OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sanada Masayuki

    En aquest nom japonès, el cognom és Sanada.
Sanada Masayuki (真田昌幸, 1544 - 13 de juliol del 1608) va ser un samurai del període Sengoku i inicis del període Edo de la història del Japó. Va ser el tercer fill de Sanada Yukitaka, un dàimio vassall del clan Takeda a la província de Shinano. Sanada Nobuyoki i Sanada Yukimura van ser els seus fills.

## Biografia

Masayuki va canviar el seu nom al de Muto Kihei per poder heretar el clan Muto, una branca del clan Takeda. Takeda Shingen descobrir que Masayuki era talentós, per la qual cosa el va convertir en un dels seus servents. Posterior a la mort de Shingen, va continuar servint al clan sota les ordres de Takeda Katsuyori. Durant la batalla de Nagashino de 1575 els seus germans grans, Nobutsuna i Masateru, van ser assassinats, per la qual cosa va tornar a utilitzar el cognom Sanada per mantenir el lideratge del clan.
Durant la batalla de Sekigahara del 1600 va decidir aliar-se amb el bàndol d'Ishida Mitsunari mentre que el seu fill gran, Nobuyuki, va decidir assistir al bàndol de Tokugawa Ieyasu. Durant el conflicte Masayuki defensà el Castell Ueda en contra del setge realitzat per les tropes de Tokugawa Hidetada, fill d'Ieyasu. El setge va començar el 12 d'octubre i finalment Hidetada va decidir trencar el 16 d'octubre sense haver aconseguit prendre el castell tot i una força molt superior a la dels defensors.
La batalla de Sekigahara va concloure amb una victòria per Ieyasu pel que originalment Masayuki i el seu fill Yukimura van ser condemnats a ser executats però gràcies a la participació de Nobuyuki en el bàndol triomfador, van ser només condemnats a l'exili a la província de Kii.
Masayuki morir finalment el 1608.

## Referències

* Sansom, George (1961). A history of Japan, 1334-1615. Stanford University Press. ISBN 0-8047-0525-9.
* Turnbull, Stephen (1998). The Samurai Sourcebook. Cassell & Co. ISBN 1-85409-523-4.
# Sarroca (Baén)

Sarroca és una antiga caseria, actualment masia aïllada, del terme municipal de Baix Pallars, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia a l'antic terme, suprimit el 1969, de Baén. El 2013 tenia 2 habitants.
Està situada a llevant de Baén, al sud-sud-est de Sant Sebastià de Buseu i a migdia de la caseria de Castellnou de Peramea. Sarroca té capella pròpia, depenent de Sant Andreu de Baén.
Una mica allunyada a ponent del poble, a l'altra banda de la vall, hi ha l'antiga església romànica de Sant Joan de Solans.

## Etimologia

Com els altres Sarroca que hi ha a Catalunya, procedeix de l'expressió llatina ipsa rocca (la roca), fent referència al lloc on es trobava emplaçat l'antic poble. És, doncs, un topònim romànic d'origen medieval.

## Història
### Edat contemporània

Pascual Madoz dedica un esment en el seu Diccionario geográfico... a Sarroca dins l'article corresponent a Baén, i l'anomena erròniament Sarroca de Barrabes. Només hi diu que Sarroca compta amb 1 veí (cap de casa) i 10 ànimes (habitants).

## Comunicacions

Mena a Sarroca la pista de Baén, que arrenca del punt quilomètric 295,2 de la carretera N-260, des d'on travessa la Noguera Pallaresa pel pont de Baén. Per aquesta carretera, de forta pujada i nombrosos revolts, s'arriba al poble de Baén en quasi 8 quilòmetres. Des d'aquest poble cal emprendre cap al sud per una altra pista, que en uns 6 quilòmetres més duu fins a les restes del poble de Buseu. Encara, des d'aquest poble cal seguir cap al sud-sud-est la pista que mena a Sarroca.

