OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pablo

Pablo (salish: x̣ʷiʔilqsa, ktunaxa: kuǂiǂq̓an¢ǂaʔin, sanǂanana) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 1.814 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pablo tenia 1.814 habitants, 622 habitatges, i 475 famílies. La densitat de població era de 143,8 habitants per km².
Dels 622 habitatges en un 47,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 22,7% dones solteres, i en un 23,5% no eren unitats familiars. En el 20,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,5% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 6,7% 65 anys o més. La composició racial era 43,44% blancs, 0,17% afroamericans, 51,16% amerindis, 0,11% asiàtics, 0,06% illencs del Pacífic, 0,72% d'altres races, i 4,36% de dos o més races. hispànics de qualsevol raça són el 3,31% de la població.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.771 $ i la renda mediana per família de 28.615 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.982 $ mentre que les dones 19.907 $. La renda per capita de la població era de 14.672 $. Aproximadament el 22,7% de les famílies i el 28,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Tachini, Pete. Seliš nyoʻnuntn, Medicine for the Salish language : English to Salish translation dictionary. 2a edició. Pablo, MT: Salish Kootenai College Press, 2010, p. 429. ISBN 9781934594063.
* ↑ «FirstVoices: Nature / Environment - place names: words. Ktunaxa.». [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pablo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pablo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ricard Estarriol Saseras

Ricard Estarriol Saseras (Girona, 27 de febrer de 1937 - Viena, Àustria, 15 de maig de 2021) va ser un periodista català especialista en la Unió Soviètica i Europa de l'Est. En va informar in situ a través de més de 500 viatges per la regió, generalment entre Viena, Moscou i Varsòvia i organitzant una xarxa d'informadors. Durant molts anys va ser l'únic periodista català que informava regularment sobre la Unió Soviètica i l'Europa del Pacte de Varsòvia.

## Trajectòria

Va ser un dels primers periodistes occidentals acreditats a l'antic bloc de l'Est i va informar directament per a La Vanguardia i altres mitjans de comunicació de tots els esdeveniments des de la primavera de Praga del 1968 fins al col·lapse del bloc de l'Est. Mitjançant la seva amistat personal amb el portaveu del Vaticà, Joaquín Navarro-Valls, va ser també un vincle fiable per als periodistes austríacs sobre temes relacionats amb el Vaticà durant el pontificat de Joan Pau II. Durant la guerra a Iugoslàvia, Estarriol també va informar directament de la zona de guerra.
Com a periodista i observador, Estarriol va publicar anàlisis crítiques dels desenvolupaments europeus abans i després del canvi fins poc abans de la seva mort. Va publicar el llibre De la guerra freda a la nova Europa. Memòries d'un testimoni. La Universitat Harvard li va publicar la monografia Aproximació soviètica a la crisi polonesa.

## Biografia

Procedia de la família del polític i inventor Narcís Monturiol Estarriol (1819–1885). Va estudiar dret i periodisme a l'Escola Oficial de Madrid, i va treballar de periodista a Los Sitios (Diari de Girona), el Diario Regional de Valladolid i com a corresponsal a Madrid de l'agència de notícies Europa Press, abans de passar a La Vanguardia el 1964, on treballaria fins al 2002.
Es va unir a l'Opus Dei quan era estudiant, i va arribar a Viena el 1958 on es va establir definitivament el 1964, esdevenint un dels primers membres en establir la prelatura a Àustria. A més de la seva activitat professional, va participar en la creació de nombroses institucions educatives relacionades amb l'Opus Dei, com el Birkbrunn Centre i el Delphin Club.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mor Ricard Estarriol, corresponsal llegendari a l’Europa soviètica». [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ DdG. «Mor el veterà periodista gironí Ricard Estarriol als 84 anys», 16-05-2021. [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ «Wien: Osteuropa-Publizist Ricardo Estarriol tot» (en alemany). [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ «Ricardo Estarriol 70» (en alemany). [Consulta: 16 maig 2021].
* ↑ «Richard Estarriol» (en anglès americà), 18-04-2013. [Consulta: 16 maig 2021].

