OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Adolfo Piñedo Simal

Adolfo Piñedo Simal (Humanes, Guadalajara, 11 de maig de 1943) és un polític i sindicalista espanyol.
Llicenciat en Ciències Físiques per la Universitat Complutense de Madrid, va exercir com a investigador en el Centre de Recerca d'ITT a Espanya i com a professor de Matemàtiques en l'Ensenyament secundari.
Militant del Partit Comunista d'Espanya (PCE) i de Comissions Obreres, va ser membre de la Comissió Obrera del Metall de Madrid, secretari general de la Federació del Metall d'aquest sindicat fins a 1981 i membre de la seva Comissió Executiva Confederal, i en fou un dels seus principals dirigents en la dècada de 1980.
En produir-se l'expulsió del sector afí a Santiago Carrillo del PCE el 1985, va esdevenir un dels fundadors del Partit dels Treballadors d'Espanya-Unitat Comunista, del que va ser escollit secretari general al seu Congrés Constituent de 1987.
Després de la integració del PTE-UC en el Partit Socialista Obrer Espanyol el 1991, va ser escollit membre de la Comissió Executiva de la Federació Socialista Madrilenya i del Comitè Federal del PSOE. Va ser així mateix diputat de l'Assemblea de Madrid entre 1991 i 2011.

## Referències

* ↑ «AHT: nuevos ingresos de documentación» (en castellà). Circular informativa nº 18 del Archivo de Historia del Trabajo de la Fundación 1º de Mayo de CCOO, 2003. Arxivat de l'original el 2011-09-08. [Consulta: 23 juliol 2013].
* ↑ «Ariza y Piñedo, nuevos hombres fuertes de CC OO» (en castellà). El País, 16/05/1981.
* ↑ «Santiago Carrillo anima a sus seguidores a "Ievantar del suelo la bandera del comunismo"».
* ↑ «Fitxa de Adolfo Piñedo a l'Assemblea de Madrid». Arxivat de l'original el 2012-06-30. [Consulta: 23 juliol 2013].
# Cala Joaquina

La cala Joaquina és una petita platja urbana del municipi de l'Ampolla (Baix Ebre), situada a tocar de l'espigó de llevant del Port de l'Ampolla. Té una longitud de 37 metres i una amplada de 8 metres, formada per sorra gruixuda i grava.

## Referències

* ↑ «Cala Joaquina». Diputació de Tarragona.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
# Bocigas

Bocigas és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 167 | 180 | 121 | 129 |
# Cal Xinquet

Cal Xinquet és una masia situada al municipi d'Odèn, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 589.
# Anògon

En la mitologia grega, Anògon (en grec antic: Ἀνώγων, ονος significa 'manament, exhortació') era fill de Càstor, un dels Dioscurs, i d'Hilaïra, filla de Leucip de Messènia. També es deia Anaxis o Anàxias (Ἀναξίας/Ἄναξις).

## Notes

* ↑ Properci, Elegies 1.1
* ↑ Pseudo-Apol·lodor, 3.13.4
* ↑ Pausànias, 2.22.5 & 3.18.13

## Referències

* Pseudo-Apol·lodor, The Library with an English Translation de Sir James George Frazer, FBA, FRS en 2 Volums, Cambridge, MA, Harvard University Press; Londres, William Heinemann Ltd. 1921. ISBN 0-674-99135-4 . Versió en línia a la Biblioteca Digital Perseus. Text grec disponible al mateix lloc web .
* Pausànias, Descripció de Grècia amb una traducció a l'anglès de WHS Jones, Litt. D., i HA Ormerod, MA, en 4 volums. Cambridge, MA, Harvard University Press; Londres, William Heinemann Ltd. 1918.ISBN 0-674-99328-4 . Versió en línia a la Biblioteca Digital Perseus
* Pausànias, Graeciae Descriptio. 3 vols . Leipzig, Teubner. 1903. Text grec disponible a la Biblioteca Digital de Perseus .
* Sext Properci, Elegies d'encant. Vicent Katz. trans. Els angels. Premsa Sun & Moon. 1995. Versió en línia a la Biblioteca Digital Perseus. Text llatí disponible al mateix lloc web .
# Colibrí calçat pitblanc

El colibrí calçat pitblanc (Eriocnemis aline) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita des de Colòmbia fins al Perú central.

