OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kečovo

Kečovo és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1272.
# Jacques Kinkomba Kingambo

Jacques Kinkomba Kingambo (Mabulu, 4 de gener de 1962) és un exfutbolista de la República Democràtica del Congo de les dècades de 1980 i 1990.
Fou internacional amb la selecció de futbol de la República Democràtica del Congo.
Pel que fa a clubs, destacà a la lliga belga a KSC Eendracht Aalst, Royal FC Sérésien, Sint-Truidense VV, RFC de Liège i RCS Verviétois.

## Referències

* ↑ Perfil a Weltfussball
* ↑ Jacques Kinkomba Kingambo a National-Football-Teams.com (anglès)
# Los desafíos

Los desafíos és una pel·lícula dramàtica espanyola dirigida el 1969 pels joves cineastes José Luis Egea, Víctor Erice i Claudio Guerín, autors també del guió juntament amb Rafael Azcona.

## Sinopsi

Narra tres històries que són tres formes diferents de veure i expressar com una situació que sembla normal acaba desembocant inexorablement en un esclat de violència. El primer (Claudio Guerin) mostra una parella d'actors amb gelosia professional, en el segon, José Luis Egea mostra una història d'infidelitat entre un matrimoni estatunidenc i una parella rural espanyola que acaba ent ragèdia, i en el tercer (Víctor Erice) mostra les peripècies d'un grup d'estatunidencs, espanyols i cubans amb un ximpanzé.

## Repartiment

* Francisco Rabal - Carlos
* Dean Selmier - Bill
* Alfredo Mayo - Germán
* Julia Gutiérrez Caba - Lola

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1969 | Millor actor | Alfredo Mayo | Guanyador |
| 1969 | Millor guió | Rafael Azcona Víctor Erice José Luis Egea Claudio Guerín | Guanyador |

## Referències

* ↑ Los desafíos a Historia de nuestro cine, rtve.es
* ↑ Los desafíos, extret de Juan Hernández Les: El cine de Elías Querejeta. un productor singular, Bilbao, Ed. Mensajero, 1986.
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1969». CEC. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 9 gener 2016].
# Osteochilus repang

Osteochilus repang és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'est de Borneo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Kim Jong-suk

Kim Jong-suk (24 de desembre de 1917 - 22 de setembre de 1949) va ser la primera dona de Kim Il-sung, i la mare de Kim Jong-il, tots dos dictadors comunistes de Corea del Nord.
Va nàixer en la comuna d'Osan, a la província de Hamgyong del Nord (Corea del Nord) dins d'una família de pagesos pobres. Posteriorment abandonaren Corea per anar a viure a la Xina el 1922.
Va créixer odiant el japonesos en una família amb fort caràcter revolucionari, i es va unir a la guerrilla comunista anti-japonesa el 1932 (liderada per Kim Il-sung, el seu futur marit) escalant llocs fins que el 1936 es trobà directament sota el comandament de Kim Il-sung. El 1937 serà admesa dintre del Partit Comunista.
El 16 de febrer de 1942 donà a llum el seu fill, Kim Jong-il, imbuint en ell la seva passió comunista perquè segueixi les passes del seu pare.
Kim Jong-suk, morta el 1949 a l'edat de 32 anys, sent utilitzada la seva persona (tant en vida com en la mort) com a la imatge de la dona revolucionària, per part de l'aparell de propaganda del partit comunista nord-coreà. Coneguda com a "l'heroïna de la revolució anti-japonesa" i una lluitadora revolucionària dedicada amb cos i ànima al seu país i la seva gent, el govern de Corea del Nord li atorgà el títol de "Heroïna de la República Democràtica Popular de Corea" el 21 de setembre de 1972.

