OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Forn de Santa Llúcia

El Forn de Santa Llúcia és una masia del municipi de Rajadell (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta basilical, orientada a migdia i coberta a dos vessants, amb el carener perpendicular a la façana principal. Annexes a la masia hi ha dependències per graners i corts que formen un pati rectangular que acull també, la capella de Santa Llúcia. L'edifici és totalment arrebossat i pintat de blanc. Les obertures de portes, finestres i balcons es reparteixen equilibradament pels murs de l'edifici, amb llindes de pedra.

## Història

El Monestir de Monges de Sta. Llúcia és documentat a partir del segle xiii; ocuparen la casa fins al segle xvi. A partir del 1573 el senyor de Rajadell hi va establir a Joan Bassa, vidrier, esdevenint des d'aleshores el Forn de Santa Llúcia. A partir del segle xvi la casa fou habitada per masovers i el forn de vidre va constituir la unitat industrial més important de Rajadell fins al segle xx. Hi arribaren a treballar 80 homes entre vidriers, llenyataires, traginers i treballadors.

## Referències

* 1 2 «El Forn de Santa Llúcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
# Centre d'educació especial Josep Sol i Rodríguez

El Centre d'educació especial Josep Sol i Rodríguez és un centre públic de Santa Coloma de Gramenet (Barcelonès) per a alumnes amb necessitats educatives especials. Està ubicat en un edifici del 1981 protegit com a bé cultural d'interès local.

## Edifici

És un edifici quadrangular, desenvolupat en quatre nivells, amb accés des del carrer per les plantes intermèdies degut al pendent del solar. Reprèn el caràcter purista del racionalisme, amb volums purs i color blanc, i desenvolupa el programa entorn d'un pati cobert, atenent a les característiques especials des seus usuaris, amb rampes que es manifesten a l'exterior com cilindres de vidre.

## Història

Bastit per conveni entre l'ajuntament de Santa Coloma de Gramenet i la Generalitat de Catalunya l'any 1979, fou guardonat amb el premi FAD d'arquitectura d'aquell any.

## Referències

* «Centre d'educació especial Josep Sol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 abril 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial del Centre
# Front Unit d'Alliberament de la Vall de Barak

El Front Unit d'Alliberament de la Vall de Barak (United Liberation Front of Barak Valley, ULFBV; abans anomenat Barak Valley Youth Liberation Front, BVYLF) és una organització política i militar de la vall de Barak a Assam (Índia) creada el 2002 per formar un estat nacional de les tribus dels districtes Karimganj i Hailakandi d'Assam.
El comandant en cap és Pancharam Reang, del qual el guardaespatlles Dulal Singh Rean fou detingut el 2 de setembre del 2003 al districte de Karbi Anglong d'Assam.
Té uns 50 homes en armes. És aliat del Consell Nacional Socialista de Nagalim (National Socialist Council of Nagalim-Isak Muivah, NSCN-IM)
# Cascades Queen Mary

Les cascades Queen Mary són unes cascades del rierol Spring, situades a la regió de Darling Downs de Queensland, Austràlia.

## Localització i cararacterístiques

Les cascades es troben al Parc Nacional de Main Range, i l'aigua cau 40 m d'altura des de la cadena McPherson, a prop de la frontera de Queensland / Nova Gal·les del Sud. Es localitzen a 50 km al sud-est de Warwick i a 10 km a l'est de la ciutat de Killarney.
Les cascades s'han format quan l'erosió produïda per l'aigua dels rierols van crear congosts a través de capes de basalt i traquita resistent. Actualment, les caigudes d'aigua es troben en retrocés, ja que els blocs grans a la part inferior de les cascades no eren visibles en les fotografies preses al segle xix.
Les instal·lacions a les cascades inclouen lavabos, taules i xemeneies.
A la zona, a prop de Killarney, es poden veure quatre cascades més: les cascades Teviot, les cascades Daggs, les cascades Browns i les cascades Upper Browns.