## Referències

* ↑ IUCN «Eriocnemis aline» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species. BirdLife International, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t22687944a93176231.en.
# Agència Espacial Italiana

L'Agència Espacial Italiana (acrònim ASI, en italià Agenzia Spaziale Italiana) va ser fundada el 1988 per promoure i coordinar les activitats espacials a Itàlia. Depèn del ministeri della Università e della Ricerca Scientífica e Tecnologica i col·labora amb nombroses entitats del sector, com la NASA i l'ESA. Internacionalment, l'ASI forma part del consell de l'ESA. Les oficines de l'ASI estan situades a Roma, a més a més de dos centres operatius a Matera i Trapani i un port espacial, la Plataforma San Marco, a la costa litoral de Kenya.

## Referències

* ↑ Asif Siddiqi. «International Space Agencies». U.S. Centennial of Flight Commission. Arxivat de l'original el 2010-07-30.
* 1 2 «Italian Space Agency». European Commission - CORDIS (Community Research and Development Information Service).
* ↑ "Contacts Arxivat 2017-09-08 a Wayback Machine.." Italian Space Agency. Retrieved on February 27, 2016. "Via del Politecnico snc 00133 Rome, Italy"
* ↑ «The San Marco Project Research Centre». Centro di Ricerca Progetto San Marco - University of Rome "La Sapienza". Arxivat de l'original el 1996-12-20.

## Vegeu també

* Carlo Buongiorno

## Enllaços externs

* Agència Espacial Italiana - Lloc web oficial
# Can Saleta

Can Saleta o Casa Saleta és un comerç fundat l'any 1870 a Santa Cristina d'Aro (Empordà) on es pot comprar des de queviures a atuells de ferreteria, estris pel camp o objectes més diversos.

## Història

Fundat per Jeroni Sala que el va obtenir com a regal de noces, la botiga està regentada per la seva besneta Montse Sala. Es va establir com a parada de carros i diligències que anaven cap a Girona i més recentment ha guanyat notorietat, ben començat el segle xxi, per seguir acceptant pessetes com a moneda.
A un pas de Platja d'Aro i envoltada per grans supermercats, la botiga ha sobreviscut buscant la diferenciació "El que hem fet ha sigut especialitzar-nos en productes que no es troben al supermercat" segons Montse Sala i afegeix "actualment, la gent ve a mirar i a xafardejar com si això fos gairebé un museu, i alguna cosa sempre cau".
Hi anava a comprar Mercè Rodoreda i el doctor Trueta.
Freqüentada per estiuejants de Barcelona i per estrangers, la botiga actua també com un agent mantenidor de tradicions, festes populars i molt especialment del Carnaval de Santa Cristina d'Aro.

## Referències

* ↑ «Més de 600 persones passen pel Túnel del terror de can Saleta de Santa Cristina». [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «CASA SALETA». TIME OUT. Girona, 27-03-2017. [Consulta: 26 maig 2018].
* ↑ Vallmajor, Clara. «A Can Saleta encara es pot comprar amb pessetes», 02-01-2021. [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ «La botiga de Santa Cristina d'Aro, a punt de fer 150 anys, és un reclam pels compradors curiosos». VIA EMPRESA. EL MÓN, 28-08-2017. [Consulta: 26 maig 2018].
* ↑ «La veterana dels caganers alegres. Vídeo.». XIP/TV. Xarxa de televisions locals, 07-02-2016. [Consulta: 26 maig 2018].

## Enllaços externs

* "Premien establiments Centenaris" .Xarxa de Comunicació Local (2003)
# Bir Günün Hikayesi

Bir Günün Hikâyesi (en turc Història d'un dia) és una pel·lícula turca de 1980 escrita i dirigida per Sinan Çetin. És el primer llargmetratge dirigit per Çetin.

## Sinopsi

Mustafà està enamorat de Zeynep, però segueix les costums i s'ha de casar amb la vídua del seu germà, que alhora és la germana de Zeynep. Per acabar-ho d'adobar, el seu amic Nizam també està enamorat de Zeynep

## Repartiment

* Nizamettin Ariç - Nizam Ali (veu. Mustafa Alabora)
* Fikret Hakan - Mustafa (veu. Kamran Usluer)
* Nur Sürer - Zeynep
* Sherif Sezer - Emine (veu. Güler Ökten)
* Erdogan Akduman
* Erdinç Bora - Erdinç (veu. Gökhan Mete)
* Ahmet Fuat Onan - Treballador de mines
* Ihsan Tebret
* Aslan Ariç

## Premis

"Bir Günün Hikâyesi", va guanyar el premi a la millor pel·lícula al Festival Internacional de Cinema de Hyères, i el premi a la millor actriu per Nur Sürer al Festival Internacional de Cinema d'Antalya de 1982.

