OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fusió de confinament inercial

La fusió de confinament inercial (amb acrònim anglès ICF) és un procés d'energia de fusió que inicia reaccions de fusió nuclear comprimint i escalfant objectius plens de combustible termonuclear. A les màquines modernes, els objectius són petits pellets esfèrics de la mida d'un cap d'agulla que contenen normalment una barreja d'uns 10 mil·ligrams de deuteri $^2$H i triti $^3$H.
L'ICF és una de les dues branques principals de la investigació de l'energia de fusió, l'altra és la fusió de confinament magnètic. Quan es va proposar públicament per primera vegada a principis de la dècada de 1970, l'ICF semblava ser un enfocament pràctic de la producció d'energia i el camp va florir. Els experiments durant els anys 70 i 80 van demostrar que l'eficiència d'aquests dispositius era molt inferior a l'esperada, i arribar a l'encesa no seria fàcil. Al llarg dels anys 80 i 90, es van dur a terme molts experiments per entendre la complexa interacció de la llum làser d'alta intensitat i el plasma. Aquests van portar al disseny de màquines més noves, molt més grans, que finalment arribarien a les energies d'ignició.
L'experiment d'ICF operatiu més gran és el National Ignition Facility (NIF) als EUA. El 2021, un "tret" de prova va assolir el 70% de l'energia que s'hi posava, superant lleugerament els millors resultats per a les màquines magnètiques establertes als anys noranta. El 13 de desembre de 2022, la National Ignition Facility va anunciar que va aconseguir l'encesa per fusió per primera vegada, lliurant 2,05 megajoules (MJ) d'energia a l'objectiu, donant lloc a 3,15 MJ d'energia de fusió.
Les reaccions de fusió uneixen àtoms més petits per formar-ne de més grans. Això passa quan dos àtoms (o ions, àtoms despullats dels seus electrons) s'acosten prou perquè la força nuclear els uneixi. Els nuclis atòmics estan carregats positivament i, per tant, es repel·len mútuament a causa de la força electroestàtica. Superar aquesta repulsió per apropar prou els nuclis requereix una entrada d'energia cinètica, coneguda com a barrera de Coulomb o energia de barrera de fusió.

## Referències

* ↑ Clery, Daniel. «With explosive new result, laser-powered fusion effort nears 'ignition'» (en anglès). Science. AAAS, 17-08-2021. [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ «National Ignition Facility achieves fusion ignition» (en anglès). Lawrence Livermore National Laboratory. [Consulta: 13 desembre 2022].
* ↑ CNN, By Adrienne Vogt, Mike Hayes, Ella Nilsen and Elise Hammond. «December 13, 2022 US officials announce nuclear fusion breakthrough» (en anglès). CNN, 13-12-2022. [Consulta: 14 desembre 2022].
* ↑ «Basic fusion physics» (en anglès). International Atomic Energy Agency, 12-10-2016.
# Deiffelt

«Deiffelt» té aquests significats:
* Deiffelt (Bèlgica), municipi belga de la província de Luxemburg.
* Deiffelt (Luxemburg), municipi luxemburguès de la comuna de Wincrange.
# Església de Sant Andreu de Porreres

Sant Andreu de Porreres és una església romànica de la Vall de Bianya (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de Sant Andreu de Porreres es troba aïllada, a la riba esquerra de la Vall de Bac. Durant molts segles va ser el principal temple de la vall. Actualment es troba en un estat de conservació lamentable. L'església original era d'estil romànic que queda amagat entre els diversos cossos afegits (sagristia, rectoria i d'altres) que s'han anat fent al llarg del temps.
L'element més identificable d'època romànica és l'absis semicircular amb cornisa i fris sostingut per mènsules, aguantat per dos contraforts afegits després dels terratrèmols del segle xv. L'antic cloquer d'espadanya amb dos ulls va ser transformat en una torre quadrada amb teulat a dues aigües.

## Història

Porreres ja era conegut l'any 904 però no s'esmenta el Sant. L'any 146 Sant Andreu de Porreres ja era conegut com a límit d'una finca que limitava amb Sant Feliu del Bac, llegada per Goifred al monestir de Camprodon. L'any 977 el bisbe Miró donà l'església a Sant Pere de Besalú. La primera visita pastoral documentada és de l'any 1329, feta pel bisbe Gascó de Moncada, que manà cobrir l'església fent-hi un teulat. A la visita pastoral de l'any 1738 es manà allargar l'església pel costat del presbiteri trencant l'arc triomfal. Antigament es venerava una talla romànica de Santa Maria possiblement perduda durant la guerra civil. Fins a l'any 1936 s'hi varen exercir les funcions parroquials.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Andreu de Porreres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Cor Hendriks

Cor Hendriks (Gorcum, 29 de desembre de 1934 - ?, 21 de gener de 2016) va ser un futbolista neerlandès que jugava en la demarcació de defensa.

