OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Illa Aion

Aion (en rus Остров Айон) és una illa de la costa de la península de Txukotka, al mar de Sibèria Oriental. Administrativament pertany al Districte autònom de Txukotka de la Federació Russa.
Es troba a la riba occidental de la badia Txàunskaia, a l'extrem oriental del golf de Kolimà. L'illa fa 63 km de llarg per 38 km d'amplada i la seva superfície és d'uns 2000 km². La costa està poc retallada. L'illa és plana i baixa, amb una altura màxima de 66 metres. Hi ha molts petits llacs i pantans. Està separada del continent per l'estret de Mali Txaunski, un canal poc profund que amb prou feines fa 2 km d'amplada al seu punt més estret. Són habituals els femòmens de termokarst.
La vegetació predominant és la pròpia de la tundra baixa. És habitada per txuktxis, que utilitzen la tundra com a pastura per als seus ramats de rens. Hi ha dos petits assentaments, Elvunei (ara abandonat) i Aion, a l'extrem nord-oest de l'illa. Des del 1941 hi ha una estació meteorològica.
L'illa va ser descoberta i descrita el 1762 pel comerciant rus Nikita Xalaurov.

## Referències

* ↑ «Растительный мир ООПТ Чукотки», 02-12-2010. Arxivat de l'original el 2010-12-02. [Consulta: 13 desembre 2020].
* 1 2 «Bulletin # 36». [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ «Олег Куваев. Роман "Дневник прибрежного плавания"» (en rus). [Consulta: 13 desembre 2020].
# Kalpa

Kalpa és una paraula del sànscrit que significa Eó o llarg període i és utilitzat principalment en la cosmologia budista i l'hinduisme.

## Budisme

En budisme hi ha quatre tipus diferents de kalpes. La d'ús més comú dura uns 16 milions d'anys. Un kalpa de curta durada fa uns 1.000 kalpa comuns o 16.000 milions d'anys. Un kalpa de mida mitjana dura uns 320.000 milions d'anys, equivalent a uns 20 kalpes curts. Un gran kalpa dura uns 4 kalpes de mida mitjana, uns 1,28 bilions d'anys.
Buda no va donar la durada exacta d'un kalpa en anys però va oferir diverses analogies per al seu càlcul.

## Hinduisme

En l'hinduisme un kalpa equival a 4.320 milions d'anys, un únic dia de Brama, o mil mahayugues, que mesuren la durada del món. Cada kalpa es divideix en 14 manvantara (cadascuna de 306.720.000 anys). Dos kalpas fan un dia i una nit de Brahma. Un mes de Brahma conté 30 d'aquests dies incloent-hi nits o 259.200 milions d'anys D'acord amb el Mahabharata, 12 mesos de Brama fan un dels seus anys i 100 d'aquests anys, el cicle de vida de l'univers. Suposa que han transcorregut ja 50 anys de Brama i estem ara al kalpa shvetavaraha, que és el nombre 51. Al final d'un kalpa, el món desapareix.

## Enllaços externs

* Noms de kalpes
* Viatge vèdic a través del temps Arxivat 2008-05-27 a Wayback Machine.
# Francisco Breva Perales

Francisco Breva Perales fou un advocat i polític valencià, germà de Manuel Breva Perales. Fou membre de la directiva del Casino de Castelló i regidor de l'ajuntament de Castelló de l'abril de 1922 a l'octubre de 1933. Fou nomenat alcalde entre febrer i abril de 1931, i va dimitir quan es proclamà la Segona República Espanyola.

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2011-07-07 a Wayback Machine.
# Horné Zelenice

Horné Zelenice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1244.
# McDonald Mariga

McDonald Mariga (Nairobi, 4 d'abril de 1987) és un exfutbolista kenyià de la dècada de 2000.
Fou el primer futbolista kenyà en disputar la Lliga de Campions de la UEFA, com a jugador de l'Inter de Milà el 16 de març de 2010. També fou jugador de Parma FC, Reial Societat i Reial Oviedo. Fou internacional amb la selecció de futbol de Kenya.