## Enllaços externs

* "Kim Jong Suk, l'heroïna antijaponesa" Arxivat 2006-07-06 a Wayback Machine. PDF (anglès)
# Hermann Nitsch

Hermann Nitsch (Viena, 29 d'agost de 1938 - Mistelbach, 18 d'abril de 2022) va ser un dramaturg, director teatral i artista plàstic que va destacar pel seu estil radical a l'art d'acció i la performance, i que des dels anys setanta va influenciar en gran manera als artistes plàstics i escènics de tot arreu, com per exemple a l'àmbit catalanoparlant a Jordi Benito.
Va crear uns rituals iniciàtics amb sang i vísceres d'animals que estaven inspirats en la missa catòlica, en un teatre que ell va anomenar "orgiasticomistèric" (en anglès, Orgen Mysterien Theater). Pertanyia a un dels moviments més radicals de l'art d'acció, el conegut com a accionisme vienès, que va sorgir a Viena als anys setanta i està vinculat al nihilisme i a l'exaltació d'estats extrems, com psicosis, espasmes, orgasmes i autolesions.

## Referències

* 1 2 Mercè Saumell, El teatre contemporani, editorial UOC, 2006. ISBN 8497884027 (català)
# Hikmet Şimşek

Hikmet Şimşek (Pervari, 1924 – Ankara, 2001) fou un director d'orquestra turc de música clàssica. Va ser Devlet Sanatçısı (Artista de l'Estat) de Turquia, des del 1981.
El 1936 ingressà en el col·legi militar. El 1946, abans de completar la seva educació militar, fou transferit al Conservatori d'Ankara on fou alumne d'Eduard Zuckmayer, Hasan Ferit Alnar i Ahmet Adnan Saygun. El 1953 es graduà en el conservatori amb honors. Casà amb la pintora Nihal Şimşek.
Després de 1959 fou designat com a director assistent de l'Orquestra simfònica Presidencial de Turquia. Va romandre en aquesta posició fins al 1986. Treballà de valent per publicar la música clàssica per programes de ràdio de TRT. En aquests programes abans de tocar, donava conferències de les composicions. També va introduir compositors turcs. El 1981, se li atorga el títol "Artista de l'Estat" de Turquia. En els 1980's, realitzà alguns àlbums amb composicions de artistes turcs.
També prengué part en la formació de tres nous conservatoris al país, (Esmirna, Bursa i Çukurova). Morí el 2011 a causa d'un tumor cerebral.

## Referències

* ↑ «1981 Yılında Seçilen Devlet Sanatçıları». [Consulta: 26 gener 2021].
# Kalanchoe arborescens

Kalanchoe arborescens és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, de la família de les Crassulaceae.

## Descripció

És un arbre petit de 8 m d'alçada, tronc simple a sota, de 10 cm de diàmetre, ramificat a sobre.
Les branques generalment ternades, les branques terminals de 5 a 10 cm, més o menys carnoses, glabres.
Les fulles són ternades o més o menys alternes, peciolades, gruixudes, carnoses, glabres, pecíol terete, de 1,5 a 3 cm de llarg, làmina suborbicular, obovada a espatulada, de 1,5 a 4 cm de llarg i de 1 a 3 cm d'ample, punta arrodonida, base atenuada, marges sencers.
Les inflorescències són corimbiformes a piramidals, de 2 a 6 cm d'ample, peduncle de 5 a 10 cm, glabre, pedicels d'1 a 2 cm.
Les flors són erectes a pèndules, glabres, de calze verd; tub d'uns 4 mm, sèpals deltoides, aguts, de 4 a 5 cm de llarg i uns 6 mm d'ample; corol·la gruixuda, carnosa, de color verd pàl·lid, de vegades amb petites taques de color porpra pàl·lid a l'interior;, tub de 4 angles, d'uns 9 mm de llarg i uns 8 mm d'ample; pètals oblongo-deltoides, aguts, d'uns 8 mm.

## Distribució

Planta endèmica de la provícia de Toliara de Madagascar.

## Taxonomia

Kalanchoe arborescens va ser descrita per Jean-Henri Humbert, i publicada al Bulletin du Muséum National d'Histoire Naturelle, Série 2, 5: 163–164. 1933.
Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
arborescens: epítet llatí que significa 'amb forma d'arbre'.

