OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Michael Avi-Yonah

Michael Avi-Yonah (Lemberg, 26 de setembre de 1904 - Jerusalem, 26 de març de 1974) va ser un historiador i arqueòleg austrohongarès israelià. Durant la seva carrera va ser professor d'arqueologia de la Universitat Hebrea de Jerusalem, i va ocupar el càrrec de secretari del departament d'antiguitats.

## Biografia

Nascut a Lemberg, imperi Austrohongarès (avui Lviv, Ucraïna), Avi-Yonah es va traslladar a la Terra d'Israel amb els seus pares el 1919 durant la Tercera Aliyyà. Primer va estudiar a l'Escola Hebrea Rehaviah Jerusalem, després es va traslladar a Anglaterra i va estudiar història i arqueologia a la Universitat de Londres. Al seu retorn a la Terra d'Israel, va estudiar a l'Escola Britànica d'Arqueologia a Jerusalem. Les seves primeres excavacions arqueològiques van ser realitzades a Tel ell-'Ajjul, a la vora de Gaza, i a Ophel Jerusalem. Al final dels seus estudis, es va incorporar al Departament d'Antiguitats del govern britànic de Palestina, on va treballar com a bibliotecari i arxiver. Després de la independència de l'estat d'Israel, va esdevenir secretari del Departament d'Antiguitats.
L'any 1949, es van realitzar excavacions al barri Giv'at Ram a Jerusalem durant la construcció del Centre Internacional de Convencions, on va ser el primer de descobrir una fàbrica de maons de la Legió X Fretensis. Va participar en les primeres excavacions que van precedir les Masada, i va dirigir altra excavació a Cesarea de Palestina, on va descobrir una antiga sinagoga.
Va ser guardonat amb el Premi Bialik el 1955 pel seu llibre Antiguitats de la nostra terra. Avi-Yonah va morir a Jerusalem el 1974.

## Obres

Entre les seves obres destacades es troban:
* Encyclopedia of Archaeological Excavations in the Holy Land
* Jerusalem the Holy
* The Art of Mosaics (coautor Richard L. Currier)
* Holy Land
* Ancient Scrolls
* History of Israel and the Holy Land
* Views of the Biblical World. Jerusalem: International Publishing Company J-m Ltd, 1959.

## Referències

* 1 2 «Michael Avi-Yonah, PhD» (en anglès). Pros & Cons of Current Issues: Israeli-Palestinian Conflict. ProCon.org. Arxivat de l'original el 2018-11-16. [Consulta: 6 octubre 2019].
* 1 2 Avi-Yonah, Reuven «The Late Michael Avi-Yonah In Memory of my Father» (en anglès). Eretz-Israel: Archaeological, Historical and Geographical Studies / ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, יט, 1987, pàg. IX–XI. ISSN: 0071-108X.
# Le Lioran

Le Lioran (francès) o Lo Lioran (occità) és una estació d'esquí francesa que està situada al Massís Central, al cor dels monts del Cantal, principalment a la comuna de La Vaissièra, a la regió occitana d'Alvèrnia-Roine-Alps.
El seu domini esquiable, en què es combinen boscos i muntanyes, és un dels millors equipats del Massís Central, en especial per l'existència del telefèric que pujar fins al Plomb du Cantal. En 1965 es va construir un telefèric, que fou renovat en 1980, que surt de l'estació de tren de Lioran.

## Referències

* ↑ Genet, Cyrille. «Insolite. Un téléski au départ de la gare du Lioran, dans le Cantal» (en francès). France 3, 12-06-2020. [Consulta: 12 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Laura Fernández

Laura Fernández (Terrassa, 1981) és una periodista i escriptora catalana en castellà. Actualment col·labora a El País, i amb anterioritat a El Mundo, Qué Leer, Mondo Sonoro, Playground i Go-Mag.
Ha publicat la ‘sit-com’ galàctica Bienvenidos a Welcome (Elipsis, 2008). El seu conte Oh, Vinnie Kansas, ¿no harías tú lo mismo? va ser inclòs a l'antologia La lista negra. Los nuevos culpables del policial español (Salto de Página, 2009). Seix Barral ha publicat les seves novel·les Wendolin Kramer (2011) i La chica zombie (2013). Posteriorment ha escrit les novel·les Connerland (2017) i La señora Potter no es exactamente Santa Claus (2021).
La seva novel·la La señora Potter no es exactamente Santa Claus va guanyar el premi El Ojo Crítico de Narrativa 2021, el Premi Finestres de Narrativa i el Millor Llibre de Ficció de 2021 pels llibreters.
Algunes de les seves influències són Philip K. Dick, Terry Pratchett i Stephen King. El seu blog és Bienvenidos a Welcome.

