OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agustín Fraile Ballesteros

Agustín Fraile Ballesteros (m. 1947) va ser un mestre i guerriller espanyol.

## Biografia

Oriünd de la localitat extremenya de Peraleda de la Mata, era mestre de professió. Va arribar a militar en el Partit Comunista d'Espanya. El setembre del 1936, estant destinat com a mestre nacional a Daimiel, va ser designat Inspector interí d'Ensenyament Primari per a la província de Ciudad Real.
Després de l'esclat de la Guerra civil va passar a formar part del comissariat polític de l'Exèrcit Popular de la República; va arribar a exercir com a comissari de la 13a Divisió.
Acabada la contesa s'uniria al Maquis antifranquista. Utilitzaria els pseudònims de «Santiago» o «Padilla». Integrat en la 1'Agrupació guerrillera de la zona centre, el seu comandant, Jesús Bayón González «Carlos», el va nomenar cap de Propaganda. Posteriorment també assumiria el lloc de 2n cap de l'Agrupació. Aquesta unitat actuava en la zona dels Montes de Toledo, al sud del Tajo. No obstant això, cap a 1947 Agustín Fraile i altres guerrillers es van traslladar a la Sierra de San Pedro, a la província de Càceres. Va caure abatut el 23 de març de 1947 durant una trobada amb la Guàrdia Civil, i fou enterrat a Aliseda.

## Referències

* 1 2 Ruiz Ayúcar, 1976, p. 184.
* 1 2 Engel, 1999, p. 204.
* ↑ Álvarez, 1989, p. 187.
* ↑ Chaves Palacios, 2005, p. 94.
* ↑ Díaz, 2001, p. 235.
* ↑ Díaz, 2001, p. 237.
* ↑ Chaves Palacios, 2005, p. 222.
* ↑ Díaz, 2001, p. 245, 298.
* ↑ Chaves Palacios, 2005, p. 256.

## Bibliografia

* Álvarez, Santiago. Los comisarios políticos en el Ejército Popular de la República. Ediciós do Castro, 1989.
* Chaves Palacios, Julián. Guerrilla y franquismo: memoria viva del maquis Gerardo Antón (Pinto). Editora Regional de Extremadura, 2005.
* Díaz, Benito. La guerrilla antifranquista en Toledo. Colectivo de Investigación Histórica Arrabal, 2001.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Ruiz Ayúcar, Ángel. El partido comunista: treinta y siete años de clandestinidad. Madrid: San Martín, 1976.
# The Monochrome Set

The Monochrome Set és un grup de música de new wave, formada a Hornsey, Londres el 1978. La formació més actual està formada per Bid, Lester Square, Andy Warren i Steve Brummell. Són considerats tan influents com els Television Personalities. Formats el 1978 i liderats pel carismàtic Bid, el combo londinenc va ser pioner del post-punk i l'indie a parts iguals, gràcies a la seva característica barreja de misteri i lluminositat. El seu àlbum Love Zombie (1981) ha estat una font on han begut músics com Neil Hannon, Alex Kapranos o Graham Coxon.

