb un sistema de televisió per prendre imatges de la superfície lunar, i altres sistemes per determinar la massa de la Lluna i la topografia dels pols i fer estudis sobre micrometeorits, radiació i camps magnètics.

## Referències

* ↑ «Pioneer P 3» (en anglès). Mark Wade. [Consulta: 14 gener 2024].
* ↑ «Pioneer P-3» (en anglès). NASA Official. [Consulta: 14 gener 2024].
# Miguel Mínguez Pérez

Miguel Mínguez Pérez (Ojos Negros, 1954) és un metge i investigador valencià d'origen aragonès, conseller de Sanitat i Salut Pública de la Generalitat Valenciana de 2022 a 2023 al govern de Ximo Puig.
Llicenciat en Medicina per la Universitat de València l'any 1977, Mínguez ha treballat sempre a la sanitat pública, a més d'investigador principal de l'Institut d'Investigació Sanitària INCLIVA, vinculat a l'Hospital Clínic Universitari de València on també és cap de servei en medicina digestiva des de 2020. També és membre de la Reial Acadèmia de Medicina de València així com professor titular de la Universitat de València des de 2011 i vicedegà de la Facultat de Medicina.
El maig de 2022 fou nomenat conseller de Sanitat i Salut Pública del govern de la Generalitat Valenciana presidida pel socialista Ximo Puig, en substitució de l'anterior consellera Ana Barceló. Mínguez no compta amb filiació a cap partit polític coneguda en el moment del seu nomenament.
A les eleccions a les Corts Valencianes de 2023 fou triat diputat per les llistes del Partit Socialista del País Valencià (PSPV) però la no renovació del govern d'esquerres i la victòria del Partit Popular amb Vox va precipitar la seua dimissió com a diputat poc després.

## Referències

* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «ENTREVISTA | Miguel Mínguez: "En la pospandemia se han duplicado las consultas sobre salud mental entre los jóvenes"» (en castellà). [Consulta: 26 febrer 2023].
* ↑ José, Victoria Salinas, Diego Aitor San. «Perfil: Así es el nuevo conseller de Sanidad» (en castellà), 14-05-2022. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Perfil | Un médico, profesor e investigador para dirigir la Conselleria de Sanidad» (en castellà). [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Comienza el baile de relevos en el PSPV de Les Corts: Mínguez y Martínez dejan paso» (en castellà). [Consulta: 26 novembre 2023].
# Recinte fortificat de Reglella

El Recinte fortificat de Reglella és un conjunt de fortificacions medievals d'estil romànic de l'antic poble de Reglella, a la comarca del Rosselló, Catalunya del Nord.
Està situat al costat sud-oriental de les restes de l'església de Sant Climent, a l'esquerra de la Tet, a la zona nord-oriental del terme comunal d'Illa.

## Història

El llogaret medieval de Reglella és documentat des del 1076. La seva gran proximitat del terme dels comtats de la Fenolleda i el Perapertusès, en mans del rei de França, feu que s'emmurallés probablement a la segona meitat del segle xiii. El 1387 aquest poble fou concedit a Ramon I de Perellós, conseller i amic del rei Joan I. Continuà en mans dels Perellós, de primer vescomtes de Roda i després de Perellós, fins que el 1551, per decisió del Consell de la Reial Audiència, heretà aquests vescomtats Joan de Lanuza, justícia d'Aragó. El 1595 aquests vescomtats, amb Reglella inclòs, foren venuts a Alexis Albert, burgès d'Illa. Encara, el 1682 Lluís XIV de França els atribuïa a Joan Josep de Ponts i de Guimerà, baró de Montclar, general dels exèrcits francesos. Finalment, el 1719 aquests vescomtats, sempre amb Reglella, van ser incorporats al marquesat de Millars, en mans d'Esteve de Blanes. Una generació posterior veié com la Revolució Francesa obligava els de Blanes a abandonar el territori i refugiar-se a Barcelona.

## Característiques

És un recinte rectangular conservat en alguns trams fins a una alçada de 8 o 10 metres. Al nord hi ha, integrada en el recinte, la capella de Sant Climent de Reglella. La muralla és feta de còdols de riu, i conserva una part dels merlets, fins i tot. Una gran portalada s'obria a migdia, i tot el recinte era flanquejat d'algunes sales de guàrdia cobertes de volta de canó. Són encara visibles d'altres restes del recinte.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Sant Marçal». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere; Bolòs i Masclans, Jordi. «Illa: Vila fortificada d'Illa». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «El recinte fortificat de Reglella en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-13. [Consulta: 28 juliol 2016].
# Myiarchus

