OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Balmville

Balmville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 3.339 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Balmville tenia 3.339 habitants, 1.257 habitatges, i 946 famílies. La densitat de població era de 608,1 habitants/km².
Dels 1.257 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,1% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 24,7% no eren unitats familiars. En el 19,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 66.979 $ i la renda mediana per família de 72.925 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.426 $ mentre que les dones 38.884 $. La renda per capita de la població era de 30.646 $. Entorn de l'1% de les famílies i el 2,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Balmville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Balmville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cine Doré

* Per a altres significats, vegeu «Gran Saló Doré».
El cine Doré es troba en Madrid (Espanya), al carrer Santa Isabel, número 3. Va ser inaugurat al desembre de 1912, encara que la façana actual data de 1923 (projecte de 1922 de l'arquitecte Críspulo Moro Cabeza). Va ser reformat per Manuel López-Mora Villegas en 1925.
Durant mig segle va aconseguir resistir l'obertura de nous i moderns cinematògrafs i la decadència socioeconòmica de la zona d'Antón Martín. Transformat en sala de reestreno, va acabar rebent el popular apel·latiu de palau de les pipes. Quan es temia per la seva supervivència, el Ministeri de Cultura va acudir al rescat, projectant recuperar-lo per a les seves activitats.
Des de 1989 és la sala d'exhibicions de la Filmoteca Espanyola, on es duen a terme les seves sessions públiques. Una acurada reforma va permetre recuperar la bella façana i la sala principal. A més es va obrir una altra sala de projecció en el soterrani i es poden realitzar exhibicions a la terrassa. En el vestíbul del complex s'obre una cafeteria i una llibreria especialitzada en temes cinematogràfics.

## Origen del nom

Hi ha tres versions sobre el motiu de l'elecció del nom Doré:
* En primer lloc, és molt probable que el nom inicial de "Salón Soré" (que traduït significa saló Daurat), fos per triar una paraula francesa que li donés certa distinció. Al començament del segle XX el francès era la llengua culta internacional. Pel mateix motiu, a Barcelona ja existia el "Gran Saló Cinema Doré", a la Rambla de Catalunya, entre els anys 1908 i 1922, amb espectacular façana modernista.
* Una altra possibilitat és que el nom fos un homenatge a l'artista francès, gravador i il·lustrador Gustave Doré.
* Finalment, subjectivament, en opinió de l'escriptor Fernando Sánchez Dragó, el seu nom va poder ser Cinema DO-RE (suposadament en al·lusió a les dues primeres notes musicals). En el llibre-catàleg de l'exposició "Madrid al paso", hi ha una vista de la façana cap a 1964, en la qual sembla que estan separades les dues síl·labes del nom del cinema.

## Referències

* ↑ Cine Doré, Filmoteca Española. Arxivat 2015-10-24 a Wayback Machine. Instalaciones y servicios.
* ↑ Gran Salón Doré. Rambla Catalunya 4. (1908-1922). Barcelofília, 9 de novembre de 2012.
* ↑ Catálogo MADRID AL PASO. Madrid al paso, 1926-1971: Fotografías del Diario Madrid. Madrid, Asociación de Periodistas Europeos y Comunidad Autónoma de Madrid, 2007, p. 239. ISBN 978-84-611-5539-2

## Enllaços externs

* Historia del Cine Doré. Arxivat 2016-12-02 a Wayback Machine. Ministerio de Educación, Cultura y Deporte.
* El cine Doré a Madrid Histórico.
* Gran Salón Cine Doré. Barcelona, anys 1908-1922.
* Cine Doré a la Madripedia
# Casa dels Cavallers Cardona

La casa dels Cavallers Cardona és un edifici de Batea (Terra Alta) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un habitatge medieval que ha vist molt variada la seva fesomia, ja que originàriament tenia tres plantes i una façana contínua i avui està repartida en tres propietats, que han intervingut a la façana de formes diferents, variant les obertures a la planta baixa i a la primera també. S'ha trencat el tram central de la galeria correguda del pis superior per guanyar una planta. Els interiors també s'han actualitzat.
Malgrat tot, es veu una mena de construcció molt comuna a la Terra Alta que dona unes façanes amb planta baixa de portes apuntades o de mig punt -moltes cegades-, un primer pis amb finestres que més aviat són balcons i, finalment, una cornisa que separa la planta superior -que normalment té una galeria correguda- de les finestres de mig punt i un ràfec de pedra. Una manera d'endreçar la façana molt definida. Té una estructura molt semblant a la casa dels delmes, a la comanda d'Horta, la dels Purroy a Gandesa o la de Damià Oriol a Vilalba.

## Història

Aquesta casa va pertànyer als cavallers Cardona. Alguns dels membres d'aquesta família estan enterrats a l'església de Sant Miquel de Batea.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa dels Cavallers Cardona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Casa Rallo (Gandesa)

La Casa Rallo és una obra racionalista de Gandesa (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edificada sobre una construcció del 1826 com assenyala la porta principal d'entrada, posteriorment comerç. Planta baixa i tres pisos superiors d'estil purament racionalista amb miradors a les seves dues primeres plantes, constituïts per un mig cilindre, alternant bandes horitzontals de massissos i finestrals correguts. Presenta dues fileres verticals de finestres a les seves bandes. Façana revocada totalment llisa.

## Referències

* ↑ «Casa Rallo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Carixena

Carixena (en llatí Charixena, en grec antic Χαριξένα) fou una poeta lírica grega que mencionen Eustaci i Aristòfanes, que la descriu amb una expressió que els escolis tradueixen com a "ximple i boja".
Es diu a l'Etymologicum Magnum que era flautista i cantant i una poeta eròtica. La seva època i lloc de naixement són desconeguts. S'ha interpretat que "poeta eròtica" vol dir que pertanyia a l'escola lírica d'Eòlia, i que les paraules d'Hesiqui d'Alexandria referides a ella, ἀρχαία οὖσα, ("viatgera antiga") volen dir potser que la seva època era molt primerenca.

## Referències

* ↑ Charixena a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 689
# Caritas Pirckheimer

Caritas Pirckheimer (Eichstätt, 21 de març de 1467 - Nuremberg, 19 d'agost de 1532) va ser l'abadessa del convent de Clara Santa de Nuremberg al temps del Reforma Protestant, i es va oposar a l'amenaça plantejada per Martí Luter contra les cases catòliques d'adoració i edificis religiosos, incloent el seu propi convent.
Nascuda amb el nom de Barbara Pirckheimer, era la més gran de 12 germans, tres dels quals van morir joves. Entre els seus germans hi ha l'humanista Willibald Pirckheimer. Fins a la mort de la seva mare el 1488, segons sembla, va rebre una educació d'humanista a casa, on esdevingué gran coneixedora del llatí. Als 12 anys va anar a escola al monestir Franciscà de Clara Santa de Nuremberg. Als 16 anys es va unir a l'ordre, agafant el nom de Caritas (o Caritat).
Quan tenia entre 50 i 60 anys, en la seva lluita per preservar el seu monestir, va rebre el suport de Philipp Melanchthon, que anteriorment havia estat amic íntim de Luter.
Va escriure una crònica dels esdeveniments que van passar al seu monestir entre el els anys 1624 i 1528, incloent la correspondència amb l'administració i transcripcions de les converses. Més tard va incorporar una secció final, potser escrita després de la seva mort, que inclou part de les últimes cartes de Caritas. Ella defensava que es permetés a les monges del seu monestir de Clara Santa romandre al monestir fins que morissin, però sense rebre noves vocacions. El 1591 el monestir va tancar perquè les cases de culte catòliques van deixar d'existir al país.

## Referències

* ↑ Jo Eldridge Carney. Renaissance and Reformation, 1500-1620: A Biographical Dictionary. Greenwood Publishing Group, 2001, p. 284–. ISBN 978-0-313-30574-0.
* ↑ Carter Lindberg. The European Reformations. John Wiley & Sons, 13 setembre 2011, p. 97–. ISBN 978-1-4443-6086-8.
* ↑ Caritas Pirckheimer/Charitas Pirkheimer/Barbara Pirkheimer (1467-1532)
# Ancuros

Ancuros o també Ancur (Anchurus, Ἄγχουρος) va ser, segons la mitologia grega, un príncep frigi, fill del rei Mides I de Frígia.
La terra es va obrir a Celenes, a la rodalia de la seva capital, a Frígia, durant el regnat del seu pare, i el forat amenaçava amb empassar-se la ciutat. Ancuros va consultar l'oracle per saber com podia tancar-la i l'oracle li va dir que hi tirés la cosa més valuosa que tingués. L'or i la plata i les joies que hi va tirar, no van aconseguir tancar l'escletxa. Llavors va pensar que el més valuós era la vida i, muntat a cavall, es va tirar al forat, que tot seguit es va tancar.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 32. ISBN 9788496061972.
# Charles Combes

Charles-Pierre-Mathieu Combes, (Caors, 26 de desembre del 1801 - París, 10 de gener del 1872) va ser un enginyer francès.
Va estudiar a l'École polytechnique de París i a l'école des Mines, d'on en va ser professor.
Va ser admès a l'orde de la Legió d'Honor el 1847, i també va ser membre de l'Académie des sciences. El seu cognom apareix inscrit a la Torre Eiffel
Una de les seves filles es casà amb Charles Friedel

## Fonts

* Biografia i elogis fúnebres (francès)
# Bar

«Bar» té aquests significats:
* Bar (unitat), tipus d'unitat de pressió
* Bar (comerç), establiment comercial on se serveixen begudes alcohòliques i aperitius
* Toponímia:
** Comtat i Ducat de Bar, antic feu de França
** Bar (el Pont de Bar), poble del municipi del Pont de Bar (Alt Urgell)
** Bar (riu), riu de França que neix a Buzancy i desemboca al Mosa a Vrigne-Meuse
** Bar-sur-Aube, municipi francès al departament d'Aube i a la regió de Xampanya-Ardenes
** Bar-le-Duc, localitat i comuna de l'est de França, situada al departament de Mosa, a la regió de Lorena
** Bar (Montenegro), ciutat costanera i port a Montenegro del sud, capital del municipi de Bar i un centre de turisme
** Arquebisbat de Bar, seu de l'Església catòlica a Montenego immediatament subjecta a la Santa Seu
** Principat de Bar a l'Índia
* Biografies:
** Teobald de Bar, príncep-bisbe del principat de Lieja de 1303 a 1312
** Violant de Bar, reina consort de la Corona d'Aragó
* Partits polítics:
** Bloc Aragonès, Partit polític aragonesista fundat l'any 2011
# Classificació de la Copa del Món de futbol 2014-OFC

La fase de classificació de la Copa del Món de Futbol 2014 de la zona oceànica fou organitzada i supervisada per l'OFC.
La classificació del grup d'Oceania es divideix en tres fases. A la primera s'enfrontaren les quatre seleccions pitjor posiciones en una lliga d'on sortirà un equip. La segona fase serà la Copa de les Nacions de la OFC on hi haurà dos grups de quatre equips i es jugaran semifinals i final. Els quatre millors classificats jugaran la tercera fase d'on sortirà l'equip que jugarà la fase eliminatòria contra el classificat de la zona asiàtica.

## Primera fase
### Grup únic

| Equip | Pts | PJ | PG | PE | PP | GF | GC |
| Samoa | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 3 |
| Tonga | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 4 |
| Samoa Nord-americana | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 3 |
| Illes Cook | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 4 | 6 |

## Segona fase

Les seleccions que quedaren primeres i segones en els seus grups passaren a la ronda següent. A més, passaven a les semifinals de la Copa de Nacions de l'OFC de 2012.

### Grup 1

| Equip | Pts | PJ | PG | PE | PP | GF | GC |
| Tahití | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 18 | 5 |
| Nova Caledònia | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 17 | 6 |
| Vanuatu | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 8 | 9 |
| Samoa | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 24 |

### Grup 2

| Equip | Pts | PJ | PG | PE | PP | GF | GC |
| Nova Zelanda | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 2 | 7 |
| Salomó | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 1 | 5 |
| Fiji | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 2 | 2 |
| Papua Nova Guinea | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 4 | 1 |

## Tercera fase

| Equip | Pts | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG |
| Nova Zelanda | 18 | 6 | 6 | 0 | 0 | 17 | 2 | +15 |
| Nova Caledònia | 12 | 6 | 4 | 0 | 2 | 17 | 6 | +11 |
| Tahití | 3 | 6 | 1 | 0 | 5 | 2 | 12 | -10 |
| Salomó | 3 | 6 | 1 | 0 | 5 | 5 | 21 | -16 |

