OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torrent d'en Barberà

El Torrent d'en Barberà o Torrent de na Bàrbara és un torrent de Mallorca que neix a Esporles, entra dins el terme municipal de Palma per la possessió de Sarrià, prop d'Establiments, i desemboca al Portitxol, vora el Molinar.
El seu recorregut és de 18 km i la seva conca ocupa 32 km². Corre per la Carretera de Valldemossa passa per sota de Son Sardina fins a arribar al camí dels Reis prop de la carretera de Sóller, travessa els polígons de Son Rossinyol, el camí de Bunyola i entra a la barriada de Rafal Vell, travessa la carretera de Sineu i la carretera de Manacor a l'altura de Son Güells i desemboca al Portitxol, a la badia de Palma.

## Referències

* ↑ Cosme Aguiló «Informe Lingüístic sobre el nom d'un torrent a la conca de Palma». CTAL, 29-09-1998 [Consulta: 31 desembre 2015].
# Vida conyugal sana

Vida conyugal sana és una pel·lícula de 1974 dirigida per Roberto Bodegas.

## Argument

El personatge interpretat per José Sacristán està obsessionat amb la publicitat (televisió, ràdio, premsa... li és igual) la seva dona es preocupa perquè hi ha un anunci que el fa canviar de personalitat...

## Repartiment

* Ana Belén... Ana
* José Sacristán... Enrique Vázquez
* Teresa Gimpera... Marita
* Alfredo Mayo... Don Alfonso
* Mari Carmen Prendes... Doña Casilda
* Antonio Ferrandis... Doctor Cruz
* Amparo Muñoz... Model Publicitària
* Josele Román... Vicky
* Nadiuska... Nati

## Producció

La pel·lícula va estar subscrita pel productor José Luis Dibildos qui va finançar una sèrie de pel·lícules a través de la productora Ágata Films, en un intent de fer un cinema socialment compromès però que fos comercial. Amb un total de set pel·lícules, totes elles comèdies i crítiques cap a una mena de convencions socials, la majoria d'aquests films van estar escrits per José Luis Garci, amb José Sacristán com una de les seves principals referències interpretatives. També comptaven amb una construcció narrativa pròxima a la screwball comedy americana, encara que amb grans diferències, per exemple, els seus personatges no estaven situats en la classe rica espanyola sinó en les noves classes mitjanes pròpies del tardofranquisme.

## Premis

* 19a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia (1974) Premi a la millor interpretació espanyola (José Sacristán).
* Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1974 al millor decorador (Ramiro Gómez)

## Referències

* ↑ Vida conyugal sana, El País, 30 d'abril de 1990
* ↑ No se pierda... Vida conyugal sana, ultimahora.es, 10 de juny de 2015
* ↑ Ana Asión Suñer Cuando el cine español buscó una tercera vía (1970-1980), p. 22, 82 i 101
* ↑ La entrega de los «Premios San Jorge», gran fiesta de confraternidad cinematográfica, La Vanguardia, 23 d'abril de 1974
* ↑ "El amor del capitán Brando" de Armiñán, primero de los premios sindicales cinematográficos 1974, ABC, 31 de gener de 1975
# Anna Raimondo

Anna Raimondo (Nàpols, 1981) és una artista italiana especialitzada en el so i el mitjà radiofònic.
La seua formació inicial fon en periodisme, però prompte començà a experimentar amb el so. Des del 2017 ha desenvolupat un projecte serial anomenat Noves fronteres del benestar de l'ecosistema vaginal, on combina la performance en espais públics amb l'oralitat. Escoltava i enregistrava les històries de dones d'arreu del món, amb especial atenció a les persones intersexe o queer.

## Referències

* ↑ «Anna Raimondo (II)». Ars Sonora. Radio C, 24-01-2017. [Consulta: 10 agost 2021].
* 1 2 3 Romero Valldecabres, Laura. «Capítol 2 - L'estetoscopi». Les cinc llunes, 09-08-2021. [Consulta: 10 agost 2021].
# Bàndicut de l'illa Ceram

El bàndicut de l'illa Ceram (Rhynchomeles prattorum) és una espècie de bàndicut, l'única del gènere Rhynchomeles. Com el seu nom indica, és originària de l'illa de Ceram.
# Adolfo Rincón de Arellano y García