## Referències

* ↑ bir günün hikayesi a eksisozluk.com
* ↑ Bir Günün Hikayesi, tsa.org,tr

## Enllaços externs

* Bir Günün Hikayesi a sinematurk.com
* Bir Günün Hikayesi a YouTube
# Cal Xony

Cal Xony és una casa senyorial del municipi del Cogul (Garrigues) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa senyorial que s'estructura en planta baixa, primer pis i terrat. La planta baixa ha estat molt modificada; hi havia tot de portades semicirculars que han estat tapiades i arrebossades amb ciment per a fer una porta metàl·lica tipus garatge, adaptada a les noves necessitats. El primer pis té una galeria d'arcs de mig punt on els capitells són unes petites motllures. El terrat en origen devia ser tan sols la terrassa balustrada amb florons als extrems; s'hi han afegit pilars de maons just al costat dels florons, partint en part el balcó per a poder posar una coberta de fusta. Resta força malmesa i les modificacions esmentades però conserva l'aspecte senyorial que un temps enrere tingué.

## Història

A principis del segle XXI resta deshabitada. Els seus propietaris, residents fora de la vil·la, només la utilitzen mentre dura l'època de feina al camp. Hi guarden les eines i es fa servir com a magatzem. Altres cops també allotja els jornalers de les finques.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Xony». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].
# Arnau de Soissons

Arnau de Soissons o Arnold o Arnulf d'Oudenburg (Tiegem, ~1040 - Oudenburg, 1087) fou un monjo benedictí, prevere i bisbe de Soissons. És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

Arnau era fill del cavaller Fulbert. Va fer carrera militar fins que va fer-se benedictí al monestir de Saint-Médard de Soissons. Passà els tres primers anys com a eremita i després fou abat del monestir, encara que va fugir del monestir per evitar-ho. Segons la llegenda, un llop el va obligar a tornar-hi. Ordenat sacerdot, cap al 1080, fou bisbe de Soissons, honor que també volgué refusar.
Va retirar-se a un monestir quan un altre bisbe va ocupar la seu, i va fundar l'abadia de Sant Pere d'Oudenburg. A l'abadia va començar a fabricar-hi cervesa, beguda essencial a la zona en aquell temps, i encoratjà els pagesos a beure'n com a "do de salut", ja que va introduir al procés de fabricació l'aigua bullida, evitant així la transmissió de malalties.

## Veneració

Van atribuir-se-li miracles, la majoria a la seva tomba, que van ésser reconeguts per un concili a Beauvais en 1121; les seves relíquies es van portar a l'església de Sankt Peter d'Oudenburg en 1131. La seva festa és el 8 de juliol, i al Martirologi romà consta al 14 d'agost. És el sant patró dels cervesers.

## Referències

* ↑ L'abadia desaparegué durant la Revolució francesa.
* ↑ La mateixa història es narra de Sant Arnulf de Metz, també patró dels cervesers.

## Enllaços externs

* Arnold and other patron saints of beer
# Coll de l'Erola (Reiners)

* Per a altres significats, vegeu « Coll de l'Erola (Collserola)».
El Coll de l'Erola, antigament de Serola o S'Erola (i en alguns mapes, de la Riola), és un coll situat a 586,9 m alt del terme comunal de Reiners, a la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord.
És a la zona central-meridional del terme, al sud-oest del Mas de l'Eixalà, al sud-est del Mas de l'Escarabill i al nord del Mas Potau, en el camí que uneix aquests masos.
Està documentat des del 1377.

## Referències

* ↑ El Coll de l'Erola en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Cailà i Escudero, 2006.

