OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Colin Gaston

Colin Gaston, nascut el 22 d'agost de 1973 a Tolosa de Llenguadoc, és un jugador de rugbi a 15 francès que juga al lloc de segona Línia al si de l'efectiu del Castres olímpic (2,01 m per a 105 kg).

## Carrera

* 1987-1989: Blagnac SCR
* 1989-1993: Estadi toulousain
* 1993-1998: Castres olímpic
* 1998-2003: RC Narbonne
* 2003-2007: USAP
* Des de 2007: Castres olímpic

## Palmarès
### En club

* Finalista del campionat de França de rugbi a 15: 1995, 2004
* Campió de França júnior: 1991

### En equip nacional

* Equip de França universitari: campió del món el 1996
* Equip de França júnior: campió del món el 1991

## Enllaços externs

* Profil du joueur par lequipe.fr
* Statistiques par itsrugby.fr
# Afrid

Afrid fou un bisbe cristià del segle v, que exercí el seu magisteri a la província de Sagastan (Sistan).
Afrid és un nom propi (que vol dir Beneit) generalment part d'un altre nom. Va representar al Sagastan al sínode de bisbes convocat pel catholicos Dadisho (Dādīšōʿ, swnhdws ddyšwʿ) el 424, en el regnat de Bahram IV Gor (388-399). Aquest sínode fou el primer que va intentar la fundació d'una església nacional iraniana, procés que va culminar amb l'adopció de la nestoriana constitutio dogmatica al sínode de Bēth Lāpaṭ el 484. El dret d'apel·lació a l'església occidental va quedar suprimit i el catholicos d'orient (qatolīqā dəmadnḥā) quedava com a responsable únicament davant de Crist.
Un altre bisbe de Sagastan, Xurmāh, va representar a la província al sínode de Mar Ezekiel del 576.

## Bibliografia

* J. P. Asmussen, Das Christentum in Iran und sein Verhältnis zum Zoroastrismus, Studia Theologica 16, 1962
# Calepina irregularis

Calepina és un gènere de plantes amb flors dins la família brassicàcia. Aquest gènere consta d'una única espècie Calepina irregularis. L'espècie prolifera a la conca del Mediterrani i Europa Central (Mediterrani i submediterrani), i es troba també als Països Catalans com a planta autòctona. La calepina és una herba anual glabra erecta i més o menys ramificada, fa de 15 a 50 cm d'alçada i les seves fulles basals són en roseta, les de la tija més petites. Floreix d'abril a juny, els seus pètals són blancs i el fruit és una síliqua d'una sola llavor el·lipsoidal. Habita en pradells de plantes anuals, principalment en l'estatge montà. Als Països catalans es troba a Catalunya i al País Valencià (Vall d'Aran, Pallars Sobirà i Jussà, Alt Urgell, la Fenolleda i el Racó d'Ademús) entre 500 i 1525 msnm.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo. Flora dels Països Catalans. Barcelona, 1990.
# Bigoti

«Bigoti» té aquests significats:
* Bigoti (humans), pèl facial sobre del llavi
* Bigoti o vibrissa, pèls sensitius que tenen la majoria de mamífers, com ara els gats, a prop del nas.
* Bigoti (ocells), marca de color diferent a la cara d'un ocell que parteix del bec i que s'assembla als bigotis d'un humà. També s'anomenen «bigoteres».
# Calpurni Flamma

Calpurni Flamma (en llatí Calpurnius Flamma) va ser un militar romà.
Era tribú militar durant la Primera Guerra Púnica. En la marxa de l'exèrcit a Camarina (Sicília), amb 300 homes, va rescatar a un exèrcit consolar en un congost estret similar al de les Forques Caudines. Després del rescat de les legions, en una batalla on hi va haver moltes baixes, van trobar Flamma viu i cobert de ferides, sense que cap d'elles fos mortal, sota una pila de cadàvers. Va sobreviure i es va recuperar. Calpurni Flamma, conscient de la dificultat de la missió de rescat havia fer un discurs preparatori als seus homes parlant-los de la glòria que els esperava en cas de morir. Se sap que després va continuar servint en altres missions de l'exèrcit però no s'esmenten detalls. Sembla que era conegut com a Calpurni Flamma (segons Frontí) però que no era el seu nom real. Cató l'anomena Quint Cedici, i Claudi Quadrigari Laberi o Valeri. Plini el Vell diu que va ser recompensat amb la corona obsidionalis, també coneguda amb el nom de corona graminea.