## Obres

* Bienvenidos a Welcome (Elipsis, 2008)
* Wendolin Kramer (Seix Barral, 2011)
* La Chica Zombie (Seix Barral, 2013)
* El Show de Grossman (Aristas Martínez, 2013)
* Connerland (Literatura Random House, 2017)
* La señora Potter no es exactamente Santa Claus (Literatura Random House, 2021)

## Premis

* Premi El Ojo Crítico de Narrativa 2021
* Premi Finestres de Narrativa 2021
* Millor Llibre de Ficció de 2021 pels llibreters

## Referències

* ↑ «Laura Fernández» (en castellà). [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ PAÍS, Ediciones EL. «Artículos escritos por Laura Fernández» (en espanyol europeu). [Consulta: 17 febrer 2022].
* 1 2 3 EFE. «Laura Fernández y Joan Todó ganan el Premio Finestres de Narrativa 2021» (en castellà), 10-02-2022. [Consulta: 17 febrer 2022].
* 1 2 EFE, Agencia. «"La señora Potter no es exactamente Santa Claus", mejor novela para libreros» (en castellà), 15-02-2022. [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ Corroto, Paula. «Laura Fernández: "Reivindico que el adulto siga leyendo como leía de niño"» (en castellà), 20-12-2021. [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ «Laura Fernández». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# Roales

Roales és un municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 328 | 400 | 490 | 501 |
# Lophocorona

Lophocorona és un gènere de lepidòpters glossats, l'únic de la família dels lofocorònids (Lophocoronidae), de la superfamília dels lofocoronoïdeus (Lophocoronoidea) i de l'infraordre dels lofocoronins (Lophocoronina). Són petites arnes nocturnes d'Austràlia, amb una biologia desconeguda.

## Taxonomia

Només es coneix un gènere, Lophocorona, amb 6 espècies descrites:
* Lophocorona astiptica Common, 1973
* Lophocorona commoni Nielsen & Kristensen, 1996
* Lophocorona flavicosta Nielsen & Kristensen, 1996
* Lophocorona melanora Common, 1973
* Lophocorona pediasia Common, 1973
* Lophocorona robinsoni Nielsen & Kristensen, 1996

## Vegeu també

* Lepidòpter
* Classificació dels lepidòpters

## Referències

* 1 2 van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
* ↑ Common, I.F.B., (1990): Moths of Australia. 535 pgs.
* ↑ Nielsen, E. S.; Kristensen, N. P. (1996): "The Australian moth family Lophocoronidae and the basal phylogeny of the Lepidoptera Glossata". Invertebrate Taxonomy, 10: 1199-1302.Abstract
* ↑ Kristensen, N.P. (1999). The homoneurous Glossata. Ch. 5, pp. 51-64 a Kristensen, N.P. (Ed.). Lepidoptera, Moths and Butterflies. Volum 1: Evolution, Systematics, and Biogeography.
* ↑ «BioLib - Lophocorona» (en anglès). [Consulta: 8 març 2024].
* Christopher O'Toole (ed.): Firefly Encyclopedia of Insects and Spiders. ISBN 1-55297-612-2, 2002

## Enllaços externs

* Tree of Life
# Rasclet de flancs rogencs

El rasclet de flancs rogencs (Laterallus melanophaius) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita pantans, boscos i praderies de la zona Neotropical, des del sud-est de Colòmbia, Veneçuela, Guyana i Surinam, cap al sud, a través de l'est del Perú, Bolívia i Amazònia del Brasil, fins al Paraguai, Uruguai i nord de l'Argentina.
# Mont Tendre

El Mont Tendre és una muntanya de la serralada del Jura, situada entre la vall de Joux i la conca del Llac Léman al cantó de Vaud. Amb una altitud de 1.679 metres, és el cim més alt de la part suïssa de les muntanyes del Jura i, per tant, el cim més alt de Suïssa fora dels Alps. També és la muntanya més aïllada del cantó. Es troba a la comunitat de Montricher.
Una carretera asfaltada arriba des de Montricher fins a 1.615 metres d'alçada, al nord-est del cim. Al seu extrem hi ha un restaurant, el Chalet du Mont Tendre.

