OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Akhrik Tsveiba

Akhrik Tsveiba (Gudauta, Rússia, 10 de setembre de 1966) és un exfutbolista rus. Va disputar 34 partits amb la selecció de l'URSS, selecció d'Ucraïna, selecció de Rússia.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Saint Patrick

«Saint Patrick» té aquests significats:
* Saint Patrick (anglès) o Patrici d'Irlanda (català) (Carlisle, Britànnia, ~387 - Saul, Irlanda, 461), religiós britó, missioner i evangelitzador d'Irlanda i fundador del cristianisme en aquesta illa
* The Most Illustrious Order of St Patrick, orde de cavalleria, creat pel Rei Jordi III el 1783, atorgada als notables irlandesos i pels serveis a Irlanda
* Antiga catedral St. Patrick (Nova York), edifici a Mulberry Street
* Catedral St. Patrick (Nova York), catedral de Nova York al barri de Midtown
# Torre Puig

La Torre Puig és un gratacel de l'Hospitalet de Llobregat dissenyat per l'arquitecte José Rafael Moneo. S'alça 109 metres gràcies a un total de 22 plantes; també en té 4 més de soterrades. Alberga la seu de l'empresa Puig. S'inaugurà el 2014 coincidint amb el centenari de l'empresa en una cerimònia on participaren els Prínceps d'Espanya i Artur Mas.

## Vegeu també

* Llista de gratacels del Barcelonès

## Referències

* ↑ «Puig Headquarters Tower» (en anglès). Emporis. [Consulta: 15 agost 2014].
* ↑ Europa Press «Los Príncipes y Artur Mas coinciden en la inauguración de la nueva sede de Puig» (en castellà). La Vanguardia, 07-04-2014.
# Sala de Reunió i Ball

La Sala de Reunió i Ball és una obra de Sudanell (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici, emnig del nucli, bastit amb escassos recursos i utilitzant materials senzills. Construcció de planta rectangular, amb paret de tàpia trencada per pilars de maó que suporten les encavallades. Coberta de teula a dues aigües. Posteriorment fou arrebossat i pintat de color verd.

## Història

Com a tants llocs, l'han arrebossat, aquest cop de verd cosa i li han restat qualitat.

## Referències

* 1 2 3 «Sala de Reunió i Ball». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Viladomat

«Viladomat» té aquests significats:
* Antoni Viladomat i Manalt
* Joan Viladomat i Massanas
* Josep Viladomat i Massanas (Manlleu, 1899 - Escaldes-Engordany, 1989), escultor català, germà del músic Joan Viladomat. Deixeble
* Mas Viladomat (Vilada), masia al camí que va des del nucli de Vilada cap al Castell de Roset
# Apachería

Apacheria va ser el terme utilitzat per designar la zona habitada pels apatxes. Els primers registres escrits tenen com una regió que s'estén des del nord del riu Arkansas en el que ara són els estats del nord de Mèxic i de Texas central cap Arizona central.
A principis del segle xviii, els comanxes s'expandiren de a l'actual Wyoming a les terres que es van conèixer com a Comanchería desplaçant a altres tribus. Els més notables van ser els apatxes de les planes a la part oriental d'Apachería, a l'est de Colorado i Kansas al sud del riu Arkansas, Nou Mèxic oriental i el Llano Estacado i Grans Planes, a l'oest d'Oklahoma i Texas a l'est del riu Pecos i al nord de l'altiplà d'Edwards. Com a resultat els apatxes es van veure obligats a desplaçar-se cap al sud i cap a l'oest.

## Referències

* ↑ Frank D. Reeve, "The Apache Indians in Texas," Southwestern Historical Quarterly 50 (October 1946)
* ↑ Hämäläinen, Pekka (2008). The Comanche Empire. Yale University Press. ISBN 978-0-300-12654-9, pp. 20–29.
* ↑ Texas State Historical Association, Apacheria.
# Agència Espacial Israeliana

L'Agència Espacial d'Israel (AEI) (en hebreu: סוכנות החלל הישראלית) és la institució d'Israel encarregada del programa espacial d'aquest país. Fundada el 1983, té la capacitat de construir satèl·lits, llançar i seguir amb estacions pròpies de seguiment. El seu primer satèl·lit va ser llançat el 1988. El primer astronauta israelià va ser Ilan Ramon, que va participar en la missió STS-107 del Columbia com a especialista de càrregues el 2003, on va morir en desintegrar-se la nau durant la seva reentrada en l'atmosfera terrestre. Actualment està administrada per Dan Blumberg com a president, i Uri Oron (אורי אורון) (des del 2021) com a director general.
Va reemplaçar l'anterior administració, el Comitè Nacional per a la Recerca Espacial Va ser fundada pel físic teòric Yuval Ne'eman el 1983, substituint el comitè que s'havia establert el 1960 per tal de construir la infraestructura necessària per a les missions espacials.

## Referències

* ↑ «"Uri Oron selected as director general of the Israel Space Agency"». Arxivat de l'original el 2022-02-05. [Consulta: 24 juliol 2022].
* ↑ «Israel's man on space». Israel Ministry of Foreign Affairs. Arxivat de l'original el June 10, 2015. [Consulta: 19 novembre 2013].
* ↑ «Israel Celebrates Space». Israel Space Agency. Arxivat de l'original el March 3, 2016. [Consulta: 19 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina de l'ISA en el Ministeri de Ciència i Tecnologia d'Israel (anglès)
# Selaginel·la denticulada

Selaginel·la denticulada (Selaginella denticulata) és una espècie de planta vascular sense llavors de la família selaginel·làcies. La planta sencera s'havia usat cuita com a antihelmíntica. Actualment es troba com a planta ornamental.

## Característiques

És una herba amb aspecte de molsa reptant feble i molt bifurcada amb llargs rizòfors a les bifurcacions. Les fulles són dimòrfiques i es disposen en 4 rengles i tenen una lígula que els permet captar l'aigua de la rosada. Els estròbils són sèssils i terminals amb megasporangis grocs amb 4 espores i els microsporangis vermells amb moltes espores. En temps sec o fred, tota la planta envermelleix.

## Distribució

Es distribueix per tot sud d'Europa, nord d'Àfrica, Canàries i Madeira. Als Països Catalans es troba des del Rosselló i el Garraf fins a l'Alt Palància en talussos ombrívols i replans de roques en llocs ombrejats i humits. Preferentment es fa en sòls àcids o descarbonatats. És poc rara a les zones muntanyoses del litoral del vessant marítim del Montnegre, Collserola, cap de Creus i litoral de l'Albera, però molt rara al Baix Camp i al Bages. Viu a les contrades mediterrànies marítimes, principalment als dominis de l'alzinar litoral i de les màquies. També està present a totes les Illes Balears.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 9 juny 2022].
# Tribunal Català de Contractes del Sector Públic

El Tribunal Català de Contractes del Sector Públic és un òrgan òrgan administratiu col·legiat amb jurisdicció sobre els contractes del sector públic a Catalunya. Va ser creat mitjançant el "Decret 221/2013, de 3 de setembre, pel qual es regula el Tribunal Català de Contractes del Sector Públic i s'aprova la seva organització i el seu funcionament". El seu actual president és l'Interventor de la Generalitat Juan Antonio Gallo Sallent.

## Funcions

Exerceix les seves funcions en l'àmbit de l'administració de la Generalitat, de les entitats i els organismes que formen part del seu sector públic que tenen la consideració de poders adjudicadors, de les administracions locals integrades en el seu territori, i també de les entitats i els organismes de l'Administració local que tenen la consideració de poders adjudicadors.
Té competència material sobre els actes següents:
* Resoldre els recursos especials en matèria de contractació interposats contra els actes relacionats en l'apartat 2 de l'article 310 de la Llei 30/2007 quan es refereixen als tipus de contractes especificats en l'apartat 1 del mateix article i no es tracta de procediments d'adjudicació que se segueixin pel tràmit d'urgència.
* Decidir sobre l'adopció de mesures provisionals que han sol·licitat les persones que assenyala l'article 312 de la Llei 30/2007 amb anterioritat a la interposició del recurs especial en matèria de contractació.
* Resoldre les qüestions de nul·litat basades en els supòsits especials de nul·litat contractual establerts en l'article 37 de la Llei 30/2007.
* Resoldre les reclamacions en els procediments d'adjudicació dels contractes, les mesures provisionals i de la qüestió de nul·litat a què fan referència els articles 101, 103, 109, 110 i 111 de la Llei de l'Estat 31/2007, del 30 d'octubre, sobre procediments de contractació en els sectors de l'aigua, l'energia, els transports i els serveis postals.

## Referències

* ↑ Tribunal Català de Contractes del Sector Públic a sac.gencat
* ↑ Constitució del Tribunal Català de Contractes del Sector Públic, 3 de març de 2017
* ↑ El Tribunal Català de Contractes del Sector Públic anul·la el concurs elèctric de Barcelona Arxivat 2017-11-06 a Wayback Machine., Vilaweb, 9 de març de 2017
* ↑ El Tribunal Català de Contractes del Sector Públic anul·la el concurs elèctric de Barcelona, El Punt Avui, 9 de març de 2017

## Enllaços externs

* Web del Tribunal Català de Contractes del Sector Públic
# Sala de Concerts d'Atenes

La Sala de Concerts d'Atenes (en grec: Μέγαρον Μουσικής Αθηνών) és una sala de concerts situada en Atenes, Grècia, específicament a l'avinguda Vasilissis Sofias.
L'espai es va inaugurar el 1991 amb dues sales. Des d'aleshores, s'ha ampliat amb dues sales més i ara compta amb un total de quatre: dues petites i dos grans. El teatre compta amb instal·lacions òptimes per a representacions d'òpera, i algunes d'aquestes es presenten cada temporada.
El disseny de la planta de 8.000 metres quadrats va ser realitzat per Christopher Alexander.
L'estació Mégaro Musikís del Metro d'Atenes està a prop de la sala, a la Línia 3.

## Vegeu també

* Cultura de Grècia

## Referències

* ↑ Christopher Alexander, The Nature of Order: An Essay on the Art of Building and the Nature of the Universe, ISBN 0-9726529-0-6 p. 264

## Enllaços externs

* Athens Concert Hall, Web ofcial
# Whispering Pines

Whispering Pines és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 2.090 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Whispering Pines tenia 2.090 habitants, 970 habitatges i 770 famílies. La densitat de població era de 266,3 habitants per km².
Dels 970 habitatges en un 14,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 76,7% hi vivien parelles casades, en un 2,4% dones solteres, i en un 20,6% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,43.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13% tenia menys de 18 anys, un 1,5% entre 18 i 24, un 13,9% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 46,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 63 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.035 $ i la renda mediana per família de 66.587 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.906 $ mentre que les dones 33.750 $. La renda per capita de la població era de 33.086 $. Entorn del 0,5% de les famílies i l'1,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Whispering Pines». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Whispering Pines». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Semites de Mesopotàmia

Els sumeris descriuen l'entrada dels semites a Mesopotàmia abans del 3000 aC com una inundació, és a dir en termes similars al diluvi, però com una inundació de persones. És difícil dir com podien saber els escribes sumeris el que havia passat però segurament es van inspirar en el que va passar a la segona onada. Els semites eren originalment nòmades i es van expandir per Mesopotàmia i Síria.
A l'alta Mesopotàmia van arribar a suplantar a la població local, de cultura sumèria. Els que van envair la Mesopotàmia s'anomenen acadians per la futura ciutat d'Akkad, la seu del més important imperi de l'època (2340 aC-2223 aC). Se sap que es van establir a la regió del riu Diyala, i a Mari.
A la baixa Mesopotàmia el procés d'introducció va ser més lent. Els semites es van anar establint a les ciutats. Se sap que la concentració més gran de semites era a Kix cap al 2350 aC, però abans ja s'esmenten reis amb nom semita, i és possible que els reis de nom sumeri fossin en realitat semites integrats a la cultura sumèria. Es detecten nombroses paraules sumèries d'origen semita-acadià, i nombroses paraules acadianes d'origen sumeri sobretot a l'agricultura i el regadiu.
La segona onada de semites va arribar cap al 2100 aC/2000 aC. Se'ls anomena martu (en sumeri) o amurru (en acadià), d'on ve la paraula moderna "amorreus" per anomenar el poble, i havien sorgit de la primera onada amb noves aportacions, però continuaven essent nòmades. També se'ls diu canaanites perquè la llengua que parlaven era molt semblant a la llengua canaanita (en realitat canaanites, fenicis i hebreus eren subgrups regionals dels Amurru potser amb aportacions autòctones). No només van entrar a l'Acàdia i Sumer sinó que els amurru varen establir regnes a Síria, però la llengua semita acadiana va resistir i va absorbir els martu que arribaren al país.

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (eds.). Los imperios del antiguo oriente: del paleolítico a la mitad del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 49, 87, 123-125, 130, 140-147, 152, 168-169, 174. ISBN 8432301183.
# Selah

Selah és una ciutat al comtat de Yakima a l'Estat de Washington. D'acord al cens del 2000 tenia 6.310 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Selah tenia 6.310 habitants, 2.269 habitatges, i 1.688 famílies. La densitat de població era de 557,5 habitants per km².
Dels 2.269 habitatges en un 44,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,4% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 25,6% no eren unitats familiars. En el 21,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,7% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 31,6% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.386 $ i la renda mediana per família de 49.477 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.241 $ mentre que les dones 28.067 $. La renda per capita de la població era de 18.595 $. Aproximadament el 9% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Selah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 10 de febrer 2020. [Consulta: 13 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Selah». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Tres Torres

«Tres Torres o les Tres Torres» té aquests significats:
* Les Tres Torres, barri del districte de Sarrià - Sant Gervasi de la ciutat de Barcelona
* Estació de les Tres Torres, estació de la línia 6 i de la xarxa de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya
* Masia les Tres Torres, mas a la ciutat de Granollers (el Vallès Oriental)
# Santuari de Sant Antoni de Pàdua d'Alforja

El santuari de Sant Antoni de Pàdua és un santuari del segle xviii en el terme d'Alforja.

## Descripció

És un conjunt format per l'ermita i la casa de l'ermità. L'edifici és petit, d'un tram i capçalera. Té volta de canó amb llunetes al tram, i de creueria d'arestes amb revoltons venerats a la capçalera.

## Història

L'ermita va ser construïda el segle xvii. És objecte de moltes excursions, especialment el dia de la mona, a causa del fet que a la seva rodalia hi ha una popular font d'aigua. El santuari està tancat excepte en ocasions concretes.

## Referències

* ↑ «Santuari de Sant Antoni de Pàdua d'Alforja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 abril 2012].
# Villasila de Valdavia

Villasila de Valdavia és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 131 | 117 | 98 | 92 |
# Vacances royales

Vacances royales és una pel·lícula francesa coescrita i dirigida per Gabriel Auer, rodada a finals de 1979 i estrenada a França a començaments de 1981, amb un guió basat en fets reals.

## Sinopsi

Als afores parisencs, Ignacio viu sol amb el seu mico. Troba a Pedro i Gunda, tots tres d'origen espanyol i considerats per les autoritats franceses com a anarquistes perillosos. Quan el 1976 el nou rei Joan Carles I fa una visita oficial a França tots tres i nombrosos espanyols exiliats fitxats per les autoritats franceses com anarquistes són deportats a Belle-Île-en-Mer (Bretanya), vigilats per 130 efectius de la CRS.

## Repartiment

* Agnès Château - Gunda
* Didier Sauvegrain - Toni
* Emilio Sánchez Ortiz - Ignacio
* Francisco Curto - Pedro
* Yves Albert - Albert
* Paulette Frantz - Mme Basset
* Bruno Madinier - Michel

## Premis

* 1980: Prix-Jean Delmas

## Bibliografia

* Andrée Tournès, Jeune Cinéma, n. 127, juin 1980, p. 34
* Jacques Chevallier, La Revue du cinéma, n. 358, février 1981, p.42-43
* Gilles Colpart, La Saison cinématographique 81, octobre 1981, p.368

## Referències

* ↑ MEMÒRIA PROLETÀRIA DEL NORD-EST
* ↑ " Vacances royales " de Gabriel Auer, Le Monde, 9 de febrer de 1981
# Anna Canalias Mestres

Anna Canalias Mestres (Magallón, 1886 - Molins de Rei, 1934), també coneguda com a Agna Canalias, fou una escriptora, pedagoga i feminista.

## Biografia

Anna Canalias va néixer accidentalment al poble aragonès de Magallón, tot i que va viure tota la infantesa a Molins de Rei. El 1905, acabada la carrera de Magisteri, s'instal·là a Barcelona i impartí classes nocturnes a un ateneu obrer fins al 1910. Així la jove mestra des d'aquella aula on acudien les treballadores fabrils del barri, començà a copsar la qüestió social.
Entre 1910 i 1913 Anna Canalias es preparà per a ser professora d'Escola Normal de Mestres a l'Escola Superior de Magisteri de Madrid. L'Escola combregava amb els postulats de la Institució Lliure d'Ensenyament de Giner de los Ríos i donava una sòlida formació intel·lectual i pedagògica. Tanmateix el creixent catalanisme aixecava un agressiu espanyolisme, també sentit per sectors del professorat de l'Escola de Madrid. El fet que Anna publicàs poesia en català i s'identificàs amb el nacionalisme li valgué atacs d'aquell sector.
El 1913 Anna Canalias acabava els estudis de professora d'Escola Normal i després de diversos destinacions, el 1921 concursà per a obtenir plaça a la Normal de Palma. Anna Canalias i les altres companyes de la Normal es proposaren influir en el progrés de la societat illenca i de les dones, en concret, i foren un revulsiu dins de l'entorn conservador. Publicava articles feministes a la premsa mallorquina i predicava el pacifisme. Ressaltava la necessitat de la intervenció femenina en l'elaboració de les lleis i, per tant, l'accés al sufragi.
Anna i un grup de dones fundaren a Palma una associació feminista i organitzaren actes culturals i cursos de taquigrafia, de tall i confecció, etc. Oferiren classes de formació primària per adultes. El 1931 de seguida s'identificà amb la República i es preocupà de la formació de les dones com a noves electores. Però hagué d'aturar la seva activitat per una malaltia del cor el 1933 i el 1934, finia a Molins de Rei.

## Bibliografia

* Cabaleiro Manzanedo, Julia (1999). "Un diàleg amb l'escriptura d'Agna Canalias Mestres". L'espai. Molins de Rei: Núm. 2, p. p. 83-87.
* DDAA (1975). Les cinc branques. (Poesia Femenina Catalana). Barcelona: Romero Indústria Gràfica.
* Peñarrubia, Isabel (2008). Moviment feminista i sufragi a Mallorca (segle XX). Palma: Edicions Documenta Balear.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Anna Canalias Mestres». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Acala

Acala o Achala (en sànscrit: अचल, "l'Inamovible", IPA: [ˈɐt͜ɕɐlɐ]), també conegut com Acalanātha (अचलनाथ, "Senyor Inamovible") o Āryācalanātha (आर्याचलनाथ, "Noble Senyor Inamovible"), és una deïtat colèrica i dharmapala (protector del Dharma) destacada en el budisme Vajrayana i el budisme de l'Àsia oriental.
Originàriament era una deïtat menor descrita com un missatger o acòlit del Buda Vairocana. Més tard va assolir protagonisme com a objecte de veneració per dret propi com a eliminador d'obstacles i destructor del mal, i finalment es va veure com la manifestació colèrica de Vairocana, Akshobhya o Manjusri. En textos posteriors, també s'anomena Caṇḍaroṣaṇa (चण्डरोषण, "el Violent Colèric", IPA: [t͜ɕɐɳɖɐˈroːʂɐnɐ]) o Caṇḍamahāroṣaṇa (चण्डमहारोषण, "el Violent amb Gran Còlera", IPA: [t͜ɕɐɳɖɐmɐɦaːˈroːʂɐnɐ]), noms pels quals és més conegut a països com el Nepal i el Tibet.
En el budisme esotèric d'Àsia oriental, Acala es classifica entre els reis de la saviesa (Vidyārāja) i és preeminent entre els cinc reis de la saviesa del Regne de la matriu (garbhakoṣadhātu). En conseqüència, ocupa una posició jeràrquica important al Mandala dels Dos Regnes. A la Xina, se'l coneix com a Bùdòng Míngwáng (不動明王, "Rei de la Saviesa Inamovible"), mentre que al Japó, se l'anomena Fudō Myōō, que és la lectura on'yomi dels caracters xinesos. Acala (com a Fudō) és una de les divinitats especialment importants i conegudes del budisme japonès, i és venerat especialment a les sectes Shingon, Tendai, Zen i Nichiren, i també al Shugendō.
Acala ha estat adorat durant tota l'Edat Mitjana i fins a l'època moderna al Nepal, el Tibet, la Xina i el Japó, on es troben més sovint representacions escultòriques i pictòriques d'ell.

## Referències

* 1 2 Murakami 1988, Jp. rel. dict., pp. 242–246
* ↑ Weston, David «Còpia arxivada». The Bayer Collection, 2018. Arxivat de l'original el 2021-08-23 [Consulta: 9 abril 2022].
* 1 2 Donaldson, Thomas E. Iconography of the Buddhist Sculpture of Orissa: Text. Indira Gandhi National Centre for the Arts, 2001, p. 219–221. ISBN 978-0-486-25575-0.
* ↑ Hugo Kreijger. Kathmandu Valley painting: the Jucker collection. Shambhala, 1999, p. 123. ISBN 978-1-57062-454-4.
* ↑ Goble, Geoffrey C. Chinese Esoteric Buddhism: Amoghavajra, the Ruling Elite, and the Emergence of a Tradition (en anglès). Columbia University Press, 2019, p. 65. ISBN 978-0-231-55064-2.
* ↑ Fudō Myōō and Myō-ō, Encyclopædia Britannica
# Torrent d'Urdoll

El Torrent d'Urdoll, conegut també amb la denominació de Torrent d'Urdell és un afluent per l'esquerra de la Riera de Canalda. Sovint se'l confon amb el torrent de la Perdiu però són rases diferents. El nom apareix en la documentació dels comunals de Canalda.
El torrent d'Urdoll neix al coll de Tancalaporta a més de 2.000 d'altitud, per sobre de prats de Bacies. De direcció global nord-sud, travessa prats de Bacies on fa una giragonsa, primer NO-SE i després NE-SO. Desaigua a la riera de Canalda per sobre la carretera L-401. En el curs superior fa de límit entre Canalda i la Coma i més endavant entre Canalda i Guixers

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Vegeu el mapa digital de l'ICC a escala 1:50.000