OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Herbert West–Reanimator

Herbert West–Reanimator és un relat de terror paròdic escrit per H.P. Lovecraft. És la primera mostra del zombi tal com s'ha difós a la cultura popular. Va ser escrit, segons una font, entre setembre de 1921 i juny de 1922 i, segons una altra, entre octubre de 1921 i juny de 1922. Fou publicat el 1922 en sis entregues de febrer a juliol. Va ser la primera obra per la qual va cobrar.
Va ser publicat a la revista professional de temàtica còmica Home Brew, dirigida pel col·lega de Lovecraft, George Julian Houtain, amb el títol de Gruesom Tales.
Lovecraft va reconèixer no estar content amb l'obra. Solament continuà amb l'escriptura de les entregues perquè li pagaven cinc dòlars per cada entrega. A més, li desagradava el requisit de que cada entrega acabara amb una deixada en suspens, cosa que no formava part del seu estil. També cada entrega l'havia de començar amb un recordatori d'allò que havia passat anteriorment. El llibre d'assaig The book Science Fiction-The Early Years el considera una mala obra: una "obra desafortunada".

## Adaptacions

La pel·lícula fou adaptada al cinema el 1985 amb Re-Animator, dirigida per Stuart Gordon. Aquesta tingué un impacte sobre el cinema de terror d'ambientació hospitalari de la dècada de 1980.
El 1999 es publicà un audiollibre llegit per Jeffrey Combs.
L'escriptor Joshua Chaplinsky va publicar el 2015 un llibre que versiona la història de Lovecraft amb elements biogràfics del raper Kanye West. L'obra es diu Kanye West – Reanimator.

## Referències

* 1 2 Straub, 2005, p. 823.
* 1 2 Molina Foix, 2008, p. 790.
* 1 2 3 Molina Foix, 2008, p. 789.
* ↑ Boon, Kevin Alexander. «Ontological anxiety made flesh: the zombie in literature, film and culture». A: Scott, Niall. Monsters and the monstrous : myths and metaphors of enduring evil. Amsterdam: Rodopi, 2007, p. 33, 39. ISBN 978-90-420-2253-9.
* ↑ Straub, 2005, p. 828.
* ↑ Bleiler, Everett F.; Bleiler, Richard J. Science-fiction : the early years : a full description of more than 3.000 science-fiction stories from earliest times to ... 1930 .... Kent, Ohio: Kent State University Press, 1990, p. 454. ISBN 9780873384162.
* ↑ Arenas Orient, Carlos «Lovecraft y la creación de atmósferas en el cine fantástico». Ars longa: cuadernos de arte, 20, 2011, pàg. 233.
* ↑ «Review of Jeffrey Combs Reads H.P. Lovecraft’s Herbert West Re-Animator». SFFaudio, 2007 [Consulta: 29 octubre 2017].
* ↑ Collis, Clark «Yeezy gets Lovecraftian in 'Kanye West - Reanimator'». EW, 20-08-2015 [Consulta: 29 octubre 2017].

## Bibliografia

* Straub, Peter. Lovecraft: Tales. 2a ed. Nova York: Library of America, 2005. ISBN 1-931082-72-3..
* Molina Foix, Juan Antonio. «Notas». A: Narrativa completa. 4a ed. Madrid: Valdemar, 2008. ISBN 978-84-7702-529-0.

## Enllaços externs

* Text complet al The H. P. Lovecraft Archive
* Plantilla:Librivox book
# Mehmed II Celebi

Mehmed II Celebi, fou emir d'Eretna a Sivas, fill d'Ala al-Din Ali Beg.
Mort el seu pare en combat contra els amirs rebels (1380), fou proclamat emir sent menor d'edat, sota la tutela del visir Kadi Burhan al-Din. Però aquest no va trigar gaires mesos en desposar-lo i es va proclamar sultà (1381) amb Sivas com a capital; va emetre moneda i el seu nom es va llegir a la pregària del divendres (khutba).

## Referències

* ↑ Bosworth, Clifford Edmund. The New Islamic Dynasties: A Chronological and Genealogical Manual (en anglès). Edinburgh University Press, 2004, p.234. ISBN 0748621377.
# Llista de les coves més profundes del món

Aquesta llista recull les 15 coves naturals més profundes del món per distància vertical entre l'entrada superior i el punt més profund conegut. Es segueixen descobrint noves coves i moltes galeries, per la qual cosa aquesta llista es basa en els mesuraments verificats més recents a Juliol 2020.
| Posició | Cova | Profunditat (m) | Ubicació | País | Dada més recent | Observacions |
| 01 | Cova Veryovkina | 2.212 | Monts de Gagra, Massís d'Arabika | Abkhàzia (Districte de Gagra) | 2018 | Más profunda del món a Novembre 2019. Profunditat de –2.212 metres aconseguida al març de 2018 |
| 02 | Sistema Krúbera-Voronya | 2.199 | Monts de Gagra, Massís d'Arabika | Abkhàzia (Districte de Gagra) | 2016 | S'estima que pot superar els –2.700 m, però a Novembre 2019 només s'ha arribat fins als –2.197. |
| 03 | Cova de Sarma | 1.830 | Monts de Gagra, Massís d'Arabika | Abkhàzia (Districte de Gagra) | 2016 | |
| 04 | Sistema Illyuzia-Mezhonnogo-Snezhnaya | 1.760 | Monts de Bzipi, Caucas occidental | Abkhàzia (Districte de Gudauta) | 2016 | |
| 05 | Sistema Lamprechtsofen | 1.735 | Muntanyes de Leogang, serralada dels Alps | Àustria (Estat de Salzburg) | 2019 | Més profunda d'Àustria i de la Unió Europea. |
| 06 | Gouffre Mirolda | 1.733 | Massís de Giffre, Prealps francesos | França (Dpt. Alta Savoia) | 2016 | Més profunda de França. |
| 07 | Gouffre Jean-Bernard | 1617 | Massís de Giffre, Prealps francesos | França (Dpt. Alta Savoia) | 2022 | |
| 08 | Sistema del Cerro del Cuevón | 1.589 | Picos de Europa | Espanya (Astúries) | 2016 | Més profunda d'Espanya. |
| 09 | Hirlatzhöhle | 1.560 | Monts Dachstein, serralada dels Alps | Àustria (Alta Àustria) | 2019 | |
| 10 | Sistema Huautla | 1.560 | Sierra Mazateca, Sierra Madre de Oaxaca | Mèxic (Estat d'Oaxaca) | 2019 | Més profunda de Mèxic i d'Amèrica. |
| 11 | Cova Chevé | 1.536 | Sierra de Juárez, Sierra Madre de Chiapas | Mèxic (Estat d'Oaxaca) | 2019 | |
| 12 | Pantiújinskaya | 1.508 | Caucas occidental | Abkhàzia (Districte de Gudauta) | 2016 | |
| 13 | Sistema de la Cornisa (Torca Magalí) | 1.507 | Picos de Europa | Espanya (Província de Lleó) | 2016 | |
| 14 | Čehi 2 | 1.505 | Alps Julians | Eslovènia (Caríntia) | 2017 | Més profunda d'Eslovènia. |
| 15 | Sistema del Trave | 1.441 | Picos de Europa | Espanya (Astúries) | 1997 | |

## Referències

* ↑ Lyubimov, Petr. «Экспедиция в Верёвкина март 2018. Глубина пещеры достигла -2212 метров.» (en rus), 12-03-2018. [Consulta: 31 octubre 2019].
* ↑ http://www.speleogenesis.info/directory/karstbase/publication.php?id=9895 Arxivat 2020-07-11 a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 Gulden, Bob. «World's Deepest Caves» (en anglès), 06-05-2019. [Consulta: 29 octubre 2019].
# Horst Köppel

Horst Köppel (17 de maig de 1948) és un futbolista alemany. Va disputar 11 partits amb la selecció d'Alemanya.

## Estadístiques

Selecció d'Alemanya :
| Anys | Partits | Gols |
| 1968 | 3 | 0 |
| 1969 | 0 | 0 |
| 1970 | 0 | 0 |
| 1971 | 6 | 2 |
| 1972 | 0 | 0 |
| 1973 | 2 | 0 |
| Total | 11 | 2 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# John Hendley Barnhart

John Hendley Barnhart (4 d'octubre de 1871 – 11 de novembre de 1949) va ser un botànic estatunidenc especialitzat a fer biografies de botànics.