## Referències

* ↑ «Mariga makes history». BBC News, 17-03-2010 [Consulta: 15 agost 2017].
* ↑ «Mariga joins Inter after Man City move collapses». Arxivat de l'original el 2010-02-09. [Consulta: 24 febrer 2020].
* ↑ «Moratti delight at Mariga deal». ESPN, 02-02-2010 [Consulta: 15 agost 2017]. Arxivat 6 de febrer 2010 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2010-02-06. [Consulta: 24 febrer 2020].
* ↑ Vincent Opiyo. «Mariga released by Inter», 23-05-2014. Arxivat de l'original el 16 d'agost 2017. [Consulta: 15 agost 2017].
* ↑ «Mariga puts pen to paper at Parma», 15-09-2014. Arxivat de l'original el 16 d'agost 2017. [Consulta: 15 agost 2017].
* ↑ McDonald Mariga a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ McDonald Mariga Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Girolamo Santacroce

Girolamo Santacroce (Nàpols, c. 1502 - 1535) va ser un escultor del Manierisme italià.
De ben jove, Girolamo inicià el seu aprenentatge de dos escultors de Burgos formats a Roma: Bartolomé Ordóñez i Diego de Siloé. Els dos espanyols van introduir a Nàpols l'estil modern de les obres romanes d'Andrea Sansovino i Giuliano da Sangallo.
L'any 1516, Girolamo col·laborà amb Ordóñez i Siloé en les obres de la Capella Caracciolo di Vicco. Després va executar l'altar de marbre de l'església de Sant'Aniello a Caponapoli. Entre 1521 i 1522, es trobava a Carrara en companyia del seu col·lega de taller Giangiacomo da Brescia, per fer el monument al Cardenal Cisneros, deixat inacabat per Ordóñez.
En tornar a Nàpols l'any 1524, executà l'altar Del Pezzo a l'església de Santa Maria de Monteoliveto, en què la influència de l'escultura florentina (particularment la de Jacopo Sansovino) se superposa a la dels seus mestres espanyols. L'any 1525 va esculpir la decoració en marbre de la capella Del Docce a San Domenico Maggiore i el monument fúnebre a Antonio da Gennaro a l'església de San Pietro Martire.
L'any 1527, el saqueig de Roma provocà un canvi en els gustos artístics en una direcció expressiva representada sobretot pel pintor Polidoro da Caravaggio. La influència d'aquest últim i la del manierisme exacerbat de Rosso Fiorentino i de les obres genoveses de Silvio Cosini es deixen sentir en l'altar Giustiniani de Santa Maria delle Grazie, a Caponapoli, fet a partir de 1528.

## Referències

* (portuguès) MARQUES, Luiz (org). Catálogo do Museu de Arte de São Paulo Assis Chateaubriand. São Paulo: Prêmio, 1998.
# Imagmi (cràter)

Imagmi és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 7,6 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim inuktitut, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Imagmi». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Fotis Kuvelis

Fotis-Fanourios Kuvelis (en grec:Φώτης-Φανούριος Κουβέλης), més conegut com a Fotis Kuvelis (en grec: Φώτης Κουβέλης), (Volos, 3 de setembre de 1948) és un polític i advocat grec, que fou Ministre de Justícia l'any 1989.

## Biografia

Kuvelis va néixer a la ciutat de Volos, en el centre de Grècia. Va estudiar Dret i Ciència Política a la Universitat d'Atenes.
Va ser membre de la Joventut Lambrakis i membre fundador del Partit Comunista de Grècia de l'Interior (KKE Esoteriku), formant part del seu comitè central, des de 1975 fins a la desaparició del partit. Va ser membre fundador del partit Esquerra Grega (Elinikís Aristerás) el 1987, sent escollit secretari general, el 25 de juny de 1989, romanent en aquest càrrec fins al 1992.
El 1989 va ser Ministre de Justícia al govern de coalició del primer ministre Tzannis Tzannetakis. El 5 de novembre d'aquest mateix any va ser escollit membre del Parlament Hel·lènic per la segona circumscripció d'Atenes (B) i el 1990, 1996, 2000 (amb Sinaspismós), 2004, 2007 i 2009 (amb el suport de SÍRIZA).
Des de juny de 2010 és parlamentari independent –després de la seva sortida de Sinaspismós– i fundador, president i líder d'Esquerra Democràtica (Dimokratikí Aristerá). A les eleccions legislatives gregues de maig de 2012 és novament elegit membre del Parlament Hel·lènic, postulat per DIMAR. Ha estat diputat del Parlament Hel·lènic en la 6a, 7a, 8a, 9a, 10a, 11a, 12a, 13a i 14a legislatura.

