OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cuboctàedre truncat

En geometria, el cuboctàedre truncat és un dels tretze políedres arquimedians, s'obté truncant els dotze vèrtex del cuboctàedre.
Té 26 cares, 12 de les quals són quadrades, 8 hexagonals, i 6 octagonals, 48 arestes i a cadascun dels seus 48 vèrtex i concorren una cara quadrades, una hexagonal i una octogonal.

## Àrea i volum

Les fórmules per calcular l'àrea A i el volum V d'un cuboctàedre truncat tal que les seves arestes tenen longitud a són les següents:
    $A=12(2+{\sqrt {2}}+{\sqrt {3}})a^{2}$
    $V=(22+14{\sqrt {2}})a^{3}$

## Esferes circumscrita, inscrita i tangent a les arestes

Els radis R, r i $\rho$ de les esferes circumscrita, inscrita i tangent a les arestes respectivament són:
${\begin{aligned}&R={\frac {a{\sqrt {13+6{\sqrt {2}}}}}{2}}\\&r={\frac {3a\left(14+{\sqrt {2}}\right){\sqrt {13+6{\sqrt {2}}}}}{97}}\\&\rho ={\frac {a{\sqrt {12+6{\sqrt {2}}}}}{2}}\\\end{aligned}}$
On a és la longitud de les arestes.

## Dualitat

El políedre dual del cuboctàedre truncat és el octàedre hexaquis.

## Simetries

El grup de simetria del cuboctàedre truncat té 48 elements; el grup de les simetries que preserven les orientacions és el grup octàedric $O\cong S_{4}$. Són els mateixos grups de simetria que pel cub, l'octàedre, el cub truncat i l'octàedre truncat.

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic
* Sòlid de Johnson

## Bibliografia

* H. M. Cundy & A. P. Rollett. I modelli matematici. Milà: Feltrinelli, 1974.
* Dedò, Maria. Forme, simmetria e topologia. Bolonya: Decibel & Zanichelli, 1999. ISBN 88-08-09615-7.

## Enllaços externs

* Políedres I Arxivat 2009-05-09 a Wayback Machine. Pàgina 13
* Políedres arquimedians Arxivat 2008-08-27 a Wayback Machine.
* Paper models of Archimedean solids
# Final del Campionat del Món de Clubs de futbol 2000

La final del Campionat del Món de Clubs de futbol 2000 fou un partit de futbol disputat a l'Estádio do Maracanã de Rio de Janeiro el 14 de gener de 2000. Fou una final completament brasilera, entre el Corinthians i el Vasco da Gama que va decidir el Campionat del Món de Clubs de futbol 2000. Després d'un empat sense gols en els 120 minuts de joc, el Corinthians va guanyar la tanda de penals per 4–3, esdevenint així el primer club en guanyar la coppa del món de la FIFA, i també el primer en vèncer un equip del seu mateix país a la final.

## Partit
### Detalls

| Corinthians | 0–0 (pr.) | Vasco da Gama |
| | Detalls | |
| Tanda de penals |||
| Rincón Fernando Baiano Luizão Edu Marcelinho | 4–3 | Romário Alex Oliveira Gilberto Viola Edmundo |
| Corinthians | Vasco da Gama |
| GK | 1 | Dida |
| RB | 2 | Índio | 97' |
| CB | 3 | Adilson | 75' |
| CB | 16 | Fábio Luciano |
| LB | 6 | Kléber |
| CM | 5 | Vampeta | | 91' |
| CM | 8 | Freddy Rincón (c) | 43' |
| RW | 7 | Marcelinho Carioca |
| LW | 11 | Ricardinho | | 45' |
| SS | 10 | Edílson | | 113' |
| CF | 9 | Luizão | 113' |
| Suplents: ||
| MF | 20 | Edu | | 45' |
| MF | 23 | Gilmar Fubá | | 91' |
| FW | 17 | Fernando Baiano | | 113' |
| Entrenador: ||
| Oswaldo de Oliveira ||
| GK | 12 | Helton |
| RB | 15 | Paulo Miranda | 54' |
| CB | 3 | Odvan |
| CB | 4 | Mauro Galvão |
| LB | 13 | Gilberto |
| DM | 5 | Amaral | 33' |
| RM | 8 | Juninho Pernambucano | | 96' |
| LM | 6 | Felipe | | 102' |
| AM | 9 | Ramon | 16' | 111' |
| CF | 10 | Edmundo (c) | 98' |
| CF | 11 | Romário |
| Suplents: ||
| FW | 19 | Viola | | 96' |
| MF | 23 | Alex Oliveira | | 102' |
| FW | 7 | Donizete | | 111' |
| Entrenador: ||
| Antônio Lopes ||
* Jens Larsen (Dinamarca)
* Fernando Cresci (Uruguai)
* Quart àrbitre:
* William Mattus (Costa Rica)

