OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lake Worth

Lake Worth és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens de l'1 de juliol de 2006 tenia 36.342 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Worth tenia 35.133 habitants, 13.828 habitatges, i 7.688 famílies. La densitat de població era de 2.405,1 habitants/km².
Dels 13.828 habitatges en un 26% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,9% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 44,4% no eren unitats familiars. En el 33,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,9% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 32,6% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 14,3% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110,2 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 30.034$ i la renda mitjana per família de 35.374 $. Els homes tenien una renda mitjana de 24.862 $ mentre que les dones 22.971 $. La renda per capita de la població era de 15.517 $. Entorn del 15,8% de les famílies i el 20% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Worth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Worth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Inoculació

Inoculació en biologia és ubicar alguna cosa que creixerà i es reproduirà, i comunament es fa servir aquest terme respecte a la introducció de sèrum sanguini, d'una vacuna o una substància antigen dins del cos d'un humà o d'un animal, especialment per a produir immunitat a una malaltia específica. També es pot fer servir aquest terme per referir-se a la comunicació (encomanar) d'una malaltia a un organisme viu per transferència de l'agent causal dins l'organisme, la implantació de microorganismes o material infecciós a un medi de cultiu com pot ser en la fabricació de cervesa o una placa Petri, o posar microorganismes o virus en el lloc on la infecció és possible.
El verb inocular prové del llatí inoculare i significa empeltar.
Actualment els termes inoculació, vacunació i immunització es fan servir aproximadament com intercanviables. Els microorganismes que es fan servir en la inoculació es diuen inoculant o inòcul.

## Notes

* ↑ http://www.yourdictionary.com/ahd/i/i0154600.html Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
* ↑ «Inoculation entry at Gardening section of mimi.hu». En.mimi.hu. [Consulta: 2 novembre 2009].

## Referències

* Hopkins, Donald R. (2002). The Greatest Killer: Smallpox in history. University of Chicago Press. ISBN 0-226-35168-8.

## Enllaços externs

* US National Library of Medicine
* Lettres Philosophiques. Voltaire (English translation)
* Inoculation in India An account of the manner of inoculating for the small pox in India. Holwell, J Z. RCP
* Arm-to-Arm Against Bioterrorism by Donald W. Miller, Jr., MD
# Le Livre magique

Le Livre magique és un curtmetratge mut realitzat pel director francès Georges Méliès, estrenat en 1900, a principis del cinema mut. Dura poc més de dos minuts i mig i està protagonitzat pel mateix Méliès.

## Argument

Un mag presenta als espectadors un llibre molt gran i transforma dibuixos de personatges de la comèdia de l'art en éssers reals: Polichinel·la, Arlequí, Pierrot, Colombina i Pantaleó, i després els torna a ficar a les pàgines del llibre.

## Repartiment

* Georges Méliès: el màgic

## Referències

* ↑ Le Livre Magique (Georges Méliès, 1900) a Allen John's attic

## Enllaços externs

* Le Livre magique a YouTube
# Plaça dels Àlbers (Tàrrega)

La Plaça dels Àlbers és una plaça pública de Tàrrega (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una plaça situada a la part posterior de l'església parroquial de Santa Maria de l'Alba, tocant a la part dedicada a la sagristia i l'absis de l'església. Aquesta plaça no té una estructura urbanística definida i queda força amagada en l'entramat urbà de la ciutat de Tàrrega. Té dos accessos principals molt estrets, i interiorment no es caracteritza per acollir-hi cap mena d'organització interna precisa. Malgrat el seu paper secundari urbanístic a Tàrrega, és una plaça conformada en part per àmplies cases pairals dels segles XVI-XVII.

## Història

Actualment aquesta plaça gairebé ha passat a ser un punt d'aparcament perquè pràcticament no hi té trànsit de vianants, ni recursos comercials que portin a vivificar-hi l'ambient urbà. Aquesta plaça antigament era utilitzada també com a part important en el mercat dels dilluns de la ciutat de Tàrrega, quan encara estava per asfaltar i sanejar. No fou fins a mitjan segle XX que aquesta plaça s'asfaltava i posteriorment gràcies a la Fira del Teatre de Tàrrega, a cada any passa a convertir-se per uns dies en escenari teatral d'excepció.

## Referències

* 1 2 «Plaça dels Àlbers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Menjamel de Seram

El menjamel de Seram (Lichmera monticola) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos de les muntanyes de l'illa de Seram, a les Moluques meridionals.