## Referències

* ↑ William Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology vol. 2 p. 168, Arxivat 2010-12-13 a Wayback Machine.
* ↑ Donald G. Kyle, Spectacles of Death in Ancient Rome ed. Routledge, p. 74 ISBN 978-1-134-86271-9
* ↑ Titus Livi, Ab Urbe Condita, XXII.60
* ↑ Frontí, Strategematicon V§15
* ↑ Plini el Vell Naturalis Historia XXII, 6
# Ahor

Ahor fou un antic principat de l'Índia, governat per la noblesa de segona classe del Mewar. El formaven 10 poblets al districte de Jalore, al Jodhpur, en el modern Rajasthan. La capital era Ahor.

## Història

El seu origen cal situar-lo en el principat d'una branca dels rajput rathor a la pargana de Jodhpur, amb seu a Kakani, concedit al thakur (noble) Aai Dan pel maharaja Jaswant Singh de Merwar el 1662. Els mongols el van confiscar el 1678 però la família va conservar diversos territoris (Kharda, Sirana, Khejarli, Rajod, Auwa, Bithoda, Divandi, Bamsin, Bato, Janiwara, Harji, Lambia, Badso i Bhiiwalia). El 1706 el fill d'Aii Dan, Jagannath Singh va rebre Ahor del maharaja Ajit Singh de Merwar, després de la batalla de Dunada. Kakani va passar a una branca secundària iniciada pel seu fill Mohkam Singh, per concessió del maharaja de Jodhpur el 1751. Un besnet de Jagannath Singh va iniciar la línia de prínceps de Chiparwa al final del segle XVIII. Altres dos fills de Jagannath Singh van iniciar les branques de prínceps de Budhtara (1733) i Barwa (1751). Jagannath fou succeir pel seu fill Ranchor Das que va rebre Bhanswara, Bhanli i Paota del maharaja de Jodhpur; altres germans van rebre principats, entre els quals el de Rakhi que fou confiscat al segon takhur. El takhur Onad Singh va rebre diversos poblets del maharaja però després del 1815 fou desposseït i va deixar Ahor i es va establir a Kotah on va rebre el príncipat de Sarthal (prop de Jhalawar) de Ummed Singh de Kotah, que la família va conservar quan va recuperar Ahor uns anys després, passant al segon fill Prem Singh, mentre el gran Shaktidan Singh rebia Ahor. Un membre no sobirà de la branca de Sarthal va retornar al tron d'Ahor per adopció.

## Llista de prínceps (thakur)

* Jagannath Singh
* Ranchor Das,
* Bihari Das
* Raj Singh
* Onad Singh
* Shaktidan Singh
* Jaswant Singh
* Lal Singh
* Bhawani Singh (adoptat, de la branca de Sarthal)
* Rawat Singh
* Narpat Singh

## Referències

* Llista de governants i genealogia de Henry Soszynski, Brisbane (AUS)
* Imperial Gazetteer of India
# Colibrí calçat verdós

El colibrí calçat verdós (Haplophaedia aureliae) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita el medi forestal de les muntanyes de l'est de Panamà i els Andes de Colòmbia i l'Equador. Ha estat considerat coespecífic de Haplophaedia assimilis.
# Calpurni Flac

Calpurni Flac (en llatí Calpurnius Flaccus) va ser un retòric romà que va viure en temps d'Hadrià. Probablement formava part de la gens Calpúrnia.
Les seves cinquanta-una declamacions sovint acompanyaven a les de Quintilià. Va ser curador del temple i prefecte de les muralles de Tarraco. Plini l'anomena Flac, però el seu nom complet era Calpurni Flac.

