OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Johann Adam Pollich

Johann Adam Pollich o Johan Adam Pollich (1 de gener de 1741, Kaiserslautern – 24 de febrer de 1780) va ser un metge, botànic i entomòleg alemany.
Va estudiar medicina a Estrasburg,i després de graduar-se va practicar la medicina per un curt període. A partir de 1764 va dedicar les seves energies a les ciències naturals. El 1776 va publicar el primer volum d'Historia plantarum in Palatinatu, seguit pels volums II i III l'any següent. A causa de les seves excel·lents descripcions de les plantes, aquest treball va ser molt elogiat pels contemporanis de Pollich.

## Obra

* 1763: Dissertatio physiologico-medica de nutrimento incremento statu ac decremento corporis humani. 20 S. Argentorati: Heitz (Dissertació mèdica)
* 1776-1777: Historia plantarum in Palatinatu electorali sponte nascentium incepta, secundum systema sexuale digesta. Bd. 1 : 454 S.; Bd. 2: 664 S.; Bd. 3: 320 S. - Mannhemii, apud Christian Friedrich Schwan (1733-1815).
* 1779: Beschreibung einiger Insecten, die noch im Linné’schen System fehlen und um Weilburg vorkommen.
* 1781: Von den Insecten die in Linne's Natursystem nicht befindlich sind. Bemerk. Kuhrpfälz. phys.-oek. Ges., 1779: 252-287.
* 1783: Descriptio insectorum Palatinorum. Act. Leopoldina VII.

## Enllaços externs

* http://www.pollichia.de/
* IPNI Llista dels tàxons descrits per Pollich.

## Referències

* G. H. Müller: Johann Adam Pollich (1741-1780). 'Medicinae Doctor' und Pflanzengeograph der Pfalz. Eine Studie anhand bisher unbekannter Briefe, Dokumente und Schriften Pollichia Buch Nr. 21, 176 S. Bad Dürkheim, 1990.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Fianelita

La fianelita és un mineral de la classe dels vanadats. Rep el seu nom de la seva localitat tipus, la mina Fianel, a Suïssa.

## Característiques

La fianelita és un vanadat de fórmula química Mn₂$^{2+}$((V,As)₂O₇)·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1995. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fianelita pertany a «08.FC - Polifosfats, poliarsenats i [4]-polivanadats, només amb H₂O» juntament amb els següents minerals: canafita, pintadoïta, arnhemita, wooldridgeïta i kanonerovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Fianel, a Ausserferrera, a la vall de Ferrera (Grischun, Suïssa). També ha estat descrita a la mina Komatsu, a Hannou (Regió de Kanto, Japó). Sol trobar-se associada a altres minerals com: medaïta, palenzonaïta, saneroïta, pirobelonita, parsettensita, rodocrosita, kutnohorita, aegirina i quars.

## Referències

* ↑ «Fianelite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 setembre 2016].
* ↑ «Fianelite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 17 setembre 2016].
# GIV-6546

La GIV-6546, denominada Avinguda del Mar, és una carretera antigament anomenada provincial que comunica la vila de Palafrugell amb els pobles de Calella de Palafrugell i Llafranc, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. Les lletres GI corresponen a la demarcació territorial de Girona i la V al seu antic caràcter de veïnal.
Té l'origen a l'extrem sud-est de la vila de Palafrugell, a la Plaça de Josep Pallach, des d'on surt cap al sud-est, per l'Avinguda del Mar, paral·lela pel costat de llevant de la carretera GIP-6543, estreta i amb poc trànsit. De fet, la GIV-6546 és un desdoblament de l'anterior. Té un traçat recte i ample, de primer cap al sud-est i després cap al sud-sud-est, i arriba a la Plaça del Doctor Trueta, entremig de Calella de Palafrugell, que queda a ponent, i de Llafranc, a llevant.

## Enllaços externs

* La GIV-6546 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Marmotinis

Els marmotinis (Marmotini) són aquells membres de la família Sciuridae més estretament relacionats amb el gènere Marmota. Contenen sis gèneres vivents. Dintre d'aquest grup es troben Marmota, Tamias, Spermophilus, i els gossos de les praderies (Cynomys). Varien molt en mida i hàbits, se sostenen en les potes de darrere i s'alcen durant molt de temps. Tendeixen a ser més gregaris que altres esquirols i molts viuen en colònies amb estructura social.
Els del gènere Tamias passen temps dalt dels arbres i es consideren de vegades dins una tribu pròpia (Tamiini).

