OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pèire Vidal

Pèire Vidal (mort vers el 1205) era un trobador occità de Tolosa. Fou fill d'un pellisser. Era protegit del comte Ramon V de Tolosa, ho fou més tard de Barral dels Baus i també d'Alfons I el Cast. Viatjà per Palestina, Itàlia, l'Europa central i Malta. Fou conseller dels grans personatges del seu temps perquè posseïa una personalitat poètica inconfusible i original, plena d'enginy i d'agudesa. Presumia de ser el millor dels cavallers i el més enamorat, però en la seva poesia també es mostra nostàlgia per l'absència del seu país. Fou un dels màxims representants del trobar leu.
És citat per Uc de Lescura en el sirventès De mots ricos no tem Peire Vidal en què, justament en el vers inicial, caracteritza la poesia de Pèire Vidal pels "mots rics" (mots orgullosos, altius).

## Poesies

Es conserven gairebé 50 poesies seves, dotze de les quals amb la música.

## Bibliografia

* Riquer, Martí de, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol.2, p. 858-914.
* Guido Favati (editor), Le biografie trovadoriche, testi provenzali dei secc. XIII e XIV, Bologna, Palmaverde, 1961, pàg. 265.
* Martí de Riquer, Vidas y retratos de trovadores. Textos y miniaturas del siglo XIII, Barcelona, Círculo de Lectores, 1995 p. 192-199 [Reproducció de la vida i alguna razó, amb traducció a l'espanyol, i miniatures dels cançoners A, I i K].

## Enllaços externs

* Obres completes de Pèire Vidal.
# Selecció de bàsquet de la Unió Soviètica

La selecció de bàsquet de la Unió Soviètica va ser l'equip de bàsquet que va representar la Unió Soviètica (o URSS) en competicions internacionals. Després de la dissolució de la Unió Soviètica, el 1991, els països que la succeïren van crear els seus equips nacionals propis.
Si tenim en compte només el nombre de medalles, el programa de bàsquet de la Unió Soviètica és un dels més exitosos en la història del bàsquet internacional.

## Classificacions
### Jocs Olímpics

* 1952 - 2
* 1956 - 2
* 1960 - 2
* 1964 - 2
* 1968 - 3
* 1972 - 1
* 1976 - 3
* 1980 - 3
* 1988 - 1

### Campionats mundials

* 1959 - 6
* 1963 - 3
* 1967 - 1
* 1970 - 3
* 1974 - 1
* 1978 - 2
* 1982 - 1
* 1986 - 2
* 1990 - 2

### Campionats europeus

* 1947 - 1
* 1951 - 1
* 1953 - 1
* 1955 - 3
* 1957 - 1
* 1959 - 1
* 1961 - 1
* 1963 - 1
* 1965 - 1
* 1967 - 1
* 1969 - 1
* 1971 - 1
* 1973 - 3
* 1975 - 2
* 1977 - 2
* 1979 - 1
* 1981 - 1
* 1983 - 3
* 1985 - 1
* 1987 - 2
* 1989 - 3

## Jugadors destacats

Llistat de jugadors medallistes olímpics o campions del món.

### Anys 60

* Janis Krumins
* Guram Minaschvill
* Valdis Muiznieks
* Cezars Ozers
* Aleksandr Petrov
* Mijaíl Semionov
* Vladímir Ugrejelidze
* Maigonis Valdmanis
* Albert Valtin
* Gennadi Volnov
* Víktor Zubkov
* Mikola Bahlei
* Armenak Alatchachian
* Aleksandr Rravin
* Vyacheslav Jrynin
* Levan Mosechvili
* Jaak Lipso
* Juris Kalnins
* Yuri Korneyev
* Priit Tomson
* Yuri Selijov
* Yuri Ozerov