## Referències

* ↑ «Queen Mary Falls». World of Waterfalls. Johnny T. Cheng, 09-05-2008. [Consulta: 18 maig 2014].
* ↑ Queen Mary Falls National Park Visitor information. 1993. Queensland Department of Environment and Heritage.
* ↑ Stevens, Neville; Willmott, Warwick. The Main Range (en anglès), 1996.

## Vegeu també

* Llista de cascades
* Llista de cascades d'Austràlia

## Enllaços externs

* Queen Mary Falls Circuit
* «Queen Mary Falls circuit». About Main Range National Park. Queensland Government (Department of National Parks, Recreation, Sport and Racing), 2014. Arxivat de l'original el 2014-05-19. [Consulta: 16 maig 2018].
# Hrčeľ

Hrčeľ és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1332.
# Casa-Museu Alberto Sols

La Casa-Museu d'Alberto Sols, inaugurada en 1997, se situa en una construcció del segle xix situada al Carrer Major de Saix (Alt Vinalopó, País Valencià).
Alberto Sols, va ser un metge i investigador local, guardonat amb nombroses distincions, entre les quals destaca el premi Príncep d'Astúries d'Investigació Científica.
L'edifici és un exemple de l'arquitectura d'aquest segle. Al seu interior, la casa es conserva tal qual estava quan vivia Sols, amb objectes personals i mobiliari de l'època. Així mateix, s'exposen al públic els nombrosos efectes personals que la família de Sols va donar al poble de Saix, així com la seua biblioteca i part dels seus estudis.

## Referències

* 1 2 «Dirección General de Patrimonio Cultural». [Consulta: 2 juny 2020].
* ↑ 1989 - Sols García, Alberto al web de la RANM
# Fukui

* Per a altres significats, vegeu «Prefectura de Fukui».
Fukui 福井市 (-shi) és la ciutat capital de la prefectura de Fukui (Japó). La ciutat és al centre-nord de la prefectura a la costa del mar del Japó. Fukui té un clima subtropical humit (Classificació climàtica de Köppen Cfa), amb estius calorosos i humits i hiverns freds. La precipitació és alta durant tot l'any, i és especialment intensa al desembre i gener.
Paràmetres climàtics mitjans de Fukui :
| Mes | Gen. | Feb. | Mar. | Abr. | Mai. | Jun. | Jul. | Ago. | Set. | Oct. | Nov. | Des. | Anual |
| Font: ||||||||||||||

## Galeria

* Jardí Yōkōkan
* Fukui Castle
* Fukui District Court
* Fukui International Activities Plaza
* Harmony Hall Fukui
* El Yōkōkan Kantei

## Enllaços externs

* Fukui - Lloc web oficial
* Fukui - Lloc web oficial
# Deba

«Deba» té aquests significats:
* Geografia
** Alt Deba. Comarca de Guipúscoa
** Baix Deba. Comarca de Guipúscoa
** Deba (Guipúscoa). Municipi de Guipúscoa
** riu Deba. riu de Guipúscoa
* Història
** Luxor, ciutat egípcia

## Vegeu també

* Riu Deva (desambiguació)
* Deva: deïtat de la mitologia hindú
# Els padrins (pel·lícula de 1990)

Els padrins (títol original: Men of Respect) és una pel·lícula estatunidenca de 1990, una adaptació de l'obra de William Shakespeare, Macbeth. És protagonitzada per John Turturro com a Mike Battaglia, un assassí a sou de la màfia que aconsegueix guanyar poder matant el seu propi cap. Amb les actuacions de Rod Steiger, Stanley Tucci, Dennis Farina i Peter Boyle, i dirigida per William Reilly, no és la primera adaptació de Macbeth a la cultura gángster nord-americana, anteriorment es va fer una pel·lícula anomenada Joe MacBeth (1955). Ha estat doblada al català.