## Biografia

Després de formar-se com a futbolista en l'Sparta de Rotterdam, finalment va debutar amb el primer equip en 1954. Va jugar en el club durant set anys, i va guanyar la Copa d'Holanda en 1958, i amb l'Eredivisie en la temporada 1958/59. En 1961 va deixar el club per fitxar per l'Excelsior Rotterdam, on va jugar durant quatre anys més, retirant-se finalment en 1964.
Va morir el 21 de gener de 2016 als 81 anys.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Sparta de Rotterdam | Països Baixos | 1954 - 1961 |
| Excelsior Rotterdam | Països Baixos | 1961 - 1964 |

## Palmarès
### Campionats estatals

| Títol | Club | País | Any |
| Eredivisie | Sparta de Rotterdam | Països Baixos | 1959 |
| Copa d'Holanda | Sparta de Rotterdam | Països Baixos | 1958 |

## Referències

* 1 2 «Spartaan Cor Hendriks overleden» (en neerlandès). RTV Rijnmond, 21-01-2016. [Consulta: 21 gener 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a transfermarkt
* Fitxa del jugador en Eurosport
# Estadi Municipal de Rumelange

L'Estadi Municipal de Rumelange és un estadi de futbol a la ciutat de Rumelange, al sud-oest de Luxemburg. Actualment és l'estadi de la Unió Sportiva Rumelange. Té capacitat per a 2.950 persones.

## Referències

* L'estadi a World Stadiums - Luxembourg Arxivat 2012-09-18 at Archive.is
# Francisco Fernández Rodríguez

Francisco Fernández Rodríguez (Puerto Real, Cadis, 4 de març de 1944), conegut futbolísticament com a Gallego, és un exfutbolista andalús que jugava a la posició de defensa. Va ser internacional amb la selecció catalana i amb la selecció espanyola.

## Carrera esportiva

Va jugar a primera divisió a dos clubs, el Sevilla FC (1961-1965; 1975-1980; 185 partits i 9 gols) i al FC Barcelona (1965-1975; 248 partits i 17 gols). Amb el Barça guanyà la lliga espanyola de la temporada 1973-1974.
Gallego fou internacional amb la selecció espanyola en 36 ocasions (18 victòries, 10 empats i 8 derrotes) i disputà la Copa del Món de Futbol de 1966.

## Palmarès

* 1 Copa de les Ciutats en Fires: 1965-1966
* 1 Finalíssima de la Copa de les Ciutats en Fires: 1971
* 1 Lliga espanyola de futbol: 1973-1974
* 2 Copes: 1967-68, 1970-71

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434

## Enllaços externs

* Fitxa a la selecció espanyola a Sportec.es Arxivat 2007-03-07 a Wayback Machine. (castellà)
* Partits internacionals a RSSSF
# Deildartunguhver

Deildartunguhver és un brollador d'aigües termals situat a Reykholtsdalur, Islàndia. Es caracteritza per un alt cabal d'aigües termals (180 litres / segon) i perquè l'aigua emergeix a 97 °C. És l'aigua termal amb més flux d'Europa. Part d'aquesta aigua es fa servir per a la calefacció de les llars, i és transportada per canonada a Borgarnes i a Akranes, a 34 i 64 quilòmetres del brollador respectivament.
Una falguera anomenada "falguera dura", Blechnum spicant, creix a prop de Deildartunguhver. Aquest falguera només creix en aquest lloc d'Islàndia.

## Referències

* ↑ «Deildartunguhver» (en anglès). Nordic Visitor.
# Ivy (banda)

Ivy és una banda de música pop independent de Nova York fundada en 1988, composta per Adam Schlesinger (vocal i guitarra), la cantant d'origen francès Dominique Durand (veu) i Andy Chase (bateria).
Ivy és un d'aquests grups que «endolceixen» amb les seves melodies Indie pop i posteriorment Electropop amb cançons positives, adornades amb guitarres i teclats delicats juntament amb la dolça tècnica vocal de la seva cantant femenina Dominique Durand.

