OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Noies al piano

Noies al piano (Jeunes filles au piano) és un oli sobre tela de 116 × 81 cm de Pierre-Auguste Renoir, el qual fou pintat pels voltants del 1892.

## Història

El tema de les dues noies al piano apareix sovint en l'obra de Renoir. Aquesta pintura a l'oli és fruit d'una comanda oficial de l'Estat. A més d'aquesta versió (que és una de les primeres), hi ha un pastel i quatre olis més amb aquest tema, entre les quals es troba la que va adquirir el Musée du Luxembourg l'any 1892 i es conserva avui dia al Museu d'Orsay.

## Descripció

En l'esbós de la col·lecció Walter-Guillaume, el fons tan sols és suggerit sumàriament, però l'estudi dels personatges, de llur expressió concentrada, ja està molt avançat, proper a l'obra definitiva. A part del grau d'acabament i de la gamma de colors, només trobem diferències menors entre les diferents versions. Aquesta es distingeix per la seua vivesa i frescor.
Sabem, pel testimoniatge d'Arsène Alexandre l'any 1920, que Renoir treballà fins al darrer moment en l'execució d'aquesta comanda:
| « | "Recordo els treballs que passà per executar la comanda oficial d'un quadre, obtinguda gràcies als bons oficis d'un amic seu benintencionat. Foren les Noies al piano, pintura d'execució delicada i flexible, però amb uns colors que van derivar un xic cap al groc. Renoir va tornar a començar cinc o sis vegades aquesta tela, gairebé cada vegada de forma idèntica. La mera idea de comanda el paralitzava i l'impel·lia a desafiar-se a si mateix. Finalment, donant-se per vençut, va lliurar a Belles Arts el que avui es troba al museu i que, immediatament després, va considerar el pitjor dels cinc o sis..." | » |

## Referències

* 1 2 3 4 5 Pierre Georgel, José Francisco Yvars, Jean-Pierre Labiau, 2002. De Renoir a Picasso: obres mestres del Musée de l'Orangerie, París. Barcelona: Fundació "la Caixa". ISBN 8476647808. Pàgs. 78-79.
* ↑ Citat a Renoir, catàleg de l'exposició, París, Grand Palais/Réunion des Musées Nationaux, 1985. Pàg. 278.

## Enllaços externs

* Edicions Ciutat Vella Arxivat 2019-11-05 a Wayback Machine. (català)
* Museu d'Orsay Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine. (francès)
* YouTube
# Gymnotus panamensis

Gymnotus panamensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels gimnòtids.

## Descripció

* Fa 23,6 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: el riu Cricamola (vessant atlàntic de Panamà).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema naturæ per regna tria naturæ, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata. - pp. (1-4), 1-824. Holmiæ. (Salvius). «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Albert, J. S. & W. G. R. Crampton, 2003. Seven new species of the neotropical electric fish Gymnotus (Teleostei, Gymnotiformes) with a redescription of Gymnotus carapo (Linnaeus). Zootaxa Núm. 287: 1-54.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Josep Puig

Josep Puig és el nom dels següents personatges:
* Josep Puig d'Asprer (1870 – 1938), advocat i polític català
* Josep Puig i Bosch, també conegut com a Hilari d'Arenys de Mar (1889 — 1976) fou un escriptor i frare caputxí
* Josep Puig i Boix (n. 1947), enginyer industrial
* Josep Puig i Cadafalch (1867-1956), arquitecte català
* Josep Puig i Castelló, el Moreno (1910 - 1999), fiscornaire català
* Josep Puig i Esteve (1876-1931), sindicalista català
* Josep Puig i Just (1859 - 1929) fou empresari i numismàtic
* Josep Puig i Llagostera (1835-1879), industrial i polític català
* Josep Puig i Ponsa (n. 1969), escriptor català
* Josep Puig i Puig (n. 1922), dit Curta, futbolista català
* Josep Puig i Pujades (1883-1949), escriptor i polític català
* Josep Puig i Cabeza (n. 1959), dissenyador
# Glenhis Hernández