## Enllaços externs

* El Mur es va enderrocar a Varsòvia Article d'Estarriol del 2012 al diari Ara.
# Rafał Wolski

Rafał Wolski (Kozienice, el 10 de novembre de 1992) és un jugador de futbol polonès que juga com a migcampista per Wisla Krakow cedit per l'ACF Fiorentina.
# Rafał Boguski

Rafał Boguski (nascut el 9 de juny de 1984 en Ostrołęka) és un futbolista polonès que juga pel Wisła Kraków.

## Enllaços externs

* Estadístiques de la Lliga polonesa a 90minut.pl (polonès)
# Rafał Brzozowski

Rafał Brzozowski (Varsòvia, 8 de juny del 1981) és un cantant i presentador polonès.

## Biografia

Brzozowski va néixer a Varsòvia, però va créixer a Nowy Dwór Mazowiecki. A deu anys, va començar a tocar la guitarra i el teclat. Va estudiar Educació Física a la Universitat de Józef Piłsudski a Varsòvia i va treballar com a professor d'educació física. També va ser lluitador, però havia de deixar-ho després d'una lesió d'esquena.
El 2002, va començar la seva carrera musical amb la participació en la caça de talent polonesa Szansa na sukces. El 2011 va aparèixer en The Voice of Poland, on va ser eliminat abans la final. L'any següent va llençar els seus primers senzills i àlbum. El 2017 va participar en la preselecció polonesa pel Festival de la Cançó d'Eurovisió 2017. Va acabar en tercer lloc amb Sky over Europe. El 2021 va ser seleccionat internament per representar Polònia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2021 amb la cançó The Ride.
Brzozowski també treballa com a presentador als programes Koło Fortuny (2017–2019), Jaka to melodia? (des del 2019) i The Voice Senior (des del 2020). El 2020 va ser uns dels presentadors del Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2020, que es va celebrar a la seva ciutat natal Varsòvia.

## Referències

* ↑ «RAFAŁ takes 'The Ride' to Rotterdam» (en anglès). Eurovision.tv, 12-03-2021. [Consulta: 15 maig 2021].
* ↑ «Ida, Małgorzata and Rafał will present the Junior Eurovision Song Contest 2020» (en anglès). JuniorEurovision.tv. [Consulta: 15 maig 2021].
# Rafał Ratajczyk

Rafał Ratajczyk (Żyrardów, Masòvia, 5 d'abril de 1983) és un ciclista polonès, que combina tant la carretera com la pista, on ha guanyat dues medalles als Campionats del Món

## Palmarès en pista

* 2004
** Campió d'Europa sub-23 en Puntuació
* 2009
** Campió d'Europa en Òmnium Endurance
* 2011
** Campió d'Europa en Puntuació

### Resultats a la Copa del Món en pista

* 2005-2006
** 1r a Manchester i Sydney, en Scratch
* 2006-2007
** 1r a la Classificació general i a la prova de Manchester

## Palmarès en ruta

* 2005
** Campionat de Polònia sub-23 en contrarellotge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ramnagar (Varanasi)

Ramnagar és una ciutat i municipi del districte de Varanasi a Uttar Pradesh. Destaca per la seva fortalesa on resideix encara el maharajà de Benarés, coneguda com a Kashi Naresh que vol dir "rei de Kashi" (Kashi = antic nom de Varanasi); la fortalesa inclou un museu; ou escollida com a residència reial pel raja Balwant Singh (1738-1770) que va construir el fort; el seu successor Chait o Chet Singh (1770-1781) va construir el llac artificial i un temple ricament adornat amb pedra llaurada. La ciutat està situada a 25° 17′ N, 83° 02′ E﻿ / ﻿25.28°N,83.03°E﻿ / 25.28; 83.03 quasi enfront de Varanasi a l'altre costat del Ganges. Consta al cens del 2001 amb una població de 39.941 habitants; al cens de 1901 tenia 10.882 habitants.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Imatges de Ramnagar
# Ramnes