## Discografia

| Studio albums Strange Boutique (1980, Dindisc) Love Zombies (1980, Dindisc) Eligible Bachelors (1982, Cherry Red) The Lost Weekend (1985, Blanco Y Negro) Dante's Casino (1990, Vinyl Japan) Jack (1991, Honeymoon) Charade (1993, Cherry Red) Misère (1994, Cherry Red) Trinity Road (1995, Cherry Red) Platinum Coils (2012, Disquo Bleu) Super Plastic City (2013, Disquo Bleu) Spaces Everywhere (2015, Tapete Records) Extended plays I Love Lambeth (1995, Cherry Red) Compilation albums Volume, Contrast, Brilliance... (Sessions & Singles Vol. 1) (1983, Cherry Red) Westminster Affair (Bande Originale Du Film) (1988, Él) Colour Transmission (1988, Virgin) What a Whopper! (1992, Richmond Records) Tomorrow Will Be Too Long – The Best of The Monochrome Set (1995, Caroline Records) Black & White Minstrels 1975–1979 (1995, Cherry Red) Compendium 75–95 (1996, Cherry Red) Chaps (1997, Recall 2cd) The Best of The Monochrome Set (2000, Cherry Red) The Independent Singles Collection (2008, Cherry Red) Early Recordings: 1975–1977 "White Noise" (2010, Captured Tracks) | Live albums Live (1993, Code 90) M-80 (2013, Wienerworld) Video albums The Monochrome Set (2002, Classic Rock Productions) Destiny Always Calls Twice (2006, Cherry Red Films) M-80 (2013, Winerworld) Singles "He's Frank"/"Alphaville" (1979, Rough Trade) "He's Frank (Slight Return)"/"Silicon Carne"/"Fallout" (1979, Rough Trade, Disquo Bleu) "The Monochrome Set"/"Mr. Bizarro" (1979, Rough Trade) "Eine Symphonie Des Grauens"/"Lester Leaps In" (1979, Rough Trade) "405 Lines"/"Goodbye Joe" (1980, Dindisc) "The Strange Boutique"/"Surfing S.W.12" (1980, Dindisc) "Apocalypso"/"Fiasco Bongo" (1980, Dindisc) "Ten Don'ts for Honeymooners"/"Straits of Malacca (1981, PRE Records) "The Mating Game"/"J.D.H.A.N.E.Y" (1982, Cherry Red) "Cast a Long Shadow"/"The Bridge" (1982, Cherry Red) "The Jet Set Junta"/"Love Goes Down the Drain"/"Noise (Eine Kleine Symphonie)" (1983, Cherry Red) "Jacob's Ladder"/"Andiamo" (1984, Blanco Y Negro) "Wallflower"/"Big Ben Bongo" (1985, Blanco Y Negro) "Killing Dave"/"House of God (live)" (1991, Honeymoon) "Forever Young"/"Hurting You"/"Little Noises" (1993, Cherry Red) "Iceman" (2015, Tapete - download only) |

## Referències

* ↑ Primera persona 2015, CCCB
# Zahrad

Zareh Yaldızcıyan alias Zahrad (armeni Զահրատ, Nişantaşı, Şişli, 10 de maig de 1924 - Istanbul, 20 de febrer de 2007), poeta turc-armeni.
Es crià amb la seva àvia materna després de perdre al seu pare als tres anys. Es graduà a una escola mequitarista i començà a estudiar medicina, però la deixà al tercer any. Es casà el 1963 amb Anaîs Antreassyan.

## Obres

* «Մեծ քաղաքը» (Istanbul, 1960)
* «Գունաւոր սահմաններ» (Istanbul, 1968)
* «Բարի Երկինք» (Istanbul, 1971)
* «Կանանչ հող» (París, 1976)
* «Մէկ քարով երկու գարուն» (Istanbul, 1989)
* «Մաղ մը ջուր» (Istanbul, 1995)
* «Ծայրը ծայրին» (Istanbul, 2001)
* «Ջուրը պատէն վեր» (Istanbul, 2004)

## Referències

* ↑ «Açık Radyo», 17-11-2015. Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 27 juliol 2021].
# Teatre Nacional de Miskolc

El Teatre Nacional de Miskolc (en hongarès, Miskolci Nemzeti Színház) és una teatre situat al carrer Széchenyi de Miskolc (Hongria). El teatre és el principal organitzador del Festival d'Òpera de Miskolc (Miskolci Nemzetközi Operafesztivál), un dels esdeveniments culturals importants d'Hongria.
És conegut per ser el primer teatre de pedra a Hongria, encara que no és del tot cert, ja que l'edifici original (construït entre 1819 i 1823, es va inaugurar el 24 d'agost de 1823) va ser destruït per un incendi en 19 de juliol de 1843; també, el primer teatre de pedra estava a la ciutat de Kolozsvár, que, encara que no pertany ara a Hongria, va ser una ciutat hongaresa en aquell moment.
El nou edifici del teatre va ser construït entre 1847 i 1857 i va ser inaugurat el 3 de setembre de 1857. El primer director del teatre va ser Endre Latabár, de la famosa dinastia d'actors Latabár. El 1880 l'edifici va ser modernitzat i s'hi va construir una torre. La torre funciona com una torre de vigilància d'incendis. En el decenni de 1990 l'edifici fou ampliat, essent el doble de la seva grandària.
# The Last Mile (pel·lícula de 1932)

The Last Mile és una pel·lícula en blanc i negre que es va estrenar el 17 d'agost de 1932. Està basada en l'obra teatral homònima del 1930 escrita per John Wexley, la qual va ser interpretada per Spencer Tracy en l'estrena a Broadway i per Clark Gable en l'estrena a Los Angeles. Va ser dirigida per Sam Bischoff i els actors principals van ser Richard Walters, Preston Foster i Alan Roscoe. El 1959 es va rodar una nova versió de la mateixa obra protagonitzada per Mickey Rooney. Traduïda al castellà amb el títol "La casa de los muertos".

