OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tetraka críptic

El tetraka críptic (Cryptosylvicola randrianasoloi) és una espècie d'ocell de la família dels bernièrids (Bernièrids) i única espècie del gènere Cryptosylvicola (Goodman, Langrand et Whitney, 1996).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de madagascar.

## Referències

* ↑ «Tetraka críptic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Toni Turek

Anton "Toni" Turek (18 de gener de 1919 - 11 de maig de 1984) fou un futbolista alemany de la dècada de 1950.
Fou 20 cops internacional amb la selecció alemanya amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1954 i a la Copa del Món de futbol de 1958.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de TuS Duisburg 48/99, TSG Ulm 1846, Eintracht Frankfurt, Fortuna Düsseldorf i Borussia Mönchengladbach.

## Referències

* ↑ Arnhold, Matthias. «Anton 'Toni' Turek - International Appearances». RSSSF, 28-07-2016. [Consulta: 2 agost 2016].
* ↑ «Viel Glück habe ich nicht gehabt» (en alemany). web.ard.de. Arxivat de l'original el 24 desembre 2009. [Consulta: 30 juny 2009].
* ↑ «Video clip on YouTube».
* ↑ «German Soccer Personalities». abseits-soccer.com. Arxivat de l'original el 2008-12-22. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ Toni Turek a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Toni Turek Fitxa a Fussballdaten
* ↑ Toni Turek a worldfootball.net

## Bibliografia

Werner Raupp: Toni Turek – „Fußballgott“. Eine Biographie. Arete Verlag, Hildesheim 2019 (1., durchgesehene Aufl.) (ISBN 978-3-96423-008-9).

## Enllaços externs

* https://www.toni-turek.info/ (Arxiu de Werner Raupp, Hohenstein/Schwäb. Alb).
# Antonio Lara Zárate

Antonio Lara Zárate (Santa Cruz de Tenerife, 1881 - Ciutat de Mèxic, 24 de febrer de 1956) fou un advocat i polític espanyol.

## Biografia

Nomenat governador civil de Tenerife de forma provisional en proclamar-se la II República, a les eleccions de 1931 va resultar elegit diputat a Corts per la circumscripció de Santa Cruz de Tenerife a les quals es va presentar en el si del Partit Republicà Radical.
Va ser Ministre d'Hisenda als successius governs que, entre el 12 de setembre de 1933 i el 3 de març de 1934, va presidir Alejandro Lerroux.
Després de l'escissió protagonitzada Diego Martínez Barrio en el si del Partit Republicà Radical i que va suposar la fundació d'Unió Republicana, Antonio Lara va passar a formar part d'aquest nou partit polític i en el seu si participaria en les eleccions de 1936 en les quals fou elegit diputat per la circumscripció de Sevilla. En aquesta nova etapa va ser ministre de Justícia als governs que, entre el 19 de febrer i el 13 de maig de 1936 van presidir tant Martínez Barrio com Augusto Barcia Trelles. Finalment ocuparia, per un sol dia, la cartera d'Obres Públiques el 19 de juliol de 1936 en el conegut com a “govern de conciliació” que presidiria Martínez Barrio.
En acabar la Guerra Civil s'exiliaria a Mèxic, on va morir el 1956.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Biografies de polítics republicans
# Royal Philharmonic Orchestra

La Royal Philharmonic Orchestra (RPO) és una orquestra simfònica anglesa amb seu a Londres.
La RPO va ser fundada per Thomas Beecham i va oferir el seu primer concert a Croydon el 15 de setembre de 1946. Beecham va ser el director d'orquestra principal fins a la seva mort el 1961. El va seguir el llavors director assistent Rudolf Kempe, a qui se li va donar el títol de director vitalici el 1970. Posteriors directors musicals i principals han estat Antal Doráti (1975-78), Walter Weller (1980-85), André Previn (1985-92), Vladímir Aixkenazi (1987-94). Iuri Temirkànov va ser nomenat director principal el 1992, i Daniele Gatti director musical el 1996.
L'orquestra va fer una gira pels Estats Units el 1950, i es convertia així en la primera orquestra a visitar l'esmentat país després de l'Orquestra Simfònica de Londres el 1912.
A més de tocar obres del repertori clàssic, la RPO ha gravat diverses músiques per a pel·lícules, entre elles la de The Red Shoes de Michael Powell i Emeric Pressburger, Lawrence d'Arabia, Philadelphia, La missió o la saga d'El senyor dels anells. Va gravar la sèrie d'enregistraments Hooked on Classics, i també ha gravat diversos arranjaments orquestrals de música pop al costat de Pink Floyd, Queen i ABBA. Recentment, l'orquestra s'ha associat estretament amb la ràdio Classic FM. La versió oficial del tema musical de la Lliga de Campions de la UEFA va ser gravat per la RPO i el Cor de l'Academy of Saint Martin in the Fields.
El mes de novembre de 2007, la RPO va celebrar el seu 75è aniversari en un concert al Royal Festival Hall, amb la interpretació d'obres de Wagner i Berg, sota la direcció de Vladímir Iurovski.