Glenhis Hernández Horta (l'Havana, 7 d'octubre de 1990) és una esportista cubana que competeix en taekwondo, guanyadora d'una medalla d'or al Campionat Mundial de Taekwondo de 2013, i una medalla d'or als Jocs Panamericans de 2011.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2013 | Puebla ( Mèxic) | 1 | –73 kg |
| Jocs Panamericans ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2011 | Guadalajara ( Mèxic) | 1 | +67 kg |

### Jocs Panamericans de 2011

Després de vèncer a la porto-riquenya Nikki Gabrielle als Panamericans celebrats a la ciutat de Guadalajara el 2011 va obtenir l'or en la categoria de més de 67 quilograms. Aconseguint així el seu primer títol de rellevància la qual va ampliar l'expectativa de la cubana.

### Jocs Olímpics de Londres 2012

No va poder aconseguir arribar fins a la final olímpica pel que va haver de conformar-se per barallar pel tercer lloc enfront de la qual en aquest moment era l'excampeona olímpica de la categoria la mexicana Rosario Espinoza. En aquesta trobada, la mexicana va resultar triomfadora pel que Glenhis va sortir sense medalla dels olímpics.

### Mundial de Taekwondo de 2013

Després del quart lloc als Olímpics, la reivindicació d'Hernández va arribar en 2013 en obtenir la medalla d'or al campionat mundial de taekwondo celebrat a la ciutat de Puebla, Mèxic. En la trobada decisiva va derrotar a la sud-coreana Lee Jong-in per marcador de 5 a 1.

## Referències

* 1 2 Glenhis Hernández en Taekwondo Data. Consultat el 23 de març de 2015 (anglès)
* 1 2 Cubasi.cu. «Cubana Glenhis Hernández guanya or en taekwondo Panamericà» (en espanyol), 18-10-2011. [Consulta: 21 juliol 2013].
* ↑ Laaficion.com. «Glenhis Hernández guanya or en taekwondo» (en espanyol), 2011. [Consulta: 21 juliol 2013].
* ↑ www.cubaencuentro.com. «Glenhis Hernández és derrotada per la mexicana Espinoza en taekwondo» (en espanyol), 12-08-2012. [Consulta: 21 juliol 2013].
* ↑ Glenhis Hernández Arxivat 2012-12-17 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports). Consultat el 23 de març de 2015 (anglès)
* ↑ www.prensa-latina.cu. «Cubans Glenhis Hernández i Rafael Castillo guanyen or Taekwondo» (en espanyol), 19-07-2013. [Consulta: 21 juliol 2013].
# José Manuel Albares Bueno

José Manuel Albares Bueno (Madrid, 22 de març de 1972) és un diplomàtic espanyol que exerceix des de 2021 com a ministre d'Afers Exteriors, Unió Europea i Cooperació al govern de Pedro Sánchez.

## Biografia

Nascut l'any 1972 a Madrid, es va criar en una família humil d'Usera. Albares és llicenciat en Dret per la Universitat de Deusto i també diplomat en Ciències Empresarials.
Quan es va incorporar a la carrera diplomàtica, Albares va exercir com a cònsol a Bogotà, així com assessor a la Representació Permanent d'Espanya davant l'OCDE.
Assessor clau de Pedro Sánchez del PSOE durant la primera etapa d'aquest últim com a líder del partit, Sánchez va nomenar Albares per a un càrrec al Gabinet del Primer Ministre, un cop va ser primer ministre el juny de 2018: secretari general d'Afers Internacionals, Unió Europea, G20 i Seguretat Global, amb rang de subsecretari. Albares, que aleshores va deixar un càrrec com a agregat cultural a l'ambaixada espanyola a París, va ser investit el 21 de juny.Afiliat a l'agrupació del PSOE a París, va ser escollit com un dels redactors de la presentació marc per al 40è congrés federal del partit.
Albares va ser nomenat ambaixador a França el febrer de 2020 i a Mònaco el maig de 2020.
El juliol de 2021, Albares va ser nomenat ministre d'Afers Exteriors, Unió Europea i Cooperació en una remodelació del gabinet. Va jurar el càrrec el 12 de juliol de 2021.
Després de les eleccions generals de 2023 fou l'encarregat de defensar i promoure l'oficialitat del català a la UE, i el novembre de 2023 fou renovat al càrrec de Ministre d'Exteriors.

