OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Derivòmetre

En la navegació aèria, un derivòmetre és un instrument òptic que permet mesurar la deriva d'un avió respecte de la terra ferma.

## Necessitat

Un avió que vola està sotmès als efectes del vent. Quan aquest vent presenta una component lateral al rumb de l'aparell, ocasiona una deriva. Una desviació real respecte de terra no indicada pel compàs. Aquest efecte és similar a la deriva d'un vaixell quan navega. El resultat final és una posició real de l'aparell que pot estar molt allunyada de la posició estimada pel rumb (la direcció) i la velocitat.
Per a calcular una estima correcta cal mesurar la deriva amb certa precisió.

## Descripció de l'instrument

Els derivòmetres reals poden adoptar disposicions molt diferents. Essencialment consisteixen en un telescopi muntat verticalment amb un objectiu dirigit cap a la parte inferior (per sota del fuselatge de l'avió) i un ocular en la cabina del pilot. El telescopi permet observar el terreny sobrevolat per la aeronau. L'instrument incorpora una retícula giratòria (que es pot fer girar 360 graus) i una graduació perifèrica.
L'observador veu la imatge terrestre i la retícula. La mesura és vàlida quan les imatges terrestres es desplacen paral·lelament a la retícula. En aquest cas, la lectura de l'angle que marca la retícula indica l'angle de deriva.

### Versions millorades

Hi ha versions de l'instrument equipades amb estabilitzadors giroscòpics.

### Versions simplificades

En avions antics (sense cabina tancada) i moderns que permetin l'observació directa del paisatge sobrevolat, hom pot prescindir del telescopi. El derivòmetre queda simplificat en un disc transparent giratori sobre un marc i marcat amb una graella de línies paral·leles i graduat en 360 graus.

## Referències

* ↑ «Optimot. Consultes lingüístiques». Llengua catalana. [Consulta: 9 juny 2024].
* ↑ Enciclopèdia Catalana, S.A.. Gran diccionari de la llengua catalana. Enciclopèdia Catalana, 1998 (Diccionaris Enciclopèdia Catalana). ISBN 978-84-412-2790-3.
* ↑ Ramón Franco; Julio Ruiz de Alda De Palos al Plata. Ministerio de Educación, 1976, p. 289–. ISBN 978-84-369-0475-8.
* ↑ US Patent 2276284A
* ↑ Federico Beigbeder Atienza. Diccionario politécnico de las lenguas española e inglesa. Ediciones Díaz de Santos, 1997, p. 661–. ISBN 978-84-7978-299-3.
* ↑ LtCol Leon E. Braxton USAF; CAPT Arthur H. Wagner USCG Birth of a Legend: The Bomber Mafia and the Y1b-17. Trafford Publishing, 27 gener 2012, p. 132–. ISBN 978-1-4669-0603-7.
* ↑ United States. National Bureau of Standards. Miscellaneous Publication - National Bureau of Standards. The Bureau, 1934, p. 1236–.
* ↑ John Lawrence Stewart. The Forbidden Diary: A B-24 Navigator Remembers. McGraw-Hill, 1998. ISBN 978-0-07-158187-5.
* ↑ Peter H. Redpath; James M. Coburn Air Transport Navigation for Pilots and Navigators. Pitman publishing corporation, 1943.
* ↑ Flying Magazine, setembre 1951, p. 52–. ISSN 00154806.
* ↑ Flying Magazine, abril 1929, p. 31–. ISSN 00154806.
* ↑ Video. WWII Drift Meters.
# Crossodactylus bokermanni

Crossodactylus bokermanni és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Pimenta, B. & Nascimento, L.B. 2004. Crossodactylus bokermanni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Carnellets

Els carnellets són un producte de carnisseria catalana consistent en preparats de carn com si es tractés d'un panellet. Els carnellets s'instauren com a opció gastronòmica catalana i es poden trobar únicament a les carnisseries i xarcuteries de Catalunya per la celebració de la castanyada i Tots Sants. Es poden trobar sense coure amb diferents farcits o cuits amb botifarra dolça o diferents tipus de carn. S'arrebossen amb ametlles, xocolata, festucs, coco, pinyons…

## Referències

* ↑ «Carnellets de carnisseria per a Tots Sants i la Castanyada». Punt de Carn: el Bloc dels Carnissers Gironins. Arxivat de l'original el 2016-10-18. [Consulta: 30 setembre 2016].
# Casa al carrer Raval del Remei, 6 (Caldes de Montbui)