Ramnes, a la mitologia romana, és l'home que donà nom a la tribu dels ramnes, que juntament amb la dels tities i els luceres, formava el conjunt de les tres tribus romanes primitives que van fundar Roma.
Coneixem Ramnes per Virgili, que a l'Eneida explica que era un àugur de l'exèrcit rútul a les ordres de Turn. Va morir a mans de Nisos, el company d'Eneas.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 472. ISBN 9788496061972.
* ↑ Perotti, Pier Angelo «Ironia o beffe del destino "nell'Eneide" (Seconda parte)». Latomus, 66, 2, 2007, pàg. 350–369. ISSN: 0023-8856.
* ↑ «Eneida 9-10». Arxivat de l'original el 2021-08-23. [Consulta: 23 agost 2021].
# Reacció d'Eschweiler-Clarke

La reacció d'Eschweiler-Clarke (també dita metilació d'Eschweiler-Clarke) és una reacció química d'aminació-reducció on una amina, primària o secundària, és metilada utilitzant un excés de formaldehid i àcid fòrmic. En aquest cas no es pot formar la sal quaternaria. El nom de la reacció ve donat pels químics Wilhem Eschweiler (Alemanya, 1860-1936) i Hans Tacher Clarke (Anglaterra, 1887-1972).

## Referències

* ↑ Eschweiler, W. «Ersatz von an Stickstoff gebundenen Wasserstoffatomen durch die Methylgruppe mit Hülfe von Formaldehyd». Ber., 38, 1905, pàg. 880. DOI: 10.1002/cber.190503801154.
* ↑ Clarke, H. T.; Gillespie, H. B.; Weisshaus, S. Z. «The Action of Formaldehyde on Amines and Amino Acids». Journal of the American Chemical Society, 55, 11, 1933, pàg. 4571. DOI: 10.1021/ja01338a041.
* ↑ Moore, M. L. «The Leuckart Reaction». Org. React., 5, 1949, pàg. 301–330. DOI: 10.1002/0471264180.or005.07.
* ↑ (1945) "β-Phenylethyldimethylamine". Org. Synth.; Coll. Vol. 3: 723.
# Raspinell de Sichuan

El raspinell de Sichuan (Certhia tianquanensis) és una espècie de cèrtid (Certhiidae) que habita els boscos de muntanya de Sichuan, al sud de la Xina.

## Referències

* ↑ «Raspinell de Sichuan». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Raonament no deductiu

El raonament no deductiu és una modalitat de raonament en el qual la veritat de les premisses no converteix en veritable la conclusió, sinó que la conclusió d'un raonament no deductiu només és probable. Així doncs, en un raonament no deductiu poden afirmar les premisses i, simultàniament, negar la conclusió sense contradir.
Raonem de manera no deductiva quan generalitzem a partir de l'observació d'alguns casos (raonament inductiu), quan establim comparacions (raonament analògic) i, també, quan obtenim conclusions particulars a partir de la informació (parcial o insuficient) de què disposem: «Hi ha núvols, per tant plourà».
A la vida quotidiana fem infinitat de raonaments no deductius, encara que no sempre amb el mateix grau de validesa. Raonem correctament quan tenim en compte les circumstàncies més pertinents al cas i no ens precipitem en treure conclusions. Mitjançant el raonament no deductiu ampliem el nostre coneixement, encara que es tracta d'un coneixement probable. Encertar en la conclusió d'un raonament no deductiu no depèn amb necessitat de les premisses.

## Vegeu també

* Raonament abductiu
# Ratnovce

Ratnovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país. El 2023 tenia 1.082 habitants.

## Història

La vila fou fundada el 1240.

## Referències

* ↑ «Trnavský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12 abril 2024. [Consulta: 22 juny 2024].
* ↑ «História» (en eslovac). Ajuntament de Ratnovce. [Consulta: 22 juny 2024].
# Rellotge dels flamencs

