OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa del comte de Torregrossa

La Casa del comte de Torregrossa és una obra d'Alcarràs (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casal emplaçat en un xamfrà que consta de planta baixa i dos pisos i que encara conserva la tipologia original. A la planta baixa hi destaca un gran portal adovellat amb l'escut de la família. Al primer pis hi ha tres balcons, sobre dels quals s'obren tres respectives finestres que corresponen al tercer pis.
La façana posterior, que dona al mateix pati, conserva diverses arcades.
La importància del conreu de la vinya a Alcarràs fa que moltes cases tinguin un gran celler. Aquests cellers no sempre s'han conservat. Ca l'Hereu ha mantingut el celler amb el trull corresponent.

## Referències

* 1 2 3 «Ca l'Hereu - Casa del comte de Torregrossa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Battle Lake

Battle Lake és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2009 tenia 767 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Battle Lake tenia 686 habitants, 327 habitatges, i 192 famílies. La densitat de població era de 220,7 habitants per km².
Dels 327 habitatges en un 23,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,8% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 41% no eren unitats familiars. En el 39,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 26,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 20,8% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 32,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.000 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.333 $ mentre que les dones 20.313 $. La renda per capita de la població era de 17.269 $. Entorn del 8,6% de les famílies i el 13,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Battle Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Battle Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Cantó de Sent Soupise las Chams

El cantó de Sent Soupise las Chams és un cantó francès del departament de Cruesa, situat al districte de Lo Buçon. Té 11 municipis i el cap és Sent Soupise las Chams.

## Municipis

* Arç
* Banisa
* Chambareu
* Chavanac
* Sent Saupise le Donselh
* Franceschas
* Sos Parçac
* Sent Avit le Paubre
* Sent Marçau lo Mont
* Sent Michiu de Vaissa
* Sent Soupise las Chams

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1985 | M. Lefort | PS |
| 1985-1998 | Thierry Chandernagor | PS |
| 1998- | Daniel Delprato | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.579 | 2.896 | 2.504 | 2.293 | 2.140 | 2.121 | 2.086 |
# Casa del carrer de les Dòmines, 15 (Maçanet de Cabrenys)

La Casa del carrer de les Dòmines, 15 és una obra eclèctica de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat al centre del poble, a pocs metres de la Plaça de la Vila. És un edifici de planta baixa, pis i golfes, de planta rectangular, de la qual destaca la seva façana. És un edifici ordenat tan vertical com horitzontalment. La planta baixa està pintada en blanc, però la resta de pisos estan pintats del mateix color i amb les obertures i decoracions iguals. Els dos costats de la façana tenen decoracions vegetals a cadascun dels pisos, com també a la part superior d'aquests pisos amb un fris amb esgrafiat vegetal. Les obertures de cadascun dels pisos estan emmarcats i decorats amb el mateix tipus de decoració.

## Referències

* ↑ «Casa del carrer de les Dòmines, 15». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Chester (Nou Hampshire)

Chester és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2007 tenia 4.712 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chester tenia 3.792 habitants, 1.214 habitatges, i 1.011 famílies. La densitat de població era de 56,5 habitants per km².
Dels 1.214 habitatges en un 45% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,3% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 16,7% no eren unitats familiars. En l'11,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 6,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 68.571$ i la renda mediana per família de 75.092$. Els homes tenien una renda mediana de 44.056$ mentre que les dones 35.382$. La renda per capita de la població era de 23.842$. Entorn del 3,4% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Barbus pagenstecheri

Barbus pagenstecheri és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica (zona del Kilimanjaro).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma. 145 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Castell d'Era Castèra

El Castell d'Era Castèra és un edifici de Bossòst (Vall d'Aran) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Les restes d'aquest castell estan situades al cim de la roca anomenada Casterà, on també hi ha una balma-refugi fortificada (Castell de Bossòst). Només s'han conservat en alçada alguns fragments de murs.

## Història

La roca de Casterà fou un important baluard de resistència davant les successives penetracions franceses al territori aranés. Aquest castell, més modern que la balma-refugi, fou construït al cim de la roca. Segons el visitador Juan Francisco de Gracia de Tolva (1616), sembla que al segle xvii ja no estava en ús.

## Referències

* 1 2 «Castell d'Era Castèra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 29 març 2019].