## Referències

* ↑ Dades demogràfiques a www.municat.gencat.cat.
* ↑ Madoz 1847.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* MADOZ, Pascual: Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar, vol. III, pàg. 301. Madrid: Establecimiento literario-tipográfico La Ilustración, 1847. Edició facsímil: Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al «Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar» de Pascual Madoz. Vol. 1. Barcelona: Curial Edicions Catalanes, 1985. ISBN 84-7256-256-5.
* Pagès, Montserrat; Castilló, Arcadi. «Gerri de la Sal - Baén». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sarroca en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* Web de l'Ajuntament de Baix Pallars Arxivat 2016-07-01 a Wayback Machine..
# Saint-Sulpice-la-Forêt

Saint-Sulpice-la-Forêt és un municipi francès, situat al departament d'Ille i Vilaine, a la regió de Bretanya. L'any 2011 tenia 1.433 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2011 |
| 299 | 325 | 509 | 731 | 1.064 | 1.307 | 1.433 |
| Des de 1962 : Població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2001-2008 | Yves Nicolas |
| 2008-2014 | Jean-Yves Duval |
| 2014-2020 | Yann Huaumé |
# Schlage doch, gewünschte Stunde, BWV 53

Schlage doch, gewünschte Stunde, BWV 53, és una cantata de funeral, que consta d'una única ària, amb possible text de Salomo Franck i música de Georg Melcior Hoffmann, que ha deixat d'atribuir-se a Bach.

## Discografia seleccionada

* J.S. Bach: Sacred Cantatas for Alto 53, 54, 169, 170 & 200. Helmuth Müller-Brühl, Cologne Chamber Orchestra, Marianne Beate Kielland. (Naxos), 2005.
* J.S. Bach: Alto Cantatas 35, 53 & 82. Chiara Banchini, Ensemble 45, René Jacobs. (Harmonia Mundi), 2003.
* J.S. Bach: Cantatas 53, 82, 170 & 200. Kenneth Sillito, Academy of St Martin in the Fields, Kowalski. (Capriccio), 1993.

## Bibliografia

* Edmon Lemaître. “Guide de La Musique Sacrée et chorale profane. L'âge baroque 1600-1750”. Fayard, París, 1992.
* Enrique Martínez Miura. “Bach. Guías Scherzo”. Ediciones Península, Barcelona, 2001.
* Daniel S. Vega Cernuda. “Bach. Repertorio completo de la música vocal”. Cátedra, Barcelona, 2004.
* Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
* J.S. Bach Home Page Arxivat 2015-02-02 a Wayback Machine.
# Scott Moninger

Scott Moninger (Atlanta, 20 d'octubre de 1966) va ser un ciclista estatunidenc que fou professional de 1991 al 2007. El 2002 va ser sancionat amb un any per un positiu en norandrosterona.

## Palmarès

* 1989
** 1r al Redlands Bicycle Classic i vencedor d'una etapa
* 1993
** Vencedor d'una etapa al Cascade Cycling Classic
** Vencedor d'una etapa al Herald Sun Tour
* 1994
** 1r al Tour de Toona
* 1995
** 1r al Redlands Bicycle Classic i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Cascade Cycling Classic
* 1996
** 1r al Herald Sun Tour i vencedor d'una etapa
* 1998
** 1r al Mount Evans Hill Climb
** Vencedor de 2 etapes al Herald Sun Tour
** Vencedor d'una etapa al Cascade Cycling Classic
** Vencedor d'una etapa al Tour de Toona
* 1999
** 1r al Cascade Cycling Classic i vencedor de 3 etapes
* 2000
** 1r al Cascade Cycling Classic i vencedor de 2 etapes
** 1r al Mount Evans Hill Climb
** Vencedor d'una etapa al Valley of the Sun Stage Race
** Vencedor d'una etapa al Tour de Beauce
** Vencedor d'una etapa al Tour de Toona
* 2001
** 1r al Cascade Cycling Classic i vencedor de 2 etapes
** 1r al Tour de Gila i vencedor de 3 etapes
** 1r al Mount Evans Hill Climb
** Vencedor d'una etapa al Tour de Beauce
* 2002
** 1r al Mount Evans Hill Climb
** 1r a la Volta de Bisbee i vencedor de 3 etapes
* 2003
** Vencedor d'una etapa al Herald Sun Tour
* 2004
** 1r al Tour de Gila i vencedor de 3 etapes
** Vencedor d'una etapa al Tour de Toona
* 2005
** 1r a l'USA Cycling National Road Calendar
** 1r al Cascade Cycling Classic i vencedor d'una etapa
** 1r al Mount Evans Hill Climb
** 1r al San Dimas Stage Race i vencedor d'una etapa
** 1r al Joe Martin Stage Race
** 1r al Tour de Toona i vencedor d'una etapa
* 2006
** 1r al Mount Evans Hill Climb
** 1r al Tour de Utah i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour de Gila
** Vencedor d'una etapa al Joe Martin Stage Race
** Vencedor d'una etapa al Mount Hood Cycling Classic
* 2007
** 1r al San Dimas Stage Race i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Redlands Bicycle Classic
** Vencedor d'una etapa al Tour de Gila

## Referències

* ↑ «Un año de sanción para Scott Moninger». as.com, 07-04-2003 [Consulta: 22 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Sala de Jurats i Justícies

La Sala de Jurats i Justícies de Teulada (Marina Alta, País Valencià), construïda en la segona dècada del segle xvii, en un moment d'expansió urbana, econòmica i demogràfica de la vila. Va ser el primer edifici civil per a les reunions de les autoritats locals de Teulada que va aconseguir tenir la seua pròpia administració municipal separada de Benissa i Calp l'any 1377 i va obtenir el seu propi terme municipal en 1386.
En èpoques posteriors ha passat per diferents restauracions i remodelacions, entre les quals destaca una molt important, a mitjan segle xviii juntament amb la casa presó situada al costat de la Sala. A principi del segle XX pateix etapes alternatives d'encegament i desencegament dels arcs del porxo, obeint a criteris polítics, segons el partit que estava al capdavant del poder.
El pòrtic que presideix l'edifici ha servit en èpoques passades de llotja de contractació i comercial. En altres moments quan els arcs estaven encegats, servia primer local per als assajos de la banda de música municipal i posteriorment com a oficines municipals.
La Sala, nom popular d'aquest edifici, és una mostra d'arquitectura civil del segle xvii que està orientada cap al sud i edificada en pedra "tosca", la planta és rectangular i d'una sola crugia. Aquesta orientació va afavorir el disseny l'any 1639 d'un rellotge de sol que durant segles ha marcat el temps sobre les seues pedres.
En alçat té una estructura rectangular apaïsada, amb baix i principal, accentuant l'horitzontalitat el coronament del ràfec i una imposta que travessa la façana per sota de les finestres i per sobre del forjat, construït en modelat. El frontis té una simetria harmoniosa amb una balconada central i dues finestres rectangulars en vertical, coincidint en la part baixa amb els tres arcs de tipus carpanell. El conjunt de característiques d'aquesta construcció, així com la d'altres edificis similars que hi ha a la comarca i en altres zones del País Valencià, ens recorden llunyanament les "loggia" renaixentistes italianes, englobades totes elles dins d'uns plantejaments d'entendre l'arquitectura a la manera mediterrània.

## Referències

* Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Pere Deumal i Anglada

Pere Deumal i Anglada (Montseny, 1898 – 1946) va ser un propietari agrícola que exercí d'alcalde de Montseny en diverses ocasions en els anys 30.
Pere Deumal heretà el mas Joanic, al municipi de Montseny, i treballà en l'administració de les seves finques. Amb vint-i-un anys fou nomenat jutge municipal suplent. Al 5 de juliol del 1931 intervingué en la fundació de l'agrupació local Centre Republicà Catalanista. Com a militant d'ERC va ser escollit alcalde de Montseny, tres vegades: del 23 de març del 1933 al dos de maig del 1935, del vint de febrer del 1936 al 31 d'agost del mateix any, i del 18 d'octubre següent al 26 de gener del 1939. De la seva obra de govern es poden esmentar les obres a l'edifici de l'ajuntament per habilitar-hi l'escola de les noies.