## Influències

Els membres de Ivy citen a The Go-Betweens, Burt Bacharach, Jobim, Orange Juice, The Smiths, Velvet Underground & Nico, The Beatles i Françoise Hardy com les seves influències musicals, així com altres artistes versionats en l'àlbum Guestroom.
La tècnica vocal de Dominique Durand i la seva pronunciació parisenca és sovint comparada amb articles musicals amb la vocalista francesa Lætitia Sadier de Stereolab.

## Discografia
### Àlbums

* Realistic (1995, Seed)
* Apartment Life (1997, Atlantic)
* Long Distance (2001, Nettwerk)
* Guestroom (2002, Minty Fresh)
* In the Clear (2005, Nettwerk)
* All Hours (2011, Nettwerk)

### EP i senzills

* Lately (1994, Seed)
* I Hate December (1995, Scratchie)
* Edge of the Ocean (2001, Nettwerk)
* Distant Lights (2011, Nettwerk)
* Fascinated (2011, Nettwerk)

## Referències

* ↑ Brett Warner. «Album Review: 'All Hours' By Ivy». Ology, 17-08-2011. [Consulta: 3 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Ivy en Allmusic
* Ivy en Soundcloud Arxivat 2011-09-03 a Wayback Machine.
Viccionari
# Església i claustre de Sant Francesc (Maó)

L'església i el claustre de Sant Francesc, de Maó, foren començats l'any 1719 i acabats el 1792.
Es construïren sobre un temple gòtic de l'any 1459, dedicat a Santa Maria de Jesús de Natzaret, conegut amb el nom de convent de Jesús. L'any 1535, com a conseqüència de l'atac turc a la ciutat, l'edifici va ser derruït i gairebé no en queden notícies.
L'edifici actual del convent de Sant Francesc s'ubica en una construcció de la segona meitat del segle XVII-inici del xviii. Actualment el temple és església parroquial. L'església és de nau única, amb decoració d'arcs, amb un estil barroc. Hi trobam la capella de la Concepció, també d'estil barroc. La façana és massissa i té un portal d'estil romànic. El claustre és de planta quadrada, amb quatre plantes; al mig, hi ha un pou. Segueix unes línies barroques. Amb la desamortització de l'any 1835, la seva funcionalitat canvia i passa a ser escola de nàutica; després biblioteca pública, institut de batxillerat, Casa de la Misericòrdia i, finalment, seu del Museu de Menorca.

## Referències

* ↑ «Museu de Menorca: l'edifici». Museu de Menorca. [Consulta: 18 desembre 2020].
* «Iglesia de Sant Francesc» (en castellà). Menorcatour.com. [Consulta: 31 octubre 2014].
* Gustau Juan Benejam. «Del Convent de Jesús al Museu de Menorca». Direcció General de Cultura. Arxivat de l'original el 31 d’octubre 2014. [Consulta: 31 octubre 2014].
# Crete

«Crete» té aquests significats:
* Crete (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois.
* Crete (Indiana), població dels Estats Units a l'estat d'Indiana.
* Crete (Nebraska), població dels Estats Units a l'estat de Nebraska.
* OFI Crete, club poliesportiu grec, destacat en futbol, de la ciutat d'Iràklio, a l'illa de Creta.
# Estadi Am Deich

L'Estadi Am Deich és un estadi de futbol a la ciutat d'Ettelbruck, al centre de Luxemburg. Actualment és l'estadi del Football Etzella Ettelbruck. Té capacitat per a 2.020 persones.

## Referències

* L'estadi a World Stadiums - Luxembourg Arxivat 2012-09-18 at Archive.is
# Cézanne (cràter)

Cézanne és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 67 km de diàmetre. Porta el nom del pintor francès Paul Cézanne (1839-1906), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Cézanne». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 07-10-2016. [Consulta: 31 maig 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Josep Lluís Blanco Quevedo

José Luis Blanco Quevedo (Lloret de Mar, 3 de juny de 1975) és un atleta català especialitzat en proves de fons.
La seva especialitat són els 3000 metres obstacles, el 2006 fou subcampió d'Europa als campionats de Göteborg i, el 2008, va participar en els Jocs Olímpics d'estiu de Pequín. El 2010, aconseguí la medalla de bronze en el Campionat d'Europa d'atletisme celebrat a Barcelona en els 3.000 m obstacles, però va ser desqualificat per donar positiu en un control antidopatge per consum d'EPO.
Entre d'altres reconeixements, va ser designat millor atleta català de l'any el 2003 i 2006.

