OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carrer Vilafant (Figueres)

El Carrer Vilafant és un carrer del municipi de Figueres (Alt Empordà) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

S'observa una homogeneïtat ambiental per la persistència d'edificacions ordenades amb ritmes regulars d'eixos verticals, emmarcaments, motlluracions i cornises. Sobre la parcel·lació original conviuen edificacions del XIX, edificacions de planta neoclàssica en bon estat i algunes singularitats de principis de segle. Plantes baixes emmarcats de dentell o arc rebaixat. Balcons d'alçades i volades decreixents i cornises motllurades.

## Referències

* ↑ «Carrer Vilafant». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Dombasle-devant-Darney

Dombasle-devant-Darney és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 99 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Dombasle-devant-Darney era de 99 persones. Hi havia 39 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 13 parelles sense fills, 9 parelles amb fills i 9 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 57 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 52 eren cases i 5 eren apartaments. Dels 42 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris i 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 6 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Dombasle-devant-Darney el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 63 persones, 42 eren actives i 21 eren inactives. De les 42 persones actives 38 estaven ocupades (19 homes i 19 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 21 persones inactives 8 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Dombasle-devant-Darney hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Dombasle-devant-Darney a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Dombasle-devant-Darney a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Finkenwerder Landscheide

El Finkenwerder Landscheide (en baix alemany: Finkwarder Landscheed) és un canal de desguàs no navegable de 3,5 km a la riba esquerra de l'Elba al barri de Finkenwerder al port d'Hamburg a Alemanya.
El canal creua l'illa fluvial de Finkenwerder d'est a oest. El 1445, la ciutat d'Hamburg va comprar la part septentrional de l'illa i des d'aleshores el canal va esdevenir una frontera d'estat amb el Ducat de Brunsvic-Lüneburg, (1806 Regne d'Hanover i 1864 Prússia) fins que el 1937 la llei de l'àrea metropolitana d'Hamburg va transferir la part meridional de la província de Hannover cap a la ciutat hanseàtica. Encara avui, el canal forma d'una certa manera una frontera sociològica entre la part urbanitzada i industrial al nord i les terres agrícoles de fructicultura, més semblants al paisatge de l'Alte Land.
El seu nom significa separació de les terres o ben bé frontera de Finkenwerder.

## Connexions

* Alte Süderelbe
* Dwarspriel
* Zehnfussgraben
* Una desena de wetterns sense nom del pòlder de Finkenwerder
* Mas als marge sud del canal
* Parada d'autoservei de pomes i peres
* Resclosa de desguàs a la desembocadura al port del Finkenwerder Vorhafen
* La resclosa de desguàs del costat del Finkenwerder Vorhafen

## Referències i enllaços

* ↑ Stadtatlas-Großraum Hamburg. Hamburg: Editorial PAS Verlags GmbH, 2009, p. 48-49. ISBN 978-3-934272-92-7.
* ↑ Tilgner, Daniel. «Finkenwerder». A: Hamburg von Altona bis Zollenspieker: Das Haspa-Handbuch für alle Stadtteile der Hansestadt (en alemany). Hamburg: Hoffmann & Campe, 2002, p. 358. ISBN 3-455-11333-8. (Hamburg de l'A d'Altona cap al Z de Zollenspiecker: el manual de l'Haspa de tots els barris de la ciutat hanseàtica)
* ↑ Schneider, Egon. Die Insel Finkenwerder: Ein Beitrag zur geographischen Landeskunde (en alemany), 2015, p. 65-66. ISBN 9783956562440.
* ↑ «Am Anfang war die Flut» (en alemany). Hamburger Abendblatt, 01-06-2011. (traducció del títol: A l'inici hi havia el diluvi)
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Finkenwerder Landscheide
# Can Badia (Cardedeu)

Can Badia és una casa a la vila de Cardedeu (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. En aquest carrer, Teresa Oller, hi ha diverses cases del segle xviii. Aquesta és una de les més tardanes en construcció, però segueix la mateixa línia de composició que les altres. Cardedeu es trobava amb un creixement urbà molt important. Per aquesta mateixa data arriba el ferrocarril i poc després s'obre el carrer Sant Antoni que uneix el ferrocarril al centre històric del poble.
Casa entre mitgeres amb coberta a dos vessants, perpendicular a la façana, sobre un perímetre rectangular. Consta de planta baixa i dos pisos. La façana és de composició simètrica amb un gran portal d'arc escarser i una dovella clau amb la inscripció "F 1861 B". Les finestres són totes de llinda plana. Al primer pis hi ha una finestra balconera.