## Evolució i sistemàtica

Palaeosciurus d'Europa és el marmotini més antic conegut. Els primers fòssils daten del principi de l'Oligocè (fa més de 30 milions d'anys) i el gènere persistí probablement fins a mitjans del Miocè, fa 15 milions d'anys.
Els marmotinis es dispersaren d'Euràsia a Nord-amèrica pel pont de Bering o Groenlàndia, que aleshores eren hàbitats de clima temperat.

### Subtribus i gèneres

Gèneres basals i incertae sedis:
* Palaeosciurus †
* Sciurotamias (Xina)
Subtribu Marmotina: marmotes
* Arctomyoides †
* Marmota
* Miospermophilus †
* Paenemarmota †
* Palaearctomys †
* Protospermophilus †
* Ictidomys
Subtribu Spermophilina: Esquirols de terra pròpiament dits
* Ammospermophilus
* Cynomys (Gos de les praderies)
* Spermophilinus †
* Infratribu Spermophilus
** Callospermophilus
** Notocitellus
** Otospermophilus
** Poliocitellus
** Spermophilus
** Urocitellus
** Xerospermophilus
Subtribu Tamiina:
* Nototamias †
* Infratribu Tamias
** Eutamias
** Neotamias
** Tamias

## Vegeu també

* Esquirol
* Esquirol moruna

## Referències

* ↑ Thorington, R.W.; Hoffmann, R.S.. «Family Sciuridae». A: Mammal Species of the World—A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005, p. 754–818.
* 1 2 Steppan, Scott J.; Storz, B.L.; Hoffmann, R.S. «Nuclear DNA phylogeny of the squirrels (Mammalia: Rodentia) and the evolution of arboreality from c-myc and RAG1» (PDF) (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 30, 3, 2004, pàg. 703–719. DOI: 10.1016/S1055-7903(03)00204-5.
* ↑ Entrada «Palaeosciurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Helgen, Kristofer M., Cole, F. Russel; Helgen, Lauren E., and Wilson, Don E «Generic Revision in the Holarctic Ground Squirrel Genus Spermophilus». Journal of Mammalogy, 90, 2, 2009, pàg. 270–305. DOI: 10.1644/07-MAMM-A-309.1.

## Enllaços externs

* California Ground Squirrel (anglès)
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Llista de guardonats del Prix de Lausanne Apprentice Scholarship

A continuació es detallen els premiats en el Premi de Lausanne en la categoria de Apprenticeship (Apprentice Scholarship) ó Premi de taller escolar com a aprenent a Lausanne, des de 1999:
| Any | Guardonat | Escola | Nacionalitat |
| 2015 | Julian MacKay | | Estats Units |
| 2015 | Rina Kanehara | | Japó |
| 2015 | Miguel Pinheiro | | Portugal |
| 2015 | Mitsuru Ito | | Japó |
| 2015 | Jisoo Park | | Corea del Sud |
| 2015 | Harrison Lee | | Austràlia |
| 2014 | Precious Adams | Bolshoi Ballet Academy, Moscou | Estats Units |
| 2014 | David Fernando Navarro Yudes | Princess Grace Academy, Montecarlo | Espanya |
| 2014 | Garegin Pogossian | Conservatoire National Supérieur de Musique et de dance, Lió | França |
| 2014 | Mikio Kato | Princess Grace Academy, Montecarlo | Japó |
| 2013 | Adhonay Silva | | Brasil |
| 2013 | Francisco Sebastião | | Portugal |
| 2013 | Joel Woellner | | Austràlia |
| 2013 | Li Wentao | | Xile |
| 2013 | Masaya Yamamoto | | Japó |
| 2012 | Edson Barbosa | | Brasil |
| 2012 | Le Wang | | Xile |
| 2012 | Madoka Sugai | | Japó |
| 2012 | Michael Gruenecker | | Alemanya |
| 2012 | Mingxuan Wang | | Xile |
| 2012 | Sonia Vinograd | | Espanya |
| 2011 | Mayara Magri | | Brasil |
| 2010 | Aaron Sharratt | | Estats Units |
| 2010 | Cristian Emanuel Amuchastegui | | Argentina |
| 2010 | Francisco Mungamba Reina | | Espanya |
| 2010 | Lewis Turner | | Regne Unit |
| 2009 | Rina Nemoto | | Japó |
| 2009 | Sebastian Concha Vinet | | Chili |
| 2009 | Tatsuki Takada | | Japó |
| 2008 | Irlan Silva | | Brasil |
| 2008 | Kyle Davis | | Estats Units |
| 2007 | Mai Kono | | Japó |
| 2006 | Sergiy Polunin | | Ucraïna |
| 2005 | Jin Young Won | | Corea del Sud |
| 2004 | Alex Wong | | Canadà |
| 2004 | Andriy Pisaryev | | Ucraïna |
| 2004 | Gakuro Matsui | | Japó |
| 2003 | Celisa Diuana | | Brasil |
| 2003 | Keigo Fukuda | | Japó |
| 2003 | Sung Min Kim | | Corea del Sud |
| 2002 | Dinu Tamazlacaru | | Moldàvia |
| 2002 | Maria Kochetkova | | Rússia |
| 2002 | Vitali Safronkine | | Rússia |
| 2002 | Yuhui Choe | | Corea del Sud |
| 2001 | Misa Kuranaga | | Japó |
| 2001 | Natalia Domratcheva | | Ucraïna |
| 2001 | Ryoichi Hirano | | Japó |
| 2001 | Sarawanee Tanatanit | | Tailàndia |
| 2000 | Jeroen Verbruggen | | Bèlgica |
| 2000 | Masayoshi Onuki | | Japó |
| 1999 | Davit Karapetyan | | Armènia |
| 1999 | Kenta Kojiri | | Japó |
| 1999 | Pierre Pontvianne | | França |