## Enllaços externs

* Dades biogràfiques de Fotis Kuvelis a la web del Parlament He·lènic (anglès)
* Web de Fotis Kuvelis Arxivat 2011-06-13 a Wayback Machine. (grec)
# Horný Lieskov

Horný Lieskov és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1241.
# McDonnell

«McDonnell» té aquests significats:
* McDonnell Aircraft Corporation, fabricant aeroespacial estatunidenc amb base a Saint Louis (Missouri), coneguda principalment per els seus caces militars
* McDonnell Douglas, constructor nord-americana i contractista de defensa d'avions i míssils, que va fabricar una gran quantitat d'avions famosos tant civils com a militars, part de Boeing des de 1997
* Biografies:
** Alexander McDonnell (Belfast, 1798 – Londres, 1835), mestre d'escacs irlandès
** Bob McDonnell (Filadèlfia, Pennsilvània, 1954), polític estatunidenc del Partit Republicà
** Caimh McDonnell o CK McDonnell, novel·lista irlandès
** Mary McDonnell (Wilkes-Barre, 1952), actriu estatunidenca de cinema i televisió
** William McDonnell (Detroit, Michigan, 1876 – 1941), tirador estatunidenc
# Glorieta

«Glorieta» té aquests significats:
* Glorieta o templet, construcció a manera de pavelló erigit en llocs públics obert per tots els seus costats
* Glorieta (Farrera) o Glorieta de Montesclado, poble del terme municipal de Farrera (Pallars Sobirà)
* Glorieta (Nou Mèxic), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic
* Glorieta (Passanant i Belltall), agregat del terme municipal de Passanant i Belltall (Conca de Barberà)
* La Glorieta o Jardins de la Glorieta, jardins al barri de la Xerea de la ciutat de València
* Riu de Glorieta, afluent de la riba dreta del Francolí que discorre principalment per l'Alt Camp (Catalunya)
* Riu de Glorieta (Pallars), afluent de la riba esquerra de la Noguera de Cardós que discorre per la Coma de Burg al Pallars Sobirà
# Imagineer (empresa)

Imagineer és una empresa japonesa desenvolupadora de videojocs, tot i que també en publica.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (japonès)
* Imagineer a GameFAQs (anglès)
* Imagineer a GameSpot (anglès)
# Fotja alablanca

La fotja alablanca (Fulica leucoptera) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita llacunes i estanys d'Amèrica del Sud, des de Xile, est de Bolívia, el Paraguai, sud-est del Brasil i Argentina fins a la Terra del Foc.
# Historias de la puta mili (sèrie de televisió)

* Per a altres significats, vegeu «Historias de la puta mili».
Historias de la puta mili és una sèrie de televisió còmica espanyola de 13 episodis adaptada per a la pantalla petita de la historieta (realitzada pel ninotaire Ivà) i de la película del mateix nom.

## Argument

La sèrie narra, en to d'humor, la vida quotidiana en una caserna de l'exèrcit espanyol, en el qual conviuen el Sergent Arensivia, la seva esposa, el coronel, la filla d'aquest, la capitana mèdica i tots els reclutes.

## Repartiment

* Ramon Teixidor…Sargento Arensivia. el típic sergent "chusquero" al qual tot li surt malament. Els reclutes es mofen d'ell a la seva esquena, els seus superiors pensen que és un inútil... és el protagonista i l'eix de gairebé totes les situacions còmiques.
* Juan Diego…Coronel. El comandament de la caserna només pensa en el seu ascens a general i el seu retir: Arensivia li produeix continus maldecaps. la seva altra preocupació és la seva filla, que només pensa a divertir-se.
* Kiti Mánver…Esposa del sergent.
* Cayetana Guillén Cuervo…Filla del coronel.
* Alejandra Grepi…La capitana mèdica.
* Javier Villalva…Tinent.

## Llista d'episodis

* Hoy es un gran día, Arensivia - 15 abril de 1994
* El examen de Arensivia - 22 abril de 1994
* Pepé Grana 'er niño de la Vega' - 29 abril de 1994
* Sargento a borde de un ataque de nervios - 6 maig de 1994
* ¿Dónde esta el enemigo? - 13 maig de 1994
* Feliz cumpleaños - 20 maig de 1994
* Los novatos – 27 de maig de 1994
* La mascota - 3 juny de 1994
* El rey del juego - 10 juny de 1994
* Emergencia - 17 juny de 1994
* El partido - 24 juny de 1994
* La guerra biológica - 1 juliol de 1994
* El visitante – 15 de juliol de 1994

## Premis

* Premis Ondas 1994.

