OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Foothill Farms

Foothill Farms és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 17.426 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Foothill Farms tenia 17.426 habitants, 6.563 habitatges, i 4.462 famílies. La densitat de població era de 2.912,6 habitants/km².
Dels 6.563 habitatges en un 36,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,1% hi vivien parelles casades, en un 18,7% dones solteres, i en un 32% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 19,1% de 45 a 60 i un 10% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.049 $ i la renda mediana per família de 41.582 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.032 $ mentre que les dones 26.414 $. La renda per capita de la població era de 16.358 $. Entorn del 9,9% de les famílies i el 12,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Foothill Farms». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Foothill Farms». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Dolné Dubové

Dolné Dubové és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1262.
# Ivan Klasnić

Ivan Klasnić [ˈiʋan ˈklasnitɕ] (29 de gener de 1980) és un futbolista croat, nascut a la ciutat alemanya d'Hamburg, fill d'una família bòsnio-croata. Actualment, juga al Bolton Wanderers de la Premier League anglesa.

## Trajectòria

Ha jugat a l'Union 03 Hamburg, TSV Stellingen, FC St. Pauli d'Hamburg i al Werder Bremen, tots a Alemanya. El 14 de maig de 2008 el Werder Bremen confirmà que Klasnic deixava el club a final de temporada. Va passar primer per l'FC Nantes i posteriorment al Bolton Wanderers.
Klasnić refusà jugar amb les seleccions d'Alemanya i de Bòsnia i Hercegovina, decidint-se per la selecció croata. Ha disputat l'Euro 2004, Mundial 2006 i Euro 2008.
El gener del 2007 li fou diagnosticat un problema de ronyó, essent necessaris dos trasplantaments.

## Referències

* ↑ Ltd, Vitalnetwork «Wigan In Pole Position To Land Klasnic | VitalFootball.co.uk». VitalFootball.co.uk. Arxivat de l'original el 2011-11-27 [Consulta: 26 juny 2008]. Arxivat 2011-11-27 a Wayback Machine.
* ↑ UEFA.com Klasnic awaits second transplant

## Enllaços externs

* Web oficial
* Perfil a Werder Bremen Arxivat 2006-12-24 a Wayback Machine.
* Video
# Dihun

Dihun (en bretó Despertar) és una associació francesa de pares de família militant en la defensa de l'ensenyament del bretó a les escoles catòliques la zona bretonòfona. És l'equivalent catòlic a les associacions Diwan per a l'ensenyament associatiu i a Div Yezh per a l'educació pública.
Dihun va ser creada en 1989 per Anna-Vari Arzur de Bro Leon i Yannig Baron de Bro Gwened, i es va estendre de Morbihan i Vannes a Morbihan el 1993. Pel setembre de 2010 tenia 14 associacions locals que aplegava els pares de 4.425 estudiants escolaritzats (amb una lleugera disminució de 19 estudiants en comparació amb 2009).
Les tres associacions Dihun, Div Yezh i Diwan han unit forces per desenvolupar l'ensenyament del bretó.

## Referències

* ↑ «Bienvenue». Arxivat de l'original el 2019-11-25. [Consulta: 23 juny 2019].

## Enllaços externs

* web oficial Arxivat 2018-07-18 a Wayback Machine.
# Joaquín Parejo Díaz

Joaquín Parejo Díaz (Madrid, 1945 - 24 de maig de 2012) fou un director de cinema, guionista i periodista cinematogràfic espanyol.
El 1962, amb només 17 anys, va començar a escriure articles sobre cinema i música pop a les revistes Film Ideal, Fotogramas, Triunfo, o Mundo Joven. Gràcies a això es va convertir en director de promoció de la discogràfica EMI i director de catàleg d'Hispavox.
També va col·laborar amb el NO-DO cobrint la visita de Richard Lester al Festival de Cinema de Bilbao. El 1965 va coescriure amb Luis Lucia Mingarro i Leonardo Martín el guió de Zampo y yo, així com el de Megatón ye-yé de Jesús Yagüe. Això li va permetre rodar el seu primer curtmetratge, La edad ye-yé, on apareixien Micky y Los Tonys, Mike Rivers i Los Shakers. El 1967 elaboraria el guió de Los amores difíciles de Raúl Peña i seria ajudant de direcció de Los chicos con las chicas, de Javier Aguirre Fernández i Dame un poco de amooor! de José María Forqué, estrenada el 1968, protagonitzades per Los Bravos. El mateix 1967 va estrenar el curtmetratge La máquina que hace pop, on hi participaren Massiel, Karina, Mike Kennedy, Juan Pardo, José María Íñigo i Alain Milhaud. També va col·laborar en el documental inacabat de Francesc Betriu i Pedro Costa Los Beatles en España. Després va treballar als programes musicals Último grito i Mundo Pop, sovint elaborant vídeos musicals. En començar la dècada del 1970 va deixar la direcció cinematogràfica i continuà escrivint i articles cinematogràfics i guions, com de la sèrie de televisió El hotel de las mil y una estrellas (1978) o de la pel·lícula Todos me llaman Gato. En els anys setanta també va compondre cançons per a Rosa León i Riccardo Cocciante.