## Notes

* 1 2 «Can Badia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Hildegarda

* Per a altres significats, vegeu «Hildegarda de Bingen».
Hildegarda - Hildegarde (alemany) - (758 a Rin del Nord-Westfàlia - † 30 d'abril del 783 a Thionville, departament de la Mosel·la, Lorena) fou una aristòcrata alemanya d'una gran família bavaresa, que es va casar amb Carlemany el 771, i fou la mare del seu successor, Lluís el Pietós.
Era filla del comte Gerold I de Vintzgau, de la família bavaresa dels agilúlfides, i d'Emma d'Alamània. El seu germà Gerold va destacar a la guerra i va esdevenir prefecte de Baviera.
Als 13 anys, el 771, es va casar amb Carlemany, de qui fou la segona esposa després de repudiar uns mesos abans Desiderata de Llombardia, la filla del darrer rei llombard Desideri d'Ístria. Amb l'emperador va tenir nou fills, un dels quals fou Lluís el Pietós. Va acompanyar al seu espòs en les seves campanyes. Durant l'expedició d'Itàlia (773-774) va estar present al setge de Pavia, on va donar a llum Adelaida, que va morir en el camí de retorn al sud de França. A Roma va oferir al papa Adrià I el cobriment per l'altar de la basílica de Sant Pere. Igualment en la campanya a la península Ibèrica el 778, va donar a llum dos bessons, Lluís i Lotari a Chasseneuil, prop de Poitiers.
Hildegarda va tenir bones relacions amb la futura santa Lioba, a qui va conèixer a la cort. Va fer moltes donacions a les esglésies i en particular a les abadies de Reichenau i de Kempten. Va oferir a aquesta darrera el 774 els cossos de sant Gordià i d'Epimac.
Va morir amb 26 anys després de donar a llum al seu darrer fill; fou enterrada a l'església abacial de Saint-Arnould de Metz, que va esdevenir la necròpolis de la família de Carlemany. Aquest es va casar al cap de cinc mesos de la seva mort amb Fastrada de Francònia.

## Notes i referències

* ↑ (anglès) Genealogia d'Hildegarda al lloc de Medieval Lands
* ↑ «Hildegarde de Vintzgau Herstal (757-783)» (en anglès). Find a Grave Memorial. [Consulta: 1r març 2023].
* 1 2 Dümmler, Ernst Ludwig. «Hildegard (fränkische Königin)». A: Allgemeine Deutsche Biographie (en alemany). llibre 12. Leipzig: Duncker & Humblot, 1880, p. 406. (alemany)

## Bibliografia

* Pierre Riché, Les Carolingiens, une famille qui fit l'Europe, París, 1983 (ISBN 2-01-278851-3)
* Jean-Charles Volkmann, Bien connaître les généalogies des rois de France, Éditions Gisserot, 1999 (ISBN 2-877472086)
* Michel Mourre, Le Petit Mourre. Dictionnaire d'Histoire universelle, Éditions Bordas, 2007 (ISBN 978-2-04-732194-2)

## Enllaços externs

* (alemany) genealogia d'Hildegarda
# Chanella Stougje

Chanella Stougje (Zuidland, Nissewaard, Holanda Meridional, 23 d'octubre de 1996) és una ciclista neerlandesa professional des del 2015, actualment a l'equip Parkhotel Valkenburg-Destil.

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Carrer Vell de Graugés

El Carrer Vell de Graugés és un edifici de pisos rectangular que constitueix el primer de la colònia agrícola de Graugés. El seu número d'inventari del mapa de patrimoni de la Generalitat de Catalunya és el 2946 (1983) i el seu número d'element a les fitxes del mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona és el 08011/63. Just al seu darrere hi ha el jaciment arqueològic del Carrer Vell de Graugés, que té el número d'element 08011/178 a les fitxes de patrimoni del mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona.
El carrer Vell és considerat patrimoni immoble i té un ús residencial i una titularitat privada. Fou construït per Aguatín Rosal i Sala el 1887 i té un estil contemporani.

## Ubicació

El carrer vell de Graugés està situat en el nucli de població homònim, al peu de la carretera que uneix Graugés amb Cal Rosal, al municipi d'Avià.

## Classificació

El carrer vell de Graugés està inventariat en les fitxes de patrimoni de la Diputació de Barcelona amb el número de fitxa 08011/63 i amb el número d'inventari de la Generalitat 2946 (1983). A més a més, té estatus protegit especificat en el POUM d'Avià i en el DOGC de 12/07/2011.