## Referències

* ↑ «Match Report». FIFA.com. Fédération Internationale de Football Association. Arxivat de l'original el 6 de setembre 2015. [Consulta: 20 desembre 2014].
* 1 2 3 4 «Referee appointments made for inaugural final of Club World Championship». FIFA.com. Fédération Internationale de Football Association, 13-01-2000 [Consulta: 26 agost 2014]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-05-30. [Consulta: 25 desembre 2016].

## Enllaços externs

* FIFA Club World Championship Brazil 2000 a FIFA.com
# Coryphopterus kuna

Coryphopterus kuna és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 1,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Panamà i Mèxic.

## Referències

* ↑ Gill T. N. 1863. Descriptions of the gobioid genera of the western coast of temperate North America. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 15. 262-267.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Victor, B.C. 2007. Coryphopterus kuna, a new goby (Perciformes: Gobiidae: Gobiinae) from the western Caribbean, with the identification of the late larval stage and an estimate of the pelagic larval duration. Zootaxa 1526: 51-61.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Miller, P.J. 1986 Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R. i G.C. Ray 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Degà

«Degà» té aquests significats:
* Degà (diplomàcia)
* Degà (educació), persona triada per presidir una facultat dins d'una universitat
* Degà (religió), càrrec eclesiàstic cristià.
* Degà del Col·legi Cardenalici
* Degà o cabiscol (càrrec)
Viccionari
# Escombreras

* Per a altres significats, vegeu «illot d'Escombreras».
Escombreras és una antiga pedania i un actual polígon industrial situat a dos quilòmetres a l'est de la ciutat de Cartagena i pertanyent a aquest municipi murcià. Destaca per la seva activitat petroquímica, amb una refineria de petroli. També és port industrial de la ciutat de Cartagena.

## Referències

* ↑ «Escombreras - Región de Murcia Digital» (en castellà). [Consulta: 5 maig 2018].
# Geminiraptor suarezarum

Geminiraptor suarezarum és una espècie de dinosaure troodòntid que va viure al Cretaci inferior (?Barremià inferior) en el que actualment és Utah, EUA. Es coneix a partir del maxil·lar CEUM 7319, recuperat del membre inferior de Yellow Cat de la formació de Cedar Mountain, que data d'almenys el Barremià inferior (fa uns 130 milions d'anys). El Geminiraptor fou anomenat per Phil Senter, James I. Kirkland, John Bird i Jeff A. Bartlett l'any 2010. És l'espècie tipus del gènere Geminiraptor. El nom específic fa referència a les doctores Celina i Marina Suarez, les geòlogues bessones que van descobrir el lloc de Suarez. El nom genèric prové del llatí geminae ("bessons", en honor de les germanes Suarez) i raptor ("lladre").

## Referències

* ↑ Phil Senter, James I. Kirkland, John Bird, Jeff A. Bartlett «A New Troodontid Theropod Dinosaur from the Lower Cretaceous of Utah». PLoS ONE, 5, 12, 2010, pàg. e14329. DOI: 10.1371/journal.pone.0014329.
# Daiane dos Santos