## Repartiment

* Howard Phillips (Richard "Dick" Walters, cel·la 5)
* Preston Foster (John "Killer" Mears, cel·la 4)
* George E. Stone (Joe Berg, cel·la 1)
* Noel Madison (D'Amoro, cel·la 6)
* Alan Roscoe (Kirby, cel·la 7)
* Paul Fix (Eddie Werner, cel·la 8)
* Al Hill (Fred Mayer, cel·la 3)
* Daniel L. Haynes (Sonny Jackson, cel·la 2)
* Frank Sheridan (Alcaid Frank Lewis)
* Alec B. Francis (Pare O'Connor)
* Edward Van Sloan (Rabbi)
* Louise Carter (Mrs. Walters)
* Ralph Theodore (Pat Callahan)
* Jack Kennedy (Mike O'Flaherty, guàrdia)
* Albert J. Smith (Drake, guàrdia)
* William Scott (Peddie, guàrdia)
* Kenneth MacDonald (Harris, guàrdia)
* Walter Walker (Governador Blaine)

## Argument

Richard Walters és trobat culpable de l'assassinat del seu soci, tot i clamar per la seva innocència. Walters havia disparat accidentalment contra el seu soci durant una baralla amb uns atracadorsque intentaven robar en una betzinera. Malauradament, evidències circumstancials feien que l'homicidi semblés com a conseqüència d'una baralla entre ells dos. Ingressa al corredor de la mort i poc després és testimoni de la preparació de l'execució d'un d'ells, Joe Berg. El dia que ha de ser executat, el reu "Killer” Mears s'apodera de la pistola d'un guàrdia, assumeix el control del bloc de cel·les, allibera els altres presos i pren ostatges. A través del telèfon de la presó, Mears reclama un cotxe i quatre hores per fugir, sinó matarà els ostatges inclòs el germà de l'alcaid de la presó. Mentrestant els amics de Walters, fora de la presó intenten trobar evidències de la seva innocència. A dins es produeix una lluita acarnissada en la qual la majoria d'ostatges i presoners moren, i en la que Walters queda greument ferit. Mears s'assabenta que han trobat evidències que Walters és innocent i es deixa abatre. Walters es recupera i és perdonat.

## Referències

* ↑ M.H. «The Last Mile (1932) Life Ends». New York Times, 26-08-1932.
* 1 2 «The Last Mile (1932)» (en anglès). AFI Catalog. [Consulta: 12 febrer 2016].
* ↑ «La casa de los muertos (1932)». IMdB. [Consulta: 12 febrer 2016].

## Enllaços externs

* The Last Mile al Catalog of Feature Films de l'American Film Institute
# Agustín Francisco de Leysa y Eraso

Agustín Francisco de Leysa y Eraso (Madrid, 27 d'agost de 1712-6 de desembre de 1772) va ser un noble espanyol, membre de la cort de Carles III.
Nascut al carrer del Pez de la vila de Madrid, era fill dels marquesos d'Alcázar José de Leysa y Eraso, cavaller de l'Orde d'Alcántara i membre del Consell de Castella, i de Micaela Vaquerizo y Ponce de León.
Estigué lligat al llarg de la seva vida amb la cort de Madrid, al servei del rei Carles III d'Espanya. Serví inicialment com oïdor del Reial Consell de Navarra. El 1764 obtingué un lloc com a alcalde de Casa i Cort, després nomenat ministre del Consell d'Hisenda i del Consell Suprem de Castella. L'any 1769 fou nomenat governador de la Sala d'Alcaldes, càrrec on es mantingué fins a la seva mort. Durant aquest llarg període de 28 anys en què estigué al càrrec de la sala, també ascendí a la reial cambra del rei, on dugué a terme diverses comissions i encàrrecs particulars del monarca amb tanta activitat, que el 1771, el rei el va honrar creant-lo cavaller pensionat de l'Orde de Carles III, recentment creat pel monarca.
Morí a Madrid el 6 de desembre de 1772.