## Referències

* ↑ «Price Winners». Lausanne, Switzerland: Web Prix de Lausanne. Arxivat de l'original el 2014-08-09. [Consulta: 24 març 2014].
# Horný Bar

Horný Bar és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1245.
# José María Carbonell Martínez

José María Carbonell Martínez (Santa Fe de Bogota, 3 de febrer de 1778 - 19 de juny de 1816) fou un polític colombià i un heroi de la resistència colombiana contra la reconquesta espanyola de Nova Granada. Fill de José Carbonell i de María Josefa Martínez Valderrama, va començar els seus estudis al Colegio Mayor de San Bartolomé. Després va treballar a la Expedición Botánica com amanuense de l'expedició sota les ordres de Sinforoso Mutis. Va escriure com amanuense la Història de los árboles de la quina, obra pòstuma del savi José Celestino Mutis. L'ambient de llibertat i d'independència que es vivia a l'Expedició Botànica va ser essencial en el pensament i l'acció de Carbonell que creia el més important d'una revolució era l'acció del poble. Va ser un dels més actius i decisius participants de la revolució contra els espanyols que es va produir a Colòmbia el 20 de juliol de 1810. Fou penjat el 19 de juny de 1816 a la Huerta de Jaime, a Bogotá.
El 24 de novembre de 2009, amb la finalitat de celebrar els dos cents anys de la independència de Colòmbia, el 20 de juliol de 2010, va aparèixer en una sèrie de segells postals representant diversos herois d'aquesta època.

## Referències

* ↑ Javier López Ocampo. «Ficha bibliográfica de José María Carbonell». [Consulta: 10-10-2012.].
* ↑ Ocampo López, Javier. «Carbonell, “el chispero de la revolución” en Colombia |» (en castellà). Agencia de Informaciones Mercosur (AIM). Arxivat de l'original el 2016-06-11. [Consulta: 5 juny 2017].
* ↑ Gerardo López-Jurado. «Emisión: Primera Serie del Bicentenario de la Independencia». Afitecol. [Consulta: 10-10-2012.].

## Vegeu també

* Història de Colòmbia
* Guerres d'independència hispanoamericanes

## Enllaços externs

* «Carbonell, José María» (en castellà). Banco de la República. [Consulta: 5 juny 2017].
# Fonotefrita

La fonotefrita és una roca volcànica fortament alcalina amb una composició entre fonolita i tefrita. Aquesta roca ígnia inusual conté entre 7% i 12% de contingut de minerals alcalins (Na₂O i K₂O) i d'entre 45% i 53% de contingut de sílice (SiO₂) (vegeu Classificació TAS). Es pot descriure com una fonolita màfica o una tefrita potàssica.
S'han identificat a l'Antàrtida, Amèrica del Nord i Àfrica, fluxos de lava i cons volcànics de fonotefrita.