Daiane García dos Santos coneguda com a Daiane dos Santos (Porto Alegre, 10 de febrer de 1983) és una gimnasta brasilera.
Té dues maniobres amb el seu nom: Dos Santos i Dos Santos II (executat a les olímpiades d'estiu de 2004). El Dos Santos és un twist amb doble mortal carpada, i el Dos Santos II és el mateix, solament que amb doble mortal planxa, que abans cap gimnasta va fer en la història. Desafortunadament, quan aquesta la va executar, va fer un pas fora de l'àrea de sòl, descomptant-li diversos punts, va sortir cinquena. El 2004 va tornar, vencent a Catalina Ponor i a Cheng Fei, sent campiona mundial de sòl. Va intentar seguir en aquest lloc en el campionat mundial a Melbourne, però una caiguda en les finals va deixar lliure el pas per Alicia Sacramone, que va guanyar. Daiane va acabar setena, i va decidir canviar la seva rutina.
El 2006, va tornar amb una rutina completament nova, on va guanyar la seva primera medalla d'or, en "The Moscow's leg of FIG's World Cup".
Ella va participar en el campionat mundial de 2006, però va aclarir que no usaria la maniobra "Dos Santos II" per una estona. Va acabar quarta, després de mínims problemes amb les caigudes dels seus salts.
Va qualificar per a les finals del campionat mundial a Brasil per a sòl, per això, no podia permetre que les altres gimnastes guanyessin, no podia deixar ser vençuda al seu país natal, est era el seu dia. Després d'elegants maniobres i audaços moviments, Daiane va sortir per segona i consecutiva vegada, campiona mundial de gimnàstica en sòl. Brasil va acabar la competició amb 6 medalles, mai havia passat.
El primer campionat de 2007 de Daiane va ser en la copa mundial en Ghent. Ho va utilitzar com a entrada de calor pels Jocs Panamericans. Va sortir octava en les barres paral·leles, i va obtenir una medalla de bronze en sòl.
El 6 de juliol, Daiane es va torçar el turmell dret. El CBG (Confederació Brasilera de Gimnàstica) va assegurar que podria participar en els Jocs Panamericans. Metges van decidir no respondre aquesta pregunta fins al cap de 48 hores, per saber com de greu seria la lesió.

## Música

2004/2005:"Brasileirinho" per Waldir Azevedo.
2006/fins a l'actualitat:"Isto Aqui O Que É" per Ary Barroso.

## Medalles

* Medalles d'Or: 1998, 2001, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007 (Sòl)
* Medalles de Plata: 1999 (Salt)
* Medalles de Bronze: 1999, 2003, 2004, 2007 (Sòl)

## Referències

* ↑ «Catalina PONOR - Olympic Gymnastics Artistic | Romania».

## Enllaços externs

* dos Santos(habilidades de bóveda) Arxivat 2016-10-19 a Wayback Machine.
# Font de Coanegra

La Font de Coanegra o de Son Pou és una surgència natural d'aigua dins la possessió de Son Pou, al terme municipal de Santa Maria del Camí. S'Ull de sa Font és a un costat del camí de les cases a es Racó, sota el Penyal de sa Font i davant sa Tanca de s'Era, abans d'arribar a sa Costa Rosta i es Comellar des Fenàs. El broll d'aigua es produeix a uns quatre metres metres de profunditat sota el nivell de superfície i s'hi accedeix per un pou paredat, amb sortints de pedra que fan d'escalons. De l'endret del pou d'accés parteix una galeria subterrània feta de pedra en sec i amb coberta de volta, de 113 metres de longitud que arriba a les cases de Son Pou. En travessar el torrent de Coanegra la galeria s'encasta dins el llit del torrent, que ha estat empedrat per protegir-la dels aiguats. L'aigua surt dins l'Hort de Son Pou i allà es canalitza mitjançant la Síquia de Coanegra que recorre tota la vall.

## Història

Es fa difícil determinar l'origen de l'aprofitament hídric, tot i que es podria remuntar a la prehistòria. És possible que les obres de millora del sistema hidràulic de Coanegra s'haguessin escomès en la llarga època romana i s'haguessin continuat en el període islàmic i català. La documentació escrita referida a la font comença en el s. XIII, després de la conquesta de Mallorca duita a terme per Jaume I. Ja en aquests moments la font, a través de la síquia, movia 9 molins fariners. La finca on s'ubica la font es coneixia com a Sa Font.

## Cabal i règim hídric

La Font de Coanegra té un règim irregular, en funció de la pluviositat estacional i anual. Històricament mantenia la fluència al llarg de tot l'any, per bé que amb una important disminució a l'estiu. En els darrers decennis del s. XX el cabal estival es va veure disminuït de manera dràstica, sense que s'arribàs a determinar si era a conseqüència de la menor pluviositat o com a resultat de l'increment d'extracció d'aigües subterrànies en els regadius de fruiters d'Orient.