## Referències

* ↑ «Kalanchoe arborescens». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Kalanchoe arborescens». NaturaLista.
* ↑ «Kalanchoe arborescens Humbert». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Jacques Julien Houtou de Labillardière

Jacques Julien Houtou de Labillardière (o La Billardière) (Alençon, Baixa Normandia, 28 d'octubre de 1755 - París, 8 de gener de 1834) va ser un botànic francès.
Estudià medicina a Montpeller i Reims, i el 1755 obtingué el seu doctorat a París. Interessat per la història natural, estudià a la Gran Bretanya amb Sir Joseph Banks (1743-1820) i Sir James Edward Smith (1759-1828). Després d'haver herboritzat la zona dels Alps i el Delfinat, va ser el responsable d'una missió a Xipre, Síria i Líban.
El 18 d'agost de 1792 va ser nomenat corresponsal de l'Acadèmia Reial de les Ciències. El mateix any, sota les ordres de Bruny d'Entrecasteaux, participà en la missió encarregada d'intentar trobar les naus La Boussole i L'Astrolabe de l'expedició de La Pérouse perdudes a Oceania. Malgrat el fracàs d'aquesta missió, les naus de l'expedició de socors efectuaren un reconeixement del sud-oest d'Austràlia, Tasmània, Nova Zelanda i les Antilles. Labillardière, Claude Antoine Gaspard Riche (1762-1798) i Étienne Pierre Ventenat (1757-1808) l'aprofitaren per recollir àmplies col·leccions de mostres zoològiques, botàniques i geològiques, i descriure els costums i les llengües dels aborígens australians.
Entretant, van esclatar les guerres revolucionàries, la seva nau va ser capturada pels holandesos a la seva arribada a Java i les seves col·leccions van ser enviades a la Gran Bretanya. El seu antic mestre Sir Joseph Banks va intercedir en favor seu i aconseguí que les autoritats britàniques li retornessin les col·leccions.
Labillardière tornà a París el 1796. Poc després va ser enviat a Itàlia com a membre de la comissió de les ciències i dels arts durant la campanya d'Itàlia del general Bonaparte, per tal d'enriquir les col·leccions dels museus nacionals. Publicà un relat del seu viatge a Oceania, Relation du voyage à la recherche de La Pérouse (Relació del viatge a la recerca de La Pérouse) (1799) que fou un èxit internacional. El 26 de novembre de 1800 fou escollit com a membre de l'Acadèmia de les Ciències. De 1804 a 1806, publica Novae Hollandiae plantarum specimen, una descripció extensiva de la flora d'Austràlia.
S'interessà igualment per la qualitat del Color indi i publica un estudi relatiu a la mesura del color d'aquest colorant. Amic de Louis-Augustin Bosc d'Antic (1759-1828), d'André Michaux (1746-1803), es va fer amic i corresponent de Jean-Marie Léon Dufour (1780-1865) i de Jean-Baptiste Bory de Saint-Vincent (1778-1846).
La seva obra és honorada amb diversos noms científics dedicats a ell, incloent-hi el gènere Billardiera (una apial) i l'espècie Poa labillardieri (del gènere Poa).

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ Colorimètre: description d'un colorimètre et du moyen de connaître la qualité relative des indigos, 1827

## Bibliografia

* Edward Duyker Citizen Labillardière: A Naturalist's Life in Revolution and Exploration (1755-1834) Melbourne: Melbourne University Press, 2003. ISBN 0-522-85010-3
# Mancomunitat Intermunicipal de la Vall de Pop

La Mancomunitat Intermunicipal de la Vall de Pop és una mancomunitat de municipis de la comarca de la Marina Alta (País Valencià). Aglomera 8 municipis i 20.642 habitants, en una extensió de 227,40 km². Actualment (2017) la mancomunitat és presidida per l'alcalde de Compromís de l'ajuntament de Xaló.
Les seues competències són:
* Assessoria jurídica
* Centre de Formació Professional
* Cultura
* Depuració d'aigües residuals
* Esports
* Recollida d'animals abandonats
* Tercera edat
* Turisme
Els pobles que formen la mancomunitat són:
* Alcalalí
* Benigembla
* Xaló
* Llíber
* Murla
* Parcent
* Senija
* Benissa

## Enllaços externs

* Portal de la Direcció General d'Administració Local de la Generalitat
# Pastítsio

El pastítsio (grec: παστίτσιο) és un plat tradicional de la cuina grega que es prepara amb pasta al forn, de forma molt semblant a la lasanya. El pastítsio és un plat estès i sovint se serveix com a primer plat.

## Característiques

El pastítsio és un plat format de diverses capes. Hi ha diverses variacions però normalment en la part superior es poden veure els famosos macarrons o qualsevol altra pasta amb forma de tub i amb formatge, mentre que la segona capa és de carn picada de xai o vedella amb salsa de tomàquet i canyella, nou moscada o pebre. La tercera capa està feta a base de pasta i una beixamel amb farina i ous com a ingredients principals, i altres espècies com ara pebre i nou moscada.
El pastítsio té diferents variants: amb peix i verdures, amb calamars, amb tonyina… i és una versió del plat de la cuina italiana denominat pasticcio, que presenta també diverses variacions.

### Xipre

A Xipre, el nom d'aquest plat és makarónia tou foúrnou (μακαρόνια του φούρνου, pasta al forn; pronunciat makarònia tu furnu) i és un plat clàssic a les celebracions de Pasqua, que se serveix amb carn rostida. El punt comú de les diferents receptes és sovint la salsa, feta de carn de porc, tomaca, herba-sana i julivert. La part superior es gratina amb formatge khaloumi, encara que algunes voltes el formatge està present entre les capes.

## Vegeu també

* Gastronomia de Grècia
* Lasanya

## Referències

* ↑ Beixamel del pastítsio, www.sintagespareas.gr [Consulta: 22 de desembre del 2010] (grec)
* ↑ Pastítsio amb peix i verdures, www.sintagespareas.gr [Consulta: 22 de desembre del 2010] (grec)
* ↑ Pastítsio amb calamars, www.sintagespareas.gr [Consulta: 22 de desembre del 2010] (grec)
* ↑ Pastítsio amb tonyina, www.sintagespareas.gr [Consulta: 22 de desembre del 2010] (grec)
* ↑ Vincenzo Buonassisi presenta 41 receptes a Il Nuovo Codice della Pasta (Rizzoli, 1985) (italià)
* ↑ Recepta del pastítsio Arxivat 2019-02-05 a Wayback Machine., thursdayfordinner.com [Consulta:22 de desembre del 2010] (anglès)
# Namaacha

Namaacha és un municipi de Moçambic, situat a la província de Maputo. En 2007 comptava amb una població de 12.725 habitants. Seu del districte de Namaacha, es troba a 80 kilòmetres a l'oest de Maputo a la zona dels Montes Libombos i vora la frontera amb Swazilàndia.

## Història

El nom Namaacha deriva de Lomahacha, un antic sobirà de la regió. La població fou elevada a la categoria de vila el 20 d'abril de 1964. El 2 d'abril de 2008 fou elevada a municipi en el procés de creació de 10 noves viles, una a cada província. Com a resultat de les eleccions municipals de 2008 Jorge Tinga del Frelimo fou escollit primer President del Consell Municipal de Namaacha.

## Agermanaments

* Sintra,

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2007-12-19. [Consulta: 19 desembre 2007].
* ↑ «Mais 10 autarquias para Moçambique». Arxivat de l'original el 2008-12-08. [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ Os resultados oficiais das eleições autárquicas de 19 de Novembro de 2008
# Košeca

Košeca és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1272.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Towns and Municipalities in Districts - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ «História obce» (en eslovac), 15-01-2024. [Consulta: 28 gener 2024].
# Hermann Obrist

Hermann Obrist (Kilchberg, 23 de maig de 1862 - Múnic, 26 de febrer de 1927) fou un escultor i artista tèxtil alemany del moviment modernista (Art Nouveau).
Va ser fill del Doctor Carl Kaspar Obrist, de Zúric, i d'Alice Jane Grant Duff, germana del polític britànic i estadista Mountstuart Grant Duff. Obrist estudià botànica i història en la seva joventut, la influència de les quals es pot percebre en la seva obra artística més tardana. Com a mestre, Hermann Obrist va exercir una influència important pel que fa al desenvolupament del modernisme a Alemanya. En 1902 Hermann Obrist i Wilhelm von Debschitz van fundar conjuntament una escola de disseny a Múnic, la qual va acollir alguns estudiants que més tard serien artistes il·lustres com ara Ludwig Hirschfeld Mack o Hans Schmithals.

## Referències

* 1 2 «Hermann Obrist». Biography. Art Directory. [Consulta: 23 febrer 2012].
# Hugo Rahner

Hugo Rahner (3 de maig de 1900, Pfullendorf - † 21 de desembre de 1968, Múnic) fou un jesuïta alemany, degà i president de la Universitat d'Innsbruck i germà gran de Karl Rahner.

## Primers anys

Entrà a la Companyia de Jesús el 1919 i fou enviat a Valkenburg, Països Baixos, per fer-hi estudis teològics i filosòfics. Ordenat sacerdot el 1929, completà el seu doctorat en teologia el 1931. Des del 1937 ensenyà a la facultat de teologia a Innsbruck, però els nazis forçaren que dimitís i que s'exiliés del 1940 al 1945.

## Selecció d'escrits

* Eine Theologie der Verkündigung, Friburgo 1939;
* Abendländische Kirchenfreiheit, Einsiedeln / Köln 1943;
* Mater Ecclesia - Lobpreis der Kirche aus dem ersten Jahrtausend, Einsiedeln / Köln 1944;
* Mariens Himmelfahrt und das Priestertum, Innsbruck 1951;
* Der Mensch spielende, Einsiedeln 1952;
* Mueren Kirche - Gottes Kraft en menschlicher Schwäche, Friburgo 1956;
* Ignacio von Loyola. Geistliche Briefe, Einsiedeln / Köln 1956;
* Ignacio von Loyola. Briefwechsel MIT Frauen, Friburgo 1956;
* Griechische Mythen en Christlicher Deutung, Zürich 1957/Basel 1984;
* Sinn der Geschichte - und Geschichte Persönlichkeit, Kevelaer 1959;
* Himmelfahrt der Kirche, Friburgo 1961;
* Kirche und Staat im frühen Christentum, München, 1951;
* Maria und die Kirche. Zehn Kapitel über das Leben geistliche, Innsbruck 19512;
* Symbole der Kirche, Salzburgo 1954;
* Abendland, Friburgo 1966.
# Kim Jung Gi

Kim Jung Gi fou un dibuixant sud-coreà nascut el 1975 a Goyang-Si, a la província de Kyongki-Do. Fou el dibuixant de Spy games i un dels artistes convidats al Festival del Còmic d'Angulema del 2015. Va morir el 3 d'octubre de 2022 a l'aeroport de Roissy de París, a conseqüència d'un infart de miocardi.

## Referències

* ↑ «Llistat d'autors al lloc web del Festival del Còmic d'Angulema».
* ↑ «Kim Jung Gi, aclamado dibujante de cómics, muere a los 47 años» (en castellà). CNN, 06-10-2022. [Consulta: 8 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Kim Jung Gi - Lloc web oficial
* «Twitter de Kim Jung Gi».
# Imayoshiïta

La imayoshiïta és un mineral de la classe dels borats, que pertany al grup de l'ettringita. Rep el seu nom de Ryuji Imayoshi (1905-1984).