## Directors

* Charles Dutoit (previst a partir de la temporada 2009-2010)
* Daniele Gatti (1996-2009)
* Vladímir Aixkenazi (1987-1994)
* André Previn (1985-1992)
* Walter Weller (1980-1985)
* Antal Doráti (1975-1978)
* Rudolf Kempe (1962-1975)
* Thomas Beecham (1946-1961)

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina oficial de l'orquestra
# Banda ampla sobre línia elèctrica

Banda ampla sobre línies elèctriques (BPL) és una tècnica de comunicació per línia elèctrica, que permet la transmissió de dades digitals d'alta velocitat sobre el cablejat públic de distribució d'energia elèctrica.
La tècnica BPL utilitza les freqüències més altes, un rang de freqüències més ampli i diferents tecnologies d'altres formes de comunicació per línia elèctrica, per proporcionar comunicacions d'alta velocitat a través de distàncies més llargues. La BPL utilitza freqüències que són part de l'espectre radioelèctric atribuït als serveis de comunicacions sobre-el-aire, per la qual cosa la prevenció d'interferències, de i des d'aquests serveis és un factor molt important en el disseny dels sistemes BPL.

## Història

la tecnologia BPL es basa en la tecnologia PLC desenvolupada des de 1914 per l'empresa de telecomunicacions nord-americana AT&T. Les empreses elèctriques han estat agrupant freqüència de ràdio a la mateixa línia que el corrent elèctric per controlar el rendiment propi xarxes elèctriques durant anys. Més recentment, hi ha hagut intents d'implementar l'accés BPL o la prestació de serveis d'Internet als clients a través de la xarxa. El 2004 es preveia que BPL pogués motivar els operadors de DSL i de cable a atendre les comunitats rurals amb més rapidesa.
L'elevat nivell d'atenuació (o pèrdua de senyal de dades) dels cables d'alimentació BPL tenia dos efectes crítics: limitava l'ample de banda i va atraure les crítiques i oposició dels grups de la comunitat de ràdio.

## Estàndards

Els dos estàndards BPL són:
* IEEE 1901
* L'estàndard G.hn (Gigabit Home Networking)

## Vegeu també

* Power Line Communications
* Devolo
* WinPcap
* Cable radiant

## Referències

* ↑ «Telephony over Power Lines (Early History) - Engineering and Technology History Wiki».
* ↑ Denis Du Bois «Banda ampla sobre línies elèctriques (BPL) en poques paraules». , 09-12-2004 [Consulta: 6 novembre 2013]. Arxivat 2014-11-19 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-11-19. [Consulta: 29 juny 2019].
* ↑ «IEEE-SA - Final IEEE 1901 Broadband Over Power Line Standard Now Published». Standards.ieee.org, 01-02-2011. Arxivat de l'original el 2017-06-22. [Consulta: 8 juliol 2013].
* ↑ «Homegrid - About». Homegridforum.org. Arxivat de l'original el 2013-10-03. [Consulta: 8 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Universal Powerline Association
# Salatrim

Salatrim és l'acrònim per a designar les molècules d'aciltriglicèrids de cadena llarga i curta (Short and long-chain acyl triglyceride molecules). Es presenta a temperatura ambient des de com un líquid lleugerament de color ambre a un sòlid de color de cera.

## Ús

Substitueix els olis i greixos convencionals pel fet de tenir un contingut energètic menor que aquests. Està aprovat per la Unió Europea mitjançant la Decisió 2003/867/CE de la Comissió, d'1 de desembre de 2003 com ingredient en diversos productes alimentaris. i ja estava autoritzat feia anys als Estats Units produït per l'empresa Nabisco.