## Vegeu també

* Llista de muntanyes de Suïssa

## Referències

* ↑ Joux (Suisse), Vallée de. «Mont Tendre - Vallée de Joux (Suisse)» (en anglès). [Consulta: 14 abril 2023].

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Mont Tendre
* Mont Tendre on Hikr
* Chalet du Mont Tendre
# L'Oller (Castellterçol)

L'Oller és una masia de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada al nord del sector central del terme, a prop de la vila de Castellterçol. És a ponent de la carretera C-59, al sud-est de la Ginebreda i a ponent del Polígon industrial El Vapor. Pertany a aquesta masia la capella de Sant Bru de l'Oller, situada al costat nord de la masia.

## Descripció

Entre la Ginebreda i Castellterçol, a la part esquerra de la carretera que va a Moià, es troba Mas Oller. La casa té un nucli central del segle xvi o XVII i ampliat al segle xviii i al XX. La façana principal està encarada a ponent i consta de planta baixa i dos pisos. Les obertures, distribuïdes de forma regular, són rectangulars i estan emmarcades d'obra, llevat del portal i els balcons de la part central de la façana, emmarcats de pedra antiga. Als anys 40 del segle XX es va col·locar a la façana un rellotge de pedra i galeries als extrems del casal. L'interior conserva antigues dependències com la cuina on hi ha tots els estris auxiliars originals.
La capella, dedicada a Sant Bru, ja existia al segle xviii però es va remodelar totalment i canviar d'orientació en l'última remodelació. També se li va donar accés des d'un porxo situat a la planta noble, a la part de llevant.

## Història

Documentalment, l'existència del mas Oller consta des del segle xiv. En un document conservat pels propietaris, apareix aquesta casa amb motiu d'un plet per la possessió d'una mula entre dos pagesos. A finals del segle, el mas va quedar despoblat amb motiu de la pesta negra però els propietaris no van morir tots i aviat es va tornar a poblar.

## Referències

* ↑ L'Oller en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* 1 2 3 «L'Oller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Roales de Campos

Roales de Campos és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

L'emigració que van patir gran part dels pobles de Castella, especialment en els anys 60, cap a ciutats i regions més industrials, va disminuir significativament el seu nombre d'habitants. A la taula següent es mostra l'evolució del nombre d'habitants entre 1996 i 2006 segons dades de l'INE.
Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 266 | 261 | 254 | 260 | 252 | 254 | 248 | 243 | 240 | 257 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Isaías Martínez | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | José Manuel Moreno Fermoso | PP | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | José Manuel Moreno Fermoso | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | José Manuel Moreno Fermoso | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | José Manuel Moreno Fermoso | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | José Manuel Moreno Fermoso | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | José Manuel Moreno Fermoso | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | José Manuel Moreno Fermoso | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Monuments

* Església parroquial de Sant Miquel Arcàngel.
És una Església Barroca, construïda sobre pedra, en la qual també s'ha fet servir molt el maó.

## Festes

* 13 de desembre: Santa Llúcia.
* Primer cap de setmana d'agost: Festa d'estiu en honor de Sta Lucia sempre que no coincideixi amb la festa de Nostra Senyora.

## Enllaços externs

* Diputació de Valladolid Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.. Dades d'interès sobre la població.
# Lori becganxut

El lori becganxut (Oreopsittacus arfaki) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids i única espècie del gènere Oreopsittacus (Salvadori, 1877). Habita la selva humida de les muntanyes de Nova Guinea.
# Notoclinus compressus