## Bibliografia

* Cailà Guitart, Montserrat; Escudero, Jean-Paul. Història dels noms de Reiners. Les arrels d'un poble del Vallespir. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2006 (Treballs de l'Oficina d'Onomàstica, X). ISBN 84-7283-805-6.
# Antoni Sastres i Alberich

Antoni Sastres i Alberich, (Barcelona segle xviii - Reus, 27 de juny de 1810)va ser un impressor i llibreter català.
Segons inscripció d'òbit era fill de Joan Sastres arquitecte de Barcelona i de Rita Alberich. Estava casat amb Maria del Socors Gibert. Es va iniciar com a impressor a l'últim terç del segle xviii a la impremta de Carles Gibert i Tutó, de la qual va ser regent. Més tard va muntar la seva pròpia impremta i llibreria al carrer de Regomir, cap al 1796, ja que al Diario de Barcelona el trobem aquell any anunciant els llibres que venia. L'any 1802, juntament amb els impressors Francesc Garriga, Joan Serra Centené, Tomàs Gorchs i Antoni Brusi es va adreçar al Col·legi de Llibreters i Impressors per demanar que les filles d'individus impressors o mestres poguessin cobrar les 75 lliures de dot tant si es casaven amb un individu com si ho feien amb un oficial. El Col·legi va acollir la demanda favorablement. Publicava obres de temàtica variada i sovint treia un catàleg amb les novetats de la seva impremta que normalment inseria a les pàgines finals d'alguna de les seves publicacions.
L'any 1807 va publicar una col·lecció d'obres d'entreteniment popular, com ara el d'acudits i penyores Lícito recreo casero, ó Coleccion de varios juegos, conocidos comunmente con el nombre de prendas, entretenimiento para pasar divertidas las noches de invierno y aumentar la diversión en las casas de campo, que va sortir en diversos volums, o Floresta española: colección de cuntos, chistes, agudezas y dichos graciosos de hombres célebres, en tres volums. Durant la Guerra del francès va marxar de Barcelona se suposa que en direcció a Vilanova on va imprimir un Tratado de ortografia para uso de los niños, i a Reus, però en aquesta última ciutat només trobem notícia de la seva viuda la Viuda Sastres. Segons la doctora en història i bibliotecària Montserrat Comas, possiblement va morir a Reus. Efectivament mor a Reus el 27 de juny de 1810.

## Referències

* 1 2 3 «Llibre d'òbits (1807-1820). Pàg.136. Imatge 274». A.H.A.T. Reus. Parròquia de Sant Pere, apòstol, 27-06-1810. [Consulta: 13 setembre 2021].
* ↑ Comas i Güell, Montserrat. La impremta catalana i els seus protagonistes a l'inici de la societat liberal (1800-1833). València: Universitat de València, 2012, p. 279-280. ISBN 9788437087825.
# Boeckella

Boeckella és un gènere de crustacis copèpodes de la família Centropagidae.

## Taxonomia

El gènere Boeckella inclou 49 espècies:
* Boeckella ambigua Percival, 1937
* Boeckella anderssonorum (Ekman, 1905)
* Boeckella antiqua Menu-Marque & Balseiro, 2000
* Boeckella asymmetrica Searle, 1914
* Boeckella bergi Richard, 1897
* Boeckella bispinosa Bayly, 1967
* Boeckella brasiliensis (Lubbock, 1855)
* Boeckella brevicaudata (Brady, 1875)
* Boeckella calcaris (Harding, 1955)
* Boeckella coronaria Henry, 1922
* Boeckella delicata Percival, 1937
* Boeckella denticornis Brehm, 1950
* Boeckella diamantina Menu-Marque & Zúñiga, 1994
* Boeckella dilatata G. O. Sars, 1904
* Boeckella erubescens (Brehm, 1935)
* Boeckella fluvialis Henry, 1922
* Boeckella geniculata Bayly, 1964
* Boeckella gibbosa (Brehm, 1935)
* Boeckella gracilipes Daday, 1901
* Boeckella gracilis (Daday, 1902)
* Boeckella hamata Brehm, 1928
* Boeckella insignis G. W. Smith, 1909
* Boeckella klutei (Brehm, 1926)
* Boeckella lacuna Fairbridge, 1945
* Boeckella longicauda Daday, 1901
* Boeckella longicornis (Nicolet, 1849)
* Boeckella longisetosa G. W. Smith, 1909
* Boeckella major Searle, 1938
* Boeckella meteoris Kiefer, 1928
* Boeckella michaelseni (Mrázek, 1901)
* Boeckella minuta G. O. Sars, 1896
* Boeckella montana Bayly, 1964
* Boeckella nyoraensis Searle, 1912
* Boeckella occidentalis Marsh, 1906
* Boeckella opaqua Fairbridge, 1945
* Boeckella palustris (Harding, 1955)
* Boeckella pilkililli Quinlan & Bayly, 2017
* Boeckella poopoensis Marsh, 1906
* Boeckella poppei (Mrázek, 1901)
* Boeckella propinqua G. O. Sars, 1904
* Boeckella pseudochelae Searle, 1912
* Boeckella robusta G. O. Sars, 1896
* Boeckella rubra G. W. Smith, 1909
* Boeckella saycei G. O. Sars, 1908
* Boeckella shieli Bayly, 1985
* Boeckella silvestri (Daday, 1901)
* Boeckella symmetrica G. O. Sars, 1908
* Boeckella tanea Chapman, 1973
* Boeckella tenera G. O. Sars, 1912
* Boeckella thomseni Brehm, 1937
* Boeckella timmsi Bayly, 1998
* Boeckella titicacae Harding, 1955
* Boeckella triarticulata (G. M. Thomson, 1883)
* Boeckella vallentini (T. Scott, 1914)