## Preparació

El salatrim es prepara industrialment per interesterificació de triacetina, tripropionina, o tributirina o de les seves mescles amb olis hidrogenats ja sigui de colza, soia cotó o gira-sol. En el procés es treuen els triglicèrids d'àcids grassos amb tres cadenes curtes.

## Composició

Les molècules salatrim típicament contenen 30-67 mol-% d'àcids grassos de cadena curta (SCFA) i 33-70 mol-% d'àcids grassos de cadena llarga (LCFA); l'àcid esteàric predominant és el LCFA.

## Efectes en la salut

Segons estudis clínics encarregats per l'empresa Nabisco en humans entre els 19 i els 63 anys (30-45 o 60 grams de salatrim per dia) durant quatre setmanes, els problemes intestinals es presentaven més severament (nàusea, rampes d'estómac) amb les dosis més altes.

## Referències

* ↑ «EU approves salatrim for use as food ingredient» (en anglès). foodnavigator.com.
* ↑ «PDF». gomc.
* ↑ «Salatrim». [Consulta: 18 desembre 2017].
* ↑ «Food Safety - Center for Science in the Public Interest» (en anglès). [Consulta: 18 desembre 2017].
# Xenobatrachus fuscigula

Xenobatrachus fuscigula és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Allison, A. 2004. Xenobatrachus fuscigula. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Schefflera

Schefflera és un gènere de plantes dins la família Araliaceae. Són arbres, arbusts o lianes i són plantes natives de Nova Zelanda, Java, l'Índia, Àsia oriental i Fiji.

## Cultiu

Diverses de les espècies, com Schefflera actinophylla ("arbre paraigües") i Schefflera arboricola són plantes ornamentals, d'interior, o de jardí en climes càlids. Necessita molta llum però no els sol directe; la temperatura no ha de ser inferior als 15º-18°. Es multiplica per esqueix o per murgonat.
N'hi ha nombrosos cultivars el més popular és el de fulles porpra.

## Història

El gènere rep el nom en honor del botànic Jacob Christian Scheffler.

## Sinònims

| Sciodaphyllum P.Browne, Civ. Nat. Hist. Jamaica: 190 (1756). Heptapleurum Gaertn., Fruct. Sem. Pl. 2: 472 (1791). Actinophyllum Ruiz i Pav., Fl. Peruv. Prodr.: 51 (1794). Unjala Blume, Catalogus: 56 (1823). Sciadophyllum Rchb., Consp.: 145 (1828), orth. var. Paratropia (Blume) DC., Prodr. 4: 265 (1830). Brassaia Endl., Nov. Stirp. Dec. 1: 89 (1839). Gynapteina Spach, Hist. Nat. Vég. 8: 113 (1839). Heptoneurum Hassk., Flora 25(2 Beibl. 1): 30 (1842). Didymopanax Decne. i Planch., Rev. Hort., IV, 3: 109 (1854). Plerandra A.Gray, U.S. Expl. Exped., Phan. 1: 729 (1854). Actinomorphe (Miq.) Miq., Fl. Ned. Ind. 1(1): 749 (1856). Agalma Miq., Bonplandia (Hannover) 4: 138 (1856). | Tupidanthus Hook.f. i Thomson, Bot. Mag. 82: t. 4908 (1856). Parapanax Miq., Fl. Ned. Ind., Eerste Bijv.: 338 (1861). Bakeria Seem., J. Bot. 2: 248 (1864). Nesopanax Seem., J. Bot. 2: 249 (1864). Astropanax Seem., J. Bot. 3: 176 (1865). Crepinella Marchal, Trans. Linn. Soc. London, Bot. 2: 275 (1887). Dizygotheca N.E.Br., Bull. Misc. Inform. Kew 1892: 197 (1892). Cotylanthes Calest., Webbia 1: 100 (1905). Octotheca R.Vig., Ann. Sci. Nat., Bot., IX, 4: 135 (1906). Geopanax Hemsl., Hooker's Icon. Pl. 29: t. 2821 (1909). Enochoria Baker f., J. Linn. Soc., Bot. 45: 324 (1921). Scheffleropsis Ridl., Fl. Malay Penins. 1: 888 (1922). Cephaloschefflera (Harms) Merr., Enum. Philipp. Fl. Pl. 3: 231 (1923). Neocussonia Hutch., Gen. Fl. Pl. 2: 79 (1967). |