## Referències

* 1 2 3 4 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). Tom I. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 10.
* ↑ C. Mh. O y S.. Diccionario histórico o biografía universal compendiada (en castellà). Tom VIII. Barcelona: Librería de Antonio y Francisco Oliva, 1832, p. 537.
# Beharovce

Beharovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1338.
# Barranc de la Molina

«Barranc de la Molina» té aquests significats:
# Tome des Bauges

La tome des Bauges és un formatge francès del massís dels Bauges (Savoia). Se li va atorgar una AOC el novembre de 2002, en decret modificat el gener de 2009.
Es tracta d'un formatge elaborat a partir de llet crua de vaca, de pasta premsada no cuita, amb l'escorça grisa que li dona el fong anomenat pèl de gat. El seu pes mitjà és d'1,2 kg. Es fabrica des del segle xvii, i és el resultat d'una tradició i experiència alhora molt antiga. El 1807, un qüestionari enviat al prefecte de l'època, es defineix com el formatge "que consumeix el camperol" i que "no se'n pot passar en cada àpat."

## Referències

* ↑ «Décret n° 2009-50 du 13 janvier 2009 relatif à l'appellation d'origine contrôlée « Tome des Bauges »» (en francès). Journal officiel de la République française, 13-01-2009. [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ Auzias, Dominique; Labourdette, Jean-Paul. Savoie 2015 Petit Futé (en francès). Petit Futé. ISBN 9782746990623. «Le « poil de chat » sur sa croûte lui donne tout son goût...»

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Syndicat interprofessionnel de la tome des Bauges
* Tome des Bauges, pàgina dels formatges AOP
# Will Stevens

William Stevens, conegut com a Will Stevens, (28 de juny de 1991) és un pilot de carreres britànic que participa en la temporada 2015 de Fórmula 1 com a pilot de l'escuderia Manor F1 Team. Anteriorment va competir en sèries com l'Eurocup Formula Renault 2.0, les Toyota Racing Series o el Campionat Britànic de Fórmula Renault. També va pilotar per Caterham F1 Team a la temporada 2014 en el Gran Premi d'Abu Dabi, en substitució de Marcus Ericsson.

## Trajectòria
### Karting

Stevens va començar la seva carrera com a pilot als karts l'any 2003, quan tenia 12 anys. Després d'un any en carreres del Campionat Nacional de Cadets es va unir a Rotax Mini Max. Després de córrer en un munt de campionats diferents de Gran Bretanya i de l'exterior i de guanyar el Campionat d'Àsia-Pacífic en 2007, es va incorporar a la Fórmula Renault 2.0 l'any 2008.

### Fórmula Renault 2.0

Va acabar 7º en la temporada 2009 de la Fórmula Renault 2.0 Britànica i 4º en 2010. L'any 2011 es va passar a la Fórmula Renault 2.0 Eurocup, on també va acabar 4º.

### Fórmula Renault 3.5

Stevens va donar el salt a la Fórmula Renault 3.5 l'any 2012, acabant 12º en aquest primer any. L'any 2013 va sumar 5 podis en 17 carreres i va acabar 4º en la classificació final de la temporada. El 2014 va aconseguir dues victòries i quatre podis per acabar sisè al final de la temporada.

### Fórmula 1

A l'octubre de 2014 l'equip de Fórmula 1 Marussia va anunciar que Stevens s'unia a l'equip com a pilot reserva per a la resta de la temporada 2014. Havien acordat que Stevens prengués part enla primera sessió d'entrenaments del Gran Premi del Japó del 2014, no obstant això, no van ser capaços d'enviar la documentació pertinent a la FIA.
Tanmateix, el 20 de novembre de 2014 es va saber que faria el seu debut en la Fórmula 1 amb Caterham F1 Team en el Gran Premi d'Abu Dabi de 2014, després d'haver provat prèviament per a l'equip en els tests de joves pilots del 2013 i 2014.
El febrer de 2015 és confirmat com a pilot titular de Manor Motorsport (Ex Marussia), de cara a la temporada 2015 de Fórmula 1. Va correr 17 dels 18 Grans Premis que va disputar; va abandonar només en dues ocasions però no va sumar punts, aconseguint en el GP de la G.Bretanya un tretzè lloc com el seu millor resultat.