## Referències

* ↑ «Menjamel de Seram». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Parc Nacional de Sibiloi

El Parc Nacional de Sibiloi es troba a la costa nord-est del llac Turkana, al nord de Kenya. Establert el 1973 pel govern de Kenya per a la protecció dels llocs de la vida silvestre i paleontològics, que cobreix 1570 km² i és conegut internacionalment pels seus fòssils. Està inclòs a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1997 com a part dels Parcs Nacionals del llac Turkana.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Lake Turkana National Parks» (en anglès). [Consulta: 10 maig 2020].
# Jaume Roma i Rodríguez

Jaume Roma i Rodríguez (Granollers, 17 d'abril de 1958) és un economista i polític català. Va ser membre del del govern de Catalunya entre 1994 i 1995, ocupant el càrrec de Conseller de Política Territorial i Obres Públiques.

## Biografia

Nascut en una família modesta, fill de dos treballadors d'una fàbrica tèxtil de Granollers, va estudiar Ciències Econòmiques a la Universitat de Barcelona. Amb 24 anys va començar a treballar pel Departament de Sanitat de la Generalitat de Catalunya com a cap dels serveis pressupostaris de l'Institut Català de la Salut (ICS). Les seves funcions li permeteren guanyar-se la confiança de l'aleshores conseller de Salut, Xavier Trias, ascendint en l'organigrama del departament. El 1992 fou nomenat de l'ICS i, aquell mateix any, s'afilià a Convergència Democràtica de Catalunya.
El 18 de novembre de 1994 Josep Maria Cullell, implicat en un cas de corrupció, va dimitir com a Conseller de Política Territorial i Obres Públiques i, tes dies més tard, el president Jordi Pujol va designar Jaume Roma com al seu successor.
El 12 de juny de 1995, 206 dies després d'accedir al càrrec, va haver de dimitir a causa d'un presumpte cas de tràfic d'influències. Segons l'auto judicial, s'investigava un possible tracte de favor a la constructora Trad, S.A., que havia construït un xalet privat a Roma al municipi de Canovelles. L'Audiència de Barcelona no n'arxivà el cas definitivament fins al maig de 2001.
Al deixar la política, Roma va començar a treballar com a economista en un despatx propi, especialitzant-se en temes hospitalaris. Posteriorment, el 2002, fou nomenat com a membre del consell d'administració de l'Hospital General, a Sant Cugat del Vallès.

## Referències

* ↑ «Jaume Roma dimite como consejero de Obras Públicas de la Generalitat» (en castellà). El País, 14-06-1995. [Consulta: 11 novembre 2015].
* ↑ «La Audiencia archiva definitivamente el caso que provocó la dimisión del consejero Jaume Roma» (en castellà). El País, 22-05-2001. [Consulta: 11 novembre 2015].
* ↑ «Pujol rinde homenaje a Cullell y Roma en la toma de posesión de sus dos nuevos consejeros» (en castellà). El País, 22-11-2001. [Consulta: 11 novembre 2015].
* ↑ «El ex consejero Jaume Roma se incorpora al consejo de administración del Hospital General» (en castellà). El País, 21-01-2002. [Consulta: 11 novembre 2015].
# Jenny Rissveds

Jenny Rissveds (Falun, comtat de Dalarna, 6 de juny de 1994) és una ciclista sueca que competeix en ciclisme de muntanya.
Va participar en els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016, guanyant la medalla d'or a la prova de camp a través.
Des de l'any 2012, participa a la UCI Mountain Bike World Cup XCO.

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 2012
** Campiona d'Europa júnior en Camp a través
* 2013
** Campiona d'Europa en Camp a través per eliminació
** Campiona de Suècia en Camp a través
* 2014
** Campiona de Suècia en Camp a través
* 2015
** 1a a la Copa del Món sub-23 de Camp a través
** Campiona de Suècia en Camp a través
* 2016
** Medalla d'or als Jocs Olímpics del 2016 en Camp a través
** Campiona del món sub-23 en Camp a través
** Campiona de Suècia en Camp a través
* 2017
** Campiona de Suècia en Camp a través
* 2018
** Campiona de Suècia en Camp a través
* 2019
** Campiona de Suècia en Camp a través
* 2020
** Campiona de Suècia en Camp a través
* 2021
** Campiona de Suècia en Camp a través
** Campiona de Suècia en eliminació
* 2022
** Campiona de Suècia en Camp a través
** Campiona de Suècia de pista curta

## Palmarès en ciclisme en ruta

* 2022
** Campiona de Suècia de ciclisme en ruta
** Vencedora d'una etapa a Gracia Orlová
* 2023
** 1a a a Gracia Orlová i vencedora d'una etapa

## Palmarès en ciclocròs

* 2015-2016
** Campiona de Suècia en ciclocròs
* 2016-2017
** Campiona de Suècia en ciclocròs

## Referències

* ↑ «Jenny Rissveds se hace con el oro en sus primeros Juegos». mundodeportivo.com, 20-08-2016 [Consulta: 11 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Plaça dels màrtirs

La Plaça dels màrtirs és un jardí quadrat a la ciutat de Luxemburg, al sud de Luxemburg. La plaça es troba al sud de la vall del riu Pétrusse, al barri de la Gare. És conegut col·loquialment com el Jardí de les Roses (en luxemburguès: Rousegaertchen), a causa de les roses vermelles que dominen el jardí.

## Situació

Al llarg del seu costat nord-est corre l'avinguda de la Llibertat, una de les principals vies de la ciutat de Luxemburg. Al sud-oest es troba el carrer Sainte-Zithe, mentre que el carrer del Plebiscit i del carrer de la Grève conformen els costats sud-est i nord-oest de la plaça, respectivament. La seu d'ArcelorMittal, la major empresa siderúrgica del món, es troba a la plaça dels Màrtirs, a través de l'avinguda de la Llibertat.
La plaça va ser urbanitzada a la dècada de 1920, després de l'ocupació alemanya de la Primera Guerra Mundial. Mitjançant l'execució de la plaça amb tres camins radials, reunits en un punt enfront de la seu d'Arcelor, on hi ha una obra de l'escultor britànic Henry Moore, que representa una mare i el seu fill.

## Referències

* 1 2 Lorang, Antoinette. «Architectural Tour of the Railway Station District» (PDF). Luxembourg City Tourist Office. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ «Mother and Child» (en anglès). Henry Moore Works in Public. Arxivat de l'original el 2015-07-23. [Consulta: 22 juliol 2015].
# Mas de Gomila

El Mas de Gomila és una masia de Sant Jaume dels Domenys (Baix Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La masia i el veïnat de Gomila estan situats al Nord de les Carronyes, a mitjana alçada en els contraforts del Montmell (380 m). L'edifici és rodejat per una sèrie de dependències dedicades a l'agricultura i la ramaderia. Té tres plantes i és un clar exemple de la clàssica masia catalana. Els baixos tenen una porta principal d'arc de mig punt dovellat, la clau del qual presenta la data de reconstrucció de la masia (1794). També hi veiem dues finestres i la porta de l'estable a mà dreta. El pis principal presenta, al centre, un balcó amb base i una porta balconera a cada costat. Les golfes presenten les típiques finestres de les masies de la zona (arcs de mig punt i línia d'impostes molt marcada). L'interior correspon a la típica estructura en tres cossos rectangulars i paral·lels.

## Història

És un clar exemple de masia catalana. Segons Camp i Arboix, el mas català, successor de la vil·la romana, té les seves arrels en el període de la reconquesta, en el mas feudal. L'existència dels masos a les contrades tarragonines s'explica a causa de les necessitats creades per la devastació sarraïna dels temps del comte Borrell, que van imposar més esperit d'empresa en la repoblació de les comarques desertes i en la rompuda de terres ermes. Així es creà l'estructura del mas, que adquirí un sentit defensiu i autònom. El mas de Gomila és documentat al fogatjament de 1533, en esmentar Antoni Palau de Gomila. A uns quants metres de la masia trobem la caseria de Gomila, on residien els parcers de la masia, despoblada des dels anys 1950. Un masover parla del possible origen àrab del nom Gomila.

## Referències

* 1 2 «El Mas de Gomila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «El mas de la Gomila». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Parc Nacional de Springbrook

El Parc Nacional de Springbrook és un parc nacional protegit que es troba a l'interior de la Gold Coast de Queensland, Austràlia. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1986 amb el nom de Selves tropicals de Gondwana.
Les 6.197 hectàrees del parc estan situades a la Serralada McPherson, prop de Springbrook, a uns 100 quilòmetres al sud de Brisbane.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Gondwana Rainforests of Australia» (en anglès). [Consulta: 11 març 2021].
# Laconicum

El laconicum (que es pot traduir com a estuba o bany de vapor) també anomenada «sala de sudoració seca» era una cambra de bany de les termes romanes a l'antiga Roma, situada normalment al costat del caldarium. Sembla que el nom provenia de que aquesta era la única manera que usaven els laconis (espartans) de prendre banys.
Habitualment era una sala circular amb un sostre de forma cònica que tenia una obertura rodona a la part superior, segons Vitruvi, que diu que del sostre penjava «un escut de bronze lligat per cadenes que es podia pujar i baixar tapant el forat que donava a l'exterior, per a poder regular la temperatura».
Les parets del laconicum estaven arrebossades amb estuc de marbre i després polides, i el sostre cònic estava cobert amb guix i pintat de blau amb estrelles daurades. De vegades, com en els antics banys de Pompeia, el laconicum es trobava situat en un extrem del caldarium, però normalment era una habitació separada on es podia elevar més la temperatura, i no hi havia banyera o piscina. A més de l'hipocaust que enviava l'escalfor per sota terra, la paret estava revestida amb tubs fets amb rajoles que també portaven vapor.

## Referències

* ↑ Seva i Llinares, Antoni (dir.). Diccionari llatí-català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993, p. 745. ISBN 8477396310.
* ↑ Vitruvi. De Architectura Libri X, V, 10
* ↑ The encyclopaedia Britannica. 16, L to Lord advocate. Nova York: Encyclopaedia Britannica, 1911, p. 52-53.
# Jenny Moix Queraltó

Jenny Moix Queraltó (Sabadell, 1963) és una psicòloga catalana.
Psicòloga en l'àmbit de la salut, va doctorar-se l'any 1991 amb la tesi: Influencia de la evaluación cognitiva y las estrategias de afrontamiento en la ansiedad: su valoración en pacientes quirúrgicos, dirigida pel catedràtic Ramon Bayés.
Treballa com a professora titular a la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), on forma part del grup de recerca en estrès i salut (GIES). Ha publicat prop d'un centenar d'articles en revistes científiques especialitzades. Va col·laborar a El País Semanal, durant deu anys. Actualment col·labora en diversos mitjans de comunicació, entre els quals destaquen Catalunya Ràdio. Ha estat entrevistada en diversos mitjans de comunicació.

## Obres publicades:

* Cara a cara con tu dolor. Ediciones Paidós, 2006.
* Manual del dolor. Ediciones Paidós, 2009.
* Felicidad flexible. Atrevéte a romper tus propios esquemas. Aguilar, 2011.
* Mi mente sin mí. Lo único que falta en tu vida eres tú. Aguilar, 2018.
* La Cueva del Mono. Las siete piedras de la sabiduría. Plataforma, 2022

## Referències

* ↑ «Jenny Moix». [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «Directori de la UAB». Arxivat de l'original el 2017-02-23. [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «ISBN-Ministerio Educación, Cultura y Deporte». [Consulta: 25 febrer 2017].
* ↑ «Grup de Recerca en Estrès i Salut». Arxivat de l'original el 2018-07-30. [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «GIES- Grup d'Investigació en estrès i salut». [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «Google académico Jenny Moix». [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «Artículos escritos por Jenny Moix- El País». [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «L'ofici de viure- Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals». [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «Conferencias por Jenny Moix». Arxivat de l'original el 2015-05-13. [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «De ida y vuelta- Entrevista a Jenny Moix 02/10/2011». [Consulta: 3 març 2017].
* ↑ «Video: Entrevista a Jenny Moix sobre la libertad - Qué me estás contando». [Consulta: 3 març 2017].
* ↑ «Catàleg Aladí». [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «ISBN- Ministerio de Educación, Cultura y Deporte». [Consulta: 22 febrer 2017].
# Karl-Heinz Kunde

Karl-Heinz Kunde (Colònia, 6 de gener de 1938 - Colònia, 15 de gener de 2018) va ser un ciclista alemany, que fou professional entre 1962 i 1973. En el seu palmarès destaquen dos campionats alemanys de muntanya i el fet que va vestir el mallot groc del Tour de França durant quatre etapes en l'edició de 1966. La seva baixa estatura va fer que se l'anomenés el nan groc o el petit Kunde.
També practicà el ciclocròs i en retirar-se del ciclisme va obrir una botiga de bicicletes a la seva ciutat natal.