## Enllaços externs

* Fitxa biogràfica
# Pitteyarika

Pitteyarika o Pittiyarik era una ciutat hitita propera a Samuha. Hattusilis, el futur Hattusilis III, va governar d'aquesta ciutat cap a l'any 1295 aC.
Tot i la manca d'ajut del "Gran Rei" Muwatallis II, que només li va cedir uns quants soldats i alguns carros de guerra, va atacar als kashkes i els va derrotar de manera important a la rodalia d'Hahha. Va fer presoners els caps dels kashka i els va enviar a Muwatallis.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 209. ISBN 8446022532.
# Resolució 381 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 381 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 30 de novembre de 1975, va considerar un informe del Secretari General de les Nacions Unides sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació i va prendre nota de les discussions que va tenir el secretari general amb totes les parts interessades en la situació de l'Orient Mitjà. El consell expressar la seva preocupació per la contínua tensió a la zona i va decidir:
    (a) Tornar-se a reunir el 12 de gener de 1976, per continuar el debat sobre el problema de l'Orient Mitjà, inclosa la qüestió palestina, tenint en compte totes les resolucions pertinents de les Nacions Unides;
    (b) Renovar el mandat de la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació per un altre període de sis mesos;
    (c) Demanar al Secretari General que mantingui informada al Consell de Seguretat sobre altres desenvolupaments.
La resolució va ser aprovada per 13 vots; la República Popular de la Xina i Iraq no van participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# The Sims: Superstar

The Sims: Superstar (en català Els Sims: Super Estrella) és la sisena expansió que va sortir per a PC dels Sims. En aquesta expansió permet al jugador convertir-se en personatges famosos i inclou representacions d'unes quantes personalitats famoses de Hollywood.
# Ramón Nocedal y Romea

Ramón Nocedal y Romea (Madrid, 1842 - 1907) fou un escriptor, periodista i polític espanyol d'ideologia integrista.
Fill del dirigent carlí Cándido Nocedal, va ser diputat des de jove. D'ideologia integrista i ultra catòlica, va protagonitzar el 1888 una escissió integrista de la Comunió Catòlico-Monàrquica, el partit carlí, creant el Partit Catòlic Nacional.
Les seves obres periodístiques, oratòries i polítiques foren reunides en els nou volums de les Obras completas (publicades entre 1907 i 1927).

## Referències

* ↑ «Nocedal Romea, Ramón». Auñamendi Eusko Entziklopledia- Bernardo Estornés Lasa Funtsa, Euskal [Consulta: 29 agost 2018].
* ↑ «Nocedal y Romea, Ramón». Gran Enciclopedia de Navarra [Consulta: 29 agost 2018].
# Phyllomedusa baltea

Phyllomedusa baltea és una espècie de granota que viu al Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Angulo, A., Jungfer, K.-H., Reynolds, R. & Monteza, J.I. 2004. Phyllomedusa baltea. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 de gener de 2008.
# Pitigliano

Pitigliano és un municipi situat al territori de la província de Grosseto, a la regió de la Toscana (Itàlia).
Limita amb els municipis de Farnese, Ischia di Castro, Latera, Manciano, Sorano i Valentano.
Pertanyen al municipi la frazione de Casone

## Galeria

* Vista del poble
* L'aqüeducte de Pitigliano
* Palazzo Orsini
* Catedral de S.Pere i S.Pau
* Vista nocturna
* Localització de Pitigliano a la província de Grosseto

## Referències

* ↑ Comune di Pitigliano- Statuto.
# Pirimidina

La pirimidina és un compost orgànic, semblant al benzè, però amb un anell heterocíclic: dos àtoms de nitrogen substitueixen al carboni a les posicions 1 i 3. Els derivats de la pirimidina s'anomenen pirimidines o derivats pirimidínics.
Tres de les bases dels àcids nucleics (citosina (C), timina (T) i uracil (U), són derivats pirimidínics. A l'ADN, aquestes tres bases formen ponts d'hidrogen amb les seves purines complementàries.
* Estructura química de la citosina.
* Estructura química de la timina.
* Estructura química de l'uracil.
Les altres dues bases; adenina (A) i guanina (G), són derivats purínics.
A l'ARN, la complementària de l'adenina (A) és l'uracil (U), en lloc de la timina (T)

## Referències

* ↑ «Pirimidina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Placentofàgia

La placentofàgia (de placenta i el sufix grec φαγειν -per a menjar-) és l'acte dels mamífers de menjar-se la placenta de les seves cries després del part. La placenta conté petites quantitats d'oxitocina que faciliten el part i la secreció de llet de les glàndules mamàries. No s'han realitzat estudis sobre si la placentofàgia produeix efectes hormonals en els humans. També hi ha una escola de pensament que sosté que la placentofàgia ocorre de manera natural per a ocultar qualsevol rastre del part als depredadors naturals. Molts mamífers placentaris participen en la placentofàgia, inclosos els herbívors; les excepcions inclouen principalment humans, pinnípedes, cetacis i camells. S'ha observat placentofàgia en insectívors, rosegadors, ratpenats, lagomorfs, carnívors, perissodàctils, artiodàctils (amb el camell com a excepció notable) i primats. Els marsupials són un ordre de mamífers metateris que reabsorbeixen la placenta en comptes d'expulsar-la i, per tant, no poden ingerir-la. No obstant això, poden arribar a llepar vigorosament els líquids del part a mesura que s'excreten.
Algunes investigacions han demostrat que la ingestió de la placenta pot fer augmentar el llindar del dolor en rates prenyades; en canvi, les rates que van ingerir carn en comptes de placenta no van mostrar augment en el llindar del dolor. No hi ha estudis que mostrin cap benefici de la ingesta de placenta en humans. No s'han realitzat estudis científics que mostrin que la placentofàgia en humans augmenti l'analgèsia o que té altres beneficis.

## Vegeu també

* Placentofàgia en humans

## Referències

* 1 2 «Placentofàgia». Observatori de neologia (IEC).
* ↑ Marraccini, Marisa E.; Gorman, Kathleen S. «Exploring Placentophagy in Humans: Problems and Recommendations». Journal of Midwifery & Women's Health. Arxivat de l'original el 2017-02-02 [Consulta: 4 gener 2019].
* ↑ «Placentophagia: A biobehavioral enigma (or De gustibus non disputandum est)» (en anglès). Neuroscience & Biobehavioral Reviews, 4, 2, 01-06-1980, pàg. 141–150. DOI: 10.1016/0149-7634(80)90012-3. ISSN: 0149-7634.
* ↑ «Enhancement of Opioid-Mediated Analgesia: A Solution to the Enigma of Placentophagia» (en anglès). Department of Psychology, State University of New York at Buffalo. [Consulta: 4 gener 2019].
# Piuí fosc

El piuí fosc (Contopus lugubris) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als clars del bosc i bosc obert de les muntanyes 1200-2150 m a Costa Rica i l'extrem oest de Panamà.

## Referències

* ↑ «Piuí fosc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Seminari (reunió)

Un seminari és una reunió especialitzada de naturalesa tècnica i acadèmica, l'objectiu de la qual és dur a terme un estudi profund de determinades matèries amb un tractament que requereix una interactivitat entre els especialistes. Es consideren seminaris aquelles reunions que presenten aquestes característiques. El nombre de participants és limitat, en funció del seu coneixement de la matèria, exigint-se en general una quota d'inscripció.
Viccionari
# Tetraetilplom

El tetraetilplom, (en anglès: Tetraethyllead, tetraethyl lead, abreujat com TEL), és un compost d'organoplom amb la fórmula (CH₃CH₂)₄Pb. S'havia mesclat amb la gasolina des de principis de la dècada de 1920 per a millorar el rendiment de la comprensió del motor. Es va eliminar a partir de la dècada de 1970 per la neurotoxicitat que presenta el plom. Encara es fa servir en alguns combustibles dels avions.

## Síntesi

El TEL es produeix per la reacció del cloroetà amb un aliatge de sodi-plom.
    4 NaPb + 4 CH₃CH₂Cl → (CH₃CH₂)₄Pb + 4 NaCl + 3 Pb
El TEL és un líquid viscós i incolor és molt lipofílic i soluble en la gasolina.

## Toxicitat

La contaminació pel plom dels motors es dispersa a l'aire i prop de les carreteres fàcilment s'inhala. El contacte amb TEL concentrat dona enverinament per plom

## Història

L'any 1853, el químic Karl Jacob Löwig (1803-1890) va ser el primer a preparar Pb₂(C₂H₅)₃ a partir d'etil iodur i un aliatge de sodi.
L'afegiment de tetraetilplom a la gasolina va iniciar-se l'any 1923 a partir dels treballs del químic Thomas Midgley

## Referències

* ↑ «TETRA-ETHYL LEAD AS AN ADDITION TO PETROL». British Medical Journal, 1, 3504, 03-03-1928, pàg. 366. DOI: 10.1136/bmj.1.3504.366.
* ↑ . octubre 1987, p. 94.
* ↑ «TEL for MOGAS manufacture in China», 16-08-2013.
* ↑ Seyferth, D. «The Rise and Fall of Tetraethyllead. 2». Organometallics, 22, 25, 2003, pàg. 5154–5178. DOI: 10.1021/om030621b.
* ↑ Julie A. Reiss. «Bone Lead Levels and Delinquent Behavior», 07-02-1996. Arxivat de l'original el 29 de juliol 2013. [Consulta: 19 març 2013].
* ↑ Kim N. Dietrich. «Early exposure to lead and juvenile delinquency», 01-11-2001. [Consulta: 19 març 2013].
* ↑ Yoram Finkelstein. «Low-level lead-induced neurotoxicity in children: an update on central nervous system effects», 01-07-1998. [Consulta: 19 març 2013].
* ↑ Löwig (1853) "Ueber Methplumbäthyl" (On meta-lead ethyl) Annalen der Chemie und Pharmacie, 88 : 318-322.

## Enllaços externs

* U.S. Gov't, Agency for Toxic Substances and Disease Registry. Case Studies in Environmental Medicine (CSEM): Lead Toxicity
* U.S. Gov't, National Institute for Occupational Safety and Health. NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards
* True unleaded alternative for 100LL needed for general aviation
# Reyðarfjörður

Reyðarfjörður és una ciutat d'Islàndia. Té una població de 1102 i és un dels pobles més poblats que conformen el municipi de Fjarðabyggð.

## Història

La ciutat està al fons del fiord del mateix nom, el més gran a la costa est d'Islàndia. Com la majoria d'altres pobles en els fiords orientals, està envoltat de muntanyes, de les quals la més alta és d'uns 972 metres. Tot i que el clima és particularment plujós i amb boira, en els dies clars d'estiu sovint té les temperatures més altes d'Islàndia.
Des del segle XX Reyðarfjörður era un port comercial,així com un port pesquer. Per la seva ubicació i estratègiques bones condicions portuàries, es va convertir en el segon més gran de les bases aliades a Islàndia durant la Segona Guerra Mundial.Hi ha un museu de la Segona Guerra Mundial amb seu a l'antic campament sobre de la ciutat.
Reyðarfjörður s'uní a Eskifjörður i Neskaupstaður el 1998 per formar el nou municipi de Fjarðabyggð ("Acord dels fiords").

## Geografia

Els altres pobles que componen el Municipi són: Eskifjörður (1.043 hab.), Fáskrúðsfjörður (662 hab.), Mjóifjörður (35 hab.), Neskaupstadur (1.437 hab.) i Stöðvarfjörður (203 hab.).
# Resolució 380 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 380 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada el 6 de novembre de 1975, va prendre nota de la greu situació al Sàhara Occidental s'havia deteriorat greument. El Consell nota lamentablement que malgrat la resolució 377, resolució 379 i una crida del President del Consell de Seguretat al rei del Marroc Hassan II, encara tenia lloc la Marxa Verda.
La resolució va deplorar la celebració de la Marxa Verda va demanar al Marroc que retirés immediatament tots els participants de la Marxa del Sàhara Occidental. El Consell conclou demanant al Marroc i a totes les altres parts implicades a cooperar plenament amb el Secretari General i a complir amb el mandat confiat a les resolucions 377 i 379.
No es donaren detalls de la votació, a part d'això, va ser "aprovada per consens."

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 301 a la 400 (1971 - 1976)
* Marxa Verda

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2012-05-18 a Wayback Machine.