## Referències

* ↑ Helmut Genaust (1983): Etymologisches Wörterbuch der botanischen Pflanzennamen, 2. Auflage. Birkhäuser Verlag - ISBN 3-7643-1399-4
* ↑ «Schefflera». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 18 desembre 2009].
* Frodin, D. G. and R. Govaerts. 2004. World Checklist and Bibliography of Araliaceae. Kew Publishing.
* Plunkett, G. M., P. P. Lowry, D. G. Frodin and J. Wen. 2005. Phylogeny and geography of Schefflera: pervasive polyphyly in the largest genus of Araliaceae. Annals of the Missouri Botanical Garden 92: 202-224.
# Tetraka becllarg

El tetraka becllarg (Bernieria madagascariensis) és una espècie d'ocell de la família dels bernièrids (Bernieridae) i única espècie del gènere Bernieria (Pucheran, 1855).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les terres baixes de Madagascar.

## Taxonomia

Ubicat en principi al gènere Phyllastrephus, entre els picnonòtids i més tard amb els sílvids, actualment és considerat part d'una radiació endèmica de Madagascar (Bernieridae). Dins el gènere Bernieria, considerat monotípic en l'actualitat, s'incloïen altres espècies actualment ubicades a Xanthomixis. S'han descrit dues subespècies:
* B. m. inceleber Bangs et Peters JL, 1926. Nord i oest de Madagascar.
* B. m. madagascariensis (Gmelin JF, 1789). Est de Madagascar.

## Referències

* 1 2 Alice Cibois, Beth Slikas, Thomas S. Schulenberg i Eric Pasquet (2001): An endemic radiation of Malagasy songbirds is revealed by mitochondrial DNA sequence data.Evolution 55(6): 1198–1206. DOI:10.1554/0014-3820(2001)055[1198:AEROMS]2.0.CO;2
* ↑ Bernieria madagascariensis a Integrated Taxonomic Information System Rev. 07/11/2013 (anglès)
# Toronto (Kansas)

Toronto és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 312 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Toronto tenia 312 habitants, 171 habitatges, i 80 famílies. La densitat de població era de 325,6 habitants/km².
Dels 171 habitatges en un 16,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,9% hi vivien parelles casades, en un 5,8% dones solteres, i en un 53,2% no eren unitats familiars. En el 48,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 28,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,6.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,3% tenia menys de 18 anys, un 3,2% entre 18 i 24, un 15,7% entre 25 i 44, un 29,5% de 45 a 60 i un 34,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 55 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.643 $ i la renda mediana per família de 26.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.500 $ mentre que les dones 13.929 $. La renda per capita de la població era de 14.960 $. Entorn del 12,5% de les famílies i el 15,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Toronto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Toronto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Arístides Agramonte Simoni

Arístides Agramonte Simoni (Camagüey, 3 de juny de 1868 - Nova Orleans, 19 d'agost del 1931) va ser un bacteriòleg, patòleg i metge estatunidenc d'origen cubà. Va ser criat a la ciutat de Nova York, rebent el seu títol de metge a la Universitat de Colúmbia. Va ser membre de la Yellow Fever Commission (Comissió per al febre groga) de l'exèrcit dels Estats Units, en la qual va descobrir el 1901 l'actuació dels mosquits en la transmissió de la febre groga. Com a professor a la Universitat de l'Havana des de 1900 fins a 1930, es va convertir en un líder influent de la medicina a Cuba.

## Referències

* «ARISTIDES AGRAMONTE, M. D.». American journal of public health and the nation's health, 21, 10, 1931, p. 1136-7.
* Reed, W; Agramonte, A «Landmark article. Feb 16, 1901: The etiology of yellow fever. An additional note. By Walter Reed, Jas. Carroll and Aristides Agramonte.». Journal of the American Medical Association, 250, 5, 1983, p. 649-58. DOI: 10.1001/jama.250.5.649.
* Anònim «Biography of Aristides Agramonte.». Military medicine, 166, 9 Suppl, 2001, p. 23.
* Pierce, John R «"In the interest of humanity and the cause of science": the yellow fever volunteers.». Military medicine, 168, 11, 2003, p. 857-63.
# Safareig municipal (Roses)