## Aprofitaments

La Font de Coanegra està lligada a l'existència de nou molins fariners moguts amb la seva aigua. Aquesta molineria, d'origen precatalà, va perdurar fins a principis del s. XX, quan les farineres mecàniques anaren arraconant els molins tradicionals de vent, de sang o d'aigua. D'aquest ús capital en va sorgir la regulació de la Síquia de Coanegra. Un dels molins, es Molí Draper sa Bassa de Cas Barreter, es va especialitzar en el treball tèxtil, tot i que aquesta activitat està documentada com a mínim a un altre molí (Molí de Can Morei). L'aigua també es va utilitzar per fer funcionar la gran tafona de Son Torrella i, ja en el segle xx, per generar electricitat a Son Agulla. A part d'aquests usos cal assenyalar una horticultura que aprofitava els terrenys plans dins la vall de Coanegra i que venia els seus productes en els mercats locals d'Alaró i Santa Maria del Camí.

## Referències

* ↑ Canyelles Crespí, Martí; Mesquida Mas, M. Magdalena; Vich Vich, Rosa Per la vall de Coanegra: guia didàctica. Ajuntament de Santa Maria del Camí: Santa Maria del Camí, 1997.
# Club Natació Martorell

El Club Natació Martorell és un club poliesportiu de Martorell, fundat l'any 1930.
Impulsat pel metge i cooperativista Francesc Santacana i Romeu, promogué la construcció i la donació de la piscina del club, que fou inaugurada l'octubre de 1930. El primer president de l'entitat fou Francesc Massana Rovira, que exercí la presidència fins a la seva mort el 1964. El club disposa de seccions de natació, waterpolo, triatló i pàdel, destacant la secció waterpolo masculí que aconseguí un Campionat de Catalunya (1947) i dos subcampionats d'Espanya (1946 i 1950). Entre d'altres, destacà el nedador i waterpolista català Valentí Sabaté Mas, campió d'Espanya en 100 m braça (1939), 400 m braça (1940) i 400 m lliures (1941) i que participà també als Jocs Olímpics de Londres 1948. Fa ús de les instal·lacions del Complex Esportiu la Vila.

## Referències

* ↑ «Club Natació Martorell». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Francesc Santacana i Romeu». Galeria de Metges Catalans. [Consulta: 4 gener 2022].
# Dell Inspiron Mini 9

El Dell Inspiron Mini 9 (conegut també com a Inspiron 910) és el primer netbook ofert per Dell i fabricat per Compal Electronics (el mateix que fabrica el MSI Wind i el HP mininote 2133) dins d'aquest mercat que comparteix entre d'altres amb el EeePC o l'Aspire One. Inicia la seva comercialització el 16 de setembre de 2008 a un preu de 349 dólars.

## Especificacions

S'ofereix amb una pantalla de 8.9" WSVGA (1024x600), processador Intel Atom a 1,6 GHz, memòria RAM DDR2 de 512 o 1024 Mb, adaptador gràfic Intel 950 GMA, disc dur SSD de 4, 8 i 16 Gb. Els sistemes operatius a elegir són el Microsoft Windows XP Home ULCPC Edition amb Service Pack 3 o l'Ubuntu Linux 8.04.
En connectivitat, equipa WiFi 802.11b/g, 3 ports USB 2.0, lector de targetes 4 en 1 i, en funció del mercat, pot elegir-se amb una webcam de 0.3 o 1.3 Mpx o bluetooth.
El pes total del conjunt és d'1,035 kg (2,28 lbs) i la seva bateria dura fins a 4 hores.

## Detalls
### Teclat

El Mini 9 no té tecles dedicades a les function keys. Per poder usar-les (de la F1 a la F10) cal premer la tecla "Fn" i la tecla que té les function keys en un segon pla. No existeixen les tecles F11 i F12; això no obstant, Windows disposa d'un teclat en pantalla complet.
Alguns usuaris han criticat la dificultat que té usar el teclat per primera vegada; alguns usuaris han reconfigurat el teclat, substituint les semicolon key per l'apostrophe key.