## Referències

* ↑ «Unusual Lava Types». Strongly Alkaline Lavas. San Diego State University. Arxivat de l'original el 2016-10-13. [Consulta: 11 setembre 2016].
* ↑ P. Esser, Richard; R. Kyle, Philip; McIntosh, William C. «$^{40}$Ar/$^{39}$Ar dating of the eruptive history of Mount Erebus, Antarctica: volcano evolution». Bulletin of Volcanology. Springer, 2004.
* ↑ Kuehn, Christian; Guest, Bernard; K. Russell, James; A. Benowitz, Jeff «The Satah Mountain and Baldface Mountain volcanic fields: Pleistocene hot spot volcanism in the Anahim Volcanic Belt, west-central British Columbia, Canada». Bulletin of Volcanology. Springer, 2015, pàg. 8.
* ↑ Berger, J.; Ennih, N.; Mercier, J.-C. C.; Liégeois, J.-P.; Demaiffe, D. «The role of fractional crystallization and late-stage peralkaline melt segregation in the mineralogical evolution of Cenozoic nephelinites/phonolites from Saghro (SE Morocco)». Mineralogical Magazine. Mineralogical Society of Great Britain and Ireland, 73, 2009. ISSN: 1471-8022.

## Vegeu també

* Classificació TAS
# GIV-5313

La GIV-5313 és una carretera antigament anomenada provincial, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. Les lletres GI corresponen a la demarcació territorial de Girona i la V al seu antic caràcter de veïnal. Discorre pels termes municipals de Sant Gregori i de Canet d'Adri, a la comarca del Gironès.
Té l'origen al costat de llevant de Ca l'Espígol, des d'on davalla cap al sud, passa per Canet d'Adri en menys de dos quilòmetres,
# Gruppi d'Azione Patriottica

Els Grups d'Acció Patriòtica (GAP), formats pel comandament general de les Brigades Garibaldi a finals d'octubre de 1943, eren petits grups de partisans que van néixer per iniciativa del Partit Comunista Italià per operar principalment a la ciutat, basant-se en el experiència de la Resistència francesa. Els militants del GAP eren anomenats "gappisti". Per extensió, les menys nombroses unitats ciutadanes socialistes i partidistes accionistes també es van anomenar GAP.

## Referències

* ↑ da Istituto Storico Modena Arxivat 2008-06-09 a Wayback Machine.
# Marmí

Marmí és un masia situada al municipi de Castellar de la Ribera, a la comarca catalana del Solsonès.
L'any 1394 apareix escrita com a Mirmir.

## Enllaços externs

* Fototeca del Solsonès: Article referit a aquesta masia

## Referències

* ↑ Bach i Riu, Antoni. Masies del Solsonès. Solsona: Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995, p. 60. D. Legal: L-418/95.
# Hikmet Kıvılcımlı

Hikmet Ali Kıvılcımlı, més conegut com a Hikmet Kıvılcımlı, (Pristina, Imperi Otomà, 1902 – Belgrad, RFS Iugoslàvia, 11 d'octubre de 1971) fou un escriptor, publicista, traductor i militant comunista turc. Va ser el fundador del Vatan Partisi (VP).

## Carrera

Va graduar-se del Liceu de Vefa en Fatih, Istanbul i va estudiar medicina a l'Academia Mèdica Militar d'Istanbul. Va ser membre del Partit Comunista de Turquia (PCT) a principis de 1920. Va publicar al diari Aydınlık l'any 1925.
Entre 1925 i 1950 va ser arrestat i empresonat diverses vegades. Va criticar el PCT per la seva política cap a l'administració del Partit Demòcrata a la dècada de 1950. Va ser fundador del Vatan Partisi l'any 1954, i fundador i director de l'editorial Tarihsel Maddecilik Yayınları (Editorial Materialisme històric en turc) el 1965, que va publicar molts dels seus treballs. Va fundar la İşsizlik ve Pahalılıkla Savaş Derneği (Associació de Lluita contra l'Atur i Alça de preus, İPSD) el 1968.

## Publicacions

Entre les seves publicacions està Türkiye Işçi Sinifinin Sosyal Varliği ("L'existència social de la classe treballadora turca"), 1935; Tarih, Devrim, Sosyalizm ("Història, revolució, socialisme"), 1965; la seva obra magna, Tarih Tezi ("La tesi de la història"), 1974; i Yol: TKP'nin elestirel tarihi ("El camí. Història crítica del Partit Comunista de Turquia"), que consisteix en una sèrie de textos, escrits pel comitè central del PCT el 1932, publicat el 1979-82. Va contribuir amb un gran nombre d'articles a revistes i periòdics com Aydinlik, Sosyalist, Türk Solu, i Ant entre 1965 i 1971. Després de la seva mort, Fuat Fegan va esdevenir la persona encarregada de custodiar els papers i l'herència política de Kıvılcımlı.

## Referències

* ↑ «Ölümünün 50. yılında Kıvılcımlı’nın mirası» (en turc). Gazete Duvar, 02-07-2021 [Consulta: 14 novembre 2021]. «[Kıvılcımlı] 1954 yılında Vatan Partisi’ni kurar // (català) [Kıvılcımlı] va fundar el Vatan Partisi el 1954»
* ↑ Öcalan, 2013, p. 81.
* ↑ Ulus, Özgür Mutlu. The Army and the Radical Left in Turkey: Military Coups, Socialist Revolution and Kemalism (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2010. ISBN 9780857738677 [Consulta: 14 novembre 2021]. «Kıvılcımlı was also one of the founders of İşsizlik ve Pahalılıkla Savaş Derneği [Society for Struggle against Unemployment and Cost of Living: IPSD]. The IPSD was founded on 19 May 1968 and had offices in Ankara, Izmir and Istanbul.»

## Bibliografia

* Öcalan, Abdullah. Hoja de ruta. Hacia la paz en el Kurdistán (en castellà). 1a ed.. Tafalla: editorial Txalaparta, 2013. ISBN 978-84-15313-57-1 [Consulta: 23 octubre 2014]. Arxivat 2014-10-24 a Wayback Machine.
# Evje og Hornnes

Evje og Hornnes és un municipi situat al comtat d'Agder, Noruega. Té 3.582 habitants (2016) i té una superfície de 550.22 km². El centre administratiu del municipi és el poble d'Evje.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 21 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Evje og Hornnes - Lloc web oficial
# Josep Jordi Guardiola i Bonet

Josep Jordi Guardiola i Bonet (Barcelona, 1869-1950) fou un pintor i ceramista gracienc.
Es va formar com a pintor a l'Escola de la Llotja, des d'on començà a fer diverses exposicions ja de jove (Sala Parés…) A poc a poc va anar incloent diversos treballs de ceràmica, amb els quals tindria un gran reconeixement. Durant els anys 30 de segle xx el govern francès el va becar per a fer una residència a Sèvres, on va desenvolupar diversos treballs ceràmics que es van vendre entre el públic francès.
El seu estil es caracteritza per una influència modernista tocada per l'horror vacui, tot i que els seus darrers treballs tenen certa influència del Noucentisme.

## Referències

* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 112. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
# Font de l'Hort del Capellà

La Font de l'Hort del Capellà és una font del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, del Pallars Jussà, dins del territori del poble de Castellnou de Montsec.
Està situada a 1.007 m d'altitud, al sud de Castellnou de Montsec, a llevant de la pista rural que relliga aquest poble amb Sant Esteve de la Sarga.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Gaberke

Gaberke és una petita localitat prop de Velenje, a Eslovènia, amb una població que no arriba als 850 habitants.
El poble té diverses associacions, a través de les quals es fan moltes activitats. Una d'elles és el departament del Foc.

## Enllaços externs

* PGD Gaberke Arxivat 2011-02-08 a Wayback Machine.
# Marques Batista de Abreu

Marques Batista de Abreu (Guarulhos, Brasil, 12 de febrer de 1973) és un futbolista brasiler. Va disputar 10 partits amb la selecció de Brasil.

## Estadístiques

Selecció de Brasil :
| Anys | Partits | Gols |
| 1994 | 1 | 0 |
| 1995 | 0 | 0 |
| 1996 | 0 | 0 |
| 1997 | 0 | 0 |
| 1998 | 0 | 0 |
| 1999 | 0 | 0 |
| 2000 | 6 | 0 |
| 2001 | 0 | 0 |
| 2002 | 3 | 0 |
| Total | 10 | 0 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Fañch Morvannou

Fañch Morvannou (Le Cloître-Pleyben, 20 de novembre de 1931 - Brest, 6 de maig de 2019) va ser un lingüista bretó. Va ser mestre de bretó a la Universitat de Brest des dels anys 70. També va col·laborar amb el CIEMEN i altres organitzacions defensores de les cultures minoritàries.