## Repesca amb la CONCACAF

El partit d'anada es disputarà el 15 de novembre de 2013 i el de tornada el 19 de novembre de 2013. El primer de l'OFC en la tercera fase s'enfrontarà contra el quart en la quarta fase de la CONCACAF.
| Partit | CONCACAF | Resultat global | OFC | Resultat anada | Resultat tornada |
| - | | : | Nova Zelanda | : | : |

## Referències

* ↑ (castellà) Notícies de la fase de classificació de la OFC pel Mundial Arxivat 2012-08-28 a Wayback Machine.. FIFA.com. [Consulta: 21/01/2013.]
* ↑ (anglès) «Intercontinental Playoffs Arxivat 2013-03-24 a Wayback Machine.». FIFA.com. [Consulta: 21/01/2013.]
# Baltic (Ohio)

Baltic és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 743 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Baltic tenia 743 habitants, 275 habitatges, i 196 famílies. La densitat de població era de 345,6 habitants/km².
Dels 275 habitatges en un 32,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,9% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 28,7% no eren unitats familiars. En el 26,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 18,4% de 45 a 60 i un 23,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.625 $ i la renda mediana per família de 41.944 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 19.766 $. La renda per capita de la població era de 15.820 $. Aproximadament el 4,3% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Baltic». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Baltic». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Casa Plans

La Casa Plans és una obra modernista de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casal de doble cos, entre mitgeres, constituït per planta baixa, pis, golfes i un ampli pati posterior. Té la façana senzilla i plana, de composició lleugerament asimètrica, amb esgrafiats de motius florals a les llindes dels balcons. A les golfes hi ha tres balcons d'ampits geminats i a la planta baixa el típic cancell amb un arc trilobat. La porta d'accés presenta sengles obertures d'arc rodó amb reixes a cada banda. Al primer pis les obertures corresponen a balcons. L'obertura de l'esquerra té un balcó mentre que les dues obertures del costat dret tenen sortida al mateix balcó.

## Referències

* ↑ «Casa Plans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Casa Plans Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Antònia Trifena

Antònia Trifena (grec antic: Ἀντωνία Τρύφαινα) també coneguda amb el nom de Trifena de Tràcia, nascuda l'any 10 aC i morta l'any 55 a Cízic, va ser una reina del Pont i també reina dels tracis Odrisis. Sobre els odrisis va regnar de l'any 12 al 19, i sobre el Pont del 21 al 27. També va ser la tutora del seu fill Cotis d'Armènia i del seu nebot Remetalces II, reis dels tracis odrisis entre el 19 i el 38.
Era besnéta de Marc Antoni, i filla de la reina Pitodoris i del rei Polemó I del Pont. Es va casar amb Cotis III de Tràcia, fill de Remetalces I. Cotis III va morir a mans del seu oncle Rascuporis III probablement l'any 19.
Antònia Trifena, quan es va quedar viuda, va acusar Rascuporis II davant del senat per l'assassinat del seu marit, i després d'un judici, va ser desterrat i enviat a Alexandria. Poc després el van matar en aquella ciutat quan intentava escapar.
El Regne dels odrisis es va dividir entre Remetalces II, fill de Rascuporis III, que s'oposava obertament a l'hostilitat del seu pare contra els romans, i els fills, encara menors d'edat de Cotis III de Tràcia, entre els que hi havia Remetalces III i Cotis d'Armènia que s'havien criat a Roma. En nom d'ells el propretor Trebel·liè Rufus va ser nomenat regent per l'emperador Tiberi juntament amb Antònia Trifena. L'emperador va mantenir la divisió de Tràcia que August havia ordenat després de la mort de Remetalces I.
L'emperador Calígula va posar als tres fills d'Antònia Trifena com a governants de diferents estats al voltant de l'any 38:
* Gai Juli Remetalces III va ser rei dels odrisis, l'últim regne de Tràcia independent. Va regnar fins a l'any 46.
* Cotis d'Armènia, que a canvi de la pèrdua de Tràcia, va aconseguir el govern d'Armènia Menor o Sofene, on va regnar del 38 al 54
* Gai Juli Polemó Eupator, que va rebre el regne del Pont que havia pertangut al seu avi Polemó I, on va regnar del 38 al 64.
Va tenir també dues filles, Gepepiris, casada amb Aspurge, rei del Bòsfor Cimmeri, i Pitodoris II, reina dels odrisis, casada amb Remetalces II.

## Referències

* 1 2 Sartre, Maurice. Le Haut Empire romain : les provinces de Méditerranée orientale, d'Auguste aux Sévères, 31 av. J.-C-235 apr. J.-C.. París: Seuil, 1997, p. 233-235, 332. ISBN 9782020281539.
* ↑ Estrabó. Geografia, XII, 3
* ↑ Tàcit. Annals, II, 67
# Catedral de la Nativitat del Caire

La Catedral de la Nativitat de Crist del Caire és una catedral copta inaugurada el 6 de gener de 2018 pel president egipci Abdelfatah Al-Sisi i el Papa copte Tauadros II, situada a 45 km a l'est del Caire. És considerada l'església més gran de l'Orient Mitjà, de 63.000 metres quadrats i dissenyada per tenir una capacitat de 2.500 persones a la planta baixa i 7.500 a la planta superior. El mateix dia de la inauguració es feu una missa que se celebrà a la capella de la catedral i comptà amb la participació d'unes 3.000 persones que incloïen representants d'arreu.

## Construcció i estil

La catedral fou construïda per la presidència egípcia i per l'Autoritat d'Enginyeria de les Forces Armades, després que des de 2016 un centenar de coptes foren assassinats per gihadistes. Durant dècades havien existit problemes burocràtics per construir esglésies a Egipte, per primar l'islam, però l'agost de 2017 el Parlament egipci va eliminar els límits. El disseny de la catedral segueix la tradició copta de l'arca de Noè.

## Declaracions i crítiques

El president egipci digué que la inauguració de la catedral es considera «un missatge al món; un missatge de pau i un missatge d'amor.»

## Referències

* ↑ «Egypt's new cathedral may be a big target for ISIS, Coptic Christians fear» (en anglès). USA TODAY.
* 1 2 «Inauguren una catedral copta al Caire, la més gran del Pròxim Orient». [Consulta: 10 gener 2018].
* ↑ «Egypt's Copts prepare for opening of cathedral in new administrative capital» (en anglès). The National.
* 1 2 «WRAP-UP: Sisi celebrates Christmas with Copts at Christ Cathedral - Egypt Today». [Consulta: 10 gener 2018].
# Barbus macrops

Barbus macrops és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,8 cm de longitud total i els 8 g de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Ita, E.O., 1984. Kainji (Nigeria). p. 43-103. A J.M. Kapetsky i T. Petr (eds.) Status of African reservoir fisheries. CIFA Tech. Pap. 10: 326 p.
* ↑ Teugels, G.G., C. Lévêque, D. Paugy i K. Traoré, 1988. État des connaissances sur la faune ichtyologique des bassins côtiers de Côte d'Ivoire et de l'ouest du Ghana. Rev. Hydrobiol. Trop. 21(3):221-237.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Club Deportivo Guadalajara (Espanya)

El Club Deportivo Guadalajara SAD és un club de futbol de la ciutat de Guadalajara (Castella-La Manxa). El club va ser fundat 30 de gener de 1947, i es va inscriure a la Federació Castellana de Futbol el 5 de febrer del mateix any. El dia 1 d'abril de 1970 s'inaugurà el seu estadi, anomenat Pedro Escartín. El primer ascens a la Segona Divisió B no arribà fins a la temporada 2006/2007.

## Futbolistes destacats

* Isacio Calleja
* Carlos Lapetra
* Jonathan Ñíguez
* Álvaro Antón Camarero
* Enrique González Casín

## Referències

* ↑ «El Guadalajara empezará la temporada en Segunda B» (en castellà). Marca, 02-08-2013. [Consulta: 2 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Club Deportivo Guadalajara - Lloc web oficial
# Banga

Banga és un municipi de la província de Kwanza-Nord. Té una extensió de 1.260 km² i 9.493 habitants. Comprèn les comunes de Banga, Aldeia Nova, Caculo Cabaça i Cariamba. Limita al nord amb els municipis de Quitexe i Bolongongo, a l'est amb els de Quiculungo i Samba Caju, al Sud amb els de Lucala i Gonguembo, i a l'oest amb el de Bula Atumba.

## Referències

* ↑ Banga al web del cens d'Angola