OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Plant

La Plant és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 150 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Plant tenia 150 habitants, 34 habitatges, i 29 famílies. La densitat de població era de 6,4 habitants per km².
Dels 34 habitatges en un 58,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,2% hi vivien parelles casades, en un 35,3% dones solteres, i en un 11,8% no eren unitats familiars. En l'11,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 45,3% tenia menys de 18 anys, un 13,3% entre 18 i 24, un 22,7% entre 25 i 44, un 14,7% de 45 a 60 i un 4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 19 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.194 $ i la renda mediana per família de 18.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.042 $ mentre que les dones 7.250 $. La renda per capita de la població era de 6.888 $. Entorn del 62,5% de les famílies i el 61,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Plant». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- La Plant». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lake Lac La Belle

Lake Lac La Belle és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 833 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Lac La Belle tenia 833 habitants, 302 habitatges, i 260 famílies. La densitat de població era de 338,6 habitants per km².
Dels 302 habitatges en un 34,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78,1% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 13,6% no eren unitats familiars. En l'11,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 31,2% de 45 a 60 i un 9,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 67.917 $ i la renda mediana per família de 71.406 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.500 $ mentre que les dones 29.375 $. La renda per capita de la població era de 25.461 $. Cap de les famílies i el 0,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Lac La Belle» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Lac La Belle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mr. Magorium i la seva botiga màgica

Mr. Magorium i la seva botiga màgica és una comèdia infantil britànica que fou estrenada el desembre de 2007. Va ser dirigida per Zach Helm, en la que suposà la seva primera com a director. Serà distribuïda per 20th Century Fox i tingué a Dustin Hoffman, Natalie Portman com a protagonistes.
La pel·lícula va ser estrenada també en català.

## Argument

Molly Mahoney (Natalie Portman) és una jove lesbiana que ha de fer-se càrrec de la botiga de joguines més gran del món. Després de la mort del propietari, el senyor Magorium (Dustin Hoffman), la Molly ha de recuperar la confiança en ella mateixa per tal de retornar la vitalitat i la màgia a la botiga.

## Repartiment

| Actor/Actriu | Personatge |
| Dustin Hoffman | Sr. Edward Magorium El propietari de la tenda |
| Natalie Portman | Molly Mahoney Lesbiana directriu de la tenda |
| Jason Bateman | Henry Weston El comptable |
| Zach Mills | Eric El col·lecionista de barrets |
| Ted Ludzik | Bellini |

## Referències

* ↑ «Mr. Magorium y su tienda mágica (2007)» (en castellà). FilmAffinity. [Consulta: 20 gener 2022].
* ↑ «Fitxa de doblatge Mr. Magorium I La Seva Botiga Màgica». [Consulta: 20 gener 2022].
* ↑ «Dustin Hoffman i Natalie Portman", a "Mr. Magorium i la seva botiga màgica"». CCMA, 27-03-2017. [Consulta: 20 gener 2022].

## Enllaços externs

* Mr. Magorium i la seva botiga màgica - Lloc web oficial
# Maria Llaveries i Viladomiu

Maria Llaveries i Viladomiu (Puig-reig, 1912 - Barcelona, 1948) fou mestra i esposa de l'escriptor Joaquim Amat-Piniella.
Era filla de Josep Llaveries Salors i de Maria Viladomiu, filla de l'empresari tèxtil Josep Viladomiu i neta del fundador de la colònia Viladomiu Vell; era germana del també metge puig-regenc Faustí Llaveries i Viladomiu, i neboda del famós dibuixant i il·lustrador Joan Llaveries.
Maria Llaveries va ser mestra del Grup Escolar Renaixença de Manresa durant el curs 1935-1936. Posteriorment, ja en temps de guerra, fou traslladada en comissió de serveis a Barcelona. Des del juny de 1937 fins a l'entrada de les tropes franquistes estigué al Grup Escolar del Sortidor.
La Guerra Civil espanyola i el nazisme van marcar absolutament la relació entre Maria Llaveries i Joaquim Amat-Piniella. Pocs dies després de casar-se, Amat va haver d'exiliar-se. Van estar un temps junts; tanmateix, ben aviat se separarien. Ella retornaria a Catalunya i Amat aniria a parar al camp de concentració de Mauthausen, on va estar reclòs quatre anys i mig, i va aconseguir sobreviure. La seva experiència de l'horror i la mort al camp de concentració va quedar reflectida de forma novel·lada en K. L. Reich. Segons el mateix Amat havia confessat al seu amic Agustí Bartra, la Maria, en els moments més negres de l'exili, li va donar "la il·lusió i la força necessària per a sobreviure...". Després de ser alliberat, Amat i Llaveries encara trigarien uns mesos a retrobar-se.
D'altra banda, un cop instaurat el règim franquista, Maria Llaveries havia estat depurada com a mestra, tal com va succeir amb tots els mestres de la República, i va ser desterrada a Mazuecos (Guadalajara).
La parella Amat-Llaveries es van establir a Barcelona el 1946. Aquell mateix any van tenir un fill, Marcel. Segons diverses persones que la van conèixer, Maria Llaveries era una dona excepcional i avançada a la seva època, divertida, amb una gran sensibilitat i imaginació. En paraules de Jordi Planes, Maria Llaveries era “una dona esplèndida, cordial, intel·ligent i sensible”. Per al seu marit, l'escriptor Amat-Piniella, Maria Llaveries va ser un puntal on recolzar-se, que li va donar forces per sobreviure durant la reclusió al camp de concentració i per resistir després del retorn en un medi realment hostil.
Malauradament, Maria Llaveries va morir molt jove, als 37 anys, el 1948, després d'un any de malaltia.

## Referències

* 1 2 3 4 Aloy i Bosch, Joaquim «Joaquim Amat-Piniella, un oblit injustificable». L'Erol, 117, 2013, pàg. 27.
* ↑ Carta de Joaquim Amat-Piniella a Agustí Bartra, 13/12/1949. Fons Bartra-Murià. Arxiu Històric Comarcal de Terrassa
# Pericoma agreste

Pericoma agreste és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nova Guinea.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
# Marlon Wayans

Marlon L. Wayans (Nova York, 23 de juliol de 1972) és un actor, productor, comediant, escriptor i director estatunidenc.

## Biografia

Després de graduar-se a l'Institut d'Arts Escèniques de Nova York, Wayans estudià a l'Escola Universitària de Cinema de Howard. Després es traslladà a l'oest per unir-se al repartiment del programa d'humor guanyador d'un Premi Emmy In Living Color. El 1990 creà i protagonitzà la comèdia de situació The Wayans Bros., que va estar al capdamunt de la programació del canal de televisió WB durant cinc anys.
A la primavera de 2005 els tres germans Wayans van llançar al mercat llur propi joc de cartes, The Dozens, a través de l'empresa SMK Merchandising. Els Wayans també tenen un acord literari amb St. Martins Press per publicar una sèrie de llibres, 101 Ways. Poc després van crear una companyia de còmics, 5-D Comics. Marlon creà i escrigué conjuntament amb els seus germans Super Bad James Dynomite, un còmic d'humor distribuït per IDW.

## Filmografia

| Any | Títol | Paper |
| 1988 | I'm Gonna Git You Sucka | Pedestrian |
| 1991 | The Best of Robert Townsend & His Partners in Crime (TV) | Diversos |
| 1992 | Mo' Money | Seymour Stewart |
| 1993 | In Living Color (TV Series) | Diversos |
| 1994 | Above the Rim | Bugaloo |
| 1995 | The Wayans Bros. (TV Series) | Marlon Williams |
| 1996 | Els col·legues del barri (Don't Be a Menace to South Central While Drinking Your Juice in the Hood) | Loc Dog |
| 1996 | Waynehead (sèrie de televisió) | Blue (veu) |
| 1996 | The Parent 'Hood (sèrie de televisió) | Himself |
| 1997 | The Sixth Man | Kenny Tyler |
| 1998 | Senseless | Darryl Witherspoon |
| 1998 | Comics Come Home 4 (TV) | Ell mateix |
| 1999 | Happily Ever After: Fairy Tales for Every Child (TV Series) | Itch (veu) |
| 2000 | Rèquiem per un somni | Tyrone C. Love |
| 2000 | Scary Movie | Shorty Meeks |
| 2000 | The Tangerine Bear | Louie Blue (veu) |
| 2000 | Dungeons & Dragons | Snails |
| 2001 | Scary Movie 2 | Shorty Meeks |
| 2004 | Behind the Smile | Danny Styles |
| 2004 | The Ladykillers | Gawain MacSam |
| 2004 | Dues rosses amb pebrots (White Chicks) | Marcus Copeland/Tiffany Wilson |
| 2006 | Little Man | Calvin |
| 2006 | Thugaboo: Sneaker Madness (TV) | |
| 2006 | Six Degrees (sèrie de televisió) | Un rodamon |
| 2006 | Thugaboo: A Miracle on D-Roc's Street (TV) | Dirty, Money |
| 2007 | Norbit | Buster |
| 2009 | Dance Flick | Shorty Meeks |
| 2009 | G.I. Joe: Rise of Cobra | Ripcord |
| 2012 | White Chicks 2: Mission In Brazil | Marcus Copeland |
# Jean-Christophe Péraud

Jean-Christophe Péraud (Tolosa de Llenguadoc, Alta Garona, 22 de maig de 1977) és un ciclista francès, que fou especialista en carretera i ciclisme de muntanya.
El 2008 va prendre part en els Jocs Olímpics de Pequín en la prova de ciclisme de muntanya, en què guanyà la medalla de plata, per darrere del seu compatriota Julien Absalon.
El 2009, com a amateur, guanyà el Campionat de França de contrarellotge per a professionals, sent el primer amateur que ho aconseguia.
El 2010 va debutar com a professional en l'equip belga Omega Pharma-Lotto, destacant la quarta posició final a la Volta al País Basc i la vuitena a la París-Niça. El 2011 fitxà per l'equip AG2R La Mondiale i acabà novè en la classificació final del Tour de França, en la seva primera participació. A finals del 2016 es va retirar.

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 2005
** Campió d'Europa en Camp a través
* 2008
** Campió del món en Camp a través per relleus amb Arnaud Jouffroy, Laurence Leboucher i Alexis Vuillermoz
** Campió d'Europa en Camp a través per relleus amb Arnaud Jouffroy, Laurence Leboucher i Alexis Vuillermoz
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Pequín en camp a través

## Palmarès en ruta

* 2006
** 1r als Boucles de Sud Ardèche
* 2008
** Campió de França amateur en ruta
* 2009
** Campió de França de contrarellotge
* 2013
** Vencedor d'una etapa al Tour del Mediterrani
* 2014
** 1r al Critèrium Internacional
** Vencedor d'una etapa al Tour del Mediterrani
* 2015
** 1r al Critèrium Internacional i vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. 39è de la classificació general
* 2016. 13è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2011. 9è de la classificació general
* 2012. 44è de la classificació general
* 2013. Abandona (13a etapa)
* 2014. 2n de la classificació general
* 2015. 61è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2016. Abandona (3a etapa)

## Referències

* ↑ Inicialment 10è, passà a ser 9è després de la desqualificació d'Alberto Contador el febrer de 2012

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Web oficial Arxivat 2010-10-10 a Wayback Machine. (francès)
# Khalule

Khalule (Halule) fou una població de Mesopotàmia, prop de la moderna Samarra, a la riba oriental del Tigris, famosa per la batalla que s'hi va lliurar el 691 aC.
El 692 aC els babilonis en revolta contra Assíria, dirigits per Mushezib-Marduk (Mušezib-Marduk), van preparar una coalició amb les tribus dels Zagros (Parsua o potser Parsuwash, Ellipi) i arameus de la Baixa mesopotàmia (Puqudu, Gambuli, Hallutu, Rua, Ubulu, Malahu, Hindiru, Damunu i alguna més), alguns estats caldeus entre els quals s'assenyala al príncep Samunu o Nabu Shuma Ishkun de Bit Yakuni (Bit Yakin), fill de Merodac-baladan, els altres estats caldeus rellevants eren Bit Dakkuri i Bit Amukkani) i amb els elamites, al nou rei dels quals, Umman-minanu o Humbanumena III (Ḫumban-nimena II), van oferir els tresors de l'antic temple d'E-sagila com a estímul perquè es posés al seu costat. Molts pobles de les províncies assíries de nova creació es van posar també contra els assiris. El cap militar de la coalició fou l'elamita Humban-untash (Ḫumban-untaš). Les forces de la coalició van anar a Babilònia, situació descrita pels cronistes assiris: "eren como un gran eixam de llagostes; la pols produïda pels seus peus era com una turmenta en la qual l'amplada del cel es cobreix d'un gran nuvol". Les forces col·ligades i les assíries es van trobar a Khalule o Halule a la regió de Samarra. La crònica assíria (annals) descriu la batalla (691 aC) com una victòria: "Amb crits de sang i foc es llançaren un sobre l'altra i els enemics del gran rei va patir una tremenda carnisseria". Aquesta victòria no degué ser tan important, perquè després de la batalla Sennàquerib es va retirar a Assíria sense perseguir a les forces que suposadament havia derrotat ni va apartar l'usurpador del tron; si realment va obtenir la victòria seria a costa d'unes pèrdues que no podien ser compensades aquell mateix any. La Crònica Babilònia tanmateix parla d'una derrota assíria que va forçar la seva retirada.

## Referències

* Anttii Laato, Assyrian Propaganda and the Falsification of History in the Royal Inscriptions of Sennacherib.
# Leporinus aripuanaensis

Leporinus aripuanaensis és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Aripuanã al Brasil.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Medemia argun

Medemia argun és una espècie de palmera dins la família Arecàcia i Medemia és un gènere monotípic. És planta nativa d'Àfrica. Els seus dàtils secs s'han trobat en tombes de l'antic Egipte país on es cultivaven.
Medemia argun es troba només en oasis dins el Desert de Núbia, a Egipte i el Sudan.
Aquesta espècie de palmera es troba com críticament en perill dins la Llista Vermella de la UICN a causa de la pèrdua d'hàbitat.

## Referències

* ↑ Kew World Checklist of Selected Plant Families
* 1 2 D. Johnson (1998). "Medemia argun." 1998 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 1998. [Consulta: {{{consulta}}}]
* ↑ R. Govaerts & J. Dransfield. World Checklist of Palms. Board of Trustees of the Royal Botanic Gardens, Kew, 2005.
* ↑ L. Boulos. Flora of Egypt. 4. Cairo: Al Hadara Publishing, 2005.
* ↑ Haitham Ibrahim & William J. Baker «Medemia argun – past, present and future» (PDF). Palms, 53, 1, 2009, pàg. 9–21. Arxivat de l'original el 2015-09-24 [Consulta: 13 abril 2015].
* ↑ D. Dobignard & C. Chatelain. Index synonymique de la flore d'Afrique du nord. 1. Conservatoire et jardin botaniques, Genève, 2010.
# Pescaglia

Pescaglia és un comune (municipi) de la província de Lucca, a la regió italiana de la Toscana, amb una població de 3.456 habitants l'1 de gener de 2018.
Limita amb els municipis de Borgo a Mozzano, Camaiore, Fabbriche di Vallico, Lucca, Stazzema i Vergemoli.

## Evolucio demogràfica

* Gràfica d'evolució de Pescaglia entre 1861 i
* Font: ISTAT - Elaboració gràfica de Viquipèdia

## Referències

* ↑ Istat. «Popolazione residente al 1º gennaio 2018» (en italià). [Consulta: 30 gener 2019].
* ↑ «Estadístiques demogràfiques ISTAT» (en italià). Arxivat de l'original el 2011-09-25. [Consulta: 30 gener 2019].
* ↑ «Istituto Nazionale di Statistica» (en italià).
# Maria Anna de Portugal (gran duquessa de Luxemburg)

Maria Anna de Portugal, gran duquessa de Luxemburg (Bronnbach 1861 - Nova York 1942). Infanta de Portugal de la branca miquelista amb el tractament d'altesa reial que es maridà amb el gran duc Guillem IV de Luxemburg l'any 1883.
Nascuda al Castell-Monestir de Bronnbach situat a l'actual land de Baden-Württemberg i propietat de la família principesa dels Löwenstein-Wertheim-Rosenberg, el dia 13 de juliol de 1861. Filla del rei Miquel I de Portugal i de la princesa Adelaida de Löwenstein-Wertheim-Rosenberg, era neta per línia paterna del rei Joan VI de Portugal i de la infanta Carlota Joaquima d'Espanya i per línia materna del príncep Constantí de Löwenstein-Wertheim-Rosenberg i per la princesa Agnès de Hohenlohe-Langenburg.
El dia 21 de juny de l'any 1893 es casà al Castell de Fischbach amb el gran duc hereu Guillem IV de Luxemburg, fill del gran duc Adolf I de Luxemburg i de la princesa Adelaida d'Anhalt. La parella tingué sis filles:
Guillem esdevingué gran duc a la mort del seu pare el dia 17 de novembre de 1905 i Maria Anna fou elevada a la categoria de gran duquessa. Com a conseqüència de ser l'últim membre de la Casa de Nassau, Guillem abolí la llei sàlica a Luxemburg permetent d'aquesta manera que les seves sis filles poguessin accedir al tron luxemburguès. D'aquesta manera la princesa Maria Adelaida de Luxemburg fou declarada, l'any 1907, hereva al gran tron ducal.
Durant la llarga malaltia del seu marit, la gran duquessa Maria Anna fou regent del petit gran ducat des del 19 de novembre de 1908 fins al 15 de febrer de 1912. Aquesta regència s'allargà fins al 18 de juny de 1912, quan la gran duquessa Maria Adelaida fou declarada major d'edat.
L'any 1940 hagué d'abandonar el gran ducat al costat de la resta de la família gran ducal a conseqüència de l'ocupació nacionalsocialista del país. El 31 de juliol de 1942 morí a l'exili estatunidenc, concretament a la ciutat de Nova York a l'edat de 81 anys.
# Jelenec

Jelenec (hongarès: Gímes) és un poble d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2021 tenia 2.081 habitants.

## Història

És documentat per primera vegada el 1113 com a Gimes. Al segle xiii la família Hunt-Poznan va aconseguir la ciutat del rei Ondrej II. El 1253 es va construir el castell i es va cedir a la recent fundada família Forgách, propietària de la ciutat fins a principis del segle xx. La vila fou atacada pels turcs el 1576 i el 1663, així com per l'exèrcit rebel de Gabriel Bethlen el 1618.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 6 agost 2022].
* 1 2 «História - Oficiálna stránka obce Jelenec». [Consulta: 6 agost 2022].
# Premi Rafto

El Premi Rafto (o Premi Thorolf Rafto) és un premi que s'atorga anualment a una persona activista dels drets humans. Aquest premi és atorgat per la Fundació Rafto i té com a objectiu promoure els tres drets humans fonamentals de la llibertat intel·lectual, política i econòmica.
Aquest premi es va crear al 1987 i s'atorga en memòria del professor Thorolf Rafto. Quatre persones que van rebre aquest premi, més tard van rebre el Premi Nobel de la Pau.

## Guardonats

* 1987, Jirí Hájek
* 1988, Trivimi Velliste
* 1989, Doina Cornea
* 1990, Aung San Suu Kyi
* 1991, Elena Bonner
* 1992, Preah Maha Ghosananda
* 1993, José Ramos-Horta
* 1994, Leyla Zana
* 1995, Comitè des mères de soldats de Russie
* 1996, Palerm Anno Un
* 1997, Rom et Ian Hancock
* 1998, ECPAT
* 1999, Guennadi Grouchevoï
* 2000, Kim Dae-jung
* 2001, Chirine Ebadi
* 2002, Mohammed Daddach
* 2003, Paulos Tesfagiorgis
* 2004, Rebiya Kadeer
* 2005, Lidia Ioussoupova
* 2006, Thich Quang Do
* 2007, National Campaign on Dalit Human Rights
* 2008, Bulambo Lembelembe Josué
* 2009, Malahat Nasibova
* 2010, José Raúl Vera López
* 2011, Frank Mugisha
* 2012, Nnimmo Bassey
* 2013, Centre de Drets Humans de Bahréin.
* 2014, Agora, Pavel Chikov
* 2015, Padre Melo
* 2016, Yanar Mohammed
* 2017, Parveena Ahangar & Parvez Imroz
* 2018, Adam Bodnar
* 2019, Rouba Mhaissen
* 2020, Comisión Egipcia de Derechos y Libertades Egipto

## Referències

* ↑ Rafto. «The Rafto Prize». [Consulta: 16 febrer 2018].
* ↑ Front Line. «Bahréin: el Centro de Derechos Humanos de Bahréin (BCHR) recibe el Premio Rafto 2013», 05-02-2015. Arxivat de l'original el 2015-02-05. [Consulta: 16 febrer 2018].