## Referències

* ↑ «Spanish foreign minister goes, economy minister stays in cabinet reshuffle» (en anglès). Reuters, 10-07-2021.
* ↑ Iglesias, Leyre; Suanzes, Pablo R. «Los tres hombres del presidente que renegociaron Gibraltar en 41 horas». El Mundo, 04-12-2018.
* ↑ Mármol, Iolanda «José Manuel Albares, el 'sherpa' que brilla a la sombra de Pedro Sánchez». El Periódico, 27-01-2019.
* ↑ Fernández, Victoria «El hombre que susurra a Pedro Sánchez en asuntos europeos». El Español.
* ↑ «Pedro Sánchez ficha al diplomático José Manuel Albares como consejero de Asuntos Internacionales». Europa Press.
* ↑ «Tomas de posesión de altos cargos de Presidencia del Gobierno». La Moncloa.
* ↑ Juez, Beatriz. «Del Falcon a la embajada: José Manuel Albares, el nuevo embajador en París con esposa en el Elíseo», 16-01-2020.
* ↑ OpenHost,SL. «El Gobierno nombra a José Manuel Albares nuevo embajador de España en el Principado de Mónaco» (en castellà). [Consulta: 24 setembre 2021].
* ↑ Díaz, Sato. «José Manuel Albares, el regreso del carnet socialista al Ministerio de Exteriores», 10-07-2021.
* ↑ «Toma de posesión de los nuevos cargos del Gobierno de Pedro Sánchez», 12-07-2021.
* ↑ 324cat. «Hereu, Urtasun, 4 vicepresidentes i un superministre, en el nou govern de Sánchez», 19-11-2023. [Consulta: 21 novembre 2023].
# Havre

«Havre» té aquests significats:
* França:
** Le Havre, municipi francès al departament del Sena Marítim i a la regió de l'Alta Normandia.
** Districte de Le Havre, districte del departament francès del Sena Marítim.
** Le Havre Athletic Club Football Association, club de futbol francès de la ciutat de Le Havre.
* Bèlgica: Havré, antic municipi de Bèlgica a la província d'Hainaut de la Regió valona.
* Estats Units:
** Havre (Montana), població dels Estats Units a l'estat de Montana.
** Havre de Grace, població dels Estats Units a l'estat de Maryland.
** Havre North, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana.
** West Havre, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana.
# Leyli və Məcnun

Leyli və Məcnun (en àzeri, també conegut com a Leili i Medjnun a partir de la transcripció de la versió en rus (Лейли и Меджнун), és la primera òpera azerbaidjana amb música d'Uzeyir Hajibeyov i la primera òpera de l'Orient musulmà. El llibret està escrit pel mateix autor, basat en la tragèdia de Fuzûlî ''Leyli və Məcnun''. Es va estrenar el 12 de gener de 1908 a Bakú, al teatre d'H. Z. Taghiyev, magnat petrolier azerbaidjà. Huseyngulu Sarabsky va interpretar el paper de Mäcnum/Madjnoun.
L'òpera està formada per 5 actes. És la primera òpera estrenada a força de síntesi de la música lírica clàssica i de mugham azerbaidjà. En l'escriptura de l'òpera, l'autor va utilitzar les maneres següents de mugham: seygah, mansurya, tchahargah, chour, simaï-chams, sarendj.