El rellotge dels flamencs o gran rellotge de Barcelona va ser el rellotge de referència a la ciutat de Barcelona entre 1577 i 1864, o sigui, durant 287 anys. Va ser el cinquè de la sèrie de grans rellotges mecànics que tingué Barcelona a partir de 1396. Fou substituït el 1864 pel sisè, un nou rellotge construït pel rellotger suís Albert Billeter, que encara està en funcionament.
El seu emplaçament original era dalt del campanar de les hores de la catedral de Barcelona, el que s'alça sobre la porta de Sant Iu.
Se'l coneix com a rellotge dels flamencs perquè va ser encarregat pels consellers de la ciutat als rellotgers flamencs Simó Nicolau, de Purmerend, i Climent Osen, d'Utrecht. L'encàrrec data de 1575. El rellotge porta inscrita la data de 1576 i entrà en servei dalt del campanar de les hores de la catedral l'any següent, concretament el 27 de novembre de 1577, un cop ajustada tota la maquinària. A més de la data d'execució, el rellotge també ostenta els escuts de la ciutat i del rei.
És una màquina de ferro de grans dimensions (base de 2,08 x 2,40 m. i alçada màxima de 4,4, m. pesava en origen 5,5 TM) probablement la més gran del món en el seu gènere: rellotge simple amb mecanismes únics de temps i soneria de quarts i hores. No tenia busques ni esfera.
El 1685 se'n va modificar el mecanisme per a afegir-li un pèndol. El 1864 va ser desmuntat per baixar-lo del campanar de la catedral. Fou recuperat el 1892 i presentat com la peça més destacada de la reunió d'objectes relacionats amb la història de Barcelona que es formà al Museu d'art i arqueologia ubicat a l'antic arsenal (actual Parlament) de la Ciutadella. Novament desmuntat al final de la guerra civil espanyola, va ser recuperat i restaurat en la seva configuració original (sense pèndol) el 1975-77 per la càtedra de mecànica de l'Escola d'Enginyers Industrials de Barcelona, sota la direcció de Martí Vergés i Joaquim Agulló. El 1985 quedà instal·lat al Museu d'Història de Barcelona, on es troba actualment.

## Referències

* ↑ «Rúbriques de Bruniquer». [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ «Rúbriques de Bruniquer». [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ «Rúbriques de Bruniquer». [Consulta: 25 juliol 2019].

## Bibliografia

* Josep Bos i Bolós |Senys, esquelles i cloquers. Les campanes de la catedral de Barcelona
* Ramon Jardí: El rellotge dels flamencs de la Seu de Barcelona, dins Miscel·lània Fontseré. Barcelona: Gustavo Gili, 1961 p. 223-230
* Lluís Permanyer: El mayor reloj del mundo. La Vanguardia 19 de gener de 1997
* Júlia Simón i Arias: La farga catalana: estudi metal·lúrgic del procés. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1992.
* Jaume Xarrié, Eduard Farré: El rellotge català. El Papiol: Efados, 2008

## Enllaços externs

* Fitxa del Rellotge dels flamencs al catàleg en línia del MUHBA
# Ricardo Álvarez Lobo

Ricardo Álvarez Lobo (Madrid, 7 de juliol de 1897 - Madrid, 21 de febrer de 1955) fou un futbolista espanyol de les dècades de 1910 i 1920.
Acostumava a jugar a la posició d'interior esquerre. La major part de la seva carrera la passà al Racing Club de Madrid, on jugà des de meitat dels anys 1910 fins a meitat de la dècada de 1920.
També jugà dues temporades al Reial Madrid (1916-18) i dues més al RCD Espanyol.
Un cop retirat també destacà com a àrbitre xiulant a primera divisió durant dues temporades (1934-36).

## Referències

* ↑ «HISTORIA DEL CLUB». lafutbolteca.com. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Otros partidos». Diari ABC, 21-06-1927. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Perfil a elaguanis.com». elaguanis.com. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Fitxa de Ricardo Álvarez». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Àrbitre a bdfutbol». BDFutbol. [Consulta: 9 abril 2019].
# René Huyghe

René Huyghe (Arres, França, 3 de maig de 1906 - París, 5 de febrer de 1997) va ser un escriptor francès de la història, psicologia i filosofia de l'art. També va ser un conservador en el departament de pintures del museu Louvre (des de 1930), professor al Col·legi de França i membre de l'Acadèmia francesa des de 1960.