Notoclinus compressus és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,5 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja crustacis i peixets.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 0-5 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Zelanda.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* ↑ Paulin, C. i C. Roberts, 1992. The rockpool fishes of New Zealand (Te ika aaria o Aotearoa). Museum of New Zealand (Te Papa Tongarewa). 177 p.
* ↑ Francis, M.P., 1996. Geographic distribution of marine reef fishes in the New Zealand region. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 30:35-55.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* ↑ Taylor, R.B. i T.J. Willis, 1998. Relationships amongst length, weight and growth of north-eastern New Zealand reef fishes. Mar. Freshwat. Res. 49:255-260.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Rasclet de Mayr

El rasclet de Mayr (Rallicula mayri) és una espècie d'ocell de la família dels sarotrúrids (Sarothruridae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc de les terres altes del nord de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Rasclet de Mayr». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Mont Terror

El mont Terror de l'Antàrtida és un gran volcà d'escut, de 3.230 m d'alt i amb una prominència de 1.696 m, que forma part de l'illa Ross. Té nombrosos cons de cendra i cúpules en els flancs de l'escut i està majoritàriament sota la neu i el gel. És el segon més gran dels quatre volcans que formen l'illa de Ross i està una mica eclipsat pel seu veí, el mont Erebus, situat a 30 km a l'oest. Sir James Clark Ross, l'any 1841 li va donar el nom de Mount Terror (nom del seu segon vaixell HMS Terror). El capità del vaixell Terror va ser Francis Crozier, que era un amic íntim de Ross.
L'activitat sísmica més recent data d'entre 0,82 i 1,75 milions d'anys enrere.
La primera ascensió al mont Terror, la va fer un equip de Nova Zelanada l'any 1959.
El Punt Terror (Terror Point) (77° 41′ S, 168° 13′ E﻿ / ﻿77.683°S,168.217°E﻿ / -77.683; 168.217) està situat tot just sota del mont Terror, en el límit est de la badia Boira (Fog Bay), a 6 km WNW del cap MacKay a l'illa Ross. Aquest nom li va ser donat pels membres de la British National Antarctic Expedition, el 1901–04, i aparentment s'aplica en associació amb el mont Terror que domina aquest punt des del nord-est.
La Sella Terror (Terror Saddle) (77° 31′ S, 168° 5′ E﻿ / ﻿77.517°S,168.083°E﻿ / -77.517; 168.083) és una de les tres selles prominents de l'illa Ross, situada a uns 1.600 m entre el mont Terra Nova i el mont Terror.
La glacera Terror (Terror Glacier) (77° 37′ S, 168° 3′ E﻿ / ﻿77.617°S,168.050°E﻿ / -77.617; 168.050) és una gran glacera entre el mont Terra Nova i el mont Terror a l'illa Ross. Flueix cap al sud dins la cala Sense vent (Winless Bight), a qui va donar el nom A. J. Heine de la New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition (NZGSAE), 1962–63, associada al mont Terror.

## Referències

* 1 2 «Mount Terror». Geographic Names Information System, Servei Geològic dels Estats Units. [Consulta: 9 maig 2004].
* ↑ "Antarctica Ultra-Prominences" Peaklist.org. Retrieved 2012-09-05.
* ↑ Geographic Names Information System (GNIS). Terror, Mount
* ↑ «Terror Point». Geographic Names Information System, Servei Geològic dels Estats Units. [Consulta: 9 maig 2004].
* Mont Terror és la fortalesa dels revolucionaris russos monàrquics a la novel·la de ficció científica Olga Romanoff (1894) per George Griffith.
* Mont Terror i Mont Erebus es menciona en la novel·lade 1936 "At the Mountains of Madness" per H. P. Lovecraft.
* Mont Terror es fa servir com localització en la novel·la State of Fear per Michael Crichton.

## Bibliografia

* LeMasurier, W. E.; Thomson, J. W. (eds.). Volcanoes of the Antarctic Plate and Southern Oceans. American Geophysical Union, 1990, p. 512 pp. ISBN 0-87590-172-7.
# L'Olivera (barri)