## Enllaços externs

* «Castell d'Era Castèra». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Bangahal

Bangahal o Banghal fou un principat de l'Índia regit per la dinastia Pal del clan chandrabansi i família bangahalia. Estava situat al Himachal Pradesh a la vall de Bangahal que formava la unió entre el districte de Kangra i la dependència de Kullu.
La vall està formada per dues cadenes laterals dividides per una serralada central anomenada Dhaola Dhar. La part nord és coneguda com a Bara Bangahal, i allí neix el riu Ravi que rega l'estat de Chamba; les muntanyes van entre 5.200 i 6.200 metres, aquesta part nord de la vall mesura uns 750 km² però només inclou una població rellevant que porta el seu nom i està habitada principalment per la tribu kanet. La part sud de la vall és coneguda com a Chhota Bangahal i al seu torn està dividida en dues part per les muntanyes, que aquí no sobrepassen de gaire els 3.000 metres i donen naixement al riu Ul, i inclou uns quants llogarets on viuen kanets i daghis; la part occidental coneguda com a Bir Bangahal, és similar a la resta del districte de Kangra.
Va perdre l'autonomia abans de l'establiment del domini britànic, perdent el darrer raja Man Pal la sobirania de Bangahal, i les talukes de Lanodh, Paprola i Rajjer abans de 1770. El darrer raja sobirà fou Man Pal; després el títol fou portat per diversos prínceps entre els quals Raja Uchal Pal (fill de Man Pal) 1770-1800; Raja Ram Pal (fill de l'anterior) 1800-1843, Raja Bahadur Pal (germà de l'anterior) 1843-1854, passant llavors a un cosí (Mian Mathru Pal 1854-1882 i a la línia d'aquest).

## Llista de rajes

* Raja Prithwi Pal 1719-1720
* Raja Raghunat Pal (fill) 1720-1735
* Raja Dalel Pal 1735-1749 (fill)
* Raja Man Pal 1749-1770 (fill)

## Referències

* Genealogia per H. Soszynski Arxivat 2009-06-07 a Wayback Machine.
# Camí del Mas del Larrard

El Camí del Mas del Larrard és un camí del terme de Reus a la comarca catalana del Baix Camp. També se'n diu camí del Maset de Montserrat.
El camí transcorre per la partida de la Vinadera, tant pel bocí de Vila-seca com pel bocí de Reus. Arrenca del Camí del Castell, al terme de Vila-seca, a la banda sud de l'actual autopista AP-7, la travessa per sota i va en paral·lel un tros. Gira cap al nord-oest, on agafa el nom de Camí del Mas del Plana, ja que porta també al sanatori de Villablanca, fa durant un tram, frontera amb el terme de Vila-seca, i passa vora el Mas del Larrard Vell fins a arribar al Maset de Montserrat, que és al terme de Vilaseca, dins la mateixa partida de la Vinadera. Abans, un ramal va cap al Mas del Larrard Nou, ramal que al final enllaça amb el Camí dels Morts.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 374. ISBN 8486387655.
# Casa Dou (Carrer de Sant Pere)

La Casa Dou és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una façana formada per planta baixa i quatre plantes pis. Hi ha dues obertures per pis. Al primer pis hi ha un únic balcó per les dues obertures, mentre que els pisos segon, tercer i quart es tracta de balcons individuals. Les obertures de l'últim pis són arcs de mig punt rebaixat. Hi ha decoració neoclàssica amb unes pilastres que distribuïdes dalt a baix de la façana.

## Referències

* ↑ «Casa Dou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Apteronotus rostratus

Apteronotus rostratus és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 27,2 cm de llargària màxima.
* 7-10 radis a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Panamà, Colòmbia i Veneçuela.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Albert, J.S., 2003. Apteronotidae (Ghost knifefishes). P. 497-502. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ Barriga, R., 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* ↑ De Santana, C.D. i J.A. Maldonado-Ocampo, 2005. Apteronotus milesi, new species of ghost knifefish (Gymnotiformes: Apteronotidae) from the Cauca River, with a key to apteronotids from the Magdalena-Cauca basin, Colombia. Ichthyol. Explor. Freshwat. 16(3):223-230.
* ↑ Mago-Leccia, F., 1994. Electric fishes of the continental waters of America. Fundación para el Desarrollo de las Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales (FUDECI). Biblioteca de la Academia de Ciencias Físicas. Matemáticas y Naturales, Caracas, Veneçuela. Vol. 29 . 206 p.
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* De Santana, C.D., 2003. Apteronotus caudimaculosus n. sp. (Gymnotiformes: Apteronotidae), a sexually dimorphic black ghost knifefish from the Pantanal, Western Brazil, with a note on the monophyly of Apteronotus albifrons species complex. Zootaxa 252:1-11.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Casa del carrer de la Resclosa, 14