## Palmarès
### Campionats de Catalunya

* 1 Campionat de Catalunya en 3.000 m llisos en pista coberta: 2000
* 5 Campionats de Catalunya en 3.000 m obstacles: 2006, 2007, 2008, 2009 i 2010

### Campionats d'Espanya

* 1 Campionat d'Espanya de cros: 2006
* 2 Campionats d'Espanya en 3.000 m obstacles: 2009 i 2010

### Selecció espanyola

* 1 medalla d'argent als Campionat d'Europa d'atletisme: 2006

## Referències

* 1 2 «Josep Lluís Blanco Quevedo». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Blanco, baja en el nacional de cros» (en castellà). Mundo Deportivo, 25-02-2010. [Consulta: 20 desembre 2020].
* ↑ Galindo, Carlos R. «José Luis Blanco, sancionado» (en castellà). Sport, 07-01-2011. [Consulta: 20 desembre 2020].
* ↑ El CEDD levanta cautelarmente la sanción a José Luis Blanco.
# Deimantas Narkevičius

Deimantas Narkevičius (1964 a Utena, Lituània) és un artista que actualment viu a Vílnius i treballa bàsicament amb cinema, vídeo i escultura.
Va estudiar escultura a l'Acadèmia d'Art de Vílnius. Va començar en el món del vídeo i del cinema durant la dècada de 1990. Fa servir narratives diferents jugant amb la línia de temps, intentant demostrar l'evolució i la gestió de la memòria i de la imaginació per part de la societat contemporània. La seva obra es veu influenciada pel procés de desintegració de l'URSS i el de formació de nous estats post-socialistes, i per altres dos artistes lituans, Jonas Mekas i George Maciunas.
Les diferències entre les imatges i les narracions denoten una subjectivitat documental molt evident. Moltes vegades els testimonis dels seus vídeos no apareixen per pantalla. Parlen mentre es mostren objectes, cadires, dibuixos o qualsevol altre element sustitutiu. El 2008 es va realitzar la seva primera retrospectiva mundial al Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía, comissariada per Chus Martinez.

## Obres destacades

* 1997 - Europe 54º- 25º19′
* 2000 - Energia de Lituania
* 2003 - Scena
* 2005 - Matrioskas
* 2007 - Tornada a Solaris
* 2007 - El cap

## Exposicions rellevants

* 2010 - 29a Biennal de Sao Paulo, Sao Paulo,
* 2009 - BFI Southbank Gallery, Londres
* 2009 - Biennal Internacional d'Istanbul, Istanbul,
* 2008 - 'La vida unánime, Museu Nacional Centre d'Art Reina Sofia, Madrid.
* 2008 - Secessió de Viena
* 2008 - Biennal de Venècia
* 2011 - You're not alone, Fundació Joan Miró, Barcelona.

## Premis i reconeixements

* 2008 - Premi Vincent Van Gogh, concedit pel Museu Stedelijk

## Referències

* ↑ «Deimantas Narkevicius» (en anglès). Culturebase.com, 2005. Arxivat de l'original el 23 de març 2012. [Consulta: 5 juny 2011].
* ↑ «La filmografía del galardonado Deimantas Narkevicius aterriza en el Reina Sofía» (en castellà). El Mundo, 12-09-2008. [Consulta: 5 juny 2011].
* ↑ «Primera retrospectiva mundial de Deimantas Narkevicius en el Museo Centro de Arte Reina Sofía» (en castellà). Revista de Arte, 16-11-2008. [Consulta: 5 juny 2011].
* ↑ «Una exposició convida a reflexionar sobre l'estigmatització de la sida a la Fundació Miró». 3cat24.cat, 30-06-2011. [Consulta: 3 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Un dels seus vídeos, a Youtube
# It.T.N º 513 zuloa. Extended Repertory

(Ir. T. n.º513) zuloa. Extended Repertory és una obra d'art de l'artista basc Ibon Aranberri. L'obra condensa bona part dels interessos i temes d'aquest artista basc, de creixent presència internacional. La nomenclatura del títol de l'obra (Ir. T. n.º513) correspon al codi científic propi de les guies arqueològiques. Actualment forma part de la col·lecció permanent del MACBA.

## Aranberri

Les seves instal·lacions se centren en els usos i abusos del territori per part del poder en la història recent. Els seus vídeos, accions en el paisatge, documents i fotografies se situen en la frontera entre l'arxiu, el registre documental i les intervencions d'art natura.
El 2003 l'artista va tapiar amb una estructura metàl·lica negra l'accés a una cova de les muntanyes de Guipúscoa d'alt interès científic: la cova d'Iritegi.

## Descripció

L'artista va deixar un petit pas d'entrada per a la colònia de ratpenats (una espècie en extinció) que ha habitat la gruta des de fa segles, però va vedar l'accés a les persones a un espai natural molt significatiu per a l'imaginari col·lectiu d'Euskadi. Va ser, per tant, una obra d'art natura que no es va fer amb la finalitat localista de preservar el paisatge, sinó per recodificar-lo i crear-hi nous significats col·lectius.
A partir d'aquesta intervenció, i durant cinc anys, l'artista va anar reunint la documentació científica, històrica, arqueològica i fotogràfica d'aquesta cova en una obra, (Ir. T. n.º513) zuloa. Extended Repetory, que mostra com a instal·lació heterogènia. Si bé el vídeo de l'acció s'ha projectat en diferents cicles d'art natura, l'obra sencera inclou també dibuixos, mapes i fotografies.

## Exposicions rellevants

* 2007 - Festival de videoart Loop Festival
* 2007 - 2008 - Frankfurter Kunstverein
* 2008 - Art Forum Berlin
* 2001 - Fundació Tàpies: Organigrama.
* 2011 - actualitat MACBA

## Referències

* ↑ (Vídeo monocanal, DVD, color, 8' i documentació)
* ↑ «(Ir. T. n. 513) zuloa, 2004». Web del MACBA. MACBA, 2011. Arxivat de l'original el 2011-08-15. [Consulta: 3 novembre 2011].
* ↑ Ibon Aranberri, las marcas del poder, El Cultural. 04/02/2011
* ↑ El Periódico, Ibon Aranberri llena la Tàpies con sus trabajos de la última década
* ↑ [«Catàleg Loop 07 PDF». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 10 abril 2012]. Catàleg Loop 07 PDF]
* ↑ «Art Forum Berlin Program: Zuloa». Arxivat de l'original el 2010-10-30. [Consulta: 10 abril 2012].
* ↑ Fitxa de l'exposició a la Fundació Tàpies
* ↑ Organograme Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine. PDF Fundació Tàpies

## Enllaços externs

* L'obra, al web del MACBA
# Erègion

Erègion o Erégion (en èlfic significa literalment "terra del grèvol"), també anomenada Grevoleda pels homes; és un indret fictici que pertany al llegendari de l'escriptor britànic J. R. R. Tolkien. Segons és descrit al Silmaríl·lion: reialme nóldorin a la segona Edat als peus occidentals de les Muntanyes Boiroses on foren fets els anells èlfics. Prop d'Erègion es trobava Ost-in-Edhil, la ciutat dels ferrers elfs, el senyor dels quals era Celebrimbor. Erègion va ser destruïda durant la guerra contra Sàuron a la Segona Edat i va quedar deshabitada. La comunitat de l'anell la va travessar durant l'etapa del viatge que passava per les Muntanyes Boiroses. A Erègion també s'hi van crear les variacions runes èlfiques, que amb el temps van ser oblidades.
# Francisco Fernández Gómez

Francisco Fernández Gómez, també conegut com a Paco o Paco Fernández (Uxo, Mieres, 28 de juliol de 1967) és un exfutbolista i entrenador asturià. Com a jugador ocupava la posició de migcampista. Actualment, dirigeix com a entrenador el Burgos Club de Fútbol.

## Trajectòria

Format al Reial Oviedo, debuta en primera divisió a la 88/89, tot i que no seria fins dos anys després quan es consolidara al primer planter de l'Oviedo. Fins a 1993 va gaudir de partits tot i que no es va fer amb un lloc a l'onze titular. La temporada 93/94 marxa al CD Logroñés, i a l'any següent, al CD Badajoz, on qualla dues bones temporades. A partir de 1996, la carrera de Paco prossegueix per equips de divisions inferiors asturianes, com el Caudal Deportivo
Com a entrenador, s'ha fet càrrec de diversos equips del Principat d'Astúries, com ara el Real Avilés Industrial o el Caudal Deportivo. Actualment, és l'entrenador del Burgos Club de Fútbol.

## Enllaços externs

* Fitxa de Paco
* Paco vol un Caudal jove i veterà Arxivat 2009-06-01 a Wayback Machine.
# Eth Espitau

Eth Espitau (francès Lespiteau) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Cézanne i jo

Cézanne i jo (títol original: Cézanne et moi) és una pel·lícula dramàtica biogràfica francesa del 2016 basada en l'amistat entre el novel·lista del segle xix Émile Zola i el pintor Paul Cézanne. La pel·lícula va ser escrita i dirigida per Danièle Thompson, i protagonitzada per Guillaume Canet, Guillaume Gallienne, Alice Pol, Déborah François i Sabine Azéma. Va ser nomenada com una de les quatre pel·lícules de la llista final per a la presentació francesa per al premi Oscar a la millor pel·lícula en llengua estrangera a la 89a edició dels premis. S'ha doblat al català.

## Repartiment

* Guillaume Canet com a Émile Zola
** Lucien Belves com a Émile Zola de jove
* Guillaume Gallienne com a Paul Cézanne
** Hugo Fernandez com a Paul Cézanne de jove
* Alice Pol com a Alexandrine Zola
* Déborah François com a Hortense Cézanne
* Sabine Azéma com a Elisabeth Cézanne
* Gérard Meylan com a Louis-Auguste Cézanne
* Isabelle Candelier com a Emilie Zola
* Freya Mavor com a Jeanne
* Laurent Stocker com a Ambroise Vollard
* Pierre Yvon com a Baptistin Baille
** Jérémy Nebot com a Baptistin Baille de jove
* Félicien Juttner com a Guy de Maupassant
* Flore Babled com a Angèle Baille
* Romain Cottard com a Camille Pissarro
* Alexandre Kouchner com a Auguste Renoir
* Romain Lancry com a Anchille Emperaire
* Nicolas Gob com a Édouard Manet
* Christian Hecq com a Père Tanguy
* Sophie de Fürst com a Berthe
* Patrice Tepasso com a Frédéric Bazille

## Referències

* ↑ «Cézanne et moi, biopic : mode d'emploi». Le Figaro [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ «Guillaume Gallienne : "On n'a jamais été proches avec Guillaume Canet"». PurePeople.com. [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ «Oscars 2016: "Elle", "Frantz", "Les Innocentes"...: Quel serait le meilleur candidat pour la France?». 20minutes.fr. [Consulta: 3 octubre 2017].
* ↑ «Pel·lícules - Cézanne i jo». TV3. [Consulta: 10 abril 2023].
# Deidt

Deidt va ser un constructor estatunidenc de cotxes de competició.
Deidt va competir al campionat del món de la Fórmula 1 a 3 temporades, les dels anys 1950, 1951 i 1952.
Va disputar només la cursa del Gran Premi d'Indianapolis 500, no competint a cap més prova del campionat del món de la F1.

## Resultats a la F1

| Temporada | Pilot | Classificació | Punts | Retirada | Resultats |
| 1950 | Tony Bettenhausen | Comp. | 1 | Pressió rodes | Resultats |
| 1950 | Bill Holland | 2 | 6 | | Resultats |
| 1950 | Mauri Rose | 3 | 4 | | Resultats |
| 1951 | Mack Hellings | Ret | | Motor | Resultats |
| 1951 | Mauri Rose | Ret | | Accident | Resultats |
| 1951 | Duane Carter | 8 | | | Resultats |
| 1951 | Tony Bettenhausen | Ret | | Virolla | Resultats |
| 1952 | Tony Bettenhausen | Ret | | Pressió de l'oli | Resultats |

## Palmarès a la F1

* Curses: 3
* Victòries: 0
* Podiums: 2
* Punts: 11
# Jacques Janse van Rensburg

Jacques Janse van Rensburg (Springs, Gauteng, 6 de setembre de 1987) és un ciclista sud-africà, professional des del 2006. Actualment corre a l'equip Dimension Data. En el seu palmarès destaca el campionat nacional en ruta de 2015.

## Palmarès

* 2005
** Campió de Sud-àfrica en ruta júnior
* 2008
** Campió de Sud-àfrica sub-23 en ruta
* 2012
** 1r al Tour d'Eritrea i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de l'Anatomic Jock Race
* 2014
** 1r al Mzansi Tour i vencedor d'una etapa
* 2015
** Campió de Sud-àfrica en ruta

### Resultats al Tour de França

* 2015. 51è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2014. 59è de la classificació general
* 2016. No surt (15a etapa)
* 2017. 82è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2017. 36è de la classificació general
* 2018. 78è de la classificació general

## Referències

* ↑ «National Championship, Road, Elite, South Africa (Men)». Cycling Archives. [Consulta: 13 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jacques Janse Van Rensburg a sitiodeciclismo.net