L'Olivera (popularment s'Olivera; sovint mal anomenat l'Oliverar) és un barri de la ciutat de Mallorca situat al districte nord. Limita a llevant amb Son Oliva per les vies del tren de Sóller, a nord amb Son Hugo per la via de Cintura, a ponent amb els barris de Son Pardo pel camí Roig i del Camp Redó per la carretera de Sóller, i a sud amb el barri de la Plaça de Toros pels carrers de Son Ferragut, Hiroshima, Arxiduc Lluís Salvador i Ignasi Ferretjans.
Es tracta d'un barri força heterogeni, que procedeix de les terres de diverses possessions i que s'ha urbanitzat en diverses tongades. A grans trets, el barri està delimitat per dalt pel camí Roig i per baix pel camí de Son Ferragut, avui parcialment estroncat. Les terres al nord del carrer d'Emília Sureda feien part de la possessió de Son Ferragut, les que es troben entre els carrers d'Emília Sureda i de Josep Melià feien part de la de Son Gelabert i les que es troben entre el carrer de Josep Melià i la carretera de Sóller eren part de la possessió de l'Olivera, de la qual el barri pren el nom. Solament es conserven les cases de Son Ferragut, entre la via de Cintura i les vies del tren; les cases de Son Gelabert estaven situades a la confluència dels carrers de Son Gelabert, de Pompeu Fabra i de Joan Bonet, i les esbucaren l'any 2005 (actualment només en resta una alzina, al parc situat al lloc que ocupaven); les cases de l'Olivera estaven situades entre els carrers del Roser i de l'Olivera. La part nord del barri i la part adjacent al camí Roig s'urbanitzaren com a barri d'estiuada juntament amb Son Pardo; la part central del barri s'ha urbanitzat a partir de 2005 i la part de llevant roman encara sense construir.
A la part de llevant del barri hi ha un institut d'educació secundària, l'IES Joan Maria Tomàs. A l'illeta compresa entre els carrers de Salvador Allende, de l'Olivera i de Son Ferragut es trobava la Fàbrica Espanyola de Metal·lúrgia i Utillatge (FEMU), instal·lada el 1922 i desmantellada l'any 2006.
El 2018 tenia 3446 habitants.

## Referències

* ↑ Bibiloni, 2012, p. 748.
* 1 2 Bibiloni, 2012, p. 751.
* 1 2 Bibiloni, 2012, p. 747.
* ↑ «La antigua fábrica de la Femu ha sido ya demolida por los propietarios del solar». Última Hora, 22-02-2006 [Consulta: 26 juny 2019].
* ↑ «Institut d'Estadística de les Illes Balears». [Consulta: 24 juny 2019].

## Bibliografia

* Bibiloni, Gabriel. Els carrers de Palma. Palma: Gabriel Bibiloni, 2012. ISBN 978-84-616-2222-1.
# Restes prehistòriques de ses Arnaules

Les restes prehistòriques de ses Arnaules és un jaciment arqueològic prehistòric situat al lloc anomenat sa Pleta, a la possessió de ses Arnaules, al municipi de Llucmajor, Mallorca.
Es tracta d'un conjunt de restes de construccions i murada, sense que es conservi cap de sencera. Es distingeixen algunes filades simples o dobles, però sempre es fracturen i no arriben a configurar cap planta. Les restes es troben molt arrasades. Se situen a la part alta del terreny, a l'interior d'un bosc d'ullastres que al nord limita amb una tanca. Darrere aquesta tanca s'han efectuat alguns moviments de terra amb maquinària, que han afectat molt lleugerament el jaciment.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 51. ISBN 84-500-5970-4.
* ↑ de Luna, J; i col «Jaciments arqueològics Tom I» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 3. Arxivat de l'original el 7 de gener 2014 [Consulta: 13 novembre 2012]. Arxivat 7 de gener 2014 a Wayback Machine.
# Lori Melien

Lori Melien (Calgary, 11 de maig de 1972) és una nedadora canadenca, ja retirada, especialista en esquena, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül on va disputar tres proves del programa de natació. Fent equip amb Allison Higson, Jane Kerr i Andrea Nugent guanyà la medalla de bronze en els 4x100 metres estils, mentre en els 100 i 200 metres esquena quedà eliminada en sèries.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata i una de bronze als Campionats de Natació Pan Pacific de 1985 i 1987, una de bronze als Jocs de la Commonwealth de 1990 i una de plata a les Universíades de 1993.
Una cop retirada passà a exercir d'entrenadora de natació.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Lori Melien». [Consulta: 22 juliol 2021].
* ↑ «Lori Melien | Commonwealth Games Federation» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-07-22. [Consulta: 22 juliol 2021].