## Descripció i característiques

El Carrer Vell de Graugés és un edifici de pisos rectangular que està cobert amb una teulada a dues vessants. Està fet de pedra i maó barrejat que en origen estava arrebossat, tot i que aquest s'ha perdut. Els habitatges estan al primer i segon pis. A les golfes hi havia un assecador que tenia una doble teulada en el que es guardava el gra i la collita. La façana oriental té adossada una estructura de pedra amb tres arcs a la que hi havia els femers.

## Història

La colònia de Graugés es va començar a construir el 1887 i el 1893 ja hi havia construïts els tres blocs de la colònia que constituïen el carrer Vell, el Carrer del Mig i el Carrer Nou respectivament.
El Carrer Vell de Graugés és un bloc de cases on vivien els treballadors de la Colònia agrícola de Graugés. Les deu famílies que hi vivien tenien dret a habitatge gratuït i tenien un hort d'un octau d'hectària. A banda, també tenien dret a una octava part de la collita. Cadascuna de les famílies havien de conrear unes tres hectàries, la collita de la qual es repartien a mitges amb l'amo de la colònia. A més a més, els parcers havien d'engreixar un porc per cada hectàrea que conreaven i d'apilar i de recollir els fems al femer.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Carrer Vell al Mapes de patrimoni cultural». Diputació de Barcelona. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Vegeu també

* Graugés, antiga colònia agrícola.

## Bibliografia

* AADD (1988): La vida als estanys de Graugés (Avià). Llibres de l'Àmbit, 2. Àmbit de Recerques del Berguedà.
* MOUREU-REY, X, 1987: Una dinastia industrial. Els Rosal de Berga. A: Homenatge a J. Vicens Vives II, pàgines 447-457.
# Finlay

* No s'ha de confondre amb Finley.
Finlay és el nom dels següents personatges:
* Carlos Juan Finlay y Barrés (Camagüey, Cuba, 1833 – l'Havana, Cuba, 1915), metge i científic
* David Edward Finlay o Dave Finlay (Belfast, Irlanda del Nord, 1958), lluitador irlandès
* Donald Finlay o Don Finlay (Christchurch, Regne Unit, 1909 - Great Missenden, 1970), atleta britànic
* Frank Finlay o Francis Finlay (Lancashire, Anglaterra, 1926 - 2016), actor anglès
* Ian Hamilton Finlay (Nassau, Bahames, 1925 - Edimburg, Escòcia, 2006), poeta, jardiner i escultor escocès
# Cua de ventall pitblanc

El cua de ventall pitblanc (Rhipidura leucothorax) és un ocell de la família dels ripidúrids (Rhipiduridae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones de herba alta, arbusts, matolls i vegetació secundària de Nova Guinea a les terres altes de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Cua de ventall pitblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Cua de ventall rogenc

El cua de ventall rogenc (Rhipidura rufifrons) és una espècie d'ocell de la família dels ripidúrids (Rhipiduridae) que habita la malesa dels boscos, clars i manglars d'algunes de les illes Marianes, Carolines i Moluques, illes Petites de la Sonda, sud-oest de Nova Guinea i illes properes, algunes illes de l'Arxipèlag D'Entrecasteaux, Louisiade i Salomó, i est i sud-est d'Austràlia.

## Taxonomia

Alguns autors consideren que es tracta realment de tres espècies diferents:
* Rhipidura rufifrons (sensu stricto) - cua de ventall rogenc. Moluques septentrionals, petites illes a l'est i sud-est de Nova Guinea, Austràlia, illes Salomó i Micronèsia occidental.
* Rhipidura melanolaema Sharpe, 1879 - cua de ventall frontblanc. Illes Vanikoro, al sud-est de les Salomó.
* Rhipidura obiensis Salvadori, 1876 - cua de ventall de l'illa d'Obi. L'illa d'Obi i la propera Bisa, a les Moluques septentrionals.

## Referències

* ↑ cua de ventall rogenc«Cua de ventall rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023 (català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ cua de ventall frontblanc«Cua de ventall rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
* ↑ cua de ventall de l'illa d'Obi«Cua de ventall rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# FRH

FRH té els següents significats:
* Federació Romanesa d'Handbol, màxim òrgan rector de l'handbol de Romania
* Future for Religious Heritage, associació per a la protecció del patrimoni religiós d'Europa
* Cavall hannoverià FRH (de l'acrònim en alemany Förderung des Reitsports auf Hannoverschen), distinció d'excel·lència d'aquesta raça de cavall originària d'Alemanya
* Fluid hidràulic resistent al foc (del seu nom en anglès Fire Resistant Hydraulic), fluid hidràulic amb alta resistència al foc
* Frh també és l'abreviatura de la ferrodsita, mineral de la classe dels sulfurs
* Frh. també és l'abreviatura de Freiherr, títol de noblesa d'Alemanya equivalent a baró
# Corriol (Osona)

Corriol és una masia amb elements barrocs a mig quilòmetre al nord del nucli de Rupit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

Masia de planta rectangular coberta a dues vessants, amb el carener perpendicular a la façana, i amb dues torres que s'adossen a tramuntana que estan cobertes de forma piramidal. La façana de migdia presenta tres pisos de galeries d'arc rebaixat sostinguts per pilars, a la planta n'hi ha cinc, i al primer pis tres arcs i dos balcons que els flanquegen. Al segon pis s'obre una galeria de cinc arcs i finestres al damunt. A ponent hi ha diverses obertures i un portal adovellat a la planta i finestres i balcons als pisos. A l'extrem esquerre, en el cos corresponent a la torre, s'hi obre un portal rectangular i diverses finestres als pisos. La part de llevant també hi ha diverses finestres i un portal a la planta de la torre. A tramuntana sobresurten als extrems cossos de la torre i al centre hi ha un cos de planta baixa que es recolza en el cos principal. En aquest indret hi ha una font que duu la data de 1906. Altres dates que apareixen a l'edifici son:
* Porta, 1860.
* Arcs de la planta baixa, 1791.
* Porta principal sota porxos, 1749.
* Pilastres part baixa "ANY 1767 7bre".
La masoveria és un edifici cobert a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana orientada vers migdia, on s'obre un petit portal rectangular. A la part dreta s'hi annexiona un cos de construcció més recent. En una de les llindes d'aquest cos s'inscriu: "1830 Joan Corriol". Al sector de llevant, prop de les hortes, s'hi annexiona un cos cobert a una vessant amb dos portals a la planta i finestres al primer pis i flanquejant aquest n'hi ha un altre cobert a una vessant però perpendicular al primer amb un portal amb llinda de fusta i la data 1733. L'estructura arquitectònica del conjunt és complexa, ja que amb el temps s'hi han anat afegint cossos annexos.

## Història

Antiga masia que es troba registrada en els fogatges de 1553 on consta un tal "Bertomeu Corriol Balle" dins del terme de Rupit. La casa fou modificada i ampliada els segles XVIII-XIX donant-li l'estructura actual. Fou propietat de la família dels industrials Puget establerts a Manlleu, al mateix Puget que Josep Pla va immortalitzar en l'obra "Un senyor de Barcelona". La casa conserva un oratori intern, una bonica col·lecció d'esquelles al porxo i una noble col·lecció de ceràmica. La primavera del 1988 fou venuda a uns senyors de Tona, Srs. Terricabres.

## Referències

* 1 2 3 «El Corriol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Familia

Familia és una pel·lícula espanyola de 1996 dirigida per Fernando León de Aranoa, la primera pel·lícula d'aquest director, i produïda per Elías Querejeta.

## Argument

Després d'aixecar-se un home baixa a la cuina per celebrar el seu cinquanta-cinquè aniversari envoltat de la seva família. El satisfan de regals, atencions i bromes. Però aquesta família no és el que sembla, encara que ell mateix ha estat qui ho ha escollit. S'enfada amb el seu fill petit perquè no li agrada el seu regal i el fa fora de casa.

## Repartiment

* Juan Luis Galiardo (Santiago)
* Amparo Muñoz (Carmen)
* Ágata Lys (Sole)
* Elena Anaya (Luna)
* Chete Lera (Ventura)
* Juan Querol (Carlos)
* Raquel Rodrigo (Rosa)
* Aníbal Carbonero (Nico)
* André Falcón (Martin)

## Premis

| Festival | Categoria | Persona | Resultat |
| Premis Goya | Millor director novell | Fernando León de Aranoa | Guanyador |
| Premis Goya | Millor guió original | Fernando León de Aranoa | Candidat |
| Festival de Cinema de Miami | Millor actor | Juan Luis Galiardo | Guanyador |
| Festival de Cinema de Miami | Millor pel·lícula | | Guanyador |
| Mystfest | Millor pel·lícula | | Candidat |
| Setmana Internacional de Cinema de Valladolid | Millor director novell | Fernando León de Aranoa | Guanyador |
| Setmana Internacional de Cinema de Valladolid | Espiga d'or | | Candidat |

## Versió teatral

El juliol del 2001 se'n va fer una versió per a teatre dirigida per Carles Sans i Padrós. Fou estrenada al Teatre Principal de Sant Sebastià i protagonitzada per José Luis Pellicena, Ana Gracia, Cristina Arranz, Silvia Casanova, Susana Hernández, Miriam Montilla, Ricard Borràs i Guillermo Muñoz. El seu paper a l'obra li va valdre a Miriam Montilla el Premi Unión de Actores a la millor actriu de repartiment de teatre.

## Referències

* ↑ 'Familia', primera película de Fernando León, El País, 29 d'abril de 2004
* ↑ Familia a Fotogramas
* ↑ Familia al web dels Premis Goya
* ↑ Momentos inolvidables Arxivat 2019-09-27 a Wayback Machine. al web de la Seminci
* ↑ Carles Sans estrena la versión teatral de 'Familia', El País, 11 de juliol de 2001
* ↑ Premios Unión de Actores 2002 al web de la Unión de Actores
# Evidi i Patró de Besalú

Evidi, màrtir fou un màrtir venerat com a sant al monestir benedictí de Sant Pere de Besalú, on eren les seves restes juntament amb les de Patró, Concordi, Marí de Besalú i Prim i Felicià d'Agen. Eren venerats a l'Església catòlica i, tret del santoral, encara en manté en els de l'Església Ortodoxa.

## Hagiografia i veneració

No se sap res de les seves vides i ni tan sols del temps que visqué. Antoni Vicenç Domènec diu que els cossos, juntament amb els de Marí de Besalú, eren venerats en aquest monestir, i que els reliquiaris eren a l'altar major amb llànties enceses permanentment. Diu també que la festivitat d'Evidi s'hi celebrava el 13 de juny, amb ofici propi de màrtir. A l'altar major, sobre l'arca de les relíquies, n'hi havia una talla on portava palma de martiri i un llibre.
Probablement, com les d'altres cossos sants recollits al monestir (com els sants Prim i Felicià d'Agen), eren restes de persones venerades provinents d'altres llocs i custodiades al cenobi, però la pèrdua de les restes, els arxius i el mateix monestir fan impossible poder esbrinar a qui corresponien. En tot cas, era un bisbe anterior al segle x, segle de fundació del monestir.
La desamortització del segle xix provocà l'abandonament del seu culte i la desaparició de les restes i altres materials que podrien haver contribuït a aclarir la qüestió.
Consta com a sant probablement real als Acta sanctorum dels bollandistes, tot i que no pot donar més dades que les transmeses per Domènec. Tret del Martirologi romà per manca de dades, es manté en els santorals de l'Església Ortodoxa, que van recollir el santoral catòlic previ a la separació.

## Bibliografia

* Antoni Vicenç Domènec. Historia general de los santos y varones ilustres en santidad del Principado de Cataluña. Barcelona: Gabriel Graells, Giraldo Dotil, 1602, p. 54-56.
* Jean Croiset. Novissimo año cristiano, o, Ejercicios devotos para todos los dias del año. Barcelona: Libr. Catolica de Pons y Ca., 1847. p. 551.
# FHC

FHC té els següents significats:
* Fundació Hispano Cubana, organització privada sense ànim de lucre d'amistat entre espanyols i l'oposició cubana
* FHC també és l'acrònim de Fernando Henrique Cardoso, polític brasiler
# Flavi Eusebi (cònsol l'any 347)

Flavi Eusebi, en llatí Flavius Eusebius, (mort l'any 350) va ser un militar i polític romà, que s'acostuma a identificar com el pare d'Eusèbia, consort de l'emperador romà Constanci II.
Nascut a la ciutat de Tessalònica i d'origen macedoni, Eusebi va ser mestre de la cavalleria, probablement sota l'emperador Constanci II. Durant el seu mandat com a comandant militar, va intervenir a Armènia, possiblement per acabar amb algunes revoltes. En retirar-se d'aquest càrrec, va tenir el rang de Comes i va ser cònsol amb Vulcaci Ruf l'any 347.
Probablement era cristià. Flavi Eusebi va tenir almenys tres fills, Flavi Eusebi, Flavi Hipaci, (tots dos van ser cònsols conjuntament l'any 359), i Eusèbia, que es va casar amb l'emperador Constanci II després de morir el seu pare.

## Referències

* 1 2 Martindale, J.R. (et al.). The prosopography of the later Roman empire. Vol. 1 A.D. 260-395. Cambridge: Cambridge Univ. Press, 2006, p. 307-308. ISBN 9780521072335.
* ↑ Dodgeon, M. The Roman Eastern Frontier and the Persian Wars: AD 226-363. Londres: Rouletge, 2003, p. 338. ISBN 9780415103176.