## Biografia

Barnhart nasqué a Brooklyn, Nova York. Assistí a la Universitat Wesleyan a Middletown, Connecticut i es doctorà en medicina.
El 1897 es traslladà a Jessamine, Florida.
El 1903 esdevingué ajudant d'editorial de la biblioteca del New York Botanical Garden (NYBG). El 1905 va aparèixer l'obra North American Flora, escrita per Nathaniel Lord Britton i Lucien Marcus Underwood, que ell revisà.

## Obra

* A New Utricularia from Long Island. 1907
* The Published Work of Lucien Marcus Underwood, in Bulletin of the Torrey Botanical Club 35 (1908): 17-38.
* Some American botanists of former days, 1909
* Some Fictitious Botanists, 1919
* "Sartwell, Henry Parker (1792-1867)" in American Medical Biographies, ed. Howard A. Kelly (1920)
* Biographical Notes Upon Botanists. Compiled by John Hendley Barnhart and maintained at the New York Botanical Garden Library, 1965
* Ferns of the Southeastern States. Descriptions of the fern-plants growing naturally in the state south of the Virginia-Kentucky state line and east of the Mississippi river (with John Kunkel Small, 1938)

## Referències

* ↑ Gleaston, H. A. John Hendley Barnhart—An appreciation. Journal of the New York Botanical Garden August, 1950 p. 173.
* ↑ 1900 US Federal census, New York > Westchester > Greenburgh > District 0072 > 30
* ↑ J.H. Barnhart Dies; Botanical Garden Official. New York Herald Tribune, 12 Nov 1949
* ↑ Rickett, H.W. John Hendley Barnhart, Bulletin of the Torrey Botanical Club, 77:163-175, 1950.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Festes del Raval

Les Festes del Raval del Raval de Barcelona del Ciutat Vella de Barcelona se celebren el cap de setmana anterior a la festivitat de la Mare de Déu del Carme, patrona de la principal parròquia del barri, ja que les festes es fan en honor seu. La festa major del Raval l'organitza l'Associació de Veïns del Carme i compta amb un bon nombre d'activitats per a totes les edats i gustos: música i balls, havaneres, activitats infantils, àpats populars, teatre, gegants, diables, castellers, competicions esportives i fins i tot una cursa de patins que ha agafat anomenada aquests últims anys. D'ençà del 1983 també s'hi fa una mostra d'artesans i botiguers, promoguda pels comerciants del barri.

## Activitats destacades

* Espectacle pirotècnic i tabalada. L'última nit de celebracions s'hi fa una gran tabalada amb mostra de foc, organitzada per colles de diables de la Ciutat Vella i amb la participació de més grups convidats. En acabat, una gran traca anuncia la fi de la festa i acomiada els veïns i veïnes fins a l'any vinent.
* Diada castellera. La festa major del Raval inclou una jornada castellera el diumenge. Es fa a la Rambla del Raval i hi participen tot de colles convidades, tant de la ciutat com de la rodalia.
* Diada bastonera. Les colles bastoneres barcelonines i de tot el país tenen una estona de protagonisme dins la festa major del Raval. Ja fa uns quants anys que hi fan una gran diada, amb una desfilada de les colles pels carrers del barri que s'acaba a la plaça de Vázquez Montalbán, on cada grup fa una demostració dels balls més representatius.
* Ball i cercavila de gegants. La imatgeria festiva popular és un component important de les festes, que inclouen una cercavila encapçalada pels gegants Ramon i Lola, la gegantona Quimeta Àngels i el nan Manolito. Després, un ball conjunt de les figures posa fi a l'acte.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Festes del Raval». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Herbert Wiedermann

Herbert Wiedermann (Steindorf am Ossiacher See, 1 de novembre de 1927) és un piragüista en aigües tranquil·les austríac, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on va disputar dues proves del programa de piragüisme. Formant equip amb Max Raub va guanyar la medalla de bronze en la prova del K-2, 1.000 metres, mentre en la del K-2, 10.000 metres foren quarts. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, revalidà, amb el mateix company, la medalla de bronze en la prova del K-2, 1.000 metres. El 1960, a Roma, disputà els seus tercers i darrers Jocs, però amb uns resultats força més discrets, ja que no aconseguí classificar-se per la final en cap de les dues proves disputades.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del Món en aigües tranquil·les, una d'or i tres de bronze, entre les edicions del 1950 i 1954.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Herbert Wiedermann». [Consulta: 15 juny 2023].
# Luis Rojas