Myiarchus és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per 22 espècies:
* Myiarchus semirufus - tirà crestat rogenc.
* Myiarchus swainsoni - tirà crestat de Swainson.
* Myiarchus barbirostris - tirà crestat trist.
* Myiarchus tuberculifer - tirà crestat de capell fosc.
* Myiarchus phaeocephalus - tirà crestat frontgrís.
* Myiarchus panamensis - tirà crestat de Panamà.
* Myiarchus ferox - tirà crestat ferotge.
* Myiarchus venezuelensis - tirà crestat de Veneçuela.
* Myiarchus cephalotes - tirà crestat muntanyenc.
* Myiarchus validus - tirà crestat cua-rogenc.
* Myiarchus sagrae - tirà crestat de La Sagra.
* Myiarchus stolidus - tirà crestat de Gosse.
* Myiarchus antillarum - tirà crestat de Puerto Rico.
* Myiarchus oberi - tirà crestat d'Ober.
* Myiarchus crinitus - tirà crestat viatger.
* Myiarchus yucatanensis - tirà crestat de Yucatán.
* Myiarchus tyrannulus - tirà crestat de Wied.
* Myiarchus nugator - tirà crestat de l'illa de Grenada.
* Myiarchus apicalis - tirà crestat apical.
* Myiarchus cinerascens - tirà crestat de gorja cendrosa.
* Myiarchus nuttingi - tirà crestat de Nutting.
* Myiarchus magnirostris - tirà crestat de les Galápagos.
# Tania Calvo Barbero

Tania Calvo Barbero (Vitòria, 26 de juny de 1992) és una ciclista de pista basca, especialitzada en proves de velocitat.

## Palmarès

* 2010
** Campiona d'Europa júnior en 500 metres contrarellotge
** 2a al Campionat del món júnior en 500 metres contrarellotge
** 3a al Campionat d'Europa júnior en Keirin
* 2011
** Campiona d'Espanya en Velocitat
** Campiona d'Espanya en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Espanya en Velocitat per equips (amb Ana Usabiaga)
* 2012
** Campiona d'Espanya en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Espanya en Velocitat per equips (amb Ana Usabiaga)
* 2013
** Campiona d'Espanya en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Espanya en Velocitat per equips (amb Ana Usabiaga)
** 1a a la Copa Mèxic en Velocitat
** 1a a la Copa Mèxic en Velocitat per equips (amb Helena Casas)
* 2014
** 2a al Campionat d'Europa en Velocitat
** Campiona d'Espanya en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Espanya en Keirin
** Campiona d'Espanya en Velocitat per equips (amb Ana Usabiaga)
* 2015
** Campiona d'Espanya en Velocitat
** Campiona d'Espanya en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Espanya en Keirin
** Campiona d'Espanya en Velocitat per equips (amb Ana Usabiaga)
* 2016
** 2a al Campionat d'Europa en Velocitat per equips (amb Helena Casas)
** 3a al Campionat d'Europa en Velocitat
** Campiona d'Espanya en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Espanya en Velocitat per equips (amb Ana Usabiaga)
* 2017
** Campiona d'Espanya en Keirin
** Campiona d'Espanya en Velocitat per equips (amb Leire Olaberria)

### Resultats a la Copa del Món

* 2012-2013
** 2a a Glasgow, en Velocitat per equips (amb Helena Casas)
** 3a a Glasgow, en Keirin
* 2014-2015
** 3a a Cali, en Velocitat per equips (amb Helena Casas)
* 2015-2016
** 3a a Hong Kong, en Velocitat per equips (amb Helena Casas)
* 2016-2017
** 1a a Glasgow i Apeldoorn, en Velocitat per equips (amb Helena Casas)
** 2a a Apeldoorn, en Velocitat
** 3a a Glasgow, en Velocitat
** 3a a Apeldoorn, en 500 m.
** 3a a Cali, en Velocitat per equips (amb Helena Casas)

## Enllaços externs

* Palmarès
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Pioneer P-30

La Pioneer P-30 (també anomenada Atlas-Able 5A o Pioneer Y) fou una sonda espacial del programa Pioneer, amb la missió de situar-se en òrbita lunar, realitzar anàlisis científiques i provar maniobres de control des de Terra. Poc després del llançament, el 25 de setembre de 1960, la segona etapa del llançador s'encengué de forma incorrecta a causa d'un error en el sistema del comburent; la sonda no pogué assolir una òrbita terrestre i després d'arribar a uns 370 km d'altura reentrà a l'atmosfera i es destruí. Era una sonda pràcticament idèntica a la Pioneer P-3.