Adolfo Rincón de Arellano y García (València, 11 d'octubre de 1910 - 17 de març de 2006) fou alcalde de la ciutat de València entre 1958 i 1969.
Era fill d'un metge militar i aviat es va afiliar a Falange Espanyola. En esclatar l'alçament militar de Franco, Rincón de Arellano es trobava a Roma cursant l'especialitat de cardiologia, i de seguida va tornar a Espanya per allistar-se en les tropes franquistes amb les quals va combatre al Front de Terol. Durant la guerra civil fou escollit cap provincial del nou partit per València, entrant en la ciutat amb les tropes franquistes al comandament del General Aranda. En acabar la guerra, el seu pare fou empresonat i condemnat a mort pels serveis prestats a la zona republicana. La pena capital li va ser indultada però va complir diversos mesos de presó a Montolivet.
El 1958, després de la dimissió del Marquès del Túria, Rincón de Arellano va ser designat alcalde de València. Després de discrepàncies amb la remodelació governamental de 1969 i el predomini de l'Opus Dei, va presentar la dimissió irrevocable a l'octubre d'aquest any. El seu successor, Vicente López Rosat, el va designar alcalde honorari de València. Fou procurador en de les Corts, fins que es va retirar definitivament de l'activitat pública, dedicant-se a la medicina en la seva clínica particular.

## Obres

* Valencia:1959-1967 (1969)
* Pantanos y trasvases de la Región Valenciana (2001).

## Referències

* ↑ Adolfo Rincón de Arellano, ex alcalde de Valencia, El País, 21 de març de 2006
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.471. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# Boucardicus fortistriatus

Boucardicus fortistriatus és una espècie de caragol terrestre pertanyent a la família Cyclophoridae.

## Hàbitat

Viu als boscos tropicals i subtropicals secs per damunt dels 860 m d'altitud.

## Distribució geogràfica

Es troba a Madagascar.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la fragmentació del seu hàbitat i la tala i crema dels boscos on viu.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Encyclopedia of Life (anglès)
* 1 2 3 IUCN (anglès)

## Bibliografia

* Emberton, K.C., 1997. Diversity, distribution and abundances of 80 species of minute land-snails in southern most Madagascan rainforests with a report that lowlands are richer than highlands in endemic and rare species. Biodiversity and Conservation 6: 1137-1154.
* Hilton-Taylor, C., 2000. 2000 IUCN Red List of Threatened Species. IUCN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
# V. Nanammal

V. Nanammal (Tamil: வி. நானம்மாள்) (Coimbatore, Tamil Nadu, Índia, 24 de febrer de 1920 – 26 d'octubre de 2019) fou una professora de ioga índia, la professora de més edat en exercici ja que va ensenyar fins a la seva mort als 99 anys. Va néixer a Coimbatore, i ha ensenyat un milió d'estudiants en els seus 45 anys d'exercici com a professora, amb 100 estudiants al dia. Uns 600 dels seus estudiants s'han convertit en professors de ioga.
La seva tasca ha estat reconeguda amb diversos premis a l'Índia: el premi Nari Shakti Puraskar, premi de reconeixement a les dones, el 2016 i el quart premi al mèrit civil, el Padma Shri el 2018.

## Referències

* ↑ «India's 'yoga grandma' breathes her last at 99» (en anglès). BBC, 26-10-2019.
* ↑ GovOfIndia. «Story of Smt. V Nanammal, India's oldest Yoga teacher - Padma Awardee 2018». Online Edition MyGov India. 2018, MyGov India.
* ↑ Govt. of India. «Padma Awards 2018: V. Nanammal». padmaawards.gov.in. 2018, padmaawards. Arxivat de l'original el 24 març 2018.
* ↑ K Jeshi. «Bend it like Nanammal». Online Edition of The Hindu, dated 19 June 2017. 2017, thehindu.com. Arxivat de l'original el 19 juny 2017.
* ↑ Government of India. «Nari Shakti Puraskar 2016». Online Edition of MINISTRY OF WOMEN & CHILD DEVELOPMENT. 2016, Government of India. Arxivat de l'original el 24 març 2018.
* ↑ Staff. «Photos: Illaiyaraja, Ghulam Mustafa Khan, 41 others given Padma awards». Online Edition of Zee News. 2018, Express News Service. Arxivat de l'original el 27 juliol 2018.
* ↑ Madhurima Sarkar. «V Nanammal Receives Padma Shri; The 99-Year-Old Yoga Practitioner Continues to Follow A Lifestyle Close to Nature». latestly.com. 2018, latestly.com. Arxivat de l'original el 24 març 2018.
* ↑ «Padma Awards 2018, Know the recipients». The Times of India, 20-03-2018.
* ↑ «Nanammal, the yoga grandma, wins Padma Shri». The Times of India, 26-01-2018.
* ↑ «Padma Awards 2018». Arxivat de l'original el 21 març 2018.