La Casa al carrer Raval del Remei, 6 és una casa de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici unifamiliar entre mitgeres d'uns sis metres de façana i dos pisos. Estructura tradicional de parets de càrrega i antigament de forjats unidireccionals de bigues i biguetes de fusta. La coberta és inclinada a dues vessants, amb teules àrabs.
Hi ha un ordre en la disposició de forats, en dues bandes verticals. A l'eix de la dreta es disposen tres forats més o menys alineats en cada un dels pisos, amb una component marcadament vertical. A l'eix de l'esquerra sols hi ha un petit forat que se situa en la planta baixa. En la composició destaquen sobretot la disposició de les obertures situades en dos eixos, un vertical desplaçat a la dreta i l'altre horitzontal en planta baixa. Les obertures són totes diferents, degut possiblement a que han estat realitzades al llarg dels anys i adopten proporcions més o menys quadrades. Destaquen principalment dos elements arquitectònics: la porta d'accés a l'habitatge, formada per uns brancals i un arc fets de maó, i la petita finestra feta tota ella de pedra (brancals, llinda i ampit).
L'obertura superior és típica de l'indret i possibilita la ventilació de les golfes. L'acabat de la façana és arrebossat i pintat al damunt, menys el sòcol, que és de pedra. La façana està rematada per una petita cornisa de ceràmica i un canaló del mateix material.

## Història

Possiblement els seus inicis són dels segles XVI- XVII, ja que és en el segle xvi quan es forma un grup de cases fora muralla al voltant del Portal de Vic, que més tard donaria lloc al barri del Raval del Remei.
L'edifici es troba al carrer Raval del Remei, antic camí de Vic. Els elements s'han datat per comparació amb altres estilísticament propers i per dades o notícies històriques de l'expansió de la ciutat a la zona del Raval.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa al carrer Raval del Remei, 6». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Cost variable

Un cost variable és aquell que es modifica d'acord amb les variacions del volum de producció (o nivell d'activitat), es tracti tant de béns com de serveis. És a dir, si el nivell d'activitat decreix, aquests costos decreixen, mentre que si el nivell d'activitat augmenta, també ho fa aquesta classe de costos.
Juntament amb els costos fixos, constitueixen els costos totals:
    $CT=CF+CV\,$
Tret dels casos de canvis estructurals, en les unitats econòmiques —o unitats productives— els costos variables tendeixen a mostrar un comportament lineal, cosa que els confereix la característica de posseir un valor mitjà per unitat que tendeix a ser constant. Tanmateix, en la teoria microeconòmica els costos variables se solen considerar no lineals: existeix un primer tram de rendiments creixents seguit d'un tram de rendiments decreixents.
Tots aquells costos que no són considerats variables són fixos. Aquesta distinció és essencial per a prendre decisions basades en costos, com per exemple, en màrqueting, a l'hora de determinar quant es pot invertir en una campanya promocional.

## Exemples

Un exemple de cost variable serien les comissions que es paguen als comercials en funció de les vendes. En cas que les vendes pugin, les despeses per comissions també ho faran, i a l'inrevés.
Un altre exemple de cost variable és la despesa en matèries primeres que fa una empresa. Si el nivell d'activitat cau, també ho fa el de despeses en matèries primeres; i si puja, també pujarà la despesa.
Finalment, en un supermercat, si els caixers es contracten segons el nombre previst de clients, llurs salaris constitueixen un cost variable.
* Vegeu un exercici de Costos (castellà)

## Enllaços externs

* Costos (castellà)
# Colin Joyce

Colin Joyce (Pocatello, 6 d'agost de 1994) és un ciclista estatunidenc, professional des del 2017.

## Palmarès

* 2010
** Campió dels Estats Units de contrarellotge cadet
* 2012
** 1r a la Volta a Irlanda júnior i vencedor d'una etapa
* 2016
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Alberta
* 2017
** 1r a la North Star Grand Prix i vencedor d'una etapa
* 2018
** Vencedor d'una etapa a l'Arctic Race of Norway
* 2019
** 1r a la Rutland-Melton Cicle Classic
* 2021
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Dinamarca

## Referències

* ↑ Soladay, Tom «2019 men's and women's rosters». Rally UHC Cycling. Circuit Sport [Consulta: 22 gener 2019]. Arxivat 22 de gener 2019 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-01-22. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ «Rally Cycling». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 8 gener 2020. [Consulta: 8 gener 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa a siteducyclisme.net
* Fitxa a procyclingstats.com
# Cantó de Senta Alvèra

El cantó de Senta Alvèra és un cantó francès del departament de la Dordonya, situat al districte de Brageirac. Té 7 municipis i el cap és Senta Alvèra.

## Municipis

* Limuèlh
* Paunac
* Pesulh
* Senta Alvèra
* Senta Fe de Long Ga
* Sent Laurenç deus Bastons
* Tremolat

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1988 | Michel Labroue | MRG |
| 1988- | Philippe Ducène | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.731 | 2.614 | 2.366 | 2.406 | 2.535 | 2.525 | 2.735 |
# Debussy (cràter)

Debussy és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 81 km de diàmetre. Porta el nom del compositor francès Claude Debussy (1862-1918), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2010.
El cràter va ser descobert el 1969 per observacions d'imatges de baixa resolució del radar de l'observatori Goldstone. Més tard, en 1990-2005, l'observatori d'Arecibo va obtenir imatges amb més detall. El cràter va ser inicialment conegut com la «característica A».
L'aspecte brillant de raigs en les imatges de radar indica que el cràter és geològicament jove, ja que les superfícies rugoses fresques i dels cràters d'impacte joves són bones dispersores d'ones de ràdio. Els raigs s'estenen centenars de quilòmetres i cobreix gran part de l'hemisferi sud. El sistema de raig de Debussy és el segon més important en Mercuri després del cràter Hokusai.
Aquest cràter és una característica destacada a la primera fotografia feta des de l'òrbita de Mercuri, presa el 29 de març de 2011 per la sonda espacial MESSENGER.

## Referències

* ↑ «Debussy». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 3 juny 2017].
* 1 2 «PIA11371: "A" Spectacular Rayed Crater». NASA, 06-10-2008. [Consulta: 3 juny 2017].
* 1 2 3 Harmon, John K.; Slade, Martin A.; Butler, Bryan J.; Head, J; Rice, M; Campbell, D «Mercury: Radar images of the equatorial and midlatitude zones». Icarus, 187, 2, 2007, pàg. 374–405. Bibcode: 2007Icar..187..374H. DOI: 10.1016/j.icarus.2006.09.026.

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Crossodactylus grandis

Crossodactylus grandis és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Caramaschi, U. & Pimenta, B. 2004. Crossodactylus grandis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Casa al carrer Raval del Remei, 5 (Caldes de Montbui)

La Casa al carrer Raval del Remei, 5 és una obra de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici unifamiliar entre mitgeres de planta baixa i dos pisos amb la teulada a doble vessant. La porta d'accés a l'habitatge està formada per un arc de mig punt, amb grosses dovelles de pedra vermella. La dovella central o clau està adornada per un escut, esculpit a la mateixa pedra amb la data que fa referència a l'any 1555. A sobre hi ha una balconada amb una llosana de pedra motllurada, la barana de ferro forjat, i els brancals també de pedra, amb unes petites decoracions florals. A la segona planta hi ha una finestra quadrangular sense cap mena de decoració. La façana està rematada amb un fris dentat a la part inferior del voladís de la teulada.

## Història

Devia ser una casa pairal degut a l'existència d'un pou justament a l'entrada de la casa. Actualment aquest està tapat. És ben segur que és del segle xvi, ja que fou en aquesta època quan es realitzà l'expansió de la ciutat fora de la muralla en el Portal de Vic i l'escut té la data de 1555.
L'edifici se situa actualment en el carrer Raval del Remei, antic camí de Vic, quasi enfront de la plaça del Marquès de Caldes de Montbui, fora de l'antiga ciutat emmurallada i just davant de l'antic Portal de Vic. Fou l'expansió de la ciutat, gràcies al camí de Vic i a la seva porta d'accés a la ciutat, els que donaren lloc a la formació fora del recinte emmurallat en direcció a l'ermita del Remei, del raval del Remei. El barri ja està documentat al segle xvi, en canvi el carrer del Raval del Remei pren aquest nom definitiu en el segle xix.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer Raval del Remei, 5». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Costa-la-Roia

Costa-la-Roia (Costa-la-Roja, en pallarès) és una costa del terme de la Torre de Cabdella, al Pallars Jussà, dins del seu terme primigeni.
Està situada en el costat nord del lloc on s'estava construint l'estació d'esquí de Filià, a la capçalera de la vall del riu de Filià, al nord-oest de la Cabana de Filià. És també el vessant sud-est del Tossal de Paiasso.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic de caràcter descriptiu: es tracta d'una costa on predomina la terra de color roig. La pronúncia pallaresa del so que correspon en català estàndard a la grafia j és habitualment una i.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Sent Vincenç de Tiròssa

El cantó de Sent Vincenç de Tiròssa és un cantó francès del departament de les Landes, situat al districte de Dacs. Té 11 municipis i el cap és Sent Vincenç de Tiròssa.

## Municipis

* Benessa de Maremne
* Cap Berton
* Jòssa
* La Vena
* Òrcs
* Senta Maria de Gòssa
* Sent Joan de Marsac
* Sent Martin de Hins
* Sent Vincenç de Tiròssa
* Sauvion
* Saubrigas

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1979-1998 | Jean-Pierre Dufau | PS |
| 1998-2004 | Jean-Claude Sescousse | PS |
| 2004- | Jean-François Dussin | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 12.874 | 13.972 | 15.064 | 16.551 | 19.486 | 22.977 | 27.573 |
# Colin Lawson

Colin James Lawson (Saltburn-by-the-Sea, North Yorkshire, Anglaterra, 24 de juliol de 1949) és un clarinetista, estudiós i divulgador anglès.
Va néixer en Saltburn-by-the-Sea i es va formar a la Bradford Grammar School. Deixeble de Thea King, Lawson fou membre de la jove Orquestra Nacional de Gran Bretanya durant la seva adolescència. Després va passar a estudiar música al Keble College d'Oxford i va seguir amb estudis de postgrau a la Universitat de Birmingham especialitzant-se i destacant en l'estudi del repertori per a clarinet del segle xviii. La seva tesi doctoral sobre el chalumeau presentada a la Universitat d'Aberdeen el 1976, és considerada pionera en el seu camp.
Després d'ocupar diverses posicions acadèmiques a Aberdeen i Sheffield, Lawson va rebre el 1998 la càtedra d'Estudis Escènics a la Universitat de Londres. Entre 2001 i 2005 fou vice-canceller i degà del London College of Music and Media de la Thames Valley University (actual universitat de West London). El 2005 esdevingué director del Royal College of Music on és catedràtic d'Interpretació Històrica.
Lawson és internacionalment reconegut com a intèrpret de chalumeaux i clarinets històrics, tasca que ha exercit a les orquestres britàniques de música antiga capdavanteres, destacant The Hanover Band, The English Concert i els London Classical Players, amb qui va enregistrar nombrosos discs i realitzar gires mundials. D'ell s'ha dit que és 'el degà dels clarinetistes històrics'.
Ha actuat també com a solista en diversos escenaris de Londres, i al Lincoln Centre i al Carnegie Hall de Nova York. La seva discografia abarca concerts de Fasch, Hook, Mahon, Mozart, Spohr, Telemann, Vivaldi i Weber, així com una varietat considerable de música de cambra i orquestral.
Lawson té un vincle especialment estret amb el concert per a clarinet de Mozart K622, que sol interpretar sovint, tant amb instruments moderns com històrics. Ha actuat amb directors com Roy Goodman, Christopher Hogwood, Roger Norrington i Joshua Rifkin.
El seu llibre Cambridge Handbook to Mozart's Clarinet Concerto (1996) examina la gènesi, composició i construcció de l'obra esmentada així com la carrera del dedicatari Anton Stadler. La seva primera monografia, The Chalumeau in Eighteenth-Century Music, va ser publicat el 1981 i és considerat l'estudi més extens de l'instrument i el seu repertori.

## Referències

* ↑ Pratt, George. «"Lawson, Colin."». Grove Music Online. Oxford Music Online. [Consulta: 16 gener 2012].
* ↑ Lawson, Colin. «"Chalumeau."». Grove Music Online. Oxford Music Online. [Consulta: 11 juny 2016].
* ↑ «Colin Lawson». Debrett's People of Today. Debrett's Limited. [Consulta: 17 gener 2012].
* ↑ «Royal College of Music». Arxivat de l'original el 7 de desembre 2013. [Consulta: 29 novembre 2013].
* ↑ «Clarinet Classics». Arxivat de l'original el 22 octubre 2011. [Consulta: 17 gener 2012].

## Enllaços externs

* http://www.debretts.com/people-De-avui/perfil/81415/Colin-James-LAWSON
* http://www.rcm.ac.uk/about/governance/directorate/colinlawson/ Arxivat 2020-08-14 a Wayback Machine.
# Debus (cràter)

* No s'ha de confondre amb Debes (cràter).
Debus és un petit cràter d'impacte que es troba a la cara oculta de la Lluna, més enllà de l'extremitat oriental, situat a l'est-sud-est del cràter Ganskiy, i just a l'oest de l'enorme plana emmurallada del cràter Pasteur.
Es tracta d'un cràter circular amb aparença de bol. La seva vora està desgastada, amb diversos cràters minúsculs localitzats al llarg de la vora. El sòl interior és relativament pla i gairebé sense trets distintius.
Aquest cràter va ser identificat prèviament com Kan H abans de ser reanomenat per la UAI en honor de qui va ser director del Centre Espacial Kennedy Kurt H. Debus.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Cípsel de Corint

Cípsel de Corint (en grec antic Κύψελος / Kypselos), fill d'Eeció i descendent de Caeneus, company de Pirítous. Pausànies diu que era descendent de Meles de Gonusa (Gonusa era una ciutat al costat de Sició).
Suposadament la seva mare era descendent dels baquíades, és a dir la noblesa dòrica de Corint. La mare de Cípsel no era gaire agraciada i no va poder casar-se amb cap membre de l'aristocràcia. El seu matrimoni amb Eeció va ser feliç fins que l'oracle de Delfos els va prometre un fill que governaria Corint amb justícia. Els baquíades el volien eliminar pel seu origen i van tractar de matar aquest fill, Cípsel. Els assassins enviats es van apiadar pel somriure de l'infant i no el van matar; un segon intent va fracassar quan els assassins no van trobar el nen perquè la mare l'havia amagat a una cistella o un cofre (κυψέλη), paraula de la qual va derivar el seu nom. La famosa cistella o cofre de Cípsel fou descrita per Pausànies: un ancestre de Cípsel l'havia comprada i va romandre en mans dels seus descendents; era de fusta de cedre, ivori i or, i adornada amb figures en relleu; més tard va ser dedicada al temple d'Hera a Olímpia, on la va veure el geògraf al segle ii.
Més tard Cípsel fou el campió de la democràcia contra la noblesa, i finalment, amb el suport del poble, derrocà els baquíades, que s'havien mantingut al tron de Corint durant cinc generacions i va establir-hi la seva tirania. Se'l va acusar de moltes malifetes però almenys en part foren probablement acusacions dels derrocats baquíades, ja que el seu govern fou popular i pacífic i el mateix tirà es passejava entre els seus súbdits sense guàrdia. Consta que va acumular gran riquesa i va dedicar un capella (Capella dels corintis) a l'oracle de Delfos, amb una palmera de bronze, i a Olímpia va erigir una estàtua daurada de Zeus, per fer la qual els corintis van haver de pagar una taxa bastant alta durant anys.
Va governar uns trenta anys vers 658 aC/655 aC fins a 628 aC/625 aC. A la seva mort el va succeir el seu fill Periandre de Corint, un dels set savis de Grècia.

## Referències

* ↑ Smith, William. A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). vol.1. J. Murray, 1873, p. 915.
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 107. ISBN 9788496061972.
# Crossodactylus

Crossodactylus és un gènere de granotes de la família Leptodactylidae.

## Taxonomia

* Crossodactylus aeneus
* Crossodactylus bokermanni
* Crossodactylus caramaschii
* Crossodactylus dantei
* Crossodactylus dispar
* Crossodactylus gaudichaudii
* Crossodactylus grandis
* Crossodactylus lutzorum
* Crossodactylus schmidti
* Crossodactylus trachystomus

## Referències

* IUCN (anglès)
# Carmen Muñoz

Carmen Muñoz (Espanya, valor desconegut - Madrid, 21 de febrer de 1955) va ser una actriu de teatre espanyola de la primera meitat del segle xx. Treballà durant tota la seva carrera a Madrid, en el Teatre Eslava, va morir el 21 febrer 1955 a Madrid, Espanya.

## Referències

* ↑ «Hemeroteca Digital. Biblioteca Nacional de España». [Consulta: 23 maig 2020].
# Cuguron

Cuguron (en occità Cuguron) és un municipi occità, de Comenge, a Gascunya, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.