## Referències

* ↑ «Telecinco cumple 25 años: recordamos 25 series que han marcado su historia (Parte 1)». Fórmula TV. Noxvo Editorial [Madrid], 05-03-2015 [Consulta: 8 març 2015].
* ↑ La Vanguardia. 15 d'abril de 1994. Consultat el 2 de gener de 2009.
* ↑ El País. 15 d'abril de 1994. Consultat el 2 de gener de 2009.

## Enllaços externs

* Fitxa a IMDb
# Micharmut

Juan Enrique Bosch Quevedo, conegut com a Micharmut (El Cabanyal, València, 1953 - 27 de novembre de 2016) fou un dibuixant de còmics i il·lustrador valencià.
Va publicar en revistes com Bésame Mucho (1980), Madriz (1984), Complot! (1985), "Imajen de Sevilla" (1986) o TBO (1986). Amb la crisi del mitjà, va participar encara en revistes com a Medios Revueltos (1988), però la seua labor es va tornant més esporàdica sent valorada llavors com "una resta d'intel·ligència; el que ens queda -amb algunes altres, clar és, i d'alguns altres- d'una estètica personal, autòctona, pròpia entre tanta importació i impostació.
Edicions de Ponent ha publicat algunes de les seves últimes obres: Veinticuatro Horas (1995), La Noche de la Rata (2001) i Pip (2004). També va formar part de la plantilla de la revista Viñetas (1994). En 2005 va veure publicada una adaptació del capítol 68 de la segona part del Quixot en l'obra col·lectiva Lanza en astillero.

## Estil

Jesús Cuadrado, per la seua banda, ha parlat de "la precisió restallant per al muntatge d'un suïcida com Micharmut".

## Referències

* 1 2 3 «Mor Micharmut, un dels grans referents del còmic valencià». AraBalears.cat.
* ↑ Cuadrado, Jesús en "Micharmut. La lógica inútil", nº 2 de la serie "Viñetas ajenas", para What If nº 29. Barcelona, 07/1991.
* ↑ Cuadrado, Jesús en "Década tras década, hasta el desplome final", presentación en el catálogo Certamen de Cómic Injuve de 1998, Madrid, 10/1998.

## Enllaços externs

* sólo para moscas, bloc de l'autor
* Comic creator: Micharmut en la Comiclopedia de Lambiek (anglès)
# Glorieta de Sant Grau

La Glorieta de Sant Grau és un petit edifici del municipi de Caldes de Malavella (Selva) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada al turó de St. Grau, al nucli urbà, molt a prop de l'església amb el mateix nom i de les termes romanes.

## Descripció

És un templet de planta octogonal de maó vist, sobre una base d'aparellat belga. Vuit pilastres cantoneres de maó vist i capitells amb motius florals de terra cuita, assenyalen vuit panys de paret en els quals hi ha vuit obertures en arc de mig punt; tot és de maó vist excepte les impostes que són de terra cuita i amb motius florals. Sobre les pilastres unes fileres de maó que formen una mena d'arquitrau, sobre el que hi ha una cornisa esgraonada de maó vist. Està coronat amb una cúpula semi- esfèrica amb vuit òculs, i a la part superior una imàtge que podria representar l'abundància.

## Referències

* 1 2 «Glorieta de Sant Grau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Mantidactylus malagasius

Mantidactylus malagasius és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus malagasius. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Institut Superior de Ciències Religioses de Barcelona

L'Institut Superior de Ciències Religioses de Barcelona (ISCREB) és una institució docent de caràcter públic de l'Arquebisbat de Barcelona, vinculada a la Facultat de Teologia de Catalunya. Va ser creat el novembre de 1996 i refundat el maig de 2010. És el primer centre mundial que, després d'haver rebut l'aprovació definitiva del Vaticà, ofereix des del 2003 titulacions eclesiàstiques amb reconeixement civil de ciències religioses per Internet. El 2015 signà un conveni amb el KAICIID.