## Argument

Mike Battaglia (John Turturro), un poderós tinent de la família criminal D'Amico, executa un cop a gran escala en contra dels enemics de la família, guanyant d'aquesta forma un ascens a caporegime i el profund respecte del seu cap, el padrí Charlie D'Amico. Malgrat la generositat del Don, Battaglia està molest amb D'Amico per no considerar-ho com el seu successor.

## Repartiment

| Actor | Personatge | Personatge equivalent a Macbeth |
| John Turturro | Mike Battaglia | Macbeth |
| Katherine Borowitz | Ruthie Battaglia | Lady Macbeth |
| Dennis Farina | Bankie Como | Banquo |
| Peter Boyle | Matt Duffy | MacDuff |
| Rod Steiger | Charlie D'Amico | Rei Duncan |
| Stanley Tucci | Mal | Malcom |
| Carl Capotorto | Don | Donaldbain |
| Michael Badalucco | Sal | Seyton |
| Robert Modica | Carmello Rossi | Ross |
| David Thornton | Philly Com | Fleance |
| Dan Grimaldi | Carmine | Caithness |
| Joseph Carberry | Leonetti | Lennox |
| Richard Petrocelli | Artie | Angus |
| Edward Gallardo | Manuel | Menteith |
| Joseph Ragno | Padrí Ricci | Siward |

## Referències

* ↑ «Els padrins». esadir.cat.
* ↑ «Men of Respect». The New York Times.
# Cichlasoma alborum

Cichlasoma alborum és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Usumacinta (Mèxic).

## Referències

* ↑ Swainson, W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Spottiswoode & Co., Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2: i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Cichlasoma alborum» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Football Manager 2010

Football Manager 2010 (abreujat Football Manager 10 o FM 10) és un videojoc de la saga Football Manager basat en la simulació de ser un mànager de futbol professional. Va ser desenvolupat per Sports Interactive i publicat per Sega. FM 10 està disponible per tres plataformes; PC Windows, Mac OS X, PlayStation Portable. La seva data de llançament va ser el 30 d'octubre del 2009.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Demo Oficial
# Castell de Sant Nazari

El Castell de Sant Nazari fou un castell medieval, dels segles xiii i XIV, situat al centre, i punt més elevat, del nucli urbà del poble de Sant Nazari de Rosselló, a la comarca del Rosselló.
La torre principal del castell de Sant Nazari caigué el primer terç del segle xx, i només se'n conserva la base i una certa alçada del perímetre nord, mentre que la resta ha estat aprofitada per a una font.

## Bibliografia

* Catafau, Aymat. Les celleres et la naissance du village en Roussillon Xe-XVe siècles. Perpinyà: Presses universitaires de Perpignan, Éditions Trabucaire, 1998 (Études). ISBN 9782905828972.

## Referències

* ↑ «La placeta amb un arbre darrere l'absis de l'església, lloc on el poc que queda del castell». Arxivat de l'original el 2015-12-25. [Consulta: 25 desembre 2015].
# Hospital Provincial (Lleida)

Hospital Provincial és una obra de Lleida protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Agrupació de blocs aïllats compostos segons eixos barrocs. Els blocs són de planta baixa i dos pisos. La façana té un tractament delicat i el ritme de les obertures marca l'accés als edificis i l'eix del conjunt.
La reixa i la porta d'entrada compten amb diferents elements clàssics, la coberta és inclinada amb teula àrab, i el parament és arrebossat amb ràfecs de maó.

## Referències

* 1 2 «Hospital Provincial». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Casa-Museu Azorín

La Casa-Museu Azorín situada en la localitat de Monòver (Vinalopó Mitjà, País Valencià), va ser la residència de la família Martínez Ruiz a Monòver des de 1876. Pertany a l'actual Fundació Caixa Mediterrani.
És un edifici de tres plantes que alberga al seu si una exposició d'objectes i estris d'Azorín, així com la biblioteca de l'escriptor, formada per un fons bibliogràfic de 14.000 volums, alguns d'ells del segle xvi, i la correspondència del mateix.
Amb el temps s'ha convertit en imprescindible per tots aquells que estudien l'obra d'Azorín i per als interessats en la lectura o consulta dels periòdics monovers, microfilmats tots ells, o els llibres que conté.
A més, edita anals "azorinians", coedita algunes publicacions i organitza el Col·loqui Internacional de la Universitat de Pau (França).

## Referències

* ↑ «Cultura.- La CAM edita un documental de la Casa-Museo de Azorín con motivo del 40 aniversario de la muerte del escritor» (en castellà). Europa Press, 06-02-2007. [Consulta: 2 juny 2020].
* ↑ «Casa-Museo Azorín en Monóvar» (en castellà). Cultura y turismo. [Consulta: 2 juny 2020].
* ↑ Fernández Palmeral, Ramon. Cincuentenario de la muerte de Azorín (en castellà). Lulu.com, 2017-06-02. ISBN 978-0-244-30628-1.
* ↑ Navarro Domínguez, Fernando. Azorín y Miró en traducción (en castellà). Universidad de Alicante, 2016-02-01. ISBN 978-84-9717-410-7.
# Gaspar Blai Arbuixec

Gaspar Blai Arbuixec (Agullent, Vall d'Albaida, 5 d'octubre de 1624 - València, 20 de juliol de 1670) fou un predicador i poeta valencià.
Va doctorar-se en teologia a la Universitat de València. El 1650 ingressà a l'Oratori de Sant Felip Neri, on va arribar a prior. Va ser autor de diversa obra escrita, destacant el Sermó de la s. conquista de la molt insigne... ciutat de València (9 d'octubre del 1666). El 1671 la Universitat de València publicà un llibre en memòria seua amb composicions en llatí, valencià i castellà.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Gaspar Blai Arbuixec». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Demicheleïta-(Cl)

La demicheleïta-(Cl) és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom per la seva relació amb la demicheleïta-(Br), amb clor (Cl) dominant. El nom arrel fa honor a Vincenzo de Michele (n. 1936), antic comissari del Museu d'Història Natural de Milà.

## Característiques

La demicheleïta-(Cl) és un sulfur de fórmula química BiSCl. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2008, i la primera publicació data del 2009. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És l'anàleg amb clor de la demicheleïta-(Br) i la demicheleïta-(I). Estequiomètricament és semblant a la bismoclita (BiOCl).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la demicheleïta-(Cl) pertany a «02.FC: Sulfurs d'arsènic, àlcalis, sulfurs amb halurs, òxids, hidròxid, H₂O, amb Cl, Br, I (halogenurs-sulfurs)» juntament amb els següents minerals: djerfisherita, talfenisita, owensita, bartonita, clorbartonita, arzakita, corderoïta, grechishchevita, lavrentievita, radtkeïta, kenhsuïta, capgaronnita, perroudita, iltisita i demicheleïta-(Br).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al cràter La Fossa, situat a l'illa de Vulcano, a les Illes Eòlies (Sicília, Itàlia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Demicheleite-(Cl)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 agost 2019].
# Cichlasoma amarum

Cichlasoma amarum és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Isla Mujeres (costa oriental de la Península de Yucatán).

## Referències

* ↑ Swainson, W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Spottiswoode & Co., Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2: i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Cichlasoma amarum» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Football League Trophy

El EFL Trophy, anteriorment Football League Trophy és una competició futbolística anglesa en la qual prenen part els equips de les dues categories inferiors de la Football League i en algunes ocasions pels millors clubs de la Conference National. Originàriament s'anomenà Associate Members' Cup. El 1992 adoptà el nom English Football League Trophy i el 1916 EFL Trophy. És la competició continuadora del Football League Group Trophy.
Habitualment és coneguda pels seus patrocinadors:
* Associate Members' Cup (1983–1984)
* Freight Rover Trophy (1984–1987)
* Sherpa Van Trophy (1987–1989)
* Leyland DAF Cup (1989–1992)
* Autoglass Trophy (1992–1994)
* Auto Windscreens Shield (1994–2000)
* LDV Vans Trophy (2000–2007)
* Johnstone's Paint Trophy (2007–2016)
* Checkatrade Trophy (2016–2019)
* Leasing.com Trophy (2019–2020)
* Papa Johns Trophy (2020–2023)
* Bristol Street Motors Trophy (2023–2026)

## Historial

Font:
* 1983–84: Bournemouth
* 1984–85: Wigan Athletic
* 1985–86: Bristol City
* 1986–87: Mansfield Town
* 1987–88: Wolverhampton Wanderers
* 1988–89: Bolton Wanderers
* 1989–90: Tranmere Rovers
* 1990–91: Birmingham City
* 1991–92: Stoke City
* 1992–93: Port Vale
* 1993–94: Swansea City
* 1994–95: Birmingham City (2)
* 1995–96: Rotherham United
* 1996–97: Carlisle United
* 1997–98: Grimsby Town (2)
* 1998–99: Wigan Athletic (2)
* 1999–00: Stoke City (2)
* 2000–01: Port Vale (2)
* 2001–02: Blackpool
* 2002–03: Bristol City (2)
* 2003–04: Blackpool (2)
* 2004–05: Wrexham
* 2005–06: Swansea City (2)
* 2006–07: Doncaster Rovers
* 2007–08: Milton Keynes Dons
* 2008–09: Luton Town
* 2009–10: Southampton
* 2010–11: Carlisle United (2)
* 2011–12: Chesterfield
* 2012–13: Crewe Alexandra
* 2013–14: Peterborough United
* 2014–15: Bristol City (3)
* 2015–16: Barnsley
* 2016–17: Coventry City
* 2017–18: Lincoln City
* 2018–19: Portsmouth
* 2019–20: Salford City
* 2020–21: Sunderland
* 2021–22: Rotherham United (2)
* 2022–23: Bolton Wanderers (2)
* 2023–24: Peterborough United (2)

## Vegeu també

* Texaco Cup (1971–1975)
* Copa Anglo-escocesa (1976-81)
* Football League Group Trophy (1982-1983)

## Referències

* ↑ «Premier League trial for the Trophy». English Football League, 10-06-2016. Arxivat de l'original el 20 December 2016. [Consulta: 30 setembre 2018].
* ↑ «EFL Trophy: Checkatrade check in as trophy title sponsor». English Football League, 28-08-2016. Arxivat de l'original el 18 October 2016. [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ «All you need to know ahead of the Papa Johns Trophy Final». English Football League, 01-04-2021. Arxivat de l'original el 1 April 2022. [Consulta: 12 abril 2021].
* ↑ «Bristol Street Motors drives EFL Trophy into new era» (en anglès). EFL, 02-11-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ «Previous Finals». EFL. [Consulta: 31 gener 2024].
* ↑ «Football League Group Cup Summary (1981–1983)». Football Club History Database. [Consulta: 31 gener 2024].
* ↑ «Football League Trophy Summary (1983–2016)». Football Club History Database. [Consulta: 31 gener 2024].
# Himeros (cràter)

Himeros és el major cràter d'impacte present sobre la superfície de l'asteroide (433) Eros del tipus Amor (433) Eros, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -3.7 ° de latitud nord i 62.7 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 1.7 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 2003 i fa referència a Hímer, acompanyant d'Afrodita de la mitologia grega, personificació de la luxúria i el desig sexual, un dels ajudants d'Eros en la mitologia grega.

## Referències

* ↑ "Himeros (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Hamlyn Publishing Group Ltd. Larousse Encyclopedia of Mythology, 1976..

## Bibliografia

* Robinson, M.S.; Thomas, P.C.; Veverka, J.; Murchie, S.L.; Wilcox, B.B. «The geology of 433 Eros» (en inglese). Meteoritics & Planetary Science, 37, 12, 2002. DOI: 10.1111/j.1945-5100.2002.tb01157.x [Consulta: 19 novembre 2011].
# Capella del Sant Àngel del Centre Vocacional Mare Oviedo Schontal

La capella del Sant Àngel del Centre Vocacional Mare Oviedo Schontal és la capella que serveix el Convent Centre Vocacional Mare Oviedo Schoental de Tortosa (Baix Ebre) i és inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Té planta rectangular, d'una sola nau amb capelles laterals obertes entre els contraforts i absis pentagonal. Aquesta capella està situada a l'extrem del braç esquerra del conjunt d'edificis del susdit centre, paral·lela al cos longitudinal d'aquest, amb la capçalera orientada cap al pati emmarcat pels esmentats edificis, i la façana principal amb la porta d'entrada mirant cap a l'exterior -donant a la via del ferrocarril-. L'exterior és d'una gran simplicitat i presenta, a més de la teulada a doble vessant, el típic joc amb l'ordenació entre els dos registres en què es divideix el mur verticalment (registre inferior ocupat per les capelles i el superior amb mur de tancament de la nau). Entre les superfícies delimitades pels contraforts, s'obren finestres i òculs. Pel que fa a l'absis, desapareixen els contraforts, mentre la façana principal, sumant a la plasticitat geomètrica d'aquesta, hi ha la incorporació d'una fornícula amb una imatge de Jesús, tot coronat per un esvelt campanar d'espadanya de doble esqueixada. L'interior disposa de tres trams de nau i tribuna.

## Història

Les obres de les capelles foren iniciades cap al 1905 i concloses al 1907. Després de les destruccions originades per la Guerra Civil, fou reconstruïda.

## Vegeu també

* Convent Centre Vocacional Mare Oviedo Schoental

## Referències

* 1 2 «Capella del Sant Àngel del Centre Vocacional Mare Oviedo Schontal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Giscó (pare d'Asdrubal)

Giscó (en llatí Gisco, en grec antic Γίσκων) va ser el pare d'Asdrubal que va ser general a Hispània juntament amb Asdrubal Barca i Magó Barca (fills d'Amílcar Barca), segons diuen Titus Livi i Polibi.
Aquest Giscó podria ser el mateix que el general Giscó, comandant de la guarnició de Lilibèon cap al final de la Primera Guerra Púnica. Titus Livi parla d'un Amílcar que va ser governador de Malta al començament de la Segona Guerra Púnica, i l'anomena fill de Giscó, que podria ser aquest mateix personatge.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Gisco». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 28 juliol 2022].
# Deuteri

El deuteri, D o ²H és un dels isòtops estables de l'hidrogen. A diferència de la resta d'elements químics, els isòtops de l'hidrogen s'anomenen d'una manera específica: així, depenent de la composició del nucli atòmic, es parla de:
* proti (H), fent referència a l'isòtop més comú, compost per un sol protó al nucli.;
* de deuteri, isòtop que conté un protó i un neutró;
* o de triti, que té un protó i dos neutrons (un neutró més que el deuteri).
Té una massa d'uns dos dalton.

## Aplicacions

* El deuteri és utilitzat en reaccions nuclears com a moderador per reduir l'energia dels neutrons. Els compostos de deuteri, s'utilitzen en química i biologia per estudiar els efectes dels isòtops en les reaccions i com a marcador químic.
* S'utilitza deuteri per a fabricar aigua pesant, aigua on un dels seus àtoms d'hidrogen és substituït per un isòtop de deuteri (HDO) o els dos (D₂O).

## Referències

* ↑ «Deuteri». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari