OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de municipis de Ciudad Real

Llista de municipis de la província de Ciudad Real:
| Nom | Població (2004) |
| Abenójar | 1.693 |
| Agudo | 1.945 |
| Alamillo | 631 |
| Albaladejo | 1.563 |
| Alcázar de San Juan | 28.199 |
| Alcoba | 757 |
| Alcolea de Calatrava | 1.621 |
| Alcubillas | 678 |
| Aldea del Rey | 2.051 |
| Alhambra | 1.190 |
| Almadén | 6.543 |
| Almadenejos | 520 |
| Almagro | 8.492 |
| Almedina | 703 |
| Almodóvar del Campo | 7.011 |
| Almuradiel | 991 |
| Anchuras | 444 |
| Arenales de San Gregorio | 686 |
| Arenas de San Juan | 1.075 |
| Argamasilla de Alba | 6.832 |
| Argamasilla de Calatrava | 5.374 |
| Arroba de los Montes | 584 |
| Ballesteros de Calatrava | 614 |
| Bolaños de Calatrava | 11.831 |
| Brazatortas | 1.143 |
| Cabezarados | 371 |
| Cabezarrubias del Puerto | 608 |
| Calzada de Calatrava | 4.603 |
| Campo de Criptana | 13.258 |
| Cañada de Calatrava | 103 |
| Caracuel de Calatrava | 166 |
| Carrión de Calatrava | 2.660 |
| Carrizosa | 1.568 |
| Castellar de Santiago | 2.190 |
| Chillón | 2.201 |
| Ciudad Real | 67.401 |
| Corral de Calatrava | 1.262 |
| Los Cortijos | 1.005 |
| Cózar | 1.293 |
| Daimiel | 17.542 |
| Fernancaballero | 1.094 |
| Fontanarejo | 305 |
| Fuencaliente | 1.246 |
| Fuenllana | 283 |
| Fuente el Fresno | 3.474 |
| Granátula de Calatrava | 1.011 |
| Guadalmez | 971 |
| Herencia | 7.693 |
| Hinojosas de Calatrava | 706 |
| Horcajo de los Montes | 1.057 |
| Las Labores | 678 |
| Llanos del Caudillo | 651 |
| Luciana | 438 |
| Malagón | 7.964 |
| Manzanares | 18.344 |
| Membrilla | 6.516 |
| Mestanza | 830 |
| Miguelturra | 11.344 |
| Montiel | 1.689 |
| Moral de Calatrava | 5.239 |
| Navalpino | 273 |
| Navas de Estena | 395 |
| Pedro Muñoz | 7.637 |
| Picón | 661 |
| Piedrabuena | 4.816 |
| Poblete | 919 |
| Porzuna | 3.932 |
| Pozuelo de Calatrava | 2.691 |
| Los Pozuelos de Calatrava | 485 |
| Puebla de Don Rodrigo | 1.267 |
| Puebla del Príncipe | 975 |
| Puerto Lápice | 1.008 |
| Puertollano | 49.775 |
| Retuerta del Bullaque | 1.040 |
| El Robledo | 1.078 |
| Ruidera | 593 |
| Saceruela | 703 |
| San Carlos del Valle | 1.220 |
| San Lorenzo de Calatrava | 279 |
| Santa Cruz de los Cáñamos | 638 |
| Santa Cruz de Mudela | 4.801 |
| Socuéllamos | 12.600 |
| La Solana | 15.432 |
| Solana del Pino | 442 |
| Terrinches | 1.019 |
| Tomelloso | 32.002 |
| Torralba de Calatrava | 2.940 |
| Torre de Juan Abad | 1.349 |
| Torrenueva | 3.120 |
| Valdemanco del Esteras | 263 |
| Valdepeñas | 27.274 |
| Valenzuela de Calatrava | 803 |
| Villahermosa | 2.453 |
| Villamanrique | 1.528 |
| Villamayor de Calatrava | 623 |
| Villanueva de la Fuente | 2.607 |
| Villanueva de los Infantes | 5.834 |
| Villanueva de San Carlos | 418 |
| Villar del Pozo | 117 |
| Villarrubia de los Ojos | 9.968 |
| Villarta de San Juan | 3.043 |
| Viso del Marqués | 2.958 |

## Vegeu també

* Llista de municipis de Castella - la Manxa
# Isabel Carme Llinàs Warthmann

Isabel Carme Llinàs Warthmann (Son Servera, 1962) és una política mallorquina, diputada al parlament de les Illes Balears en la VII legislatura i membre del Consell Insular de Mallorca.
Estudià turisme i ha estat directora d'hotel a Palma. Fou víctima de la violència de gènere per part de la seva parella. Escollida diputada pel Partido Popular a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2007, on formà part de la Comissió de Salut del Parlament Balear. També fou directora de l'Institut Balear de la Dona de 2003 a 2007 i de 2013 a 2015. El 2012 també fou membre del Consell Insular de Mallorca.

## Referències

* ↑ «Comisión de Salud del Parlamento de Baleares». Arxivat de l'original el 2015-05-02. [Consulta: 11 agost 2015].
* ↑ EXPANSIÓN: El alcalde de A Coruña, premio Balanza de Oro de la Justicia Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine., 22 de juny de 2004
* ↑ Decret 32/2013, de 14 de juny, pel qual es nomena la directora de l'Institut Balear de la Dona
* ↑ Decret 53/2015, de 3 de juliol, pel qual es disposa el cessament d'alts càrrecs de la Presidència i de l'Administració de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears i es disposa la publicació en el Butlletí Oficial de les Illes Balears del cessament del personal eventual
* ↑ «Composició i funcions del Ple». Arxivat de l'original el 2012-07-24. [Consulta: 24 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Entrevista a Isabel Carme Llinàs Warthmann a Enxarxats
# Ferrokësterita

La ferrokësterita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de l'estannita. Rep el nom pel seu contingut en ferro i la relació amb la kësterita.

## Característiques

La ferrokësterita és una sulfosal de fórmula química Cu₂FeSnS₄. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la ferrokësterita pertany a «02.CB - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Zn, Fe, Cu, Ag, etc.» juntament amb els següents minerals: coloradoïta, hawleyita, metacinabri, polhemusita, sakuraiïta, esfalerita, stil·leïta, tiemannita, rudashevskyita, calcopirita, eskebornita, gal·lita, haycockita, lenaïta, mooihoekita, putoranita, roquesita, talnakhita, laforêtita, černýita, hocartita, idaïta, kesterita, kuramita, mohita, pirquitasita, estannita, estannoidita, velikita, chatkalita, mawsonita, colusita, germanita, germanocolusita, nekrasovita, estibiocolusita, ovamboïta, maikainita, hemusita, kiddcreekita, polkovicita, renierita, vinciennita, morozeviczita, catamarcaïta, lautita, cadmoselita, greenockita, wurtzita, rambergita, buseckita, cubanita, isocubanita, picotpaulita, raguinita, argentopirita, sternbergita, sulvanita, vulcanita, empressita i muthmannita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Cligga, situada a la localitat de Perranporth, a la Cornualla (Anglaterra, Regne Unit). També ha estat descrita a Polònia, Romania, Kosovo, la República Popular de la Xina, Canadà, l'Argentina i Bolívia.

## Referències

* ↑ «Ferrokësterite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 desembre 2020].
# Kiwi bru de l'Illa del Sud

El kiwi bru de l'Illa del Sud o kiwi comú (Apteryx australis) és una espècie d'ocell de la família dels apterígids (Apterygidae) que viu a la zona sud-occidental de l'Illa del Sud i a l'illa Stewart, a Nova Zelanda. Antany considerat coespecífic amb el kiwi bru de l'Illa del Nord i també amb el kiwi bru d'Okarito, de recent descripció.

## Referències

* ↑ «Kiwi bru de l'Illa del Sud». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# Missal de Santa Eulàlia

El Missal de Santa Eulàlia és un missal conservat a la Catedral de Barcelona, fet amb miniatures de Rafael Destorrents, fill del gran artista Ramon Destorrents.

## Història
### L'encàrrec

Quan el 8 de març de 1403, l'il·luminador de llibres Rafael Destorrents va contractar la il·lustració i decoració d'un missal per a l'ús litúrgic de la catedral de Barcelona, per compte del bisbe Joan Ermengol, estava fent el primer gest per a la realització d'una de les grans obres de la miniatura catalana: el Missal anomenat “de Santa Eulàlia”, que conté una orla a foli sencer –amb la representació del Judici Final– i un total de divuit inicials historiades, associades amb altres elements de decoració marginal. Al llibre es van recollir les dues advocacions de la catedral: la Santa Creu i Santa Eulàlia així com tots els sants barcelonins coneguts.
El Judici Final és un tema conegut però plasmat aquí amb una factura exquisida i delicada, amb formes molt singulars i profundament originals. Es tracta d'un llibre excepcional, a l'alçada de la importància del seu comitent: Joan Ermengol, que havia estat nomenat, l'any 1398, bisbe de Barcelona pel Papa Benet XIII, a instàncies precisament del rei, Martí l'Humà, amb el qual tenia una relació directa. Amb aquest encàrrec, el bisbe seguia les petjades de molts dels comitents de l'època i mostrava les motivacions que portaven a molts dels representants de la reialesa, de les elits urbanes i de la jerarquia eclesiàstica a fer encàrrecs als mestres més reconeguts: utilitzar les obres d'art com a elements de prestigi.

### Prestigi, pietat i goig estètic

Ermengol trobà en Rafael Destorrents, àlies Rafael Gregori, l'artista ideal per a les seves pretensions, – per altra banda comunes a tots els comitents de l'època-, fonamentades en el prestigi, la pietat i el goig estètic.
Sufragar una obra per a la catedral suposava deixar constància del seu estatus com a bisbe així com perpetuar la seva memòria amb un objecte sumptuari que enriquís el patrimoni de la Seu de Barcelona. Potser Ermengol cercava, amb aquesta obra, expiar les culpes i preparar el terreny per a la seva salvació. La representació del Judici Final al·ludeix a la preocupació general de l'època per evitar les cruels tortures de l'Infern i obtenir la Glòria. Tot i que sembla que els valors de prestigi i pietat serien una prioritat en l'encàrrec, podem imaginar el goig estètic que devia produir tenir a les mans una obra tan bella.

## Estil

Les obres del període artístic conegut com a “gòtic internacional”, permeten contemplar un art refinat i preciosista, en el qual es combinaven l'observació naturalista amb l'estilització. Aquest univers estètic –i en cert sentit “esteticista”–, amb el seu to aristocràtic, podia expressar la voluntat propagandística dels comitents en favor de la seva imatge i del seu govern en un moment políticament i religiosament conflictiu.

## Referències

* ↑ Un bisbe busca artista Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine., històries del gòtic, MNAC

## Enllaços externs

* Exposició històries del gòtic al MNAC Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine.
# Hrišovce

Hrišovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1311.
# Gonfaus

* Per a altres significats, vegeu «Gonfaus (Lluçà)».
Gonfaus és una masia del municipi de Sagàs (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici actual de Gonfaus és una construcció del segle xviii. A la façana principal s'hi esmenta la data de 1796. És doncs, una construcció de nova planta, un gran casal que substituí la primera masia, situada a un lloc a prop de l'actual. Els arxius familiars guarden documentació des del segle xvi. La masia de Gonfaus respon a la tipologia de casa senyorial. La façana principal orientada a tramuntana, presenta el cos central flanquejat per dues torres i una porta de mig punt amb dovelles molt regulars. A migdia la façana respon al mateix prototipus que a tramuntana però envoltada de jardins. Al segon pis, el cos central té una galeria o eixida i al primer pis un cos sortit per ampliar la Sala.

## Notes

* 1 2 «Mas Gonfaus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Isabel Chacón Chacón

Isabel Chacón Chacón (Ibias, Astúries, 1973) és una activista en defensa dels serveis públics, col·laboradora de TaxiProject i RidersxDerechos, membre de l’aliança internacional de treballadores de plataforma Unidas World Action (UWA), i responsable de moviments socials a l’Oficina Tècnica Parlamentària de la CUP. L'1 de març de 2022 fou elegida com a membre del Secretariat Nacional de la Candidatura d'Unitat Popular. El 14 de maig de 2023 formà part d'una delegació de la CUP fent d’observadora internacional en les eleccions presidencials, havent estat convidada pel Partit Democràtic del Poble. En el moment del recompte electoral, la policia turca la retingué i també a Jon Iñarritu d'EH Bildu en una comissaria a la ciutat de Siirt.

## Referències

* ↑ «Una llista per capgirar Barcelona:». [Consulta: 15 maig 2023].
* ↑ «Isabel Chacón – Escola d'Estiu 2022 – Candidatura d'Unitat Popular». Arxivat de l'original el 2023-05-14. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ Press, Europa. «La CUP renovará el 10 de marzo su Secretariado Nacional con una única candidatura colectiva», 01-03-2022. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ CUP, Comunicació. «La CUP assistirà a l'Estat turc el 14 de maig per donar suport a les tasques d’observació i verificació del procés electoral», 13-05-2023. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ «Jon Iñarritu (Bildu) i Isabel Chacón (CUP), retinguts per la policia turca mentre feien d'observadors internacionals», 14-05-2023. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ «La policia turca reté una secretària nacional de la CUP que feia d'observadora internacional en les eleccions». [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ «Two Spanish election observers detained in Siirt» (en anglès). [Consulta: 14 maig 2023].
# Kiwi bru de l'Illa del Nord

El Kiwi bru de l'Illa del Nord (Apteryx mantelli) és una espècie d'ocell de la família dels apterígids (Apterygidae) que viu a gran part de l'Illa del Nord. Era considerat coespecífic amb el kiwi bru de l'Illa del Sud i de l'illa Stewart.

## Referències

* ↑ «Kiwi bru de l'Illa del Nord». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# Michael Artin

Michael Artin (Hamburg, 28 de juny de 1934) és un matemàtic estatunidenc.

## Vida i Obra

Tot i haver nascut a Hamburg (Alemanya), Artin ha passat la seva vida als Estats Units, ja que el seu pare, Emil Artin va haver d'emigrar el 1937 quan va ser desposseït dels seus càrrecs per les autoritats nazis per estar casat amb una dona jueva. El jove va heretar els talents matemàtics dels seus pares (la seva mare també era matemàtica). A partir de 1946, quan el seu pare va ser nomenat professor de la universitat de Princeton va cursar els estudis secundaris a l'institut local i el 1952 va ingressar a la universitat de Princeton en la qual es va graduar el 1955. Va fer els estudis de postgrau a la universitat Harvard obtenint el doctorat el 1960. A continuació va ser professor a Harvard excepte el curs 1960-61 en el qual va estar a París treballant amb Alexander Grothendieck.
El 1963 va ser nomenat professor de l'Institut de Tecnologia de Massachusetts (MIT), en el qual continua sent professor emèrit. Artin ha rebut nombrosos premis per les seves aportacions científiques i és membre de diferents acadèmies científiques.
Artin ha publicat més de vuitanta articles científics i nou llibres sobre els seus temes d'investigació: la geometria algebraica i l'àlgebra associativa.

## Referències

* ↑ Segel, 2010, p. 352.
* ↑ Faith, 2004, p. 353.
* ↑ Segel, 2010, p. 358-359.
* ↑ Kehoe, 2016, p. 666.

## Bibliografia

* Faith, Carl. Rings and Things and a Fine Array of Twentieth Century Associative Algebra (en anglès). American Mathematical Society, 2004. ISBN 0-8218-3672-2.
* Kehoe, Elaine «Artin and Levin Awarded National Medal of Science» (en anglès). Notices of the American Mathematical Society, Vol. 63, Num. 6, 2016, pàg. 666-667. ISSN: 0002-9920.
* Segel, Joel. Recountings: Conversations with MIT Mathematicians (en anglès). CRC Press, 2010. ISBN 978-1-4398-6541-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Michael Artin» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Michael Artin» (en anglès). MIT Mathematics, 2023. [Consulta: 23 gener 2024].
# Heaven and Hell

«Heaven and Hell o Heaven & Hell» té aquests significats:
# Kraftidioten

Kraftidioten (estrenada internacionalment amb el títol In Order of Disappearance) és un thriller noruec d'acció del 2014 dirigida per Hans Petter Moland i protagonitzada per Stellan Skarsgård. La pel·lícula fou estrenada dins la secció de competició del 64è Festival Internacional de Cinema de Berlín. Cold Pursuit, un remake britànic-americà, també dirigit pel mateix Hans Petter Moland, es va estrenar el 2019.

## Argument

Nils Dickman (Stellan Skarsgård), conductor de llevaneus a la ciutat fictícia de Tyros (Noruega), acaba de ser escollit ciutadà de l'any. Però un dia, el seu fill Ingvar és trobat mort per una sobredosi d'heroïna. Convençut que el seu fill no era drogodependent i que la policia no investiga prou, Nils comença la seva pròpia investigació, assaventat-se que el seu fill ha estat assassinat per error per una banda de traficants que en realitat volien matar l'amic del seu fill, el Finn. Aleshores s'embarca en una venjança sagnant, on va matant els assassins de l'Ingvar fins a provocar una guerra entre bandes.

## Repartiment

* Stellan Skarsgård com a Nils Dickman
* Pål Sverre Valheim Hagen com a Ole Forsby, àlies "Greven"
* Bruno Ganz com a "Papa" Popović
* Birgitte Hjort Sørensen com a Marit
* Anders Baasmo Christiansen com a Geir
* Hildegunn Riise com a Gudrun Dickman
* Peter Andersson com a Egil Dickman, àlies "Wingman".
* Kristofer Hivju com a Stig Erik Smith, àlies "Strike"
* Jan Gunnar Røise com a Jan Petter Eriksen, àlies "Jappe"
* Kåre Conradi com a Ronny Amundsen, àlies "Ronaldo"
* Jakob Oftebro com a Aron Horowitz, àlies "Junior"
* Gard B. Eidsvold com a Halldor Emmanuel Torp, àlies "Svela"
* Tobias Santelmann com a Finn Heimdahl
* Jon Øigarden com a Karsten Petterson
* Jack Sødahl Moland com a Rune Forsby
* Sergej Trifunović com a Nebojša Mihajlović
* Miodrag Krstović com a Dragomir Bogdanović
* Leo Ajkic com a Radovan Župan
* Goran Navojec com a Stojan Micić
* Damir Babovic com a Vuk Jovanović
* David Sakurai com a Takashi Claus Nielsen, àlies "The Chinaman".
* Aron Eskeland com a Ingvar Dickman
* Atle Antonsen com a Reddersen
* Stig Henrik Hoff com a l'experimentat oficial de policia.
* Adil Halitaj com a Miroslav Popović

## Adaptació

StudioCanal i el productor Michael Shamberg van produir una versió en anglès, Cold Pursuit amb el mateix director, Hans Petter Moland, i protagonitzada per Liam Neeson. La pel·lícula es va estrenar el 8 de febrer de 2019 per Summit Entertainment.

## Referències

* ↑ Richman, Darren «Movies you might have missed: In Order of Disappearance» (en anglès). Independent, 17-08-2018 [Consulta: 5 abril 2022].
* ↑ «Kraftidioten» (en anglès). Berlinale. [Consulta: 5 abril 2022].
* ↑ Hammond, Pete «‘Cold Pursuit’ Review: Shocker! Liam Neeson Is Out For Revenge Again» (en anglès). Deadline, 08-02-2019 [Consulta: 5 abril 2022].
# Mitchell (Indiana)

Mitchell és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2006 tenia 4.648 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mitchell tenia 4.567 habitants, 1.884 habitatges, i 1.235 famílies. La densitat de població era de 520,2 habitants/km².
Dels 1.884 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,5% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 16,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.559$ i la renda mediana per família de 33.415$. Els homes tenien una renda mediana de 28.160$ mentre que les dones 18.194$. La renda per capita de la població era de 13.894$. Entorn del 14% de les famílies i el 16,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mitchell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mitchell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hispavox

Hispavox va ser una discogràfica espanyola, que va romandre activa durant 32 anys. Estava ubicada a Madrid i va ser fundada per altre gran discogràfica, EMI a 1953. Finalment, després de molts anys de gran èxit va desaparèixer a 1985. Actualment, només segell discogràfic dins d'altre companyia com es Parlophone, encara llança antigues gravacions remasteritzades, ara baix els dominis d'una financera anglesa que va comprar EMI
# Ghostface

Ghostface és un personatge fictici de terror de la saga Scream.
La seva disfressa o, més ben dit, la seva màscara s'ha donat molt a parlar i des de la primera part, se n'han venut milions de màscares com la que porta l'assassí. L'assassí sol ser un habitant o habitants de Woodsboro, ja que l'acció passa allà, però a la tercera part, Woodsboro desapareixia per donar lloc a Hollywood, i així que l'assassí era provinent de Hollywood.
L'assassí sol ser un humà, o un personatge en la pel·lícula i sempre se'n revela la identitat abans de ser matat. En totes les entregues, menys la tercera, els assassins solien ser dos.

## Característiques

* L'assassí normalment imita a assassins de clàssics del terror, com ara Freddy Krueger o Michael Myers.
* L'assassí, abans de matar a la víctima, sol telefonar-li i espantar-la amb una veu totalment terrorífica
* En alguns casos, l'assassí ha fet jugar a "trivials" del cinema de terror a les víctimes. El primer cas va ser, un joc de preguntes de personatges de terror a Casey Becker per salvar el seu nuvi
* Ghostface sol preguntar una pregunta rere una altra, estil: "Qui és?", "On sóc en aquests moments?", "Vols morir aquesta nit?".
* L'assassí sol utilitzar un ganivet per assassinar les víctimes.

## Caracterització

Kevin Williamson i Wes Craven, encarregats de la saga, buscaven disfresses o màscares per l'assassí fins que en van trobar una de curiosa en una de les cases originals de Woodsboro.
Van fer-ne mils de còpies i mils d'esbossos per crear-ne una de nova, totalment original i terrorífica. Quan les màscares van sortir a la llum, el públic va considerar que la màscara s'havia fet amb l'ajuda del quadre "El Crit" d'Edvard Munch, i és que la boca deformada del personatge és molt semblant a la de l'home del quadre de Munch.
# Maravichromis lateristriga

Maravichromis lateristriga és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C. 1991. Maravichromis. p. 252-257. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.