## Curtmetratges

* La edad ye-yé (1965),
* La máquina que hace pop (1967)
* Los locos bravos (1966) curtmetratge per a TVE

## Premis
### Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícules | Resultat |
| 1965 | Millor Guió | Zampo y yo | Guanyador |

## Referències

* ↑ Cine pop en España (3). La edad ye-yé (1965) y La máquina que hace pop (1967) de Joaquín Parejo Díaz per Luis E. Parés
* ↑ Joaquín Parejo a IMDB
* ↑ Joaquín Parejo a discogs
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1965». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 8 setembre 2018].

## Enllaços externs

* Notas de enero de 2013 al web del govern espanyol, amb una ressenya sobre Joaquín Parejo.
# Helen Graham

Helen Graham (Liverpool, 1959) és una historiadora i hispanista britànica.
És catedràtica d'Història d'Espanya en el college Royal Holloway (Universitat de Londres). També ha exercit la càtedra Rei Joan Carles I d'Espanya en la Universitat de Nova York.

## Àrees de recerca

Les àrees de recerca de Helen Graham són la història social d'Espanya en els anys trenta i quaranta del segle xx, incloent la Guerra Civil Espanyola (en tal sentit, Helen Graham ha declarat que la Guerra Civil Espanyola va ser la raó que decidís ser historiadora); el període d'entreguerres (1918-1939) a Europa; comparatives entre guerres civils; la construcció social del poder estatal a l'Espanya franquista dels quaranta; o les dones sota el franquisme.

## Obres

* The Popular Front in Europe. Londres: Macmillan, 1987. ISBN 0333406605. , con Paul Preston.
* The French and Spanish Popular Fronts: Comparative Perspectives. Cambridge University Press, 1989. , con Martin S. Alexander.
* El PSOE en la Guerra Civil: poder, crisis y derrota (1936-1939). Barcelona: Debate, 2005. ISBN 8483066092. (publicado originalmente en inglés como Socialism and War. The Spanish Socialist Party in Power and Crisis 1936-1939. Cambridge University Press, 1991. ).
* Spanish Cultural Studies. An Introduction. Oxford University Press, 1995. , con Jo Labanyi.
* Spain 1936. Resistance and revolution. The Flaws in the Front in Opposing Fascism. Cambridge University Press, 1999.
* La República Española en guerra (1936-1939). Barcelona: Debate, 2006. ISBN 9788483066805. (publicado originalmente en inglés como The Spanish Republic at War 1936-1939. Cambridge University Press, 2002. ).
* Breve historia de la Guerra Civil. Pozuelo de Alarcón: Espasa Calpe, 2006. ISBN 8467020156. (publicado originalmente en inglés como The Spanish Civil War. A Very Short Introduction. Oxford University Press, 2005. ).
* La Guerra y su sombra: La Guerra Civil española en la Europa del siglo XX, Crítica, Barcelona, 2013.

## Referències

* ↑ «"El golpe llevó la violencia a cada hogar"». El País, 25-03-2006.
* 1 2 «The War Before the Lights Went Out: An Interview with Helen Graham» (en anglès). The Volunteer, 06-03-2010.

## Enllaços externs

* Fitxa de Helen Graham al web del Royal Holloway de la Universitat de Londres
# Divisió Zújar

La Divisió Zújar va ser una unitat de l'Exèrcit Popular de la República que va lluitar en la Guerra civil espanyola.

## Historial

La divisió va ser creada al juliol de 1938 en el front d'Extremadura, com una unitat de maniobra que amenacés els avanços de les forces de Queipo de Llano.
Composta per les brigades mixtes 25a, 66a i 81a —aquesta última portada des del front de Llevant—, va quedar situada en la zona alta del riu Zújar. Prendria part en algunes accions defensives, abans de la seva dissolució. Part de les seves forces van servir de base per a la creació de la 51a Divisió, el mes d'agost.