### Anys 70

* Anatoli Polivoda
* Modestas Paulauskas
* Zurab Sakandelidze
* Alzhan Zharmujamedov
* Aleksandr Boloshev
* Ivan Edeshko
* Serguei Belov
* Ivan Dvorni
* Aleksandr Belov
* Serguei Kovalenko
* Vladímir Arzamaskov
* Aleksandr Salnikov
* Valeri Miloserdov
* Andréi Makeyev
* Anatoli Mishkin
* Mijaíl Korkia
* Vladímir Zhigili

### Anys 80

* Stanislav Eremin
* Serguei Tarakanov
* Andréi Lopatov
* Nikolái Derugin
* Vladimir Tkachenko
* Sergejus Jovaisa
* Aleksandr Belostenny
* Aleksandr Volkov
* Tiit Sokk
* Sarunas Marciulionis
* Igors Miglinieks
* Valery Tijonenko
* Rimas Kurtinaitis
* Arvydas Sabonis
* Víctor Pankrashkin
* Valdemaras Chomičius
* Valeri Goborov
* Valdis Valters
* Gundars Vetra
* Heino Enden

## Referències

* ↑ «ARCHIVE - Historical data from FIBA and FIBA zone events since 1930. Eurobasket» (en anglès). FIBA. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «ARCHIVE - Historical data from FIBA and FIBA zone events since 1930. FIBA Basketball World Cup» (en anglès). FIBA. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «ARCHIVE - Historical data from FIBA and FIBA zone events since 1930. Olympic Games: Tournament for Men» (en anglès). FIBA. [Consulta: 18 desembre 2020].
# Tetraedrita-(Cd)

La tetraedrita-(Cd) és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al subgrup de la tetraedrita.

## Característiques

La tetraedrita-(Cd) és un sulfur de fórmula química Cu₆(Cu₄Cd₂)Sb₄S₁₂S. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2023, i publicada en el mes de novembre del mateix any. Cristal·litza en el sistema isomètric.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del departament de mineralogia i petrologia del Museu Nacional de Praga, a la República Txeca, amb el número de catàleg: p1p 43/2022, i a les col·leccions del Museu d'Història Natural de la Universitat de Pisa (Itàlia), amb el número de catàleg: 20025.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al filó S1 del pou de Radětice, dins el districte de Příbram (Bohèmia Central, República Txeca). Es troba en forma de grans anèdrics metàl·lics de color negre, de fins a 200 µm de mida en ganga de quars-calcita i associats a galena, bournonita, esfalerita, pirita, geocronita, plata, stromeyerita, tetraedrita-(Zn), tetraedrita-(Fe), tetraedrita-(Cu) i a una fase semblant a tetraedrita rica en plom desconeguda. També hauria estat descrita a la mina Clara, a la localitat d'Oberwolfach (Baden-Württemberg, Alemanya). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Tetrahedrite-(Cd)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 maig 2023].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 72». European Journal of Mineralogy, 35, 2, 20-04-2023, pàg. 285–293. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-285-2023 [Consulta: 17maig 2023].
* 1 2 Sejkora, Jiří; Biagioni, Cristian; Škácha, Pavel; Musetti, Silvia; Kasatkin, Anatoly V.; Nestola, Fabrizio «Tetrahedrite-(Cd), Cu6(Cu4Cd2)Sb4S13, from Radětice near Příbram, Czech Republic: the new Cd member of the tetrahedrite group». European Journal of Mineralogy, 35, 6, 01-11-2023, pàg. 897–907. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-897-2023 [Consulta: 20 novembre 2023].
# Weskan (Kansas)

Weskan és un lloc designat pel cens situat al comtat de Wallace en l'estat nord-americà de Kansas. L'any 2010 tenia 161 habitants.
L'oficina de correus de Weskan es va crear a l'agost de 1887.

## Referències

* ↑ «Kansas (USA): Counties & Places - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ «Kansas Post Offices, 1828-1961». Kansas Historical Society. Arxivat de l'original el 9 octubre 2013. [Consulta: 27 juny 2014].
# Púsxino (Kamtxatka)

Púsxino - Пущино (rus) - és un poble al krai de Kamtxatka, a Rússia, que el 2020 tenia 104 habitants. Pertany al districte de Mílkovo.

## Referències

* ↑ Населенные пункты Камчатки (даты возникновения, наименования, переименования, упразднения; краткая топонимика Камчатки)
* ↑ Березняки (Камчатский край — Россия)
# Adalard el Senescal

Adalard o Alard, Adalhard, anomenat el Senescal, (mort després de 865), era un noble carolingi, fill del comte de parís Leutard I de Fézensac. Lligat als Giràrdides, era germà de Girard del Rosselló.
Va ser senescal de l'imperi carolingi en el regnat de Lluís I el Pietós però, al final de la vida d'aquest darrer, va prendre el partit dels fills de l'emperador contra el seu pare, després el dels fills segons Lluís el Germànic i Carles II el Calb contra el gran Lotari I. Va incitar d'altra banda a Carles el Calb a casar-se amb Ermentruda d'Orleans, filla de la seva germana Engeltruda de Fézensac i del comte Odó d'Orleans.
Després del repartiment de l'imperi el 843, al tractat de Verdun, va seguir Lluís el Germànic a França Oriental.
Compromès el 861, en el moment de la revolta de Carloman de Baviera contra el seu pare, va fugir de Germània amb els seus parents Udo, Berenguer I i l'abat Waldo per refugiar-se al tribunal de Carles el Calb, que els va donar la marca de Nèustria, amb la missió de defensar-la contra els normands mentre donava la marca de Nèustria contra els bretons a Robert el Fort (861).
Però aquest favor va suscitar la gelosia dels Rorgònides, implantats poderosament al Maine, que es van revoltar i es van unir a Salomó I de Bretanya. Per tal de portar la pau, Carles el Calb va retirar la marca de Nèustria a Adalard i als seus cosins (865) per donar-la al rorgònida Gausfred del Maine.

## Descendència

D'una esposa que de moment no és coneguda, va tenir tres fills:
* Esteve
* Una noia, promesa el 865 amb Lluís III d'Alemanya el Jove, fill de Lluís el Germànic
* Adalard, Comte de metz († 890)

## Notes i referències

* ↑ Adalhard (III) a Medieval Lands
* ↑ Adalhard, comte de Metz

## Fonts

* Pierre Riché, Les Carolingiens, une famille qui fit l'Europe, París, Hachette, 1983 (reimpr. 1997), (ISBN 2-01-278851-3)
* Hubert Guillotel, « Une autre marche de Neustrie », a Onomastique et Parenté dans l'Occident médiéval, Oxford, Prosopographica et genealogica, 2000, (ISBN 1-900934-01-9)
# Quimbaya

El quimbaya (Kimbaya) és una llengua suposadament extingida de Colòmbia, del qual només es coneix una sola paraula (Campbell 2012). Això és insuficient per establir el quimbaya com a llengua diferent.

## Referències

* ↑ Campbell, Lyle. «Classification of the indigenous languages of South America». A: The Indigenous Languages of South America. 2. Berlín: De Gruyter Mouton, 2012, p. 59–166. ISBN 9783110255133.
* ↑ Hammarström (2015) Ethnologue 16/17/18th editions: a comprehensive review: online appendices
# The Llamps

The Llamps és un grup de música de pop psicodèlic format a Perpinyà el 2014. Els seus membres són Nadège Figuerola (veu i percussió), Sebastià Girard (bateria), Philippe Argelés (teclat, veus i melodies), Renaud Picard (baix i veus), Martin Daccord (guitarra) i Cassandre Masero (veus).
Les lletres de les seves cançons són en català, francès i anglès, i el seu estil musical ha estat definit per la premsa especialitzada com un creuament entre The Velvet Underground, Syd Barrett i, fins i tot, el grup de folk nord-català dels anys 1970 Agram. Precisament Nadège Figuerola, la cantant del grup, és filla de Jaume Figuerola, un dels fundadors d'Agram el 1975.
The Llamps ha rebut el reconeixement públic de Pascal Comelade, amb qui han col·laborat en més d'una ocasió.

## Referències

* 1 2 «The Llamps». Enderrock, 17-07-2017. [Consulta: 25 novembre 2018].
* 1 2 3 «Josele Santiago i The Llamps, protagonistes a l'Accents de Reus». reusdigital, 13-11-2018. [Consulta: 25 novembre 2018].
* ↑ Verdaguer, Pere «Jaume Figuerola». Avui, 09-11-2004, pàg. 18.
* ↑ «The Llamps, The Llamps». Enderrock. [Consulta: 25 novembre 2018].
* ↑ «Demo, "The Llamps"». Viasona. [Consulta: 25 novembre 2018].

## Enllaços externs

* The Llamps a bandcamp.com. (francès)
* Article sobre Nadège Figuerola. (francès)
# West Point (Utah)

West Point és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 6.033 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Point tenia 6.033 habitants, 1.645 habitatges, i 1.495 famílies. La densitat de població era de 324,4 habitants per km².
Dels 1.645 habitatges en un 58,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 82,2% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 9,1% no eren unitats familiars. En el 7,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,3% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 4,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.985 $ i la renda mediana per família de 58.869 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.770 $ mentre que les dones 26.343 $. La renda per capita de la població era de 18.080 $. Entorn del 2,9% de les famílies i el 3,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pútino

Pútino (en rus: Путино) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 998 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-08-31. [Consulta: 10 setembre 2014].
# 89

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu vuitanta-nou.
El 89 (LXXXIX) fou un any comú començat en dijous del calendari julià.

## Esdeveniments

* Fundació d'Aquincum, la futura Budapest.

## Referències

* ↑ Smith, William «Acincum». Dictionary of Greek and Roman Geography, 1857.
# Salut 2.0

Salut 2.0 és un terme introduït a mitjans de la primera dècada dels anys 2000, ja que el subconjunt de tecnologies assistencials reflectides en el moviment Web 2.0. Ha estat definit com la interacció entre professionals, pacients i organitzacions en l'àmbit de la salut basades en el núvol. Alguns promotors de Salut 2.0 veuen aquestes tecnologies com la capacitació dels pacients per tenir un control més gran sobre la seva pròpia salut i disminuir el paternalisme mèdic. Els crítics de les tecnologies han expressat preocupacions sobre possibles desinformacions i violacions de la privadesa del pacient.

## Referències

* ↑ Salut 2.0. La web social al servei de la La web social al servei de la ciudatania i els professionals. CAMFiC. 2011.
# Serra del Cucuc

La Serra del Cucuc, sovint també anomenada Serra del Cucut és una serra del terme municipal de Gavet de la Conca, antigament del de Sant Salvador de Toló, que arriba fins al límit amb el terme de Vilanova de Meià, de la Noguera. De fet, és un contrafort del nord-est del Montsec de Rúbies.
Pel seu vessant sud-oest discorre la carretera L-913, que segueix, en part, el camí obert al segle xiii pels monjos de Meià per tal d'enllaçar amb Tremp. Entre els quilòmetres 6 i 7 hi ha l'anomenada Escala del Pas Nou, tallada a la roca de la serra del Cucuc.
El riu de Conques neix al nord de la Serra del Cucuc, a la zona on aquesta serra s'enllaça amb la serra de la Campaneta i el Montsec de Rúbies.
A prop i a llevant d'aquesta serra hi ha el santauri de la Mare de Déu de Bonrepòs, i una mica a ponent queden el poble de Mata-solana i el lloc de l'Hostal Roig.
A la darrera guerra civil, a la Serra del Cucuc es desenvoluparen fortíssims combats, que arribaren sovint al cos a cos i trinxera a trinxera. Les tropes insurrectes contra la República, també anomenades franquistes, o nacionals per elles mateixes, pertanyents a l'exèrcit de Navarra, a les ordres del general Solchaga, tenien establerta una línia de front que, venint del sud, començava al Pas de l'Hostal Roig, a la serra del Montsec de Rúbies, passava per l'Hostal Roig, tenia posicions a la Serra de la Campaneta, però mantenia la línia principal a la Serra dels Obacs i pels Capbloncs i Figuerola d'Orcau anava cap a Basturs i la munyanya de Sant Corneli.
L'exèrcit de la República es mantenia en una línia més o menys paral·lela que anava del santuari de Bonrepòs i la Serra del Cucuc a Isona, per la dreta del riu de Conques i Sant Romà d'Abella i Abella de la Conca. Això feu que tota la zona intermèdia fos, durant vuit llargs mesos, escenari de constants combats entre els dos exèrcits enfrontats.
La Serra del Cucuc fou presa, en un primer moment, a darreries de desembre del 1938 (per tant, pocs dies abans de la caiguda en mans franquistes de tota la comarca) per l'artilleria, que desallotjà els defensors republicans. Tot seguit, fou presa per soldats marroquins de l'exèrcit de Navarra, que hi mantingueren les posicions fins al contraatac, molt efectiu però alhora molt cruent, dels republicans, que reconqueriren les posicions.
Per això tots els llocs elevats de la serra estan plens de trinxeres, encara visibles avui dia, així com cabanes per als soldats i altres elements defensius.

## Bibliografia

* SEGURA, Joan Ramon. "Itinerari 9. Santuari de Bonrepòs", dins 25 excursions pel Front del Pallars. Valls: Cossetània Edicions, 2006 (Azimut; 87). ISBN 84-9791-224-1.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Teatrul Naţional Ion Luca Caragiale

El Teatrul Naţional Ion Luca Caragiale (Teatre Nacional Ion Luca Caragiale) és una institució cultural, dependent del Ministeri de Cultura de Romania. Està situat al centre de Bucarest, davant de la universitat.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre
* El Teatre Nacional / Bucarest, nou edifici El Teatre Nacional "Ion Luca Caragiale", 2014
# West Portsmouth

West Portsmouth és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 3.458 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Portsmouth tenia 3.458 habitants, 1.368 habitatges, i 995 famílies. La densitat de població era de 281,1 habitants per km².
Dels 1.368 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,1% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 27,2% no eren unitats familiars. En el 23,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.668 $ i la renda mediana per família de 31.281 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.193 $ mentre que les dones 17.644 $. La renda per capita de la població era de 12.345 $. Aproximadament el 18,9% de les famílies i el 22,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Portsmouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Portsmouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Qualitat del programari

En el context de l'enginyeria de programari, la qualitat del programari es refereix a dos conceptes relacionats però diferents que coexisteixen un context organitzacional:
* Qualitat funcional del programari.
* Qualitat estructural del programari.
La qualitat funcional de programari fa referència al compliment dels requisits funcionals o especificacions. La qualitat estructural de programari es refereix als requisits no funcionals que donen suport al requeriments funcionals, com ara la robustesa o la facilitat del manteniment; és a dir, el grau en què el programari s'ha produït correctament.
La qualitat estructural s'avalua mitjançant l'anàlisi de l'estructura del programari intern, el codi font, a nivell unitari, a nivell de tecnologia i a nivell de sistema; que és, en definitiva, com el software segueix els principis de l'arquitectura del programari existents. [2] Per contra, la qualitat funcional se sol complir i es mesura a través de proves de programari.
Històricament, l'estructura, la classificació i la terminologia dels atributs i métriques aplicables a la gestió de la qualitat del programari s'han derivat de l'ISO 9126-3 i el model de qualitat ISO 25000:2005 posterior. Sobre la base d'aquests models, el Consorci per la qualitat del software (CISQ) defineix cinc grans característiques estructurals desitjables necessàries perquè una peça de programari proporcioni valor de negoci: Fiabilitat, eficàcia, seguretat, facilitat de manteniment i Mida (adequada).

## Referències

* ↑ «How to Deliver Resilient, Secure, Efficient, and Easily Changed IT Systems in Line with CISQ Recommendations».
* ↑ «Consortium for IT Software Quality».
# Sametoví vrazi

Sametoví vrazi és una pel·lícula del 2005 dirigida per Jirí Svoboda.

## Argument

Basat en fets verídics, aquest thriller narra una sèrie de crims que van tenir lloc el novembre de 1989: les víctimes dels anomenats "Assassins d'Orlik" van ser trobades en el fons d'un llac a Bohèmia. El policia Karel Hrubes (Michal Dlouhý) vol augmentar els seus ingressos de qualsevol manera... Amb l'ajuda de 2 amics decideixen muntar un prostíbul de luxe. Necessitaran algun crèdit bancari i avals que els garanteixin els préstecs. Per a això optaran per la via més ràpida, assassinar al qui s'interposi al camí, contractant a un sicari. Un dels seus objectius serà destrossat per un paquet-bomba, un altre tirotejat a la seva pròpia casa...

## Repartiment

* Michal Dlouhý: Karel Hrubes
* Jan Dolanský: Ludvík Krízek
* Richard Krajco: Igor Chvalkovský
* Alice Bendová: Iveta
* Lucie Benesová: Irena
* Dusan Urban: Láda Rejsek
* Pavel Reznícek: Al Fargali
* Lubos Veselý: Capità Josef Hosek
* Jan Vondrácek: Petr Vychodil
* Dusan Skubal: Major Smola
* Petr Motloch: Charvát
* Andrea Kulasov: á Vera
* Jirí Kodes: Major Jaroslav Pouzar
* Jirí Zeman: Viktor
* Gabriela Wilcková: Bozenka Rejsková

## Comentaris

Basats en uns esdeveniments que van tenir lloc el novembre de 1989 coneguts com els Assassins d'Orlik. Els cadàvers es van trobar al Llac Orlík, a Bohèmia (República Txeca).
# Sergio Sauca

Sergio Sauca (Madrid, 22 de gener de 1963) és un periodista espanyol especialitzat en informació esportiva. Es va llicenciar en Ciències de la Informació, branca de Periodisme, per la Universitat Complutense de Madrid.

## Vida professional

La seva primera experiència laboral va ser a Radio España el 1983, quan encara no havia acabat els estudis universitaris. El 1987 va ingressar a Televisió Espanyola, presentant l'espai Teledeporte. Posteriorment, entre 1990 i 1993, es va fer càrrec de la informació esportiva de la primera edició del Telediario.
Des de 1993 ha estat vinculat a la Lliga de Campions de la UEFA, desenvolupant tasques de presentador, editor o comentarista de partits. Entre altres esdeveniments esportius, ha realitzat la cobertura dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 d'Atlanta, els d'Atenes de 2004 i els de Pequín de 2008; de la Copa del Món de Futbol de 1994, de 1998, de 2006 i de 2010; del Campionat d'Europa de futbol de 1996 i de 2000 i de diverses edicions de la Copa Davis de tennis.
Des de 1997 va presentar l'espai d'esports de l'edició de cap de setmana del Telediario fins al setembre de 2009 i en la segona edició diària (21 h) fins al 2012. El 2011 va rebre crítiques per la manca d'imparcialitat durant la retransmissió del partit de tornada de les semifinals de la Lliga de Campions de la UEFA entre el FC Barcelona i Reial Madrid; posteriorment, se'n va disculpar.
A la premsa ha col·laborat a El Semanal, a El Mundo i a Ronda Iberia. Pel que fa a les col·laboracions radiofòniques, col·labora en les edicions de dissabte del programa de Radio Nacional de España No es un día cualquiera, dirigit i presentat per Pepa Fernández.

## Referències

* ↑ «Sergio Sauca deixarà de presentar els esports del 'Telediario'». Ara [Barcelona], 29-08-2012 [Consulta: 30 agost 2012].
* ↑ «La transmissió més vista, i la més criticada». Ara [Barcelona], 05-05-2011 [Consulta: 30 agost 2012].