Luis Rojas és el nom dels següents personatges:
* Luis Rojas (1871-1949), advocat, periodista, i polític mexicà.
* Luis Rojas (1857-1942), il·lustrador i caricaturista xilè.
* Luis Rojas (n. 1990), futbolista xilè.
* Luis Rojas (n. 1943), psiquiatre espanyol.
* Luis Rojas (n. 1954), futbolista xilè de les dècades dels 70 i 80.
* Luis Rojas (n. 1975), jugador d'escacs xilè.
# Infineon Technologies

Infineon Technologies AG és un fabricant alemany de semiconductors fundat el 1999, quan es van separar les operacions de semiconductors de l'antiga empresa matriu Siemens AG. Infineon té uns 50.280 empleats i és un dels deu fabricants de semiconductors més grans del món. L'any fiscal 2021, la companyia va assolir unes vendes d'11.060 milions d'euros. Infineon va comprar Cypress Semiconductor l'abril de 2020.
Infineon comercialitza semiconductors i sistemes per als sectors de l'automoció, industrial i multimercat, així com targetes amb xip i productes de seguretat. Infineon té filials als EUA a Milpitas, Califòrnia, i a la regió Àsia-Pacífic, a Singapur i Tòquio, Japó.
Infineon té diverses instal·lacions a Europa, una a Dresden. El segment d'alta potència d'Infineon es troba a Warstein, Alemanya; Villach i Graz a Àustria; Cegléd a Hongria; i Itàlia. També gestiona centres d'R+D a França, Singapur, Romania, Taiwan, Regne Unit, Ucraïna i l'Índia, així com unitats de fabricació a Singapur, Malàisia, Indonèsia i la Xina. També hi ha un centre de serveis compartits a Maia, Portugal.
Infineon cotitza a l'índex DAX de la Borsa de Frankfurt.
El 2010, es va iniciar un concurs de poders abans de la propera junta d'accionistes sobre si el membre del consell Klaus Wucherer podria entrar a l'oficina del president després de la jubilació de l'actual president Max Dietrich Kley.
Després de diverses reestructuracions, Infineon avui comprèn quatre àrees de negoci: Automoció (ATV), Control de potència industrial (IPC), Sistemes d'alimentació i sensors (PSS), Sistemes segurs connectats (CSS).

## Referències

* ↑ «Infineon Technologies AG (IFNNY) Stock Price, News, Quote & History - Yahoo Finance» (en anglès). https://finance.yahoo.com.+[Consulta: 22 octubre 2022].
* 1 2 Infineon Technologies. «Key Figures 2021» (en anglès). infineon.com. [Consulta: 6 gener 2022].
* 1 2 «Company Presentation June 2020» (en anglès). Infineon. https://www.infineon.com,+09-06-2020. Arxivat de l'original el 2020-06-09. [Consulta: 9 juny 2020].
* ↑ «Infineon Site in Ukraine». Infineon Technologies. [Consulta: 31 December 2021].
* ↑ «Arunjai Mittal Becomes Management Board Member Responsible for Sales, Marketing and Strategy Development at Infineon - Industrial & Multimarket Business Divided into Two Divisions - Infineon Technologies» (en anglès). http://www.infineon.com.
* ↑ «Annual Report 2018» (en anglès). Infineon Technologies. [Consulta: 13 December 2018].
# Firm

Firm és el nom dels següents personatges:
* Ploti Firm, amic i general d'Otó
* Nom de dos usurpadors del tron imperial romà:
** Marc Firm usurpador cap als anys 272-273
** Firm, usurpador entre el 372 i el 375.
Viccionari
# Juan Granell Pascual

Juan Granell Pascual (Borriana, 1902 - Madrid, 31 de desembre de 1962) fou un polític valencià, diputat a les Corts de la Segona República i procurador en Corts
Treballà com a enginyer mecànic electricista i políticament fou un dels principals dirigents del carlisme al País Valencià, com a president del Comitè provincial de la Comunió Tradicionalista a Castelló. A les eleccions generals espanyoles de 1933 fou elegit diputat per la província de Castelló dins la Unió de Dretes.
Durant la guerra civil espanyola va donar suport al règim franquista, i el 1940 fou nomenat governador civil de Bilbao i cap local de la Falange en substitució de José María de Oriol y Urquijo. Posteriorment fou nomenat cap de premsa de l'ajuntament de València, Sotssecretari del Ministeri d'Indústria i Energia en 1943 i d'Endesa en 1952. Fou procurador en Corts de 1943 a 1949.