## Referències

* ↑ «L'ISCREB ha signat un acord amb l'organització internacional per al diàleg interreligiós KAICIID». Gencat, 22-05-2015 [Consulta: 18 gener 2016].
# Franc CFA de l'Àfrica Occidental

El franc CFA de l'Àfrica Occidental (en francès Franc CFA o, simplement, Franc) és la moneda de 8 estats africans que eren colònies franceses, amb l'excepció de Guinea Bissau (antiga colònia portuguesa).
Aquests estats són Benín, Burkina Faso, la Costa d'Ivori, Guinea Bissau, Mali, el Níger, el Senegal i el Togo, agrupats en la Unió Econòmica i Monetària de l'Oest d'Àfrica (UEMOA).
El codi ISO 4217 és XOF i s'acostuma a abreujar FCFA. Se subdivideix en 100 cèntims (centimes), però la fracció fa temps que ja no s'utilitza.
Les sigles CFA originàriament significaven «Colònies Franceses de l'Àfrica». Durant el procés de descolonització va passar a ser «Comunitats Franceses de l'Àfrica». Avui, «franc CFA» significa «franc de la Comunitat Financera de l'Àfrica».
El seu valor és fix respecte a l'euro: 100 francs CFA = 0,152449 euros, o 1 euro = 655,957 francs CFA. Té el mateix valor que el franc CFA de l'Àfrica Central (1 € = 655,957 XOF = 655,957 XAF), però no són intercanviables.

## Monedes i bitllets

Emès pel Banc Central dels Estats de l'Àfrica Occidental (Banque Centrale des États de l'Afrique de l'Ouest, BCEAO), amb seu a Dakar (Senegal), en circulen monedes d'1, 5, 10, 25, 50, 100, 200 i 500 francs i bitllets de 1.000, 2.000, 5.000 i 10.000 francs.

## Vegeu també

* Franc
* Franc CFA
* Franc CFA de l'Àfrica Central
* Unió monetària

## Enllaços externs

* (francès) (anglès) Banque Centrale des États de l'Afrique de l'Ouest (Banc Central dels Estats de l'Àfrica Occidental)
# Fusta (desambiguació)

La fusta és principalment un material llenyós. Però també pot ser:
* Joan Bardina i Castarà pedagog i periodista que va utilitzar el pseudònim Fusta
* Fusta (vaixell), un tipus d'embarcació
# Kalanchoe beauverdii

Kalanchoe beauverdii és una espècie de planta suculenta del gènere Kalanchoe, que pertany a la família Crassulaceae.

## Descripció

És una planta suculenta trepadora, arbust xeròfil, completament glabra.
Les tiges són esveltes, febles, procumbents, enfiladisses amb suport, prolíficament ramificades, llenyoses i filoses a sota, de diversos metres de llargada.
Fulles amb nombrosos propàguls que cauen fàcilment, molt gruixudes, suculentes, sèssils a subsèssils o poc peciolades, de color verd, més o menys ratllades de porpra, generalment pruïnoses amb cera, de forma i mida molt variables, lineals, estretament espatulades, hastades, ovades a oblongues, de vegades trilobades-hastades, de 1,5 a 11 cm de llarg i de 0,3 a 4 cm d'ample, punta aguda, base lleugerament amplexicaule, marges sencers o amb algunes dents minúscules al quart apical.
Les inflorescències són cims laxos de poques flors, pedicels de 0,6 a 4 cm.
Les flors són pèndules; calze groc-verd, amb una tonalitat porpra; tub d'1 - 10 x 12 mm de diàmetre; sèpals triangulars, aguts, de 7 a 13 mm de llarg i de 6,9 a 8,2 mm d'ample; corol·la campanulada, de color verd pàl·lid a gris-verd ratllat de vermell-porpra; tub de 11 a 33 mm; pètals ovats a subcirculars, aguts, de 12 a 17 mm de llar i de 8 a 19 mm d'ample.

## Distribució

Planta endèmica de Madagascar sud i sud-oest. Creix en boscos secs en diversos sòls, fins als 850 m d'altitud.

## Taxonomia

Kalanchoe beauverdii va ser descrita per Raymond-Hamet i publicada al Bulletin de l'Herbier Boissier, sér. 2, 7: 887–888. 1907.

### Etimologia

Kalanchoe: nom genèric que deriva de la paraula cantonesa "Kalan Chauhuy", 伽藍菜 que significa 'allò que cau i creix'.
beauverdii: epítet atorgat en honor del botànic suís Gustave Beauverd.