## Obres destacades

* Histoire de l'art contemporain (Alcan, 1935)
* Cézanne (Plon, 1936)
* L'univers de Watteau, a Hélène Adhémar, Watteau : sa vie, son œuvre. Catalogue des peintures et illustration (P. Tisné, 1950)
* La Peinture d'Occident Cent chefs-d'œuvre du musée du Louvre (Nouvelles éditions françaises, 1952)
* Dialogue avec le visible (Flammarion, 1955)
* L'Art et l'Homme, Tome I (direction) (Larousse, 1957) Tome II (1958) Tome III (1961)
* Van Gogh (Flammarion, 1958)
* L'Art et l'Âme (Flammarion, 1960)
* Delacroix ou le Combat solitaire (Hachette, 1964)
* Les Puissances de l'image (Flammarion, 1965)
* Sens et destin de l'art (Flammarion, 1967)
* L'Art et le Monde moderne (direction avec Jean Rudel) 2 tomes (Larousse, 1970)
* Formes et Forces (Flammarion, 1971)
* La Relève du Réel, la peinture française au XIXeme siècle, impressionnisme, symbolisme (Flammarion, 1974)
* Ce que je crois (Grasset, 1974)
* La nuit appelle l'aurore, dialogue orient-occident sur la crise contemporaine (amb Daisaku Ikeda) (Flammarion, 1976)
* La Relève de l'Imaginaire, la peinture française au XIXeme siècle, réalisme et romantisme (Flammarion, 1981)
* Les Signes du temps et l'Art moderne (Flammarion, 1985)
* Se perdre dans Venise (avec Marcel Brion) (Arthaud, 1987)
* Psychologie de l'art, résumé des cours du Collège de France (Le Rocher, 1991)
* Une Vie pour l'art. De Léonard à Picasso (De Fallois, 1994)

## Premis i reconeixements

* Gran oficial de l'Orde nacional de Legió d'honor francesa
* Gran Creu de l'Orde nacional del Mèrit de França
* Comandant de l'Orde de Léopold (Bèlgica)

## Referències

* ↑ «Huyghe». web. Acadèmia Francesa. [Consulta: 10 octubre 2015].
# Ratpenat canyella

El ratpenat canyella (Myotis fortidens) és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids pròpia de Guatemala i Mèxic. Viu a les planes.

## Referències

* Fordham et al. (2006). Myotis fortidens. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 8 desembre 2007 (en anglès).
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Ratpenat groc rogenc

El ratpenat groc rogenc (Lasiurus borealis) és una espècie de ratpenat insectívor de la família Vespertilionidae. Està relacionat amb Lasiurus blossevillii.
Lasiurus borealis es distribueix per l'est de Nord-amèrica, amb registres ocasionals a Bermuda i les Bahames.

## Referències

* Influence of Summer Temperature on Sex Ratios in Eastern Red Bats. American Midland Naturalist. Jan. 2002, vol 147 Issue 1, p179.
* Buden, DW. 1986. Distribution of Mammals of the Bahamas. Florida Field Naturalist. 14(3): p53-84
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Les Forques

«Les Forques» té aquests significats:
* Les Forques (Agramunt), muntanya al municipi d'Agramunt, a la comarca de l'Urgell
* Les Forques (Forès), muntanya al municipi de Forès, a la comarca de la Conca de Barberà
* Les Forques (Riudecanyes), muntanya al municipi de Riudecanyes, a la comarca del Baix Camp
* Les Forques (Sallent), serrat al terme municipal de Sallent, a la comarca del Bages
* Les Forques (Sant Esteve de la Sarga), cim al Montsec de Sant Esteve, sector del Montsec d'Ares proper al poble de Sant Esteve
* Les Forques (Vallclara), muntanya al municipi de Vallclara, a la comarca de la Conca de Barberà
* Les Forques (Vilafant), entitat de població del municipi de Vilafant, a l'Alt Empordà
* Ball de les forques, ball tradicional del poble de Nalec (Urgell, Catalunya)
* Barranc de les Forques, curs d'aigua del terme de la Torre de Cabdella (Pallars Jussà)
* Batalla de les Forques de 1642, episodi de la Guerra dels Segadors
* Collada de les Forques, coll en la carena que separa els municipis de Baix Pallars
* Hostal de les Forques, masia al municipi d'Olius a la comarca del Solsonès
* Pilar de les Forques, muntanya al municipi de Vallfogona de Riucorb, a la comarca de la Conca de Barberà
* Pla de les Forques, plana als municipis de la Seu d'Urgell i les Valls de Valira (l'Alt Urgell)
* Pui de les Forques, muntanya al municipi de les Valls de Valira, a la comarca de l'Alt Urgell
* Puig de les Forques, diversos indrets
* Roc de les Forques, muntanya al municipi d'Alàs i Cerc, a la comarca de l'Alt Urgell
* Serra de les Forques, serra al municipi de Cubells a la comarca de la Noguera
* Serrat de les Forques, diversos indrets
* Tossal de les Forques, diversos indrets
* Turó de les Forques, cim al municipi de la Vansa i Fórnols (l'Alt Urgell)
* Turó de les Forques (Castellbisbal), muntanya al municipi de Castellbisbal, a la comarca del Vallès Occidental
# Limburg (Bèlgica)