## Referències

* ↑ Andrew May last updated. «Every mission to the moon» (en anglès), 27-10-2021. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «Able 5A (Pioneer P-30) | Pioneer P-30». [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «NASA - NSSDCA - Spacecraft - Details». [Consulta: 22 abril 2023].
# Moviment de Forces Democràtiques de Casamance

El Moviment de Forces Democràtiques de Casamance (MFDC) és el principal moviment separatista de la regió de Casamance, al Senegal, fundat el 1982. Va comptar amb el suport del president de Guinea Bissau, João Bernardo Vieira, fins que aquest va ser derrocat el 1999. Es basa principalment en el poble diola i el seu braç armat es va formar l'any 1985 i s'anomena Atika («el combatent»).
El seu líder va ser el sacerdot Augustin Diamacoune Senghor (1928–2007). Senghor va signar un tractat de pau amb el govern del president senegalès Abdoulaye Wade el 2004. No obstant això, diverses faccions de l'MFDC es van negar a participar en l'acord de pau i van continuar lluitant.
Es rumorejava que el moviment s'havia implicat militarment en la crisi constitucional de Gàmbia de 2016-2017 i la posterior intervenció militar de la CEDEAO al costat de Yahya Jammeh.

## Referències

* ↑ «Democratic Forces Movement of Casamance (Senegal)». www.crwflags.com. [Consulta: 2 octubre 2022].
* ↑ «Casamance: Le Bureau National du MFDC appelle au rassemblement et à l'unité dans une déclaration». Arxivat de l'original el 6 April 2024.
* ↑ «EN CASAMANCE (au Sénégal) : Les rebelles du MFDC tuent avec les armes iraniennes - Evariste D. KONE». Arxivat de l'original el 6 October 2022.
* ↑ «Le gouvernement sénégalais et les séparatistes casamançais du MFDC font progresser le processus de paix avec une feuille de route pour le désarmement», 05-08-2022.
* ↑ Kwanue, C. Y. «Gambia: Jammeh 'Imports Rebels'», 18-01-2017.
* ↑ Ewubare, Kess. «BREAKING: Gambian Navy desert Jammeh, declare allegiance to Barrow», 19-01-2017.
# Mont Tasman

El mont Tasman (en maorí Horokoau) és el segon cim més alt de Nova Zelanda, amb 3.497 metres i una prominència de 519 metres. Està situat als Alps Neozelandesos, a l'illa del Sud, quatre quilòmetres al nord del veí, i més alt, Aoraki/Mount Cook. El Mont Tasman es troba a la frontera entre el Parc nacional Aoraki/Mount Cook i el de Westland Tai Poutini. És el punt més alt del districte de Westland. Deu el seu nom a Abel Tasman, explorador neerlandès que fou el primer europeou en visitar Nova Zelanda en 1642. Es creu que el nom maorí d'aquesta muntanya fa referència a la dilatació del coll d'un ocell, el corb marí de barbeta roja (Phalacrocorax varius), quan menja ocells.

## Referències

* ↑ «Mount Tasman - Peakbagger.com». [Consulta: 11 novembre 2020].
* ↑ «Mount Tasman | mountain, New Zealand» (en anglès). [Consulta: 11 novembre 2020].
* ↑ Reed, A. W.. Peter Dowling. Place Names of New Zealand. Rosedale, North Shore: Raupo, 2010, p. 391. ISBN 9780143204107.
# Recinte murat de Llucena

El recinte murat de Llucena és en l'actualitat un conjunt d'escasses restes de llenços de muralla que es poden trobar en alguns carrers del poble. Malgrat les escasses restes presenten la catalogació genèrica de Béns d'Interès Cultural, amb codi: 12.04.072-011.
La millor mostra que pot contemplar-se en l'actualitat podem trobar-la prop de l'església de la nostra Senyora de la Ascención i de la plaça major. Originàriament era d'època musulmana, però ha sofert múltiples transformacions al llarg del temps, reforçant-se durant les Guerres Carlistes, moment en el qual Llucena va tenir un cert protagonisme, amb tres assalts en 1834, 1835 i 1837, per Manuel Carnicer, Josep Miralles Marín el Serrador i Vicent Barreda i Boix La Cova respectivament

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=5298
* ↑ URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=5795.
* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?
* ↑ http://www.arteguias.com/castellon/lucenadelcid.htm
* ↑ http://www.lucenadelcid.es/es/content/museo-etnologico-centro-cultura Arxivat 2015-05-08 a Wayback Machine.
* ↑ Escrig Fortanete, 1998, p. 399.
* ↑ Escrig Fortanete, 1998, p. 402.
* ↑ Escrig Fortanete, 1998, p. 387.

## Bibliografia

* Escrig Fortanete, Joaquim. Llucena: una historia de l'Alcalatén : sociedad, poblamiento y territorio. Universitat Jaume I, 1998. ISBN 8480211725.
# Màquina de Marly

La màquina de Marly (situada, de fet, a Bougival) va ser la primera baula d'una sèrie d'instal·lacions ideades per portar l'aigua del Sena fins a Versalles per tal d'alimentar la gran quantitat de fonts i estanys del parc del Palau de Versalles.
La instal·lació, concebuda per Rennequin Sualem de Lieja, comprenia 14 rodes hidràuliques de 12 metres de diàmetre instal·lades al Sena. Aquestes rodes accionaven 221 bombes aspiradores i expulsores: 64 a baix de tot, 30 i 49 en el primer turó, 78 en el segon, totes funcionant a l'uníson per equilibrar l'energia de les 14 rodes del Sena. Les obres van començar el 1681 i es van acabar el 1684. La màquina va ser inaugurada per Lluís XIV de França el 13 de juny de 1684.