## Referències

* ↑ Leyli & Majnun, Azerbaijan International ([northern] Autumn 2009)
* ↑ «100th anniversary of the first opera in the East: Leyli and Majnun (1908)». UNESCO.
* ↑ 100.º aniversario de la primera ópera de Oriente: "Leyli y Mäcnum".
* ↑ Introducción.
# Nikkie de Jager

Nikkie de Jager (Wageningen, 2 de març del 1994) és una maquilladora neerlandesa coneguda sobretot pels seus vídeos de maquillatge al seu canal de Youtube NikkieTutorials.

## Biografia

De Jager va néixer el 1994 a Wageningen. El juny del 2008 va començar a carregar vídeos d'instruccions de diferents tècnics de maquillatge a Youtube. El febrer del 2020 tenia més de 13 milions de seguidors i els seus vídeos han estat visualitzats més d'1,2 mil milions de vegades. També és activa a Instagram, Facebook i Twitter. Es dirigeix sobretot a un públic internacional i fa els seus vídeos en anglès.
El 2015, un dels seus vídeos va ser l'inici d'una campanya de comunicació social amb l'etiqueta #ThePowerOfMakeup, on va maquillar la meitat de la seva cara per ensenyar la "diferència". El vídeo va rebre moltes reaccions i seguiments, de vegades com a protesta contra les reaccions i prejudicis negatius de la utilització de maquillatge. El gener del 2019 es va anunciar que De Jager seria l'Assessora Global de Bellesa de Marc Jacobs Beauty.
El 10 de febrer del 2020 va anunciar que seria la presentadora en línia del Festival de la Cançó d'Eurovisió 2020, que es va cancel·lar per la pandèmia per coronavirus de 2019-2020. Va ser una de les presentadores del Festival de la Cançó d'Eurovisió 2021 a Rotterdam.

## Vida personal

De Jager té dos germans. El seu germà menor, Mikai, va morir de càncer el 25 de maig del 2018. El 6 d'agost del 2019, De Jager es va comprometre amb la seva parella Dylan durant un viatge a Itàlia. El 13 de gener de l'any 2020, arran d'un xantatge, va sortir de l'armari com a dona transgènere mitjançant un vídeo al seu canal de YouTube titulat I'm Coming Out.

## Referències

* ↑ «Nikkie de Jager verovert wereld met make-uptips». RTL Nieuws. [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ «NikkieTutorials». YouTube. [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ «Social media campaign sees women hitting back at make-up shaming» (en anglès). Mail Online. [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ «Inspiring burns victim shows the power of makeup» (en anglès). Cosmopolitan, 29-02-2016. [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ «Women Post Selfies With Half-Made-Up Faces To Fight Makeup Shaming» (en anglès). Bored Panda. [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ «NikkieTutorials On Why Makeup Shaming Is Still Happening To Girls» (en anglès), 11-02-2020. [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ «Beauty Vlogger NikkieTutorials Just Got an EPIC New Job» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ Eurovision. «NikkieTutorials online presenter of Eurovision 2020» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ «Presenters» (en anglès). Eurovision.tv. [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ «MAKEUP THERAPY! RED FOR MY LITTLE BROTHER | NikkieTutorials» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ «Nikkie Tutorials got real about feeling uninspired and it’ll make you say ‘SAME THO’» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2020].
* ↑ Rodríguez, Por Christian. «La ‘youtuber’ Nikkie Tutorials confiesa que es una chica transexual» (en castellà), 14-01-2020. [Consulta: 25 maig 2021].
# Militari

El barri de Militari és un dels barris del Sector 6 de Bucarest (Romania). El barri fou construït a inicis dels anys 60 pels soviètics que varen demolir completament el llogarret del mateix nom. L'estructura urbanística del barri és molt compacte, ja que es va utilitzar per a la seva edificació un esquema basat en una geometria paral·lela entre els tres bulevards principals que comuniquem el barri amb la resta de la capital. Militari està entre els barris Drumul Taberei i Crângaşi, a la part oest de la ciutat. El barri està molt ben connectat amb la resta de la ciutat pel metro, autobusos i tramvies. Arran de l'any 1989 el barri s'ha desenvolupat ràpidament, transformant-se en una de les zones més pròsperes de Bucarest, en part afavorit per l'obertura de dos grans hipermercats (Cora i Carrefour), una gran centre comercial ("Piata România"), un nou teatre ("Masca") i un complex de cinemes ("Múltiplex de Bucarest"). A Militar viuen aproximadament uns 350.000 habitants.
Viccionari
# Guachené

Guachené és una vila i municipi del Departament del Cauca, a Colòmbia. La vila fou fundada oficialment el 16 de desembre de 2006.

## Ciutats agermanades

* Prairie View (Texas), Estats Units

## Persones il·lustres

* Yerry Mina, futbolista.

## Referències

* ↑ «Nuestro Municipio». City of Guachené. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 gener 2018].
* ↑ «Historia». City of Guachené. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 12 gener 2018].
* ↑ «Interactive City Directory». Sister Cities International. Arxivat de l'original el 2016-03-01. [Consulta: 12 gener 2018].

## Enllaços externs

* Guachené - Lloc web oficial
# John Hogan (escultor)

John Hogan (Tallow, 14 d'octubre de 1800 - Dublín, 1858) fou un escultor neoclàsic irlandès. El seu treball més conegut és el Crist mort en marbre, la primera versió està datada de 1829.

## Biografia

John Hogan va néixer el dia 14 d'octubre 1800 a Tallow en el Comtat de Waterford. Va passar la seva infància a la ciutat de Cork. Als dotze anys va aconseguir un treball al despatx d'un advocat. No li agradava aquest treball per la qual cosa va passar a ser aprenent de l'arquitecte Thomas Deane, on va desenvolupar el seu talent per al dibuix i l'escultura. Va ser enviat a Roma, on va perfeccionar els seus dots artístics i va romandre prop de vint-i-cinc anys (1824-1848), després dels quals va tornar a Dublín. Va ser influït, entre d'altres, per l'escultor danès Bertel Thorvaldsen, que el tenia en gran estima.

## Obra

El treball més conegut d'Hogan va ser les seves tres versions de l'escultura en marbre de Carrara, anomenada The Redeemer in Death ("Mort del Redentor") o The Dead Christ ("Crist mort"). La primera versió, de 1829, està ubicada a St. Therese's Church (Església de Santa Teresa) a Dublín; la segona, de 1833, es pot veure a l'església de St. Finbarr's al sud de Cork i pel que fa a la tercera de 1854, es troba a la basílica de Sant Joan Baptista de Saint John's (Terranova i Labrador).
Va realitzar un gran retaule i diverses peces de mobiliari per a la Catedral de Santa Maria i Santa Anna, de Cork. A la Catedral de l'Assumpció de Maria a Carlow, es troba un monument acabat el 1839, dedicat al bisbe James Doyle, home important i defensor de l'Emancipació catòlica. A l'ajuntament de Dublín es troba una estàtua realitzada per Hogan en marbre de Daniel O'Connell.

## Referències

* ↑ «John Hogan» (en anglès). Irishgraves. [Consulta: 2 febrer 2013].
* 1 2 «John Hogan (1800-1858)» (en anglès). Visual arts cork. [Consulta: 3 febrer 2013].
# José Manuel Almerich Iborra

José Manuel Almerich Iborra (Torrent, 1963) és un geògraf i escriptor valencià.
Llicenciat en Geografia i Història per la Universitat de València, Almerich s'ha destacat com a divulgador del patrimoni cultural i natural valencià amb la publicació de més d'una vintena de llibres, així com a guionista de documentals i presentador d'un programa de Televisió Valenciana "Planeta Bicicleta". José Manuel Almerich també s'ha destacat al món de l'excursionisme com a membre del Centre Excursionista de València, professor de l'Escola Valenciana d'Aire Lliure i director de l'Institut Valencià d'Excursionisme i Natura (IVEN).

## Obra

* 1997 - Muntanyes de la Comunitat Valenciana. Camins, paratges i paisatges oberts al Mediterrani (Ed. Fundació Caixa Carlet). Declarat pel Ministeri d'Economia "Llibre d'Interés Turístic Nacional".
* 2000 - Rutas en bicicleta de montaña por el patrimonio cultural y natural de la Comunidad Valenciana (col·lecció de 7 números editada pel Centre Excursionista de València).
* 2001 - Espais naturals. Terres interiors valencianes amb Paco Tortosa i Jorge Cruz (Ed. Bromera). Premi al Millor Llibre en Valencià de la Generalitat Valenciana.
* 2002 - La Terra, l'Aigua, l'Home. l'Horta de València amb Francesc Jarque (Ed. Generalitat Valenciana).
* 2003 - Espais naturals del litoral valencià amb Paco Tortosa i Jorge Cruz (Ed. Bromera).
* 2003 - Els Pous de Torrent amb Salvador Vicent (Ed. Ajuntament de Torrent).
* 2005 - Els rius. Camins d'aigua i de vida (Ed. Bromera).
* 2005 - Torrent. Festa i Patrimoni amb Francesc Jarque (Ed. Ajuntament de Torrent). Declarat pel Ministeri d'Economia "Llibre d'Interés Turístic Nacional".
* 2006 - Excursiones en família amb Carles Ferrís Gil (col·lecció de 4 números editada pel Centre Excursionista de València)
* 2007 - Pobles abandonats. Els paisatges de l'oblit (Ed. Consell Valencià de Cultura).
* 2008 - El Macizo del Caroig. Gentes y Naturaleza amb Francesc Jarque (Ed. Associació per a la Promoció Socioeconòmica del Massis del Caroig).
* 2008 - Guia BTT. Centro El Comtat (Ed. Generalitat Valenciana).
* 2009 - Lugares para el encuentro. Calles y plazas de la Comunidad Valenciana (Ed. Generalitat Valenciana).
* 2010 - La huella morisca en tierras valencianas amb María Angeles Arazo (Ed. Generalitat Valenciana).
* 2011 - El Paisaje Creado amb María Angeles Arazo Ed. Generalitat Valenciana).
* 2011 - Guia BTT. Centro El Valle" (Ed. Generalitat Valenciana, Conselleria de Turisme).
* 2011 - Paisatges Fortificats. Torres, Muralles i Castells a les Terres Valencianes (Ed. Bromera).

## Referències

* Blog personal, a vilaweb.cat.
* Els llibres de José Manuel Almerich, al seu blog.
# Hričovské Podhradie

Hričovské Podhradie és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1265.
# Leylie (cràter)

Leilie és un cràter de l'asteroide del tipus Amor (433) Eros, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -3 ° de latitud nord i 23.5 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 1.9 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 2003 i fa referència a Leilie, amant de Majnoon al poema persa Leilie i Majnoon, de Jami (Khorasan, segle XV).

## Referències

* ↑ "Leylie (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Sov. Entsikl. Large Soviet Encyclopedia, 3$^a$ ed., 30 volums (en rús), 1969-1978.
# Notropis bairdi

Notropis bairdi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: des del sud-oest d'Arkansas fins a l'oest d'Oklahoma i el nord-oest de Texas (Estats Units).

## Referències

* 1 2 «Notropis bairdi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Simons, Andrew M. & Mayden, Richard L. (1997): Phylogenetic Relationships of the Creek Chubs and the Spine-Fins: an Enigmatic Group of North American Cyprinid Fishes (Actinopterygii: Cyprinidae). Cladistics 13(3): 187-205.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.