* Aquest article tracta sobre la província belga. Vegeu-ne altres significats a «Limburg».
Limburg és una província de Bèlgica que forma part de la regió de Flandes.

## Història

El 1795 els ocupants francesos van introduir els departaments per a trencar amb els territoris feudals de l'antic règim. Així van crear el departament del Mosa Inferior que cobreix més o menys els territoris de les actuals províncies Limburg Belga i Limburg neerlandès amb Maastricht com capital. Després del Congrés de Viena (1815) el sobirà del Regne Unit dels Països Baixos, Guillem I va mantenir les subdivisions administratives franceses, però va preferir donar-les noms històrics. Tot i que gairebé res del territori formava part de l'antic ducat de Limburg, va anomenar la província Limburg, entre altres per a poder atorgar-se el títol de duc de Limburg.
El 1830 tota la província va esdevenir belga, tret de Maastricht. Després del Tractat de Londres (1839) la província va escindir-se. Hasselt va esdevenir la capital de la part belga. El 1963, després de la fixació de la frontera lingüística belga, els sis nuclis del municipi de Bitsingen van passar a la província de Lieja i els sis nuclis de Voeren van esdevenir limburguesos. De la província actual, només els nuclis Teuven i Remersdaal del municipi de Voeren formaven part de l'antic ducat del mateix nom. La resta de la província prové del principat de Lieja (Sint-Truiden, Tongeren i el comtat de Loon), d'enclavaments del ducat de Brabant (Lommel, Halen) i de terres de la Generalitat (Hoepertingen, Veulen, Rutten, Nerem i Mopertingen).

## Municipis de Limburg

1. Alken 2. As 3. Beringen 4. Bilzen 5. Bocholt 6. Borgloon 7. Bree 8. Diepenbeek 9. Dilsen-Stokkem
10. Genk 11. Gingelom 12. Halen 13. Ham 14. Hamont-Achel 15. Hasselt 16. Hechtel-Eksel 17. Heers 18. Herk-de-Stad 19. Herstappe 20. Heusden-Zolder 21. Hoeselt 22. Houthalen-Helchteren 23. Kinrooi 24. Kortessem 25. Lanaken 26. Leopoldsburg 27. Lommel 28. Lummen 29. Maaseik 30. Maasmechelen 31. Meeuwen-Gruitrode 32. Neerpelt 33. Nieuwerkerken 34. Opglabbeek 35. Overpelt 36. Peer 37. Riemst 38. Sint-Truiden 39. Tessenderlo 40. Tongeren 41. Voeren 42. Wellen 43. Zonhoven 44. Zutendaal

## Referències

* ↑ «Limburg (Bèlgica)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Màinilo

Màinilo (en rus: Майнило) és un poble (possiólok) de l'óblast de Leningrad, a Rússia, que el 2017 tenia 14 habitants, pertany al districte de Víborgski.

## Referències

* ↑ Административно-территориальное деление Ленинградской области. — Лениздат, 1990, ISBN 5-289-00612-5, стр. 58
* ↑ https://www.komandirovka.ru/cities/gorkioku/