Safareig municipal és una obra del municipi de Roses (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Safareig públic situat a la cruïlla dels carrers Puig Rom i d'en Mairó, al costat dret de la riera Ginjolers o de la rambla que la cobreix.
Edifici aïllat de planta rectangular, d'uns 90 m². L'estructura hidrològica consta d'una gran pica central rectangular, sense coberta, i de tres petites alineades contra la paret sud-oest, que servien per esbandir-hi la roba. L'espai circulatori al voltant de la pica està cobert amb teulada a una vessant, a la catalana, col·locant sobre l'embigat de fusta un enllatat de través, damunt el qual es forma una solera per a posar-hi teules damunt. Els punts de suport de l'embigat se situen a les parets perimetrals, pilars adossats de secció quadrangular disposats equidistantment, i sis pilars exempts situats al voltant del safareig pels dos extrems. L'entramat de llates es fixa per mitjà de tascons clavats a les bigues. Les dues portes originals del safareig estan tapiades: una s'obre del cantó de la riera i l'altre al carrer d'en Mairó. Al voltant de la pica central es conserva la superfície en pendent, utilitzada per a rentar, així com el canaló que recollia l'aigua durant el procés. Al voltant hi ha una franja de paviment fet amb rajoles. Encara es conserva in situ l'únic tap de la pica principal. Les tres piques laterals estan parcialment desmuntades.

## Història

Aquest safareig va estar en ús fins a finals dels anys 60, encara que per aquestes dates ja era poc utilitzat pels rosencs. Aquest romania tancat per les nits i era obert a primera hora del matí per una veïna que s'encarregava de guardar les claus. Antigament el safareig es nodria de l'aigua procedent de Can Ponach. Sembla que existia un altre safareig al poble, vora mar.
Les fonts orals documenten que abans de l'existència del safareig, la roba es rentava a la riera i s'estenia als marges sobre els matolls.
Davant de la transformació urbanística que pateix el centre del poble amb el cobriment de la riera Ginjolers i altres intervencions, el safareig esdevé un recordatori de l'antic paisatge urbà i, sobretot un element de gran valor etnològic. Actualment resta tancat al públic i està patint un procés de degradació.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Safareig municipal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Salat

«Salat» té aquests significats:
* Salat (planta) diverses plantes conegudes que formen sovint els anomenats matollars de salat.
* Gust salat, un dels cinc gustos típic de la sal comuna
* Article salat, l'article característic del dialecte salat. Vegeu infra
* Català salat, dialecte català caracteritzat per l'ús dels articles es, sa, es, ses
* Pregària salat, pregària islàmica
* Albert Salat i Martínez (1991), jugador català de bàsquet
Viccionari
# Xenobatrachus

Xenobatrachus és un gènere de granotes endèmic de Nova Guinea.

## Taxonomia

* Xenobatrachus anorbis
* Xenobatrachus arfakianus
* Xenobatrachus bidens
* Xenobatrachus fuscigula
* Xenobatrachus giganteus
* Xenobatrachus huon
* Xenobatrachus lanthanites
* Xenobatrachus macrops
* Xenobatrachus mehelyi
* Xenobatrachus multisica
* Xenobatrachus obesus
* Xenobatrachus ocellatus
* Xenobatrachus ophiodon
* Xenobatrachus rostratus
* Xenobatrachus scheepstrai
* Xenobatrachus schiefenhoeveli
* Xenobatrachus subcroceus
* Xenobatrachus tumulus
* Xenobatrachus zweifeli

## Referències

* IUCN (anglès)
# Schefflera arboricola

Schefflera arboricola (sinònim Heptapleurum arboricola) és una planta dins la família Araliaceae, originària de Taiwan. Es fa servir com a planta d'interior i, a la costa, com a planta d'exterior.
És un arbust de fulla persistent que fa de 3-6 m d'alt que pot enfilar-se o no pels troncs dels arbres. Les fulles són compostes palmades amb 7-9 folíols els quals fan 9-20 cm de llarg i de 4-10 cm d'ample en estat silvestre. Les flors es fan en una panícula de 20 cm de petites umbel·les cadascuna amb 5-10 flors.
És fàcil de cultivar, se n'han seleccionat nombroses cultivars sovint variegades, la més coneguda de les quals és 'Gold Capella'.
També se'n fan bonsais.