## Referències

* ↑ http://www.motorpasionf1.com/formula-1/will-stevens-rodara-con-marussia-en-los-entrenamientos-de-japon%7CWill Stevens debutarà als lliures del Japó
* ↑ http://www.motorpasionf1.com/formula-1/will-stevens-sera-el-segundo-piloto-de-caterham-en-abu-dhabi%7CWill Stevens correrà amb Caterham a Abu Dabi
* ↑ «Will STEVENS • STATS F1». [Consulta: 25 maig 2019].
# Teatre Nacional Croata de Split

El Teatre nacional de Croàcia en Split (en croata: Hrvatsko narodno kazalište u Splitu o HNK Split) és un teatre ubicat en Split (Croàcia). Inaugurat en 1893, el teatre és propietat i és gestionat per la ciutat de Split i és un dels teatres més antics que sobreviuen a Dalmàcia. L'edifici del teatre fou construït originalment com al Teatre Municipal de Split en 1893 durant el mandat del llavors alcalde Gajo Bulat. L'edifici fou dissenyat pels arquitectes locals Emilio Vecchietti i Ante Bezić, mentre que la decoració interior fou realitzada per Eugenio Scomparini, Napoleone Cozzi i Josip Varvodić. El teatre, que tenia una capacitat de 1.000 (en el moment de la seua inauguració Split tenia una població de 16.000) fou el major teatre en el sud-est d'Europa en el moment de la seua conclusió.

## Referències

* ↑ http://arhiv.slobodnadalmacija.hr/20040624/feljton01.asp (croat)

## Enllaços externs

* http://www.hnk-split.hr/cnt-en/ Arxivat 2013-05-07 a Wayback Machine.
# The Last Rebel

The Last Rebel és el setè àlbum d'estudi de la banda estatunidenca Lynyrd Skynyrd i fou publicat el 16 de febrer de 1993.

## Llista de cançons

* "Good Lovin's Hard To Find" – 3:55
* "One Thing" – 5:13
* "Can't Take That Away" – 4:19
* "Best Things in Life" – 3:54
* "The Last Rebel" – 6:47
* "Outta Hell in My Dodge" – 3:47
* "Kiss Your Freedom Goodbye" – 4:46
* "South of Heaven" – 5:15
* "Love Don't Always Come Easy" – 4:34
* "Born To Run" – 7:25

## Personal

* Gary Rossington – guitarra
* Ed King – guitarra
* Johnny Van Zant – cantant
* Leon Wilkeson – baix
* Billy Powell – piano, orgue Hammond, sintetitzador
* Randall Hall – guitarra
* Kurt Custer – bateria, plats, percussió
* Dale Krantz-Rossington – veus addicionals

## Enllaços externs

* The Last Rebel al web oficial del grup (anglès)
# Agustín García

Agustín García és el nom dels següents personatges:
* Agustín García Arrieta (Cuéllar, 1768 - París, 1834), escriptor, erudit i cervantista espanyol
* Agustín García Calvo (Zamora, 1926 – 2012), filòleg, lliurepensador, poeta i dramaturg
* Agustín García Gasco Vicente (Corral de Almaguer, 1931 - Roma, 2011), cardenal espanyol de l'Església catòlica
* Agustín García Iñiguez (Bonete, 1985), futbolista castellà que ocupa la posició de defensa
# Barranc de la Pera

El barranc de la Pera és un barranc del Pallars Sobirà, que neix al vessant est de la Serra d'Aurati, just al costat de les Bordes de Manaut i desemboca a la Noguera de Cardós.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Tití de Santarem

El tití de Santarem (Mico humeralifer) és una espècie de primat de la família dels cal·litríquids que viu al Brasil.

## Alimentació

Menja fruites, insectes i altres invertebrats.

## Enllaços externs

* Hàbits i estructura social d'aquest mico. (castellà)
* Estratègies comunicatives d'aquest tití. (anglès)
# Yoshihiko Ōsaki

Yoshihiko Ōsaki (japonès: 大崎剛彦) (Wajima, 27 de febrer de 1939 - Osaka, 28 d'abril de 2015) fou un nedador japonès, especialista en braça, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on disputà dues proves del programa de natació. Guanyà la medalla de plata en els 200 metres braça i la de bronze en els 4x100 metres estils, tot formant equip amb Kazuo Tomita, Koichi Hirakida i Keigo Shimizu.
El 1984 va ajudar a fundar l'Associació Japonesa de Veterans de Natació, de la qual va formar part de la junta fins a la seva mort. El 1986 va organitzar els primers campionats mundials de veterans FINA a Tòquio. Va competir en cinc grups d'edat, havent establert 9 rècords mundials i guanyant set títols mundials. El 2006 va ser incorporat a l'International Swimming Hall of Fame.
Va morir el 2015, amb 76 anys.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Yoshihiko Osaki». [Consulta: 11 juliol 2021].
* ↑ Yoshihiko Osaki (JPN) 2006 Honor Contributor. ishof.org
* ↑ «Japanese Olympic Medallist Yoshihiko Osaki Passes Away». SwimSwam.
# Teresa Jornet i Ibars