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Boeckella Guerne & Richard, 1889». [Consulta: 20 agost 2021].
# Calicó

«Calicó» té aquests significats:
* Indianes
* Francesc Xavier Calicó i Rebull, numismàtic català.
* Casa Xavier Calicó i Numismàtica Calicó, edifici i establiment a la Via Laietana de Barcelona.
* Casa Calicó (articles de pesca), establiment a la plaça de les Olles de Barcelona.
# Cop de sort

Cop de sort (títol original en francès, Coup de chance) és una pel·lícula de thriller dramàtic francès del 2023 escrita i dirigida per Woody Allen. És protagonitzada per Lou de Laâge, Valérie Lemercier, Melvil Poupaud i Niels Schneider. Es va estrenar al 80è Festival Internacional de Cinema de Venècia el 4 de setembre de 2023. Es va estrenar a França el 27 de setembre de 2023. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

Fanny i Jean ho tenen tot per a la parella ideal: satisfets en la seva vida professional, viuen en un magnífic pis a la part alta de París i semblen tan enamorats com el primer dia. Però quan la Fanny es creua, per casualitat, amb Alain, un antic amic de l'institut, la situació s'inverteix immediatament. Es tornen a veure molt ràpidament i s'apropen cada vegada més.

## Referències

* ↑ «Cop de sort». FilminCAT. [Consulta: 10 abril 2024].
* ↑ Gleiberman, Owen (4 September 2023). «'Coup de Chance' Review: Woody Allen's Drama of Upper-Middle-Class Murder Is His Best Movie Since 'Blue Jasmine' (or Maybe 'Match Point')». Variety.
* ↑ «Coup de chance». [Consulta: 12 agost 2023].
* ↑ «Coup de chance». Goita què fan, ara!. [Consulta: 2 abril 2024].
* ↑ «Colpo di fortuna (2023)» (en italià). [Consulta: 11 agost 2023].
# Arnau de Pàdua

Arnau de Pàdua o Arnaldo de' Cattanei (Limena, província de Pàdua, 1185 - Asolo, província de Treviso, 10 de febrer de 1255) fou un monjo benedictí, abat de Santa Giustina de Pàdua. És venerat com a beat per l'Església catòlica.

## Biografia

L'Arnau va néixer al 1185 a la noble família dels Cattanei de Limena, prop de Pàdua. Molt jove, va entrar al monestir de Santa Justina de Pàdua, on destacà per la seva pietat i exemplaritat. En 1209, només amb 24 anys, en fou elegit abat. Al seu abadiat defensà els drets de l'abadia, entre els quals el privilegi d'intervenir en l'elecció del bisbe de la diòcesi; restaurà i amplià el monestir i desvià el curs del riu Bacchiglione per construir-hi molins.
Quan Ezzelino III conquerí Pàdua en 1237 i va fer empresonar Giordano Forzaté, prior de S. Benedetto, l'altra gran abadia de la ciutat, Arnau fugí a Ferrara, sota la protecció dels Este, i després a Monselice. El 1238 Frederic II del Sacre Imperi Romanogermànic li retornà l'abadia i el mateix emperador hi visqué durant dos mesos. Quan marxà, però, Ezzelino feu empresonar l'abat, en 1246, a la fortalesa d'Asolo. Hi visqué fins a morir, després de més de vuit anys de presó, el febrer de 1255.