## Referències

* 1 2 http://hemeroteca.abc.es/nav/Navigate.exe/hemeroteca/madrid/abc/1963/01/01/066.html
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Aproximación a la Falange en el País Vasco
* ↑ En la residencia del Jefe del Estado, ABC, 27 d'abril de 1941
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.266. ISBN 9788495484802.
# Francesc de Cortada i Sellers

Francesc de Cortada i Sellers (Vic, segle XVII — segle xviii) fou un militar austriacista, germà de Joan Baptista de Cortada i Sellers. Era ciutadà honrat de Barcelona, participà en la Guerra de Successió Espanyola en els combats de Manresa i Barcelona i en la presa de Montjuïc de 1706. Ascendí a sergent major i lluità a la plana de Vic i a l'Empordà. El 1713 fou nomenat coronel pel govern provisional català però, en ser contrari a la continuació de la guerra, renuncià al nomenament i emigrà a l'Arxiducat d'Àustria. En acabar la guerra li foren confiscats tots els seus béns. Part de la seva documentació es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya, dins del fons familiar "Llinatge Oriola-Cortada, comtes de la Vall de Merlès".

## Referències

* ↑ «Francesc de Cortada i Sellers». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Arxiu Nacional de Catalunya. Fitxa de fons. FONS ANC1-169 / LLINATGE ORIOLA-CORTADA, COMTES DE LA VALL DE MERLÈS
# Heinz-Harald Frentzen

Heinz-Harald Frentzen nascut el 18 de maig del 1967 a Mönchengladbach (Alemanya). Posseeix també la nacionalitat espanyola per la seva mare i parla perfectament el castellà.
Va començar amb els karts animat pel seu pare, passant a la Fórmula Opel i disputant el 1989 la Formula 3 acabant empatat al subcampionat amb Michael Schumacher. Tot seguit, Bernie Ecclestone que volia un pilot alemany a la Formula 1 va fer unes proves de selecció a les que Schumacher va fer fora de la pista a Frentzen i va aconseguir la victòria, guanyant-se la plaça a la Formula 1.
Frentzen va córrer el mundial de Formula 3000 i el campionat del Japó de la mateixa categoria, fins que, el 1994 va debutar amb l'escuderia Sauber. Després va pilotar per Williams, Jordan, Prost i Arrows.
La seva primera carrera va ser el Gran Premi d'Alemanya del 1994 i l'última va ser el Gran Premi del Japó del 2003.

## Palmarès

* Millor classificació al campionat del món: 2n 1997 i 3r 1999
* Curses : 156
* Victòries : 3
* Pòdiums : 18 (3 primers, 3 segons i 12 tercers)
* Poles : 2
# Luis Romero Pérez

Luis Romero Pérez (Arcila, Marroc, 5 de novembre de 1921 - Barcelona, 2 de maig de 2008) fou un púgil marroquí criat i educat a Barcelona.

## Biografia

Luis Romero fou en el seu dia el boxejador més popular d'Espanya, campió continental i aspirant al títol mundial, en l'àmbit nacional va tenir com a gran rival a Luis de Santiago que igual que Romero tenia seguidors incondicionals.
El 1927 s'instal·là a Barcelona amb la seva família, modests emigrants. I en finalitzar la guerra civil el 1941 s'inicià com a boxejador amateur en la categoria dels pesos gall. L'any següent el 1942 passà al professionalisme, i ben aviat es convertí en l'ídol de l'afecció barcelonina. Es proclamà campió d'Espanya del pesos gall el 1945 i del pes ploma el 1946, categoria, aquesta última, en la qual va sostenir combats èpics amb el madrileny Luis de Santiago, també pes ploma.
Amb un important rècord de victòries per K.O., el 1949 va poder disputar el títol d'Europa dels pesos gall a Barcelona, enfront del seu posseïdor, l'italià Guido Ferracini, al que derrotà per K.O. en el sèptim assalt. Rere una campanya amb nombroses victòries, entre elles enfront del britànic Dany O'Sullivan, la Federació Internacional obligà al campió mundial, el sud-africà Vic Towell, el qual refugia l'enfrontament, a defensar la seva corona contra Romero. El combat celebrat el 1951, a Johannesburg, finalitzà amb una discutida victòria de Towell als punts.
Luis Romero es retirà el 1958, i durant un temps regentà un gimnàs pugilístic.
Va rebre el premi al millor esportista espanyol de l'any de Mundo Deportivo l'any 1949.