## Referències

* ↑ Ramón Salas Larrazábal, Jesús Salas Larrazábal (1986). Historia general de la Guerra de España, Ed. Rialp, pág. 359
# Fundulus kansae

Fundulus kansae és una espècie de peix de la família dels fundúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Estats Units.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Fundulus kansae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Dream Scenario

Dream Scenario és una pel·lícula de fantasia de comèdia negra estatunidenca del 2023 escrita i dirigida pel cineasta noruec Kristoffer Borgli. Està produïda per Ari Aster i Lars Knudsen sota la seva productora Square Peg, juntament amb Nicolas Cage, Jacob Jaffke i Tyler Campellone. És protagonitzada pel mateix Cage, Julianne Nicholson, Michael Cera, Tim Meadows, Dylan Gelula i Dylan Baker. Cage interpreta Paul Matthews, un professor de biologia evolutiva que comença a aparèixer en els somnis dels altres. S'ha doblat i subtitulat al català.
Dream Scenario es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Toronto el 9 de setembre de 2023 i es va estrenar en una selecció de cinemes el 10 de novembre de 2023, abans d'ampliar-se el 22 de novembre. Va rebre crítiques positives i va ser nominada a premis com el Globus d'Or al millor actor musical o còmic per a Nicolas Cage.

## Referències

* ↑ D’Alessandro, Anthony. «A24's TIFF Nicolas Cage Comedy 'Dream Scenario' Sets Fall Release». Deadline Hollywood, August 14, 2023. Arxivat de l'original el August 29, 2023. [Consulta: August 14, 2023].
* ↑ «Dream Scenario». Goita què fan, ara!. [Consulta: 21 juny 2024].
* ↑ Hazelton, John. «Toronto unveils 2023 Platform line-up; 'Dream Scenario' with Nicolas Cage to open». Screen Daily, August 2, 2023. Arxivat de l'original el August 8, 2023. [Consulta: August 2, 2023].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «TIFF Platform Lineup Includes Nicolas Cage Comedy 'Dream Scenario' On Opening Night; Barry Jenkins, Nadine Labaki & Anthony Shim To Serve On Sidebar Jury». Deadline, August 2, 2023. Arxivat de l'original el August 4, 2023. [Consulta: August 2, 2023].
* ↑ «Dream Scenario». TIFF. Arxivat de l'original el September 22, 2023. [Consulta: August 18, 2023].
# Ivan Krastev

Ivan Iotov Krastev, búlgar: Иван Йотов Кръстев (Lukovit, 1 de gener de 1965) és un politòleg i intel·lectual búlgar, president del Centre d'Estratègies Liberals de Sofia, Bulgària, membre permanent de la junta directiva de l'Institut de Ciències Humanes de Viena. També és fundador i membre del consell d'administració del Consell Europeu de Relacions Exteriors i membre del Consell de l'Institut Nacional d'Estudis Estratègics de Londres. Entre 2005 i 2011 va ser redactor en cap de l'edició búlgara de Foreign Policy. La seva obra inclou: In Mistrust We Trust: Can Democracy Survive When We Don't Trust Our Leaders (TED Books, 2013), The Anti-American Century (Central European University Press, 2007), del qual és coeditor, i Shifting Obsessions: Three Essays on the Politics of Anticorruption (Central European University Press, 2004). Alguns dels seus articles han aparegut a El País.

## Referències

* ↑ «Партида на юридическо лице». Arxivat de l'original el 2019-12-10. [Consulta: 4 desembre 2019].
* ↑ «Ivan Krastev». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Josep Llobet (organista)

Josep Llobet fou organista de Santa Maria d'Igualada l'any 1702.

## Biografia

El 21 d'abril de 1702 els consellers de la vila d'Igualada van sol·licitar a la comunitat de preveres de Santa Maria establir una convocatòria d'oposicions per a la plaça d'organista, amb motiu de l'absència del seu darrer obtentor Joan Lluch.
El maig de 1702, el tribunal examinador, format per Pere Joan Calvet i Josep Boldú, organista de Bellpuig, va concedir el magisteri a Josep Llobet, l'únic opositor.
Tanmateix, la seva estada no durà ni un mes, ja que a finals de maig de 1702 la plaça atorgada a Josep Soler, organista de la catedral de Solsona, ja fos per l'interès dels consellers de disposar d'una persona més capacitada o per la predisposició del nou organista per de traslladar-se a Igualada.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Romeu i Solà, Anna. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 9: Fons de la basílica de Santa Maria d'Igualada de l'Arxiu Comarcal de l'Anoia. Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, 2016, p. 33. ISBN 9788449066337.
# Hermògenes de Cartago