La casa del carrer de la Resclosa, 14 és una obra del municipi de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa de planta rectangular amb planta baixa, pis i golfes, a més té una torre i un terrat a la part superior, amb balustres a la part posterior. La torre, coberta a quatre vessants i coronada per una bola, presenta a la part superior una petita galeria. A la casa s'hi accedeix per una entrada amb porxo que sosté el balcó del primer pis. De la façana principal (única part que és BCIL) destaca la part central que s'allarga, sobresortint per sobre la coberta de la casa, presentant una coberta diferenciada a dues vessants. Aquesta part de la façana està coronada, a cada banda, per una bola. La coberta de la resta de la façana és a una vessant.

## Referències

* ↑ «Casa del carrer de la Resclosa, 14». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Celta

«Celta» té aquests significats:
* Celta, individu del poble dels celtes, poble, o conjunt de pobles de l'Edat del Ferro que parlaven llengües celtes
* Llengua celta, grup d'idiomes pertanyents a la família indoeuropea, en la qual s'hi inclou el gaèlic irlandès, el gaèlic escocès, el manx, el gal·lès, el còrnic i el bretó
* Música celta és el terme utilitzat per a descriure un ampli grup de gèneres musicals de tradició celta
* Real Club Celta de Vigo, club de futbol de la ciutat de Vigo a Galícia
* Chevrolet Celta, automòbil de baix cost fabricat per Chevrolet al Brasil per a Amèrica Llatina
Viccionari
# Bartomeu Caldentey

Bartomeu Caldentey és el nom dels següents personatges:
* Bartomeu Caldentey Bauçà (Felanitx, 1878 - Roma, 1938), religiós mallorquí
* Bartomeu Caldentey Jaume (Sineu, 1951), ciclista mallorquí
Altres:
# Bathyraja multispinis

Bathyraja multispinis és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Depredadors

A les Illes Malvines és depredat per Bathyraja griseocauda.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Xile, el nord-oest de les Illes Malvines, l'Uruguai i l'Argentina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Ishiyama R., 1958. Studies on the rajid fishes (Rajidae) found in the waters around Japan. J. Shimonoseki Coll. Fish. v. 7 (núms. 2-3). 191-394.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Norman, J. R., 1937. Coast fishes. Part II. The Patagonian region. Discovery Reports v. 16: 1-150, Pls. 1-5.
* ↑ «Bathyraja multispinis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ FishBase (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Pequeño, G., 1997. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada: addendum. Rev. Biol. Mar. Oceanogr. 32(2):77-94.
* ↑ Brickle, P., V. Laptikhovsky, J. Pompert i A. Bishop, 2003. Ontogenetic changes in the feeding habits and dietary overlap between three abundant rajid species on the Falkland Islands' shelf. J. Mar. Biol. Assoc. UK 83(6):1119-1125.
* ↑ Cousseau, M.B., D.E. Figueroa, J.M. Díaz de Astarloa, E. Mabragaña i L.O. Lucifora, 2007. Rayas, chuchos y otros batoideos del atlántico sudoccidental :34°S-55°S. Mar del Plata: INIDEP, 2007 102 p.: ill.; 24 x 17 cm.
* ↑ Menni, R.C. i L.O. Lucifora, 2007. Condrictios de la Argentina y Uruguay. ProBiota, FCNyM, UNLP, Serie Técnica-Didáctica, La Plata, l'Argentina, 11: 1-15.
* ↑ Nion, H., C. Rios i P. Meneses, 2002. Peces del Uruguay: Lista sistemática y nombres comunes. Montevideo, Uruguai, DINARA, Infopesca.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Cantó de Pointe-à-Pitre-3

El cantó de Pointe-à-Pitre-3 és una divisió administrativa francesa situat al departament de Guadalupe a la regió de Guadalupe.

## Composició

El cantó comprèn part de la comuna de Pointe-à-Pitre.