## Referències

* ↑ «Luis Romero». Boxrec [Consulta: 4 febrer 2016].
* ↑ FALLECE LUIS ROMERO, EL GRAN ÍDOLO DE LA POSGUERRA ESPAÑOLA
* ↑ «Palmarés hombres Palmarés mujeres». Mundo Deportivo, 27-01-2014. [Consulta: 17 gener 2016].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apendix A-Z, pàg. 1168 (ISBN 84-239-7591-6)

## Enllaços externs

* Boxeador Luis Romero, el acorazado de bolsillo a Youtube
# I Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya

Els I Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya foren convocats pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya el 1982. Aquests premis tenien la doble missió d'estimular la quantitat i abonar la normalització lingüística, a part dels ajuts institucionals que rebien totes les pel·lícules fetes per productores de cinema catalanes. Hi podien participar tots els films produïts a Catalunya i estrenats en català entre el 30 d'octubre de 1981 i el 30 de setembre de 1982. Es van concedir un total de 7 premis, tots amb dotació econòmica, per un total de 10 milions de pessetes. A més també es va entregar un premi especial, sense dotació econòmica.
La cerimònia d'entrega va tenir lloc a l'Hotel Ritz de Barcelona el 18 d'octubre de 1982, coincident amb la cerimònia de clausura de la Setmana del Cinema, i foren entregats pel conseller de cultura Max Cahner.

## Guardons

| Categoria | Premiat | Premi |
| Premi al millor llargmetratge | La plaça del diamant de Francesc Betriu (Figaro Films) | 5.000.000 ptes |
| Premi al millor curtmetratge | Així s'acaba la vida i comencem a sobreviure de Ferran Llagostera i Coll | 1.000.000 pts |
| Premi a la persona, grup o institució que més s'han distingit a fomentar el cinema autòcton | Casal del Mestre de Santa Coloma | 500.000 pts |
| Premi a la millor tasca professional | Sílvia Munt | 500.000 pts |
| Premi a la millor sala exhibidora de Barcelona ciutat | Cine Florida | 1.000.000 pts |
| Premi a la millor sala exhibidora de fora de Barcelona | Cinema Principal de Terrassa | 1.000.000 pts |
| Premi a la distribuïdora més atenta a la llengua catalana | Profilmar | 1.000.000 pts |
| Premi especial com a reconeixement a la tasca realitzada durant la República | Ramon Biadiu i Cuadrench Albert Gasset i Nicolau | - |

## Referències

* ↑ Els Premis de Cinematografia de la Generalitat Arxivat 2021-11-23 a Wayback Machine. a la pàgina 138 la Memòria del Departament de Cultura de la Generalitat 1980-1982
* ↑ Premio Para los mejores del cine, La Vanguardia, 19 d'octubre de 1982
* ↑ 'La plaza del diamante' ganó el primer premio de la Semana del Cine, El País, 19 d'octubre de 1982

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 1981
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1981
* 26a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
# Fidel de Mèrida

* Per a altres significats, vegeu «Fidel de Sigmaringen».
Fidel de Mèrida fou bisbe de Mèrida (Badajoz) entre 560 i 571. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes com un dels Sants Pares de Mèrida.

## Biografia

Fidel era un jove mercader d'origen grec. Visitant Mèrida amb uns mercaders grecs, va conèixer el bisbe Pau de Mèrida, també grec, i en parlar amb ell van saber que Fidel era fill d'una germana de Pau, cosa que no coneixien. Va triar fer vida religiosa i es va fer prevere i estudià teologia i lletres sagrades. A la mort de Pau fou nomenat bisbe de la ciutat. Va fer restaurar la basílica de Santa Ierusalem, que dedicà a Santa Maria i convertí en catedral, i edificà el palau episcopal.
Va destacar per la seva caritat i humilitat. Morí cap al 571 i fou succeït per Massona de Mèrida, que el va fer sebollir amb el seu oncle a la catedral. Pau el Diaca en parla a les Vides dels pares de Mèrida (570).

## Bibliografia

* Enrique Flórz. España sagrada: theatro geographico-historico de la iglesia de España. Madrid: Marín, 1756. Vol. 13, De la Lusitania antigua en común, y de su metrópoli Mérida en particular, p. 175, "Fidel".