## Palmarès

* 1960
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Àustria
* 1963
** Campió d'Alemanya en ruta amateur
* 1963
** Campió d'Alemanya de muntanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg
* 1966
** 1r al Critèrium de Laval (amb Jan Janssen, Tom Simpson i Rolf Wolfshohl)
* 1970
** Campió d'Alemanya de muntanya

### Resultats al Tour de França

* 1964. 16è de la classificació general
* 1965. 11è de la classificació general
* 1966. 9è de la classificació general. Porta el mallot groc durant 4 etapes
* 1967. Abandona (2a etapa)
* 1968. Abandona (20a etapa)
* 1972. 20è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1967. Abandona
* 1968. 24è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1965. Abandona

## Referències

* 1 2 3 4 «Karl-Heinz Kunde im Alter von 80 Jahren verstorben» (en alemany), 16-01-2018. [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ «KÜNDE Karl-Heinz». [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ «„Bergfloh“ Karl-Heinz Kunde verstorben – RSV NRW» (en alemany). [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Karl-Heinz KUNDE» (en italià). [Consulta: 24 novembre 2022].
* ↑ «Palmarès de Karl-Heinz Künde (All)». [Consulta: 24 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Karl-Heinz Kunde a sitiodeciclismo.net
# Llamàntol americà

El llamàntol americà (Homarus americanus) és una espècie de crustaci decàpode de la família Nephropidae, que es troba a les costes de l'oceà Atlàntic d'Amèrica del Nord. En ser més abundant que el llamàntol europeu (Homarus gammarus) és més econòmic i és l'espècie de llamàntol més consumida també a Europa.

## Característiques

Normalment fan de 2 a 61 cm de llargada (fins a un màxim d'1 metre) i un pes de 0,5 a 4 kg (amb un màxim de 20 kg o més) essent el crustaci marí més pesant del món. El seu color és vermellós diferenciant-se del color negre blavós de l'espècie europea.

## Història natural

Prospera en aigües fredes i superficials que tinguin moltes roques i lloc per amagar-se dels seus depredadors, com per exemple el bacallà. És d'hàbits nocturns. S'alimenta de peixos, petits crustacis i mol·luscs.

## Distribució

La seva distribució és tan al sud com Carolina del Nord, però s'associa més amb les aigües més fredes del Canadà, Terranova i Labrador, Maine, Massachusetts, Rhode Island i Nou Hampshire.

## Referències

* ↑ «Heaviest marine crustacean». Guinness World Records. Arxivat de l'original el May 28, 2006. [Consulta: August 3, 2006].
* ↑ «Monitoring the Offshore Lobster Fishery». Atlantic Offshore Lobstermen's Association. [Consulta: August 5, 2008].

## Enllaços externs

* [http://www.lobster.um.maine.edu/ Arxivat 2007-11-30 a Wayback Machine. The Lobster Institute a la Universitat de Maine (anglès)
* UNH Lobster Research: Monitoring The Offshore Lobster Fishery (lobsters.unh.edu) (anglès)
* Rhode Island Sea Grant Fact Sheet Arxivat 2012-06-23 a Wayback Machine. (anglès)
# Pompeia de provinciis

La lex Pompeia de provinciis va ser una antiga llei romana aprovada a proposta de Gneu Pompeu Magne l'any 52 aC. Prorrogava el govern d'Hispània per cinc anys més.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 136 [Consulta: 15 abril 2022].
# May Creek

May Creek és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 1.004 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, May Creek tenia 1.004 habitants, 373 habitatges, i 264 famílies. La densitat de població era de 226,7 habitants per km².
Dels 373 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,4% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 29,2% no eren unitats familiars. En el 22,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 36,3% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 5,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.310 $ i la renda mediana per família de 49.028 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.000 $ mentre que les dones 30.521 $. La renda per capita de la població era de 20.322 $. Aproximadament el 4,9% de les famílies i el 6,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- May Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- May Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Ingeborg de Dinamarca

Ingeborg de Dinamarca és el nom dels següents personatges:
* Ingeborg de Dinamarca (reina de França) (1175 - 1236).
* Ingeborg de Dinamarca (princesa de Suècia) (1878 - 1958).