## Enllaços externs

* #PeoplesPadma: El president de l'Índia atorga els premis Padma 2018
* La història de Smt. V Nanammal, la professora més vella de ioga de l'Índia - Receptora del premi Padma 2018
* Documental: Bend It Like Granny - BBC News (anglès)
# Arbora & Ausonia

Arbora & Ausonia és una empresa dedicada a la fabricació i comercialització de productes absorbents als mercats d'higiene infantil i familiar, higiene femenina i d'incontinència d'adults.

## Història

Arbora Holding (empresa fundada el 1968) i Ausonia (nascuda el 1977) es fusionen el 1998 per crear Arbora & Ausonia, donant lloc a una empresa capdavantera al mercat ibèric del sector de la cura i la higiene personal. Actualment Arbora & Ausonia està participada en un 50% per Procter & Gamble, companyia multinacional de productes de consum, i en un altre 50% pel grup Agrolimen, holding nacional de projecció internacional, amb lideratge en el sector de l'alimentació.
L'activitat d'Arbora & Ausonia es desenvolupa a Espanya i Portugal, amb oficines a Barcelona (seu de les oficines centrals) i a Oeiras. Actualment té gairebé 1.300 empleats distribuïts entre les seves oficines i les seves plantes. La planta d'Arbora & Ausonia a Xixona és la indústria de la província d'Alacant amb un nombre més gran de treballadors, ja que ocupa 500 persones. La planta també ha augmentat considerablement la seva superfície, en passar dels 2.600 metres quadrats de fa trenta anys als 59.500 metres quadrats actuals. Arbora & Ausonia, propietat al 50% de la família Carulla (Grup Agrolimen) i de la multinacional Procter & Gamble, posseeix dues plantes més a Mequinensa i Montornès del Vallès.

## Marques i productes

* Bolquers infantils i tovalloletes Dodot, Kandoo i Charmin
* Compreses i protectors Evax i Ausonia
* Tampons Tampax
* Productes per a la incontinència Ausonia Evolution, Lindor i Salvacamas

## Responsabilitat Social Corporativa

Arbora & Ausonia, a través de les seves marques, divulga informació d'utilitat per a la societat relacionada amb la salut en les diverses etapes de la vida de les persones, col·labora amb especialistes i professionals de diferents àmbits i duu a terme projectes com ara “L'adolescència i tu”, juntament amb el Grup de Ginecologia de la Infància y l'Adolescència, constituït dins del marc de la Societat Espanyola de Ginecologia i Obstetrícia (SEGO), societat amb la qual ha desenvolupat l'Observatori de Salut Íntima de la Dona.
Altres acords i campanyes
* Acord de col·laboració de Dodot amb Unicef
* Campanya contra el càncer de mama d'Ausonia i l'Associació Espanyola Contra el Càncer (AECC)
* Conveni de col·laboració amb la Creu Roja

## Referències

* ↑ «L'Adolescència i tu». Arxivat de l'original el 2011-08-11. [Consulta: 30 juny 2011].
* ↑ «Arbora&Ausonia contribueix als kits de suport social de la Creu Roja». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 26 juliol 2011].
# Tractat de Brömsebro

Tractat de Brömsebro té aquests significats:
* Primer Tractat de Brömsebro (1541)
* Tractat de Brömsebro (1645) també conegut com a Pau de Brömsebro
# Victorià Ametller i Vilademunt

Victorià Ametller i Vilademunt (Banyoles, 1818 - Alcalá de Henares, 1884) era un militar i polític català progressista. Fou membre de grups polítics progressistes durant el segle xix. A la Guerra dels Matiners, Ametller fou el cap més destacat de les diverses i petites partides republicanes que lluitaren contra les partides carlines. Va arribar al grau de brigadier. Més endavant va esdevenir diputat a les Corts. Va publicar diverses obres de caràcter militar sobre l'exèrcit.

## Obres

* Los mártires de la libertad española; Madrid; 1852
* Juicio crítico de la guerra de África; Madrid; 1881
* Ideas sobre la reforma de las fuerzas armadas en España; Madrid; 1870
* Un ejército para el rey o un ejército para la pátria; Madrid; 1887

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Mestre, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998. ISBN 84-297-3521-6.
# Cal Sabater (Escarlà)

Cal Sabater és una masia del poble d'Escarlà, de l'antic terme ribagorçà de Sapira, pertanyent actualment al municipi de Tremp. És al nord d'Escarlà, a la riba esquerra de la Noguera Ribagorçana, al peu de la pista rural que relliga els pobles d'aquesta vora del riu, entre Escarlà i el Pont d'Orrit.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Acalifòidies

Les Acalyphoideae és una subfamília de la família de les Euphorbiaceae.

## Tribus

| Acalypheae Adelieae Agrostistachydeae Alchorneae Ampereae Bernardieae Caryodendreae | Chaetocarpeae Cheiloseae Chrozophoreae Clutieae Dicoelieae Epiprineae Erismantheae | Galearieae Omphaleae Pereae Plukenetieae Pogonophoreae Pycnocomeae Sphyranthereae |

## Vegeu també

* Taxonomia de les Euforbiàcies
# Bragasellus lagari

Bragasellus lagari és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica: Portugal i l'Estat espanyol.

## Referències

* ↑ Henry, J.-P. & G. Magniez, 1968. Sur la systématique et la biogéographie des Asellides. Comptes Rendus Hebdomadaires des Séances de l'Académie des Sciences, París, Série D 267: 87-89. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-09. [Consulta: 2 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Henry, J.-P. & G. Magniez, 1973. Un nouvel Asellide cavernicole d'Espagne centrale: Bragasellus lagari (Crustacea, Isopoda, Asellota). Int. J. Speleol. 5 (3-4): 273-282. «PDF».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2013-12-20 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna ibérica (castellà)
* ↑ Bellés, X., 1987. Fauna cavernícola i intersticial de la península Ibèrica i les Illes Balears. Monografies Científiques, 4. Consell Superior d'Investigacions Científiques. Editorial Moll. Mallorca. 207 pàgines. «Enllaç».

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# V-Cube 7

El V-Cube 7 és la versió de 7x7x7 del cub de Rubik. Va ser inventat per Panagiotis Verds i és produït per la seva companyia Verdes Innovations SA.
Té 218 petites peces i 1.95×10160 combinacions. Posseeix una forma lleugerament curvada ja que un cub perfecte de 7x7x7 o major tindria les seves arestes totalment exposades en girar una capa en 45°, provocant que aquestes caiguessin. Una solució diferent a aquest problema, adoptada per altres fabricants, és fer les capes exteriors més gruixudes que la resta.
El rècord mundial del cub de 7x7x7 en velocitat pertany al nord-americà Max Park, qui el va resoldre al CubingUSA Nationals 2019 (a Baltimor, Maryland, Estats Units) en un temps de 1.40.89. Amb aquest cub, també es competeix en modalitat de mitjana, on s'ha de resoldre tres cops per finalment obtenir la mitjana dels tres temps obtinguts. El rècord en aquesta modalitat, va ser aconseguit al WCA World Championship 2019 també per Max Park, qui va obtenir una mitjana de 1.50.10, després de realitzar els següents temps: 1.44.02, 1.50.94 i 1.55.33 minuts.

## Solucions

La manera més adequada de resoldre el V-Cube 7 per a principants és la mateixa que la del 5x5x5, únicament varia el nombre de peçes que s'han de treballar. Primer, s'agrupen els centres del mateix color a la cara corresponent. Després es completen les arestes, tenint en compte que poden tenir lloc dos paritats diferents, que es resolen mitjançants els corresponent algoritmes. I quan això está fet, el cub s'acaba de resoldre seguint el mateix mètode del 3x3x3, i sense més possibles casos de paritats. Hi ha altres mètodes destinats a jugadors més professionals, que són més complicats i consten d'algoritmes més complexos i diferents paritats.

## Vegeu també

* Cub de butxaca
* La venjança de Rubik
* Pyraminx
* V-Cube 6

## Referències

* ↑ «V-Cube - Speedsolving.com Wiki». [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ «V-Cube - Speedsolving.com Wiki». [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ https://www.worldcubeassociation.org/results/regions.php?regionId=&eventId=777&years=&mixed=Mixed Arxivat 2018-08-01 a Wayback Machine.
* ↑ «Max Park | World Cube Association». [Consulta: 30 març 2021].
# Arbon

«Arbon» té aquests significats:
* Arbon (Alta Garona), municipi francès al departament de l'Alta Garona (regió de Migdia-Pirineus)
* Arbon (Turgòvia), municipi cap del districte d'Arbon al Cantó de Turgòvia (Suïssa)
* Districte d'Arbon, districte del cantó suís de Turgòvia
* Arbon Valley, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Idaho
# Antístenes d'Acragant

Antístenes (en grec antic: Ἀντισθένης) va ser un personatge molt ric a Acragant a final del segle v aC.
Només és conegut per la menció que en fa Diodor de Sicília, quan posa un exemple de l'extraordinària riquesa de les persones d'aquella ciutat. Quan la seva filla es va casar, van assistir a la desfilada nupcial més de 800 carrosses.

## Referències

* ↑ Diodor, Bibliotheca historica, XIII 84.
* ↑ Antisthenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 207
# Acalypha

Acalypha L. és un gènere de plantes dins la família euforbiàcia. Conté unes 500 espècies que són herbàcies, arbusts i arbrets.
Acalypha hispida escultiva com planta ornamental per les seves flors. Acalypha bipartita és comestible a l'Àfrica.

## Distribució

La majoria de les espècies són de distribució tropical o subtropical. Amèrica té els dos terços de les espècies.

## Etimologia

Acalypha: deriva del grec akalephes = ("ortiga"), fent referència a les seves fulles.

## Espècies seleccionades

| Acalypha adenostachya Acalypha alopecuroides Acalypha amentacea Acalypha andina Acalypha aristata Acalypha australis Acalypha bipartita Acalypha guatemalensis Acalypha hispida Acalypha hontauyuensis Acalypha indica Acalypha monococca Acalypha ostryifolia Acalypha pendula Acalypha phleoides Acalypha portoricensis Acalypha radians | Acalypha raivavensis Acalypha repens Acalypha reptans Acalypha rhomboidea Acalypha rubrinervis Acalypha schimpffii Acalypha siamensis Acalypha skutchii Acalypha sonderiana Acalypha suirenbiensis Acalypha tunguraguae Acalypha umbrosa Acalypha virginica Acalypha wilkesiana |

## Referències

* ↑ Sinónimos en Kew
* ↑ Acalypha a PlantList
* ↑ «Acalypha en». World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 10 novembre 2012].
* ↑ Grubben, G.J.H. & Denton, O.A. (2004) Plant Resources of Tropical Africa 2. Vegetables. PROTA Foundation, Wageningen; Backhuys, Leiden; CTA, Wageningen.
* ↑ Charters, M. L. Acalypha. California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations.

## Bibliografia

* Pax, F. & K. Hoffmann (1924) in Engler, Adolf: Das Pflanzenreich, Heft (Fascicle)85:IV.147.XVI:Euphorbiaceae-Crotonoideae-Acalypheae-Acalyphinae, 12 [monographic revisión]

## Enllaços externs

* Acalypha Taxonomic Information System - Universidad Autónoma de Madrid
* NC State Univ Arxivat 2007-10-16 a Wayback Machine.
# Bragasellus incurvatus

Bragasellus incurvatus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Estat espanyol i Portugal a la península Ibèrica.

## Referències

* ↑ Henry, J.-P. & G. Magniez, 1968. Sur la systématique et la biogéographie des Asellides. Comptes Rendus Hebdomadaires des Séances de l'Académie des Sciences, París, Série D 267: 87-89.
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ «Bragasellus incurvatus Afonso, 1984» (en anglès). Fauna Europaea.
* ↑ Reboleira, Ana Sofia P.S.; Paulo A.V. Borges; Fernando Gonçalves; Artur R.M. Serrano i Pedro Oromí «The subterranean fauna of a biodiversity hotspot region - Portugal: an overview and its conservation». International Journal of Speleology, 40, 1, 2011, pàg. 23-37.
# Via biliar

Les vies biliars són una sèrie d'estructures semblants a tubs que porten la bilis. La bilis, és necessària per a la digestió dels aliments greixosos, és excretada pel fetge en passatges que transporten la bilis cap al conducte hepàtic comú, que s'uneix amb el conducte cístic (que transporta la bilis de la vesícula biliar) per formar el conducte biliar comú, que du finalment a l'intestí.
L'estructura completa de l'arbre de les vies biliars és el següent: canalicles biliars → canals de Hering → conductes biliars interlobulars → conductes biliars intrahepàtics → conductes hepàtics esquerre i dret s'uneixen per formar → conducte hepàtic comú, que surt del fetge i s'uneix al → conducte cístic (de la vesícula biliar) per formar → conducte biliar comú que s'uneix amb el conducte pancreàtic → formant l'ampul·la de Vater → entra al duodè.
# Ariarates II

Ariarates II Nicàtor (grec antic: Ἀριαράθης Νικάτωρ, Ariaráthēs Nikátōr, el Victoriós) era sàtrapa i rei de Capadòcia, fill d'Ariaramnes I al que va succeir en una data desconeguda abans del 281 aC.
El 281 aC, mort Seleuc I Nicàtor, va rebutjar continuar amb el tribut als Selèucides, i es va aliar amb Armènia. Però el fill de Seleuc, Antíoc I Soter ("el Salvador") va continuar l'obra del seu pare i tots els seus dominis el van reconèixer. L'any 280 aC va enviar un exèrcit a Capadòcia i va ocupar el país. Ariarates II va fugir a Armènia on va rebre l'ajut del rei Adrat. Finalment el rei sirià va accedir a nomenar sàtrapa al fill, Ariaramnes II, que no va portar pas el títol reial.
Va deixar tres fills, el més gran dels quals, Ariaramnes II, el va succeir.

## Referències

* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XXXI, 3
Viccionari
# Vahina Giocante

Vahina Giocante (30 de juny de 1981 a Orleans, Loiret) és una actriu francesa de cinema d'origen cors per part de pare i andalús per part de mare. És la companya del dissenyador francès Ora-ïto.
Havent viscut a Còrsega fins als 10 anys i després a Ais de Provença, va ser descoberta en una platja de Marsella per una directora de càsting quan tenia 14 anys; així aconseguí el seu primer paper per Marie baie des anges.
Del 1996 al 1998 va ser ballarina de l'òpera de Marsella. Durant aquest període, treballà al costat de Sandrine Bonnaire i d'Emmanuelle Béart en la pel·lícula Voleur de vie.
Ha interpretat sovint papers d'una extrema sensualitat, com per exemple amb el personatge de Lila a Lila dit ça, que descriu les primeres descobertes eròtiques de l'adolescència. Després del rodatge de Blueberry, l'expérience secrète, decideix fer una pausa i viatjar a l'Amèrica Llatina i a l'Àfrica. Al cap d'un temps, retorna per consagrar la seva carrera en diversos projectes.
També ha participat en clips musicals: el de la cançó Comme elle se donne de Jérôme Attal, al costat de l'actriu Marie Denarnaud i realitzat pel periodista i presentador de televisió Frédéric Taddeï, i el de Happy Therapy del grup de rock anglès Demon, realitzat pel seu company Ora-ïto i Arno Bani.

## Filmografia

* 1995: Marie Baie des Anges (primer paper)
* 1998: Voleur de vie
* 1999: El llibertí (Le Libertin)
* 1999: Pas de scandale
* 2000: Les fantômes de Louba
* 2001: Vivante de Sandrine Ray
* 2001: L'Algérie des chimères
* 2001: Bella ciao
* 2004: Le cadeau d'Elena
* 2004: Riviera
* 2004: Blueberry: L'experiència secreta de Jan Kounen
* 2005: Lila dit ça, de Ziad Doueri
* 2005: Nuit noire 17 octobre 1961
* 2005: La vierge et la drogue
* 2006: Un lever de rideau
* 2006: U: veu de U
* 2007: 99 francs: Sophie
* 2009: Bellamy, de Claude Chabrol: Nadia Sancho

## Enllaços externs

* La seva fitxa a IMDb Arxivat 2010-10-10 a Wayback Machine. (anglès)
* Imatge i breu informació sobre Vahina Giocante (francès)
* Web no oficial sobre Vahina Giocante (francès)
* Clip de "Happy Therapy" de Demon
* Clip de "Comme elle se donne" Jérôme Attal