## Referències

* ↑ «Calpurni Flac». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Bathory (desambiguació)

«Bathory» té aquests significats:
# Ca n'Arpa

Ca n'Arpa o Arpa és una masia situada al municipi de Clariana de Cardener, a la comarca catalana del Solsonès. És una masia de la que es té constància des del segle XIV Segons mossèn Antoni Bach i Riu, l'antropònim provinent de la casa es difongué a la zona de Cardona durant l'època medieval. El nom Arpa sembla que provindria del nom Arca, que fa referència a un monument de pedra de període prehistòric.
És una construcció habitual a base de pedra i teula, molt modificada. Té les parets de paredat de carreus escairats i de carreus en filades; algunes de les obertures són amb pedra picada, i el portal està refet amb totxo. La coberta és a dues vessants. Disposa d'altres edificis de diverses qualitats i usos relacionats.
La masia es troba a 595 m d'altitud, a 300 m de Cal Joan, i a uns 800 m d'Anglerill. Està envoltada de camps de conreu de secà que s'alternen amb boscos mixt de carrasca i pins que es situen en les obagues i en les zones abruptes, també amb edificacions aïllades. Forma part del paisatge agroforestal de la zona.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 3 Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 101. D.L. L-418/95.
* ↑ «Ca n'Arpa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Clariana de Cardener - Pla especial urbanístic del Catàleg de masies i cases rurals (expedient 2011 / 044133 / N)» (pdf). Ajuntament de la Clariana de Cardener, 2011. [Consulta: 10 gener 2024].
* ↑ Salvadó i Montoriol, Joan. Història medieval d'un territori: Sant Fruitós de Bages (segles X-XVI). Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, p. 18. ISBN 8484155277 [Consulta: 10 gener 2024].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Clan of Xymox

Clan of Xymox, també conegut com a simplement Xymox, és una banda de rock gòtic holandesa formada el 1981 per Ronny Moorings, Anka Wolbert i Pieter Nooten, editant els seus dos primers àlbums a 4AD, abans d'editar el seu tercer i quart àlbum a Wing Records amb un èxit en els Estats Units. Els seus llançaments de la dècada de 1980 inclouen música dance,synthpop i electrònica. La banda encara està activa i continua fent gires i editant discos, però dels compositors originals (Moorings, Wolbert i Nooten), només Moorings roman a la banda avui.

## Discografia

* Clan of Xymox (LP, CD, 4AD, 1985)
* Medusa (LP, CD, 4AD, 1986)
* Twist of Shadows (LP, CD, CS, Wing, 1989)
* Phoenix (LP, CD, CS, Wing Records/Polydor, 1991)
* Metamorphosis (CD, CS, Mogull Entertainment/X-ULT, 1992)
* Headclouds (LP, CD, CS, Zok/Off-Beat, 1993)
* Hidden Faces (CD, Tess, 1997)
* Creatures (CD, Metropolis/Pandaimonium, 1999; re-released, Gravitator, 2006)
* Notes from the Underground, (CD, Metropolis/Pandaimonium, 2001; re-released, Gravitator, 2007)
* Farewell (CD, Metropolis/Pandaimonium, 2003; re-released, Gravitator, 2007)
* Breaking Point (CD, Gravitator/Metropolis/Pandaimonium/Vision Music, 2006)
* In Love We Trust, (CD, Trisol/Metropolis/Gravitator, 2009)
* Darkest Hour, (CD, Metropolis Records 2011)
* Kindred Spirits, (CD, Metropolis Records 2012)
* Matters of Mind, Body & Soul, (CD, Trisol/Metropolis 2014)
* Days of Black, (CD, Trisol/Metropolis 2017)

## Referències

* ↑ Ladouceur, Liisa. Encyclopedia Gothica. ECW Press, 2011, p. 43. ISBN 1770410244.
# Albert Forner Domínguez