Teresa Jornet i Ibars (Aitona, Lleida, 9 de gener de 1843 - Llíria, València, 26 d'agost de 1897) va ser una religiosa, fundadora de la congregació religiosa de les Germanetes dels Ancians Desemparats el 1872. Beatificada el 1958, va ser canonitzada per Pau VI el 1974. Se'n celebra la festivitat litúrgica el 26 d'agost.
Va néixer el 9 de gener 1843 a Aitona, en el si d'una família molt devota de pagesos. Va cursar estudis de Magisteri i va exercir com a mestra a Argençola. El 1868 va ingressar al monestir de clarisses de Briviesca (Burgos), del qual va haver de sortir el 1870 per motius de salut. Va estar molt influïda per un oncle seu, el beat Francesc Palau i Quer, carmelita descalç exclaustrat, dedicat a l'apostolat, la vida contemplativa i a la publicació d'obres apologètiques, creador d'institucions d'ensenyament i fundador dels Carmelites Descalços Terciaris. Teresa va treballar a les escoles del pare Palau, sense vincular-se a cap mena de vida religiosa, fins al 1872.
El 1872, a Barbastre, coneix el sacerdot Pedro Llacera, que li feu conèixer els plans de fundació d'una comunitat que treballés per la gent gran desvalguda, que preparava el sacerdot Saturnino López Novoa, canonge de la Catedral d'Osca. Teresa s'hi oferí per col·laborar-hi i, amb Saturnino López, va fundar la Congregació de Germanetes dels Ancians Desemparats el 3 d'octubre de 1872. Pocs dies després, va ser nomenada superiora de la congregació. De Barbastre, la comunitat va traslladar-se a València, on Teresa va ser-ne confirmada com a directora general el 1875. Va pronunciar el vots perpetus el 8 de desembre de 1877. El 1887 va ser elegida superiora general de l'institut. Va morir a Llíria el 26 d'agost de 1897.
En morir, hi havia 103 cases-asils actives de la congregació, a Espanya i Amèrica, amb 1.260 germanetes. Va deixar un extens epistolari, de gran interès històric i espiritual

## Veneració

Les seves despulles van ser traslladades a València, a la Casa Mare de la Congregació. Va ser beatificada per Pius XII el 27 d'abril de 1958 i canonitzada el 27 de gener de 1974 per Pau VI.

## Referències

* ↑ «Teresa Jornet i Ibars». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Allendale (Nova Jersey)

Allendale és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2008 tenia 6.599 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Allendale tenia 6.699 habitants, 2.110 habitatges, i 1.795 famílies. La densitat de població era de 829 habitants/km².
Dels 2.110 habitatges en un 47,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 77,5% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 14,9% no eren unitats familiars. En el 13,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 4,2% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 105.704 $ i la renda mediana per família de 113.390 $. Els homes tenien una renda mediana de 88.210 $ mentre que les dones 50.781 $. La renda per capita de la població era de 47.772 $. Aproximadament l'1,6% de les famílies i l'1,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Allendale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Allendale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# The Hasty Heart

The Hasty Heart és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Vincent Sherman, estrenada el 1949.

## Argument

Cameron Lachie MacLachlan és un arrogant escocès que cau greument ferit el penúltim dia de la Segona Guerra Mundial, a Birmània i és transportat a un hospital militar local. A l'hospital li pronostiquen poc temps de vida i només entaula amistat amb la infermera Margaret Parker, que es converteix en el seu confident.

## Repartiment

* Ronald Reagan: Yank
* Patricia Neal: Germana Parker
* Richard Todd: Cpl. Lachlan 'Lachie' MacLachlan
* Anthony Nicholls: Tinent Coronel Dunn
* Howard Marion-Crawford: Tommy

## Premis i nominacions
### Premis

* 1950: Globus d'Or a la millor nova promesa per Richard Todd
* 1950: Globus d'Or a la millor pel·lícula per l'enteniment internacional

### Nominacions

* 1950: Oscar al millor actor per Richard Todd
* 1950: Globus d'Or al millor actor dramàtic per Richard Todd

## Referències

* ↑ «The Hasty Heart». The New York Times.