### 3G/PCI Express Mini Card slot

El manual de servei de Dell mostra imatges d'un slot Mini PCI Express lliure, el qual en un principi es va deixar pensant en una ampliació a capacitats 3G; les primeres unitats, tot i tenir l'espai, no incloen el connector físic del port Mini PCI en la placa base.
Això no obstant, pot gaudir-se del 3G a través d'un telèfon 3G o modem 3G USB. Vodafone anuncià que pel setembre de 2008 oferiria el Dell Mini 9 de franc en contractes de 2 anys de duració.

## Referències

* ↑ Apcmag, "Up close with Dell's Eee PC killer".
* ↑ Engadget, "Dell's Inspiron Mini 9 pops official -- starts at $349".
* ↑ Dell, "Dell US Inspiron Mini 9 Details" - Tech Specs
* ↑ http://www.medicthree.com/2008/10/remapping-dell-mini-9-inspiron-910.html Arxivat 2008-11-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Broadband Blog - Rants, Blogs and Reviews from Broadband Genie». Arxivat de l'original el 2008-09-21. [Consulta: 26 octubre 2008]. "Dell Inspiron Mini 9 coming to Vodafone next month"

## Enllaços externs

* Manual de servei del Dell Inspiron 910 Arxivat 2008-09-13 a Wayback Machine. (anglès)
* Forum de discussió del Inspiron Mini 9 Arxivat 2008-10-24 a Wayback Machine. (anglès)
* Review del Inspiron Mini 9 (anglès)
# Crossodactylus caramaschii

Crossodactylus caramaschii és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Skuk, G. & Segalla, M.V. 2004. Crossodactylus caramaschii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Estadi Olímpic de Nouakchott

L'Estadi Olímpic de Nouakchott (en àrab: الملعب الأولمبي, Stade Olympique, oficialment Complexe Olympique de la République Islamique de Mauritanie) és un estadi multiusos situat a Nouakchott, Mauritània. Anteriorment fou conegut com a Stade de la Capitale.
Va ser inaugurat el 1983 i renovat el 2002. Principalment és utilitzat per partits de futbol i proves d'atletisme, amb una capacitat per a 20.000 espectadors.

## Referències

* ↑ Photo Arxivat 2020-02-10 a Wayback Machine. at worldstadiums.com Arxivat 2006-03-16 a Wayback Machine.
* ↑ Photos Arxivat 2012-09-30 a Wayback Machine. at fussballtempel.net
# Frontera entre Austràlia i Nova Zelanda

La frontera entre Austràlia i Nova Zelanda es completament marítima i es troba a l'oceà Pacífic i el Mar de Tasmània. Delimita la zona econòmica exclusiva entre els dos països i està composta de dues fronteres.
La primera separa els territoris australians de les illes Lord Howe i Norfolk de les illes dels Tres Reis, extremitat de Nova Zelanda. 28 punts defineixen els segments.
El segon separa els territoris australians de l'illa Macquarie de les illes neozelandeses Campbell i Auckland. 9 punts defineixen els segments.

## Referències

* ↑ Treaty between the Government of Australia and the Government of New Zealand establishing certain Exclusive Economic Zone and Continental Shelf Boundaries.
# Club Nàutic Ciutadella

El Club Nàutic Ciutadella és un club esportiu i social establert a Ciutadella de Menorca. Va ser fundat el 12 d'abril del 1923, i està adscrit a la Federació Balear de Vela. Es va fundar amb la finalitat de fomentar l'esport nàutic i la cultura. El primer president va ser Juan Melià Pons (1923-1928) en una època quan les feines esportives anaven enfocades a la pesca i a la natació. Els altres esports s'hi van afegir més endavant, com la vela el 1946.
El club, el més representatiu de la vela a Menorca, organitza cada temporada nombroses regates, com el Trofeu Sebastià Gordí, la regata 100 milles entre Illes, i altres esdeveniments relacionats amb la vela.
Disposa de sis seccions esportives obertes als socis:
* Vela Lleugera
* Piragüisme
* Vela Creuers
* Escafandrisme
* Pesca Submarina
* Pesca Recreativa
Disposa també de 71 amarratges base i 39 de trànsit.

## Referències

* ↑ «Federació Balear de Vela». [Consulta: 28 juny 2019].
* ↑ «Club Nàutic Ciutadella». [Consulta: 28 juny 2019].
* ↑ Al·lès, Bep «Intens cap de setmana de vela al Club Nàutic Ciutadella». El Iris, 23-11-2018 [Consulta: 28 juny 2019].
* ↑ M.P. «El Club Nàutic Ciutadella celebró el Trofeo Sebastià Gordi» (en castellà). Gaceta Nautica, 30-01-2018 [Consulta: 28 juny 2019].
* ↑ «El Club Nàutic Ciutadella presenta una nueva regata entre Mallorca y Menorca que se celebrará por Semana Santa». deportesmenorca.com, 19-03-2019 [Consulta: 28 juny 2019].
* ↑ «Club Nautico Ciutadella». todoslosbarcos.es. [Consulta: 28 juny 2019].
# Escola de Imaxe e Son da Coruña

L' Escola de Imaxe e Son de la Corunya és una institució d'ensenyament creada el 1991 que té com a objectiu la formació d'experts en la creació audiovisual.

## Història

La necessitat d'una escola d’imatge a Galícia va ser una de les reivindicacions permanents en les reunions i debats sobre la imatge celebrats des de 1984. El projecte de l'Escola de Imaxe e Son de la Corunya va néixer al maig 1988 amb la constitució d’un seminari permanent format per Xosé Luis Mira, Pepe Coira Nieto, Manuel Abad Abad, Xosé Búa González, Manuel González Álvarez, Antonio Río, Félix Casado Nuñez, Víctor Algibay, Xosé Luis Moar Rivera i Félix Rodil.
El setembre de 1989 es va adjudicar un concurs públic per a l'adjudicació de les obres al lloc IFP Someso. El gener de 1990 es va publicar al DOG el decret de fundació de l'Escola i el 23 de febrer del mateix any es va aprovar la normativa del Mòdul d’operacions d’imatge i so al BOE. Al llarg del 1990 es van continuar les accions administratives (equipament, professorat, etc.) fins a la inauguració oficial de l’Escola el 14 de febrer de 1991.

## Primers responsables

El primer director (1990-1998) fou Manuel González Álvarez. Entre el seu equip estarien Xullo Xermade Barros (subdirector; director entre 2007 i 2017), Angel Cordero (director de 2003 a 2006),i Jose Francisco Barba Escribá (director de 1999 a 2002).

## Referències

* ↑ Escola de Imaxe e Son da Coruña a coruna-virtual.com
* ↑ A Nosa Historia Arxivat 2021-01-22 a Wayback Machine. al web de l'Escola
* ↑ Diciopedia do século 21, p. 996
# Gianfranco Brancatelli

Gianfranco Brancatelli va ser un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer a Torí, el 18 de gener del 1950.

## Biogràfia

Va debutar el 1972 a la Fórmula Itàlia, on va conquerir el títol dos anys més tard (1974).
Va passar a la Fórmula 3, obtenint el tercer lloc de la classificació final del campionat europeu del 1976. Va córrer llavors a la Fórmula 2 però a causa d'un cotxe amb molt poca fiabilitat no va aconssegur resultats significatius.
Ja a la Fórmula 1 l'any 1979 va tenir l'oportunitat de participar en el volant d'un Kauhsen, amb el que va intentar qualificar-se al GP d'Espanya i al GP de Bèlgica sense aconseguir-ho, quedant a 8 i a 13 segons de la pole respectivament (que casualment va ser a les dues curses per Jacques Laffite). Va canviar d'escuderia, passant a Merzario on va intentar qualificar-se al GP de Mònaco, però tampoc ho va aconseguir.
Un cop fora de la F1 Brancatelli va passar a córrer amb curses de prototips amb Jaguar, Sauber - Mercedes i Nissan.
L'any 1985 aconseguí la victòria del Campionat Europeu de Turismes.
Ha assolit també la victòria del Campionat Italià de Superturismes del 1987 i un segon lloc a les 24 Hores de Le Mans del 1989 amb un Sauber.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Posició | Punts |
| 1979 | Willi Kauhsen Racing Team | Kauhsen | Cosworth | ARG | BRA | SUD | O.USA | ESP NVQ | BEL NVQ | | | | | | | | | | - | 0 |
| 1979 | Team Merzario | Merzario | Cosworth | | | | | | | MON NVQ | FRA | GBR | ALE | AUT | HOL | ITA | CAN | USA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 3 (0) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |