OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ratpenat nassut de l'illa Tsushima

El ratpenat nassut de l'illa Tsushima (Murina tenebrosa) és una espècie de ratpenat que es troba al Japó.

## Referències

* Wilson, D. E. i Reeder, D. M.: Mammal Species of the World. Smithsonian Institution Press Washington DC (Estats Units), 2005.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Murina tenebrosa. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 30 desembre 2007 (en anglès). (anglès)
* Distribució mundial d'aquesta espècie. (anglès)
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Província de Sòria

La província de Sòria és una província espanyola amb capital a Sòria que forma part de Castella i Lleó.

## Geografia

Limita al nord amb La Rioja, a l'est amb la província de Saragossa, al sud amb la de Guadalajara, al sud-oest amb la de Segòvia i al nord-oest amb la de Burgos.
El riu més important de la província és el Duero, el qual neix aquí.
A més a més, a aquesta província es troba el Moncayo, el cim més alt de la Serralada Ibèrica.

## Demografia

Sòria és la província menys poblada de l'Estat espanyol, amb una densitat d'uns 9 habitants/km², una de les menors de la Unió Europea. La població de la província és de 94.646 hab. (2008), dels quals un 41,3% viuen a la capital, Sòria.
S'hi donen els fenòmens d'envelliment de la població i el despoblament de viles.

## Vegeu també

* Llista de municipis de Sòria.
* Comarques de Sòria.
* Parc Natural del Cañón del Río Lobos.
* Serra de la Demanda.
# Província de Cercado (Beni)

La província de Cercado és una de les vuit províncies del Departament de Beni, a Bolívia. La seva capital és Trinidad. El 2012 tenia 111.873 habitants.

## Referències

* ↑ «Censo INE» (en castellà). Instituto Nacional de Estadística. Arxivat de l'original el 7 novembre 2014. [Consulta: 19 maig 2019].
# Riu Xallas

El Xallas és un petit riu gallec que desemboca a l'oceà Atlàntic.

## Curs

Neix al monte Castelo, al municipi de Coristanco, a la província de la Corunya. Recorre els municipis corunyesos de Coristanco, Santa Comba, A Baña, Zas i forma el límit entre els de Mazaricos, Carnota i Dumbría. Finalment, desemboca a O Ézaro, formant l'única cascada d'Europa que desemboca directament a l'oceà, en un entorn de microformes granítiques en el monte Pindo.
Els seus afluents principals són: O Bazar, Castiñeira, A Regueira, Mira, Esternande, Ancha, Dornas, Guisande i Vilar García.

## Embassaments i energia

El cabal del Xallas es manté constant a causa dels embassaments que s'hi han construït. El 1897, la Societat Espanyola de Carburs Metàl·lics, avui part del grup FerroAtlántica, es va assentar a la zona i d'aquella època daten les primeres construccions per obtenir energia. El pantà més important és el de Fervenza, construït a la dècada de 1960. A Ponte Olveira hi ha una altra central. Aigües avall, del pantà de Brazal parteixen les canalitzacions cap a O Ézaro. Més avall, hi ha l'embassament de Santa Uxía, construït a la dècada de 1980. A la desembocadura hi ha tres centrals hidroelèctriques: Castrelo, Santa Uxía i Pindo, aquesta última de principis del segle xx.

## Galeria d'imatges

* Embassament de Fervenza.
* Panoràmica de la Cascada d'O Ézaro.
* Cascada.
* Desembocadura del Xallas.
# Ollaran

Ollaran (oficialment Valle de Ollo/Ollaran) és un municipi de Navarra, a la comarca de Cuenca de Pamplona, dins la merindad de Pamplona. Limita al nord amb Arakil, al sud amb Oltza i Andia i a l'est amb Itza.

## Concejos

| Entitat de Població | Pob. (2006) |
| Anoz | 27 |
| Arteta | 30 |
| Beasoáin-Eguíllor | 69 |
| Ilzarbe | 30 |
| Ollo (concejo) | 48 |
| Senosiain | 21 |
| Ulzurrun | 62 |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 363 | 355 | 336 | 318 | 323 | 300 | 311 | 305 | 308 | 309 | 298 |
| 85% |||||||||||
# Ondol

Ondol (온돌 en coreà) és un sistema de calefacció que fou utilitzat a l'actual Alaska al segle X a.C. i tradicional de Corea. Va ser introduït en el període dels Tres Regnes i en l'actualitat s'usa de forma modificada per escalfar el terra d'una habitació. És semblant a l'hipocaust romà o a la glòria usada a Espanya des de l'edat mitjana.

## Nom

S'anomena 구들 o gudul en coreà, i el terme Ondol és 温 突 en xinès (i significa calor-suau) o 온돌 en la seva pronunciació coreana. Se'l coneix més en la pronunciació coreana que pel terme xinès.
* Sortida d'aire cap als costats
* Xemeneia de fums
* Llar de foc
* Evacuadors d'escapament en canonades orientades cap als costats

## Funcionament i estructura

Els seus components principals són el foc, o a la versió moderna, l'estufa (que també s'usa per cuinar) ubicat a nivell de terra, un terra baix que conté passatges horitzontals per al fum, i una xemeneia vertical per l'escapament del fum. El terra se sustenta sobre piles de pedra, i està fet amb una composició de lloses pètries, terra i una capa penetrable i els extractes de pi. L'extracte de pi li dona un tint groc càlid a terra, i per això és també popular (sense l'ondol) a les cases modernes. El funcionament consisteix en el desplaçament de la calor des del foc o l'estufa cap a la roca que es troba sota terra.

## Paper que compleix i adaptacions

L'Ondol generalment s'ha usat com un espai per seure i per dormir, amb les cantonades més càlides reservades per a les visites. Alguns dels problemes amb l'Ondol inclouen la sobrecalefacció, la qual pot persistir durant hores donat el gruix de l'estructura que compon el terra, i enverinament per monòxid de carboni que es pot escapar a través d'esquerdes de la superfície, perquè a diferència de la glòria, el terra no és impermeable als gasos. Per aquestes raons, els ondols usats en les residències modernes de Corea escalfen el terra mitjançant canonades d'aigua calenta o amb cables elèctrics (a la manera de la coneguda a occident com terra radiant).

## Termes de la seva arquitectura
### A-Gung-i (아궁이)

    és el foc o l'estufa, on s'encén la metxa per produir la calor. En el cas de petites residències, consisteix en un sol A-Gung-i combinat amb la cuina, o en el cas d'aquelles amb més espai, es construeix un a-Gung-i separat per habitació o per edifici.

### Gu-dul (구들)

    així s'anomena al pis complet de l'habitació. Depenent de la seva construcció, si s'aixeca el Gu-dul es pot veure un espai buit, i sota d'ella hi ha el Bu-nom gi, el Gu-dul-ge-lla-ri, Go-re, go-re- guer-lla-ri, i el gul-tuk-lla-ri

### Gul-tuk (굴뚝)

    és la xemeneia, per on s'escapa el vapor que ha perdut calor.

### Gul-tuk-ge-lla-ri (굴뚝 개 자리)
## Referències

* ↑ «Ancient 'Ondol' Heating Systems Discovered in Alaska». The Choson Ilbo, 26-06-2007 [Consulta: 15 agost 2015].
* ↑ http://www.healthyheating.com/History_of_Radiant_Heating_and_Cooling/History_of_Radiant_Heating_and_Cooling_Part_1.pdf Arxivat 2017-12-04 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Revista Orientalia - Ondol trobats a Alaska
# Sovetski (Vladímir)

* Per a altres significats, vegeu «Sovetski».
Sovetski (en rus: Советский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 71 habitants. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Rebbachisàurids

Els rebbachisàurids (Rebbachisauridae) constitueixen una família de dinosaures sauròpodes coneguda a partir de restes fòssils fragmentàries. Van viure al període Cretaci en el que avui en dia és Sud-amèrica, Àfrica i Europa.

## Taxonomia

L'any 1990, l'especialista en sauròpodes Jack McIntosh va incloure el primer gènere, el sauròpode gegant del nord d'Àfrica Rebbachisaurus en la família dels diplodòcids, subfamília dicreosaurins, sobre la base dels detalls de l'esquelet. Amb la descoberta en els anys posteriors d'un nombre de formes addicionals, es va fer patent que els rebbachisàurids constituïen un grup diferent de dinosaures. L'any 1997 el paleontòleg argentí José Bonaparte va anomenar la família dels rebbachisàurids.
Cladograma basat en Sereno et al. (2007):
| Rebbachisauridae | Histriasaurus Rebbachisaurus Demandasaurus Nigersaurus Rebbachisàurids d'Amèrica del Sud Zapalasaurus Cathartesaura Limaysaurus |

## Referències

* ↑ Fidel Torcida Fernández-Baldor, José Ignacio Canudo, Pedro Huerta, Diego Montero, Xabier Pereda Suberbiola and Leonardo Salgado «Demandasaurus darwini, a new rebbachisaurid sauropod from the Early Cretaceous of the Iberian Peninsula». Acta Palaeontologica Polonica, en impremta, 2011. DOI: 10.4202/app.2010.0003.
* 1 2 Paul C. Sereno, Jeffrey A. Wilson, Lawrence M. Witmer, John A. Whitlock, Abdoulaye Maga, Oumarou Ide, Timothy A. Rowe «Structural Extremes in a Cretaceous Dinosaur». PLoS ONE, 2, 11, 2007, pàg. e1230. DOI: 10.1371/journal.pone.0001230.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Publi Varini Glaber

Publi Varini Glaber (en llatí Publius Varinius Glaber) va ser un magistrat romà del segle i aC.
Era pretor l'any 73 aC. Va ser un dels primers generals romans enviats contra Espàrtac i va actuar de forma especialment desafortunada tant en els moviments propis com en els dels seus lloctinents. Espàrtac el va derrotar repetidament i fins i tot el seu cavall i els seus lictors va ser capturats pel cap dels esclaus. En part, el seu fracàs es va produir a causa que les forces de les que va disposar eren molt poques i reclutades a correcuita i encara van disminuir més quan va arribar la tardor i molts dels reclutats van abandonar l'exèrcit. El mencionen Florus i Plutarc.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/280?rgn=full+text;view=image;q1=GlaberSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 270. ]
# Museu Etnogràfic a l'aire lliure de Riga

El Museu Etnogràfic a l'aire lliure de Riga (en letö: Latvijas Etnogrāfiskais brīvdabas muzejs) és un museu a Riga, Letònia. Es tracta d'un museu a l'aire lliure, situat en una zona de parc al costat d'un llac als afores de la capital, amb cases de poble d'agricultors, portades de diferents districtes del país.

## Història

El museu va ser creat el 1924, inspirat en museus a l'aire lliure dels països escandinaus. El pla consistia a establir una granja típica de les quatre regions, Curlàndia, Zemgale, Vidzeme i Latgàlia, amb eines representatives dels diferents oficis exposades als edificis. El 1932 es va inaugurar el museu al públic; en 1939 hi havia 40 edificis construïts. L'any 2015 s'ha arribat als 118 edificis en exposició, així com més de 3.000 articles. La majoria dels grups ètnics a Letònia estan representats al museu. Les col·leccions compten aproximadament amb 114.000 articles.

## Enllaços externs

* Virtual Tour of the Annual Crafts Fair at the Ethnographic Open Air Museum Arxivat 2012-06-23 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Latvijas Etnogrāfiskais brīvdabas muzejs» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-02-19. [Consulta: 9 febrer 2015].
# Psychoda stenostypis

Psychoda stenostypis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Centreamèrica: Nicaragua (el departament de Zelaya) i Costa Rica (la província d'Heredia).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 1996. Preliminary taxonomy of Costa Rican Psychodidae (Diptera), exclusive of Phlebotominae. Revista de Biología Tropical, 44 (Suppl. 1):1-81.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fauna Entomológica de Nicaragua (castellà)
* ↑ Instituto Nacional de Biodiversidad de Costa Rica (castellà)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Riu Xingu

El riu Xingu és un afluent de l'Amazones que fa 2.260 km de llargada amb una conca de 531.250 km². El seu cabal hidràulic, 250 km abans d'unir-se a l'Amazones, és de 8.670 m³/segon. Es troba al nord-est del Brasil. Al riu Xingu hi ha les cascades d'Itamaraca. En una part del riu el govern brasiler creà a la dècada de 1950 el primer parc indígena del Brasil on hi viuen catorze tribus malgrat tot el seu mode de vida tradicional està en perill per l'explotació forestal i la creació de les centrals hidroelèctriques del riu Kuluene que és l'afluent més important del riu Xingu i l'embassament de Belo Monte. Entre les moltes espècies endèmiques del riu Xingu destaca el peix Hypancistrus zebra.