Hermògenes de Cartago (Hermogenes, Ἑρμογένης) va ser un teòleg que va viure en temps de Marc Aureli i que va ensenyar a Síria.
Teòfil d'Antioquia va escriure un tractat, Adversus Hermogenem (Contra Hermògenes) per desmentir els errors que predicava. Més endavant va anar a viure a Cartago, on Tertulià el va conèixer i el va acusar de tres greus desviacions de l'ortodòxia: exercir l'innoble ofici de pintor, haver-se tornat a casar i professar diversos errors dogmàtics. Tertulià també va escriure un Adversus Hermogenem que s'ha conservat. Tertulià diu que "illicite pingit" pintava coses il·lícites, potser perquè pintava temes relacionats amb la mitologia pagana.
Hermògenes defensava l'eternitat de la matèria amb arguments trets de Plató, i que l'ànima procedia de la matèria i no de l'alè de Déu. Aquestes doctrines són oposades a les gnòstiques, sobretot a les valentinianes, però els Pares de l'Església l'anomenen entre els heretges gnòstics. Teodoret i Eusebi de Cesarea també diuen que Teòfil d'Alexandria i Orígenes van escriure contra Hermògenes. Se suposa que és el mateix personatge.

## Referències

* ↑ Montserrat Torrents, Josep. Los gnósticos. Madrid: Gredos, 1990, p. 65-66. ISBN 8424908848.
# Larry the Cable Guy

Larry the Cable Guy, de nom real Daniel Lawrence Whitney, (Pawnee City, Nebraska, 17 de febrer de 1963) és un actor, exlocutor de ràdio i escriptor estatunidenc, conegut per haver posat veu al personatge de Mat en les pel·lícules Cars, Cars 2 i Cars 3.

## Biografia

Era l'un dels membres de la Blue Collar Comedy, una tropa de comèdia que incloia Bill Engvall, Ron White, i Jeff Foxworthy (amb qui ha actuat a Cadena de muntatge). En el camp radiofònic amb: The Ron i Ron Mostrar, en aquest programa va fer aparicions recurrents. I també com el programa matutí de Kirk, Marcos i López el WIYY a Baltimore. Es va fer famós després de desenvolupar el personatge de Larry, una personalitat que manté al llarg de la seva carrera.
Larry ha tret set àlbums de comèdia, tres dels quals han estat certificats per la RIAA per als enviaments de 500.000 exemplars. D'altra banda, ha actuat a tres films Blue Collar Comedy Tour- connexes, així com a Larry the Cable Guy: Inspector de salut, Força Delta i Witless Protection, així com la veu de la grua vella i oxidada de Mat a la franquícia Cars. El slogan de Whitney " Git -R- Done! " és també el títol del seu llibre.
El 26 de gener de 2010, la cadena de televisió The History Channel ha anunciat que arrancaria una sèrie protagonitazada per Whitney anomenada Only_in_America_with_Larry_the_Cable_Guy, en la qual explorava el país i es submergia en els diferents modes de vida, feines i ocis. El primer episodi de la sèrie ha estat difós el 8 de febrer de 2011. La final de la sèrie difosa és el 28 d'agost de 2013. Es casa el 2005, amb Cara Whitney, i amb ella va tenir al seu primer fill: Wyatt (nascut l'agost de 2006). Posteriorment, la seva esposa va donar a llum a Reagan (nascuda l'octubre de 2007).

## Filmografia
### Cinema

* 2003: Blue Collar Comedy Tour: The Movie
* 2004: Blue Collar Comedy Tour Rides Again
* 2006: Cars de John Lasseter i Joe Ranft: Mater (Martin), Mater and the Ghostlight
* 2007: Delta Farce de C. B. Harding: Larry
* 2008: Hot Protection de Charles Robert Carner: Larry
* 2011: Cars 2 de Brad Lewis i John Lasseter: Mater (Martin)
* 2012: Tooth Fairy 2 de Alex Zamm: Larry Guthrie
* 2013: A Madea Christmas de Tyler Perry: Buddy
* 2014: La carrera a la joguina 2 d'Alex Zamm: Larry Phillips
* 2017: Cars 3: Mater (Martin)

## Referències

* ↑ «Larry the Cable Guy». The New York Times. Arxivat de l'original el 2007-11-13. [Consulta: 23 desembre 2017].
* 1 2 «biografia de Larry the Cable Guy». biografias.es.
* ↑ «History orders Larry the Cable Guy series». Reuters, 26-01-2010. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-12-24. [Consulta: 16 juny 2021].
* ↑ «Only in America with Larry the Cable Guy – episodes». History Channel.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (anglès)
# Efecte Schüfftan

L'efecte Schüfftan és un efecte especial utilitzat en pel·lícules anomenat pel seu inventor, Eugen Schüfftan (1893–1977). Va ser àmpliament utilitzat en la primera meitat del segle XX abans de ser gairebé completament reemplaçat pels efectes tràveling matte i bluescreen.