## Obres

* Le breton sans peine (1975)
* Le Breton, la jeunesse d'une vieille langue (1980)
* Kanennoù ar feiz : Bretagne, les chants de la foi (1998)
* O klask roudoù Armand Robin (2001)
* Ar Roc'h Toull (La Roche Percée) (2001) (de Jakez Kerrien, reeditat per F. Morvannou)
* Michel Le Nobletz / Mikael an Nobletz (2002)
* Julien Maunoir : Missionnaire en Bretagne (2010, 2012)
* Journal latin des missions, 1631-1650, de Julien Maunoir (2020) (traducció de F. Morvannou)
# Josep Jordà Font

Josep Jordà Font (Muro d'Alcoi, 8 d'abril de 1885 - 9 de març de 1967) fou un baríton i alcalde de Muro d'Alcoi el 1933.
Va cantar diverses temporades al Gran Teatre del Liceu de Barcelona. Va participar en l'estrena de l'òpera La llama de José María Usandizaga el 30 de gener de 1918 al Teatre Victòria Eugènia de Sant Sebastià.
# Font de l'Hort (Claramunt)

La Font de l'Hort és una font del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme de Fígols de Tremp, en territori del poble de Claramunt.
Està situada a 1.090 m d'altitud, al sud-oest de Claramunt, a l'esquerra del barranc de la Vileta, al capdavall de l'Obac de la Vileta.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Francisco de Cubas y González-Montes

Francisco de Cubas y González-Montes (Madrid, 24 de març de 1826 - id., 2 de gener de 1899) va ser un arquitecte i polític espanyol del segle xix, també conegut com el marquès de Cubas pel seu títol nobiliari, el «marquesat pontifici de Cubas».

## Biografia

Es va formar a l'Escola d'Arquitectura de la ciutat i va obtenir importants pensions per completar els seus estudis a Itàlia i Grècia. En tornar a Espanya el 1858 va obtenir la primera medalla de l'Exposició Nacional d'aquest any.
Membre de l'Acadèmia de San Fernando des de 1870, va compaginar els seus treballs d'arquitectura amb la seva carrera política que el portarà a ser diputat el 1893, senador per Àvila entre 1896 i 1898, i alcalde de Madrid durant un mes, del 6 de novembre de 1892 a 1 de desembre del mateix any.
És un dels més notables representants de l'arquitectura vuitcentista madrilenya. Es va distingir per la seva mestria en l'ús del maó i per les seves obres d'estil neogòtic i historicista. Entre les seves realitzacions es destaquen l'escola dels jesuïtes de Chamartín, la Universitat de Deusto a Bilbao, el Museu Nacional d'Antropologia a Madrid i l'església de la Santa Creu a la mateixa ciutat.
Amb tot, la seva obra més recordada és la catedral de l'Almudena a Madrid, començada el 1883. Va reformar el projecte inicial com església parroquial proposant una imponent catedral neogòtica segons la moda imperant a Europa per influència de Viollet-le-Duc. Aquest projecte resultaria després molt modificat: les obres es van anar allargant per problemes econòmics, i finalment es van prosseguir segons línies del neoclassicisme, més d'acord amb el veí Palau Reial. Més representatiu de la fantasia del marquès és el Castell de Butrón a Gatika (Biscaia).
Va estar casat des de 1860 amb Matilde d'Erice i Urquijo, i tots dos descansen en una capella de la cripta de la catedral de l'Almudena, el seu gran projecte com a arquitecte.

## Referències

* ↑ «Cubas» (en castellà). [Consulta: 25 agost 2011].
* ↑ «Ficha del Marqués en histórico de diputados» (en castellà). [Consulta: 25 agost 2011].
* ↑ «Expediente personal del marqués de Cubas, senador» (en castellà). [Consulta: 25 agost 2011].
* ↑ «Catedral de la Almudena de Madrid, proyecto neogótico de Francisco de Cubas» (pdf) (en castellà). Arxivat de l'original el 2012-02-05. [Consulta: 25 agost 2011].
* ↑ «Catedral de La Almudena de Madrid» (en castellà). [Consulta: 25 agost 2011].
* ↑ «Francisco de Cubas y González-Montes» (en castellà). [Consulta: 25 agost 2011].
* ↑ «La cripta» (en castellà). Arxivat de l'original el 2011-05-18. [Consulta: 25 agost 2011].

## Enllaços externs

* La alta burguesia de los negocios y sus palacios en el Madrid en el XIX (castellà)