Albert Forner Domínguez (Silla, 1954) és un actor valencià de teatre, cinema, televisió i doblatge.
S'inicia de jove al grup local de teatre en plena transició política espanyola. El 1978 comença a actuar en la companyia Albena Teatre, interpretant Visanteta de Favara i Un enemic del poble, considerats els seus primers èxits professionals. Per la veu tan potent i peculiar, el 1990 és requerit per a locucions i doblatges de dibuixos animats a la Televisió Valenciana, participant com a actor en les primeres sèries i documentals de producció pròpia a Canal 9 i Televisió de Catalunya (TV3), com: Els savis de la Vilatrista (1992), El Parc (1994), i La camisa de la serp (1996). Des de 1992 a 2015, ha participat en 36 pel·lícules com a actor secundari o de protagonista, com va ser el personatge de Batiste l'alcalde, en la sèrie de Canal 9 Senyor Retor. Altres aparicions a destacar en cine i televisió, són: Periodistas (1998), Querido maestro (1998), La ciudad de los prodigios (1999), Pepe Carvalho (1999), Temps de silenci (2001), El comisario (2005), Autoindefinits (2005), El Nobel Severo Ochoa (2001), Agua con sal (2005), El caso Wanninkhof (2008), Pacient 33 (2007), Amar en tiempos revueltos (2008), Dioses y perros (2014), i el personatge de Cipriano Mera en Vivir de pie (2009) o el de Toni, en Cruzando el sentido, candidata als Premis Goya (2016).
Va rebre diversos premis Tirant com a intèrpret, així com un premi a la millor interpretació masculina audiovisual per "Senyor Retor" atorgat el 2012 per l'Associació d'Actors i Actrius Professionals Valencians.

## Referències

* ↑ Saragossà, Empar. «Expectació a Silla per l'actor Albert Forner». El Punt Avui, 15-03-2011. [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ «Forner Domínguez, Albert – Ideco». Institut d'Estudis Comarcals de l'Horta Sud. Arxivat de l'original el 20 gener 2018. [Consulta: 31 març 2023].
* ↑ «Biografia y filmografia de Albert Forner - Biografia de Albert Forner» (en castellà). Adictosalcine.com. [Consulta: 25 març 2023].
* ↑ «El Consell quiere más iniciativas privadas para fortalecer el teatro» (en castellà). Las Provincias, 28-03-2012. [Consulta: 25 març 2023].
# Acàcia de fulla blavenca

L'acàcia de fulla blavenca (Acacia saligna) és una espècie d'acàcia, es tracta d'un petit arbre nadiu d'Austràlia i distribuït en gran part del món. En català també pot rebre els noms de mimosa blava i mimosa de primavera.

## Morfologia

Arbre menut de fins a 8 metres d'alt, hàbit de creixement dens i desmaiat, de tronc curt. Com moltes altres espècies d'acàcies té fil·lodis en lloc de fulles veritables; aquests poden arribar a 25 cm de llarg. A la base de cada fil·lodi hi ha un nectari que secreta un suc ensucrat que atrau les formigues, que sembla protegeixen la planta d'altres insectes menjadors de fulles. Les flors són esfèriques i grogues, apareixen al principi de la primavera. El fruit és un llegum. És una planta colonitzadora que al principi pot créixer un metre a l'any.

## Usos

Com pot créixer en un ampli marge de sòls, se l'ha utilitzat per a adobat de pells, revegetació, farratge per a animals, rehabilitació de terrenys miners, tallavents, estabilització de dunes, llenya, i com a planta decorativa (també a Barcelona).
Té el perill d'esdevenir una planta invasora.

## Galeria

* Tronc
* Inflorescència
* Detall de les flors i els fil·lodis
* Flor
* Fruit
* Llavor

## Referències

* 1 2 «Acacia saligna». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 21 febrer 2022].

## Enllaços externs

* «{{{nom}}}» (en anglès). FloraBase. Departament de Medi Ambient i Conservació, Govern d'Austràlia Occidental.
* Purdue University Center for New Crops and Plants Products s.v. Acacia saligna.
* Powell, Robert. Leaf and Branch: Trees and Tall Shrubs of Perth. Perth, Western Australia: Department of Conservation and Land Management, 1990. ISBN 0-7309-3916-2.
# Ca n'Arnella (Terrassa)

Ca n'Arnella és un edifici de Terrassa (Vallès Occidental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici format per diferents cossos de diverses èpoques. El cos principal és de planta rectangular i consta de planta baixa, pis i graner. La façana principal està orientada a migdia, és perpendicular al carener i de composició simètrica, fet que es reflecteix a la teulada de vessants desiguals. Presenta portal adovellat a la planta baixa i balconada al pis. La porta està decorada amb relleus i s'uneix a la galeria de ponent, de confecció contemporània. El conjunt queda tancat al voltant d'un pati, on donen les dependències annexes així com el cos de la galeria i la capella.