## Referències

* ↑ «Xingu». GEC. [Consulta: 6 octubre 2023].
* ↑ Ziesler, R.; Ardizzone, G.D.. «Amazon River System». A: The Inland waters of Latin America. Food and Agriculture Organization of the United Nations, 1979. ISBN 92-5-000780-9.
* ↑ Junk, Wolfgang J. The Central Amazon Floodplain: Ecology of a Pulsing System (en anglès). Springer Berlin Heidelberg, 2010-12-01. ISBN 978-3-642-08214-6.
* ↑ Sabaj Perez, Mark. «Where the Xingu Bends and Will Soon Break» (en anglès). American Scientist, 06-02-2017. [Consulta: 6 octubre 2023].

## Bibliografia complementària

* Heinsdijk, Dammis; Lemos Fróes, Ricardo. Description of Forest-Types on "Terra Firme" between the Rio Tapajós and the Rio Xingú in the Amazon Valley, 1956. OCLC 26650568.
* Sipes, Ernest. «Brazilian Indians: What FUNAI Won't Tell You» (en anglès americà). Magazine Brazzil, 01-01-2023. [Consulta: 6 octubre 2023].* Cowell, Adrian. The Tribe that Hides from Man (en anglès). Bodley Head, 1973. ISBN 978-0-370-01379-4.

## Vegeu també

* Parc indígena del Xingu
* Xingu (pel·lícula)

## Enllaços externs

* Original text from 1911 Encyclopædia Britannica
# Ollainville (Vosges)

Ollainville és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 73 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Ollainville era de 73 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 33 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 44 habitatges eren cases. Dels 33 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 6 en tenien tres, 3 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ollainville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 34 eren actives i 14 eren inactives. De les 34 persones actives 33 estaven ocupades (19 homes i 14 dones) i 1 aturada (1 home). De les 14 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Ollainville hi havia 9 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 630 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Ollainville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Ollainville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sinocrossocheilus bamaensis

Sinocrossocheilus bamaensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Wu H.-W., Lin R.-D. & Q.-X. Chen, X.-L. Chen M.-Q. He. 1977. Barbinae. Pp. 229-394. A: Wu, H.-W. (ed.) Zhongguo like yulei zhi. [The cyprinid fishes of China] Volum 2. People's Press, Shanghai, Xina [ref. 12558]. Cyprinids China.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Su, R.F., J.X. Yang i G.H. Gui, 2003. Taxonomic review of the genus Sinocrossocheilus Wu (Teleostei: Cyprinidae), with a description of four new species. Zool. Stud. 42(3):420-430.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Le-Yang Yuan, E. Zhang & Yan-Fei Huang, 2008, Zootaxa 1809: 36-48 (anglès)
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Museu Etnogràfic Municipal de Biar

El Museu Etnogràfic Municipal de Biar és un museu d'etnografia situat a Biar (Alt Vinalopó), en un edifici de tres plantes del segle xix restaurat i rehabilitat en la dècada de 1990.
L'edifici del museu és, de la mateixa manera que altres cases pairals de Biar, una agrupació d'habitatges. La façana té decoració d'estil neoclàssic. Després de la rehabilitació i restauració de l'edifici, el museu es va inaugurar al juny de 1999.
La col·lecció del Museu Etnogràfic Municipal de Biar s'exposa en onze sales distribuïdes en tres plantes. La majoria dels fons procedeixen de donacions fetes per particulars. Els objectes exposats estan relacionats amb la història, els oficis, l'artesania i els costums de Biar, on destaca la tradició alfarera i de ceràmica vidriada. Els fons inclouen peces d'art sumptuari del segle xix, pintures de Juan Luna, objectes de metrologia, obres d'orfebreria, mobiliari, ceràmica, peces arqueològiques (d'entre el segle xi i el XX), objectes relacionats amb les festes locals i una sala dedicada a l'escola de principis del segle xx.

