OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gerberga de Saxònia

Gerberga de Saxònia (913/914 - 5 de maig del 984 a Reims o 3 de febrer de 969 a Laon) fou duquessa de Lotaríngia i va ser després reina de França.
Descrita com ben educada i intel·ligent, sempre va estar amb el seu marit (almenys amb el segon) en totes les seves expedicions i batalles. Va organitzar la defensa de la ciutat de Laon assetjada per les tropes d'Hug el Gran. Quan el rei Lluís IV va ser capturat pel duc de Normandia, va lluitar pel regne i va negociar el seu alliberament, probablement amb l'ajuda del seu germà Otó I.
El 954 va tornar a quedar vídua i fou regent durant la minoria del seu fill Lotari amb el suport de la seva germana, la vídua d'Hug el Gran i el seu germà Brunó, arquebisbe de Colònia. A continuació va poder controlar les revoltes dels grans vassalls del regne i va arreglar el matrimoni del seu fill Lotari el 966 amb Emma d'Itàlia, neboda política, per fer aliança amb Alemanya.
Va morir a Reims, el 969, segons algunes fonts, o 984 segons altres; a la làpida a l'interior de l'abadia de Sant Remigi de Reims es llegeix el seu nom i la data de la seva mort: 969. Està enterrada al cor de l'abadia de Saint-Remy de Reims.

## Família

Era la filla d'Enric I l'Ocellaire, rei d'Alemanya i de Matilde de Reingelheim (Santa Matilde