## Veneració

Sebollit a l'església dels framenors d'Asolo, que Ezzelino fou deposat, el seu cos fou portat a Pàdua i enterrat a Santa Justina. El 14 de març de 1562 rebé sepultura definitiva en una altra capella, amb altar i estàtua pròpies. El seu culte, tradicional, no es va confirmar oficialment i el beat no té un ofici propi, essent commemorat al martirologi benedictí. Se celebrà el 15 de març, aniversari de la seva translació, fins a la supressió de l'abadia den 1806.

## Bibliografia

* Santi, beati e testimoni. "Beato Arnaldo".
# Colfax (Washington)

Colfax és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 2.844 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Colfax tenia 2.844 habitants, 1.191 habitatges, i 740 famílies. La densitat de població era de 657,5 habitants per km².
Dels 1.191 habitatges en un 27,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 35% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 22,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.622 $ i la renda mediana per família de 47.589 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.188 $ mentre que les dones 26.349 $. La renda per capita de la població era de 18.519 $. Aproximadament el 6,1% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Colfax». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Colfax». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Alfredo Evangelista

Alfredo Evangelista (Montevideo, 3 de desembre de 1954) és un boxejador uruguaià que es va nacionalitzar espanyol i va guanyar el títol de campió d'Europa dels pesos pesants el 1978. Es va retirar de la boxa el 1988 amb un total de 61 victòries - 41 per KO - 13 derrotes i 4 empats.
Es va traslladar a Barcelona durant la seva adolescència, després d'entrenar al Club Social y Deportivo Villa Española de Montevideo, i va entrenar en un gimnàs amb un professor cubà. El seu primer combat com a professional va tenir lloc el 1975 a Madrid, contra Angelo Visini, i el va guanyar en el primer assalt (round).
Evangelista, també conegut com "el lince de Montevideo", es va enfrontar a Muhammad Ali el 1977, i va perdre pels punts després de 15 assalts. També va lluitar contra Larry Holmes el 1978, i va perdre per knockout tècnic durant el setè assalt.

## Referències

* ↑ «Club Social y Deportivo Villa Española» (en castellà). Segona Divisió Professional de l'Uruguai, 2008. Arxivat de l'original el 2011-09-29. [Consulta: 3 setembre 2011].

## Enllaços externs

* Biografia d'Alfredo Evangelista a BoxRec Arxivat 2012-10-14 a Wayback Machine.
* Evangelista a Espabox Arxivat 2008-12-13 a Wayback Machine. (castellà)
# Al-Faisaly SC Amman

L'Al-Faisaly SC Amman (àrab: نادي الفيصلي لكرة القدم, Nādī al-Fayṣalī li-Kura al-Qadam, ‘Club de Futbol al-Faysalí’) és un club de futbol jordà de la ciutat d'Amman. Ha estat, històricament, el club dominant del futbol jordà i el que més títols ha guanyat.

## Palmarès

Font:
* Lliga jordana de futbol 35:
** 1944, 1945, 1959, 1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1966, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1976, 1977, 1983, 1985, 1986, 1988, 1989, 1990, 1992, 1993, 1999, 2000, 2001, 2002-03, 2003-04, 2009-10, 2011-12, 2016-17, 2018-19, 2022
* Copa jordana de futbol 20:
** 1980, 1981, 1983, 1988, 1990, 1992, 1993, 1994, 1995, 1998, 1999, 2001, 2002-03, 2003-04, 2004-05, 2007-08, 2011-12, 2014-15, 2016-17, 2018-19
* Escut jordà de futbol 7:
** 1987–88, 1991–92, 1992–93, 1997–98, 2000–01, 2007–08, 2011–12
* Supercopa jordana de futbol 17:
** 1981, 1982, 1984, 1986, 1987, 1991, 1993, 1994, 1995, 1996, 2002, 2004, 2006, 2012, 2015, 2017
* Copa de l'AFC2:
** 2005, 2006

## Referències

* ↑ «Jordan - List of Foundation Dates Clubs». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «انجازات النادي». Arxivat de l'original el 2017-09-02. [Consulta: 27 maig 2018].
* ↑ «Jordan - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 4 juny 2019].
* 1 2 3 «Jordan - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* (àrab) Web de seguidors
* (àrab) Web de seguidors Arxivat 2013-02-16 a Wayback Machine.