## Referències

* ↑ Bruno Bentz i Éric Soullard, « La Machine de Marly », en: Château de Versailles - de l'ancien régime à nos jours, no 1, abril-maig-juny 2011, pàgines 73-77
* ↑ Philippe Testard-Vaillant, « Des grands travaux en cascade », en: Les Cahiers de Science & Vie, no extraordinari 'Les Sciences au château de Versailles, octubre 2010, pàgines 70-71
# Sultan Ali ibn Rustem

Sultan Ali ibn Rustem (1404-1423) fou un príncep timúrida fill de Rustem ibn Umar Xaikh. Iskandar, que el 1411 dominava Fars i Isfahan va considerar inconvenient la presència a Isfahan de Sultan Ali (aleshores de 7 anys), d'on havia estat expulsat el seu pare, en ser el infant un potencial pretendent a la sobirania, i el va expulsar del país cap al Khurasan. El seguici del jove príncep va arribar al Khurasan i fou rebut per Xah Rukh, podent baixar la ma de l'emperador.
El 1414 el seu pare el va portar altre cop a Isfahan, on va morir el 1423 amb 19 anys, un o dos anys abans que el seu pare.

## Referència

* ↑ Manuscrit persa Matla-assadein ou-madjma albahrein, a Notices et extraits de la bibliotheque du Roi et autres bibliotheques, tome qatorzieme (volum 14), accesible a Google books, pàg. 196.
# Plavnica

Plavnica és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1325.
# Mont Tiedemann

El Mont Tiedemann (en anglès Mount Tiedemann) és una muntanya que s'eleva fins als 3.838 msnm. És un dels principals cims de les Muntanyes de la Costa, a la Colúmbia Britànica, Canadà. Es troba a tan sols 3 km al nord-oest del Mont Waddington, al massís de Waddington Range, entre els rius Homathko i Klinaklini.
El cim rep el nom de Herman Otto Tiedemann, que va treballar per al govern colonial sota el control del general Joseph Pemberton, dissenyant i supervisant la construcció de diferents edificis a Victoria. Va ser el responsable de portar l'aigua des del llac Elk fins a la ciutat.
La primera ascensió va tenir lloc el 1939 per Sterling Hendricks, Hans Fuhrer, E.R. Gibson i Henry S. Hall pel Chaos Glacier de l'aresta nord.

## Referències

* ↑ Mount Tiedemann a bivouac.com
* ↑ BC Names/GeoBC entry "Mount Tiedemann"
# Ramón Oviedo Herasme

Ramón Oviedo Herasme (Santa Cruz de Barahona, Barahona, 1924 - 12 de juliol de 2015) fou un pintor dominicà reconegut com el «Mestre Il·lustre de la Pintura Dominicana» pel Congreso Nacional de la República Dominicana.
Obtingué diversos premis i reconeixements nacionals i internacionals, entre ells l'Ordre al Mèrit de Duarte, Sánchez, Mella (donada pel govern dominicà el 1997) i la Condecoració Chevalier de l'Ordre des Arts et des Lettres del Ministeri de Cultura i Comunicació del Govern francès. Els seus murals i quadres s'exposen en diversos museus internacionals, en col·leccions públiques i privades. El pintor equatorià Oswaldo Guayasamín qualificà la seva obra como una "explosió de colors i formes inèdites".
Fou una persona valorada per la seva família i fins i tot inspirà a molts dels seus besnets de la seva ex esposa Fedora, entre ells Camila Surinach i Ericka Surinach, que anhelen ser grans pintores com el seu besavi.

## Referències

* ↑ Jiménez, Karina «Muere pintor Ramón Oviedo». El Caribe [Santo Domingo], 12-07-2015 [Consulta: 14 juliol 2015].
* ↑ «Muere pintor dominicano Ramón Oviedo». Arxivat de l'original el 2015-07-12. [Consulta: 14 juliol 2015].
* ↑ «Muere esta madrugada el maestro de la plástica Ramón Oviedo». Arxivat de l'original el 2015-07-14. [Consulta: 14 juliol 2015].
* ↑ Falleció destacado pintor dominicano Ramón Oviedo
* ↑ http://www.galeriadeartedominicana.com/cat.php?id=17001
* ↑ http://www.quisqueyavirtual.edu.do/wiki/Ram%C3%B3n_Oviedo Arxivat 2013-05-08 a Wayback Machine.