## Referències

* 1 2 3 «Museu Etnogràfic Municipal de Biar». A: Gran Enciclopedia Temática de la Comunidad Valenciana. Geografía. Editorial Prensa Valenciana, 2009.
* ↑ «Biar» (html) (en castellà). Costablanca.org, 2009. Arxivat de l'original el 10 de juliol de 2010. [Consulta: 29 gener 2010].
# Psychoda spectabilis

Psychoda spectabilis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* La femella fa 0,95-1,02 mm de llargària a les antenes, mentre que les ales li mesuren 1,77-1,95 de longitud i 0,75-0,80 d'amplada.
* La placa subgenital de la femella és ampla i trilobulada.
* El mascle no ha estat encara descrit.
* Les antenes presenten 14 segments.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Rocòdrom

Un rocòdrom és una instal·lació preparada específicament per a practicar l'escalada amb l'objectiu d'evitar desplaçar-se a la muntanya. Està equipat amb preses i assegurances. La seva forma i mida són lliures tot i estar condicionats per la forma de l'edifici on s'ubiqui.
A Espanya la norma que regula la construcció de rocòdroms és la UNE EN 12572.

## Formes

Els rocòdroms es poden construir de moltes formes:
* Estructura metàl·lica i polièster reforçat amb fibra de vidre: Panells de resina imitant la roca en funció del gust estètic de l'empresa, s'utilitzen a l'exterior.
* Estructura metàl·lica i fusta: La fusta és normalment laminada. A vegades la fusta es tracta amb resines i àrids per donar-li una textura més adherent.
* Estructura metàl·lica i formigó projectat

## Equipament

* Preses. Objectes de diferents mides, formes i colors, que simulen els suports que es poden trobar a una paret a la muntanya. Es fixen a les planxes del rocòdrom amb cargols allen, sovint de mida 8 o superior i es pot variar la seva posició a voluntat, el que fa que canviï la seva forma d'ús i que una mateixa presa ofereixi moltes possibilitats de dificultat. Els materials de fabricació poden ser resines de polièster, poliuretà o de resina epoxídica.
* Assegurances. La posició de les assegurances ha de seguir el disposat per la norma europea, es tracta de plaquetes d'acer inoxidable que s'han d'ancorar mitjançant un cargol de la mateixa estructura del rocòdrom.
* Reunions Les vies solen disposar al final de cadascuna d'una assegurança, formada normalment per una anella i un mosquetó d'acer soldat amb tancament de filferro.

## Rocòdroms de competició

Tot i que als inicis de l'escalada esportiva les competicions es feien a parets naturals, aviat es van traslladar als rocòdroms les competicions i avui en dia s'hi celebren totes les competicions oficials del calendari internacional, havent aquests de complir els paràmetres determinats pels organismes competents.
Els paràmetres que regeixen com ha de ser un rocòdrom de competició, en funció de la seva categoria, són:
* Competicions Internacionals: IFSC (International Federation Sport Climbing).
* Competicions Nacionals: FEDME (Federación Española de Deportes de Montaña y Escalada).
* Climbing Wall Association, a US non-profit, industry trade association

## Referències

* ↑ «Normalización en equipos para deportes» (en castellà). MInisterio de Educación Cultura y Deporte. Arxivat de l'original el 2017-11-18. [Consulta: 26 gener 2015].
* ↑ Equipaments esportius, Generalitat de Catalunya
* ↑ Associació de fabricants de rocòdroms del Regne Unit
* ↑ Associació Estatunidenca de fabricants de rocòdroms
* ↑ «Estructuras artificiales de escalada. Parte 3: Requisitos de seguridad y métodos de ensayo para presas de escalada» (en castellà). AENOR. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 26 gener 2015].

## Enllaços externs

* International Federation Sport Climbing
* Federación Española de Deportes de Montaña y Escalada