## Cultiu

Prefereix alta lluminositat, però s'adapta a altres nivells de llum. No vol una humectació excessiva.

## Arrels aèries

Sota condicions adequades aquesta planta produeix l'arrel aèria que, quan arriben al sòl passen a ser arrels completament funcionals. Això li dona una aparença atractiva i interessant.

## Referències

* ↑ «Fitxa de cultiu Gold Capella a la RHS» (en anglès). Royal Horticultural Society. [Consulta: 29 maig 2024].
* Flora of Taiwan: Schefflera arboricola

## Enllaços externs

* Fukubonsai, information about Schefflera arboricola as indoor bonsai.
# The Post War Dream

The Post War Dream és un tema del grup britànic de rock progressiu Pink Floyd. És el primer títol de l'àlbum The final cut, aparegut el 1983.
El tema dura al voltant de 3 minuts. Es compon de molts efectes especials, com crits i sons de vaixells. La música comença de manera calmada amb els sintetitzadors, les veus de Roger Waters, i una orquestra. Cap als 2 minuts 15 segons, la cançó esdevé més intensa amb l'arribada de la guitarra elèctrica i de la bateria. La peça acaba amb nous efectes sonors que seran els mateixos que els que apareixen al principi de la següent peça Your Possible Pasts.

## Crèdits

* Roger Waters - veus, baix
* David Gilmour - guitarres
* Nick Mason - bateria
* Andy Bown - orgue
* Michael Kamen - harmònium, director d'orchestre
* National Philharmonic Orchestra
# Toronto (desambiguació)

«Toronto» té aquests significats:
* Toponímia:
** Toronto, ciutat i capital de la província d'Ontario (Canadà)
** Toronto (Dakota del Sud), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud
** Toronto (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa
** Toronto (Kansas), població dels Estats Units a l'estat de Kansas
** Toronto (Ohio), ciutat dels Estats Units a l'estat d'Ohio
** Aeroport Internacional Toronto Pearson, aeroport de l'àrea metropolitana de Toronto, Canadà
** Toronto Magnetic and Meteorological Observatory, observatori a la Universitat de Toronto (Canadà)
* Organitzacions:
** Toronto Blue Jays, club de beisbol de la ciutat de Toronto (Canadà)
** Toronto FC, club de futbol de la ciutat de Toronto (Ontario, Canadà)
** Toronto Huskies, equip de bàsquet amb seu a Toronto, Ontario
** Toronto Maple Leafs, equip d'hoquei sobre gel de Toronto (Ontario, Canadà)
** Toronto Raptors, equip de bàsquet amb seu a Toronto(Ontario, Canadà)
** Universitat de Toronto, universitat a Toronto (Ontario, Canadà)
* Esdeveniments:
** Sis dies de Toronto, cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria a Toronto (Canadà)
** Festival Internacional de Cinema de Toronto, festival de cinema que se celebra anualment a Toronto (Canadà)
# Ariaspes (Drangiana)

Els ariaspes (en llatí ariaspae, en grec antic Ἀριάσπι) van ser una tribu de Drangiana, que vivia a la part sud, tocant a Gedròsia.
El nom dels seus habitants està escrit de diverses formes, segons els autors. Agriaspae, segons Quint Curci Ruf, Zariaspae, segons Plini el Vell, i Arimaspae segons Diodor de Sicília. Flavi Arrià diu que el nom original de la tribu era Ariaspae, però que després d'haver ajudat Cir II el Gran en la guerra contra els escites, van rebre el nom d'evergetes, (εὐεργεται, benefactors). Sembla que Diodor de Sicília va confondre els ariaspes amb la tribu que vivia al nord d'Escítia, els arimaspes. Claudi Ptolemeu parla d'una ciutat, Ariaspa, (Ἀριάσπη), que era la segona ciutat de Drangiana.

## Referències

* ↑ Quint Curci Ruf. Història d'Alexandre el Gran, VII, 3
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, VI, 23, 25
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XVII, 81
* ↑ Flavi Arrià. Anàbasi d'Alexandre el Gran, III, 27
* ↑ Claudi Ptolemeu. Geografia, VI, 19, 5
* ↑ Smith, William (ed.). «Ariaspae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 11 febrer 2022].