## Característiques

La imayoshiïta és un borat de fórmula química Ca₃Al(CO₃)[B(OH)₄](OH)₆·12H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3. La imayoshiïta és el primer membre del grup de l'ettringita amb els dos anions CO₃ i B(OH)₄.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Suisho-dani, a la ciutat d'Ise de la prefectura de Mie, a la regió de Kinki, al Japó, on es troba en cavitats en xenòlits de gabre alterats en dunites serpentinitzades. Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Imayoshiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 novembre 2017].
# Malgasochilo

Malgasochilo és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Malgasochilo autarotellus, que es troba a Madagascar (Nosy-Bé). Les ales d'aquesta espècie són de color marró-gris, amb una envergadura alar de 12 mm.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 6 febrer 2019].
* ↑ Afro Moths
* ↑ Bleszynski S. 1970b. New genera and species of tropical Crambiinae, Lepidoptera, Pyralidae, part 48. - Tijdschrift voor Entomologie 113:1–26

## Vegeu també

* Llista d'arnes de Madagascar
# Pastís de treflas

El pastís de patata occità (en occità, pastís de treflas o pastís de pompiras; i en francès, pâté de pommes de terre o gateau de pommes de terre) és un plat tradicional d'Occitània, especialitat del Llemosí i del seu veí el Borbonès. Es considera un tipus de pâté o coca tapada.
En la variant llemosina de l'occità, treflas i pompiras són dues maneres de referir-se a les patates, i el mot occità pastis significa coca o pastís.
El pastis de treflas és un plat senzill que pot servir com a plat principal o d'acompanyament, però el millor és menjar-lo amb una amanida verda. L'ingredient principal en són patates tallades en làmines. Per donar-li més gust, hi ha qui hi afegeix ceba i julivert (estil Borbonès, al nord d'Alvèrnia); all i trossets de cansalada (estil de Cruesa i Corresa, a Llemotges) o solament cansalada (estil de l'Alta Viena, l'altra província de Llemotges). Aquestes es distribueixen sobre una làmina de pasta fullada i es cobreixen amb una altra, com en una coca tapada o una panada, i es cou al forn fins que la massa estigui cuita. Alguns fan a la massa un foradet, per al qual al final —un cop cuit— tiren un raig de nata líquida, mentre que d'altres la posen amb les patates —abans de coure— i d'altres no n'hi posen.
Abans que les patates fossin introduïdes a la dieta occitana al segle xviii, aquest mateix plat es preparava amb restes de pasta de pa que no s'havien enfornat, en lloc de les patates. Al moment de posar la llauna al forn, es cobria tot amb all, julivert i trossets de cansalada.

## Notes i referències

* ↑ Mémoires paysannes, pàg. 87. Jean Anglade, Editions de Borée, 2003, ISBN 9782844941534 (francès)
* ↑ Es considera que la persona precisa que va introduir la patata a França és Parmentier, famós per donar el seu nom al puré de patates amb carn picada i altres plats populars amb patata, i d'altres (v. La société rurale traditionnelle en Limousin: ethnographie et folklore du Haut-Limousin et de la Basse-Marche, Volum I, pàg. 110. Albert Goursaud. 1976. Editorial G.-P. Maisonneuve et Larose. ISBN 2-7068-0611-7) sostenen que al Llemosí les va introduir Turgot
* ↑ Pâté aux pommes de terre

## Enllaços externs

* Wikilivres - Pâté aux pommes de terre
# Kiwi d'Okarito

El Kiwi d'Okarito (Apteryx rowi) és una espècie d'ocell de la família dels apterígids (Apterygidae) descrita l'any 2003. Habita una zona molt restringida del bosc d'Okarito, a la costa oriental de l'illa del Sud de Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ «Kiwi d'Okarito». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
* ↑ Tennyson, A.J.D.; Palma, R.L.; Robertson, H.A.; Worthy, T.H.; Gill, B.J. (2003). "A new species of kiwi (Aves, Apterygiformes) from Okarito, New Zealand". Records of the Auckland Museum. 40: 55–64.
# Holcomb

«Holcomb» té aquests significats:
* Holcomb (Kansas), població dels Estats Units a l'estat de Kansas
* Holcomb (Missouri), població dels Estats Units a l'estat de Missouri
* Roscoe Holcomb (Daisy, Kentucky, 1912 - 1981), músic de música popular de les Apalatxes
# Hugo René Rodríguez

Hugo René Rodríguez (14 de març de 1959) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1978.

## Referències

* ↑ 1978 FIFA World Cup Argentina Arxivat 2011-10-20 a Wayback Machine.
* ↑ Hugo René Rodríguez Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.