## Administració

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Marcel Sigiscar | PPDG | |
| Les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Casa al carrer Processó, 6 (Biure)

La Casa al carrer Processó, 6 és un edifici del municipi de Biure (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una obra situada dins del nucli urbà de la població de Biure, al bell mig del nucli urbà i formant cantonada amb el carrer de la Barberia.

## Descripció

És un edifici cantoner de planta rectangular cobert per una terrassa davantera i teulada d'un sol vessant a la part posterior. Presenta un jardí lateral i està distribuït en planta baixa i dos pisos. La façana principal, orientada al carrer Processó, presenta dos portals d'accés a l'interior, un d'ells rectangular i l'altre de grans dimensions i arc rebaixat, ambdós bastits amb maons. Els pisos superiors presenten finestrals rectangulars amb els emmarcaments arrebossats. A la primera planta, els dos finestrals tenen sortida a un balcó corregut amb la llosana motllurada. En el segon pis, al bell mig de les dues obertures, destaca un plafó esgrafiat decorat i gravat amb les inicials “M.B” i l'any 1915. La façana està rematada per una cornisa motllurada damunt la que s'assenta la barana d'obra que delimita el terrat. Alhora, el parament està emmarcat lateralment per dues decoracions a manera de pilastres, que presenten impostes motllurades en la línia divisòria entre la planta baixa i el primer pis. La construcció presenta la façana principal arrebossada i pintada als pisos superiors, mentre que la planta baixa presenta l'aparell de pedra vist, de la mateixa manera que la façana lateral orientada al jardí.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer Processó, 6». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Antemnes

Antemnes (llatí: Antemnae grec antic: Ἀντέμναι) va ser una antiga ciutat del Latium propera a Crostumèria i Caenina.
El nom Antemnes era a causa del fet que estava a la vora del riu Anio (modern Aniene), afluent del Tíber (doncs ante anio deformat va passar a Antem Nes). Antemnes, segons Virgili, va ser una de les cinc ciutats que van prendre les armes contra els troians quan Eneas va arribar a Itàlia.
La tradició la fa una ciutat dels sículs abans de la seva forçada emigració cap al sud d'Itàlia cap al segle x aC. Apareix a la història al segle viii aC. El rei Ròmul havia convidat a Roma esclaus fugitius i gent fora de la llei per tal de poblar la ciutat. Aquestos nouvinguts no tenien mullers i per resoldre l'afer, el rei va convidar a la festa de la Consuàlia a les tribus veïnes; en la festa van ser segrestades les dones sabines. El famós rapte de les sabines va provocar la guerra. Els habitants de Caenina, Antemnes i Crostumèria, dirigits pel rei dels sabins, Titus Taci, van respondre atacant Roma, però cada ciutat va combatre per separat i successivament van ser derrotades i conquerides. Segons la llegenda Titus Taci va buscar una altra manera de recuperar a les dones sabines i va convèncer a Tarpeia, filla d'Espuri Tarpei el guardià de la fortalesa del Capitoli, que estava enamorada d'ell, d'obrir-li les portes de la ciutadella a canvi del matrimoni (o de joies segons una altra versió); una vegada ella ho va fer, Titus Taci la va fer matar. Ròmul va assaltar el Capitoli però la batalla tenia un resultat incert i les mateixes dones sabines, que eren ben tractades pels romans, van intercedir per aconseguir la pau i els dos pobles es van unir.
Plutarc suposa que Antemnes era una ciutat sabina, però tant Titus Livi com Dionís d'Halicarnàs la fan una ciutat dels llatins, i va ser una de les primeres en agafar les armes contra Roma quan aquesta va expulsar l'últim dels Tarquinis. Desapareix de la història, i no es menciona entre les ciutats que van formar part de la Lliga llatina. Estrabó diu que era un petit poblet propietat d'una sola persona, i Plini el Vell l'esmenta entre les ciutats del Laci de les que no quedava rastre al seu temps.
Però la ciutat encara surt mencionada amb motiu de la batalla de la Porta Col·lina l'any 82 aC, quan l'ala esquerra dels samnites va ser perseguida per Marc Licini Cras fins a Antemnes, i l'endemà es van rendir a Sul·la.
Molt posteriorment, Alaric I va acampar vora la ciutat quan marxava contra Roma l'any 409. Després desapareix definitivament de la història.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Antemnae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 maig 2023].