## Història

Hi ha documents de la seva existència des del 1300. L'obra però ha estat molt restaurada i es coneix una reforma important del 1941.

## Referències

* 1 2 3 «Ca n'Arnella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 juliol 2015].
# Antístenes de Rodes

Antístenes de Rodes (en llatí Antisthenes, en grec antic Ἀντισθένης) fou un historiador grec que va viure a l'entorn de l'any 200 aC.
Va participar activament en la política de l'illa de Rodes i va escriure la història del seu temps, que encara que era parcial a favor de Rodes, Polibi en parla elogiosament. Plutarc esmenta un historiador de nom Antístenes Meleagris del que cita un dels seus llibres. Plini el Vell a la seva Naturalis Historia, també menciona un Antístenes que va escriure sobre les piràmides. No se sap si es tracta de la mateixa persona. Diògenes Laerci també parla d'un historiador amb el nom d'Antístenes d'Efes.

## Referències

* ↑ Antisthenes of Rhode a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 208-209
# Bettoncourt

Bettoncourt és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 96 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bettoncourt era de 96 persones. Hi havia 40 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 41 eren cases i 6 eren apartaments. Dels 41 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bettoncourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 8 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 63 persones, 49 eren actives i 14 eren inactives. De les 49 persones actives 46 estaven ocupades (28 homes i 18 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 14 persones inactives 5 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa d'informació i comunicació i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una fusteria i 1 perruqueria.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bettoncourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bettoncourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Ca n'Arch

Ca n'Arch és una obra historicista de Mataró (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal de tres cossos als quatre vents de planta baixa i dues plantes pis. L'accés s'efectua per una escala des del carrer a través d'un pati. A la planta baixa hi ha un porxo amb columnes i arcs escarsers i al primer pis una galeria coberta amb balcons amb balustre i arcs conopials. Al segon pis hi ha un terrat amb una barana de balustres i l'edificació reculada ornamentada per una cresteria.

## Referències

* ↑ «Ca n'Arch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Clarias ebriensis

Clarias ebriensis és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 31,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: des de Costa d'Ivori fins al sud-est de Nigèria.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# An

* Per a altres significats, vegeu «An (pel·lícula)».
An o Anu (sumeri: An 𒀭, 'cel'; accadi: Nu) era el déu del cel, déu principal del panteó de Sumèria fins a la meitat del segon mil·lenni. En (el 'cel') i Ki (la 'terra') serien els pares de quasi tots els altres déus. Era el rei dels déus, esperits i dimonis, i residia a les regions celestials; hauria establert el poder per jutjar els criminals. Juntament amb Enki i Enlil, formava la tríada suprema del panteó sumeri. Encara que era el déu suprem, la seva figura a la mitologia és més aviat difusa, i pren poques decisions com a déu primordial. Habitualment, Nammu és considerada la seva esposa (encara que Inanna o Ixtar d'Uruk és també considerada la seva esposa) i Enki en seria un dels fills. Després del diluvi, An i Enlil van fer Ziusudra immortal i se'l van emportar a viure a Dilmun (al golf Pèrsic).
El seu primer temple es va construir a Uruk. Se li associa el nombre seixanta, sagrat en aquesta mitologia.

## Referències

* ↑ Filoramo, Giovanni (ed.). Diccionario Akal de las religiones. Tres Cantos: Akal, 2001, p. 54. ISBN 9788446015543.
* ↑ Feliu Mateu, Lluís (ed.). Enuma Elis y otros relatos babilónicos de la Creación. Madrid: Trotta, 2021, p. 115. ISBN 9788413640266.

## Bibliografia

* Michael Jordan, Encyclopedia of Gods: Over 2500 Deities of the World. Londres: Kyle Cathie, 2002. ISBN 9781856266369

## Enllaços externs

* Religió sumèria Arxivat 2009-12-20 a Wayback Machine..
Viccionari