### Sinonímia

Kalanchoe beauverdii és una espècie extremadament variable. Aquesta variabilitat és la raó dels nombrosos sinònims:
* Bryophyllum beauverdii (Hamet) Berger (1930)
* Bryophyllum beauverdii var. parviflora Boiteau & Mannoni (s.a.)
* Kalanchoe costantinii Hamet (1907) / Bryophyllum costantinii (Hamet) Berger (1930)
* Kalanchoe guignardii Hamet & H.Perrier (1912) / Kalanchoe beauverdii var. guignardii (Hamet & H.Perrier) Boiteau & Mannoni (1949)
* Kalanchoe juelii Hamet & H.Perrier (1914) / Bryophyllum juelii Hamet & H.Perrier) Berger (1930) / Kalanchoe beauverdii var. juelii (Hamet & H.Perrier) Rauh & Hebding (1995)
* Kalanchoe scandens H.Perrier (1928) / Bryophyllum scandens (H.Perrier) Berger (1930)
* Kalanchoe beauverdii var. parviflora Boiteau & Mannoni (1949)
* Kalanchoe beauverdii var. typica Boiteau & Mannoni (1949)

## Referències

* ↑ «Kalanchoe beauverdii». International Crassulaceae Network.
* ↑ «Kalanchoe beauverdii Raym.-Hamet». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Microanàlisi

En química analítica la microanàlisi es practica amb petitíssimes quantitats de substàncies i reactius amb l'ajuda d'aparells especials i possibilita la determinació i quantificació dels elements químics presents en pràcticament qualsevol material. Per això compta amb les tècniques d'anàlisi elemental per combustió, l'espectrometria d'emissió atòmica mitjançant plasma ICP i l'electroforesi capil·lar.

## Funcions i característiques

L'espectrometria atòmica d'emissió mitjançant plasma ICP permet la determinació multielemental de més de 70 elements en compostos orgànics i inorgànics. Un plasma és un gas intensament ionitzat. El plasma d'argó està constituït per un conjunt d'electrons i ions argó a alta temperatura. El plasma és mantingut mitjançant l'energia que subministra un camp magnètic oscil·lant. El camp força els electrons i ions a girar a gran velocitat, canviant les seves direccions en cada cicle 54 milions de vegades per segon; d'aquesta manera, la temperatura d'un plasma arriba als 11.000 K. La mostra, en dissolució és aspirada mitjançant un nebulitzador a través d'un capil·lar, passant a una càmera de polvorització, on és convertida en un fi aerosol. Un corrent d'argó transporta aquest aerosol a la torxa del plasma, on, sotmès a una temperatura al voltant dels 6000 K, és dissociat en àtoms lliures i ions, que emeten llum de longituds d'ona característiques dels elements presents. La llum emesa és difractada per mitjà d'un monocromador, quedant separada en diferents feixos d'una sola longitud d'ona. Aquests arriben seqüencialment a un tub fotomultiplicador, encarregat de convertir els fotons en un senyal elèctric, que és mesurat i registrat.

## Tècniques basades en el microanàlisi

* L'electroforesi capil·lar, és una tècnica basada en la migració d'espècies carregades i presents en una dissolució, per la influència d'un camp elèctric. En l'electroforesi capil·lar, la mostra és injectada en un capil·lar de sílice fosa mitjançant pressió, buit o corrent elèctric. Sota la influència d'alt voltatge, els components de la mostra migren de manera diferencial a través d'un capil·lar. Per a la detecció i quantificació dels diferents compostos present a la mostra, l'equip es pot configurar amb una matriu de fotodíodes de múltiples longituds d'ona, ultraviolada - visible, o amb un detector de fluorescència induïda per làser. L'electroforesi capil·lar ofereix l'avantatge de tenir un consum de mostra molt baix, en relació a altres tècniques analítiques (de 5 a 30 microlitres) sent habitualment el volum d'injecció efectiu d'entre 5 i 50 nanolitres.
* L'anàlisi elemental: és una tècnica que proporciona el contingut total de carboni, hidrogen, nitrogen i sofre present en un ampli rang de mostres de naturalesa orgànica i inorgànica. La tècnica està basada en la completa i instantània oxidació de la mostra mitjançant una combustió amb oxigen pur a una temperatura variable entre 100 i 1000 °C. Els diferents productes de combustió CO₂, H₂O, N₂ i SO₂, són posteriorment quantificats mitjançant un sensor de conductivitat tèrmica (H₂O, N₂ i SO₂), mentre que el CO₂ es quantifica amb una cel·la d'infraroig.