## Introducció

El procés va ser refinat i popularitzat pel cinematògraf alemany Eugen Schüfftan mentre estava treballant en la pel·lícula Metropolis (1927), tot i que hi ha evidències que altres fabricants de pel·lícules també utilitzaven tècniques similars abans que aquesta. El director de la pel·lícula, Fritz Lang, va voler insertar els actors en dispars de miniatures de gratacels i altres edificis, així que Schüfftan va utilitzar un mirall especial fet per crear la il·lusió que els actors interactuaven amb conjunts enormes i que semblaven reals.
Schüfftan va col·locar un plat de vidre a un angle de 45 graus entre la càmera i els edificis en miniatura. Va utilitzar la càmera viewfinder per traçar un esbós de l'àrea dins la qual els actors més tard serien inserits al vidre. Aquest esbós va ser transferit a un mirall i tota la superfície reflectant que va quedar a fora de l'esbós va ser eliminada, quedant vidre transparent. Quan el mirall va ser col·locat en la mateixa posició que la del plat original de vidre, la part reflectant va bloquejar una porció de l'edifici en miniatura darrere i també va reflectir l'escenari que hi havia darrere de la càmera. Els actors van ser col·locats a diversos metres de distància del mirall de manera que quan van ser reflectits en el mirall, apareixeren a la mida correcta.
En la mateixa pel·lícula, Schüfftan va utilitzar una variació d'aquest procés de manera que el conjunt amb miniatura (o dibuix) va ser mostrat en la part reflectant del mirall i els actors van ser filmats a través de la part transparent.
Durant els anys següents, l'efecte Schüfftan va ser utilitzat per molts altres productors i realitzadors, incloent Alfred Hitchcock, en les seves pel·lícules Blackmail (1929) i Els 39 graons (1935), i d'altres més recents com El Senyor dels Anells: El Retorn del Rei (2003), dirigida per Peter Jackson. L'efecte Schüfftan en gran part ha estat reemplaçat amb tirs matte, els quals permeten que les dues porcions de la imatge puguin ser filmades a diferent temps i tenir oportunitats per a més canvis en la post producció.
L'ús de miralls en l'efecte Schüfftan és molt similar a la tècnica en escenàris del segle xix coneguda com a Fantasma de Pepper.

## Referències

* Pinteau, Pascal; & Hirsch, Laurel (Translator). Special Effects: An Oral History – Interviews with 37 Masters Spanning 100 Years. Harry N. Abrams, Inc., 2005. ISBN 0-8109-5591-1.

## Vegeu també

* Efectes especials

## Enllaços externs

* Pàgina sobre l'efecte Shuftan Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine.
* Article sobre videoproducció
# Ivan Khutorskoi

Ivan Igórevitx Khutorskoi (Moscou, 17 de febrer de 1983 - Moscou, 16 de novembre de 2009) fou un membre prominent del moviment antifeixista rus, assassinat a casa seva en un suburbi de Moscou. Khutorskoi era conegut per col·laborar en la seguretat dels concerts antifeixistes. Format a Sambo, fou un lluitador de carrer amb experiència. També fou conegut per l'organització de classes de defensa personal per als antifeixistes. Li dispararen amb una pistola a la seva pròpia porta el 16 de novembre de 2009. El grup Boevaya Organizatsiya Russkih Natsionalistov (BORN) (rus: Боевая организация русских националистов) s'atribuí la responsabilitat de l'assassinat.

## Referències

* ↑ http://www.gzt.ru/topnews/accidents/273159.html
* ↑ http://www.gzt.ru/topnews/accidents/273220.html
* ↑ http://www.rusrep.ru/news/2009/11/24/pre_whiteterror/ Arxivat 2010-09-26 a Wayback Machine.
* ↑ http://news.nswap.info/?p=25632 Arxivat 2014-04-07 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* http://libcom.org/news/gentle-bonecrusher-life-death-ivan-khutorskoy-17112009
* http://www.theotherrussia.org/2009/11/17/anti-fascist-activist-shot-dead-in-moscow
* http://www.shakhty.su/world/news/2009/11/23/responsible Arxivat 2016-08-05 a Wayback Machine.
* http://www.stringer.ru/publication.mhtml?Part=48&PubID=12444
# Josep Llobet

«Josep Llobet» té aquests significats:
* Josep Llobet Navarro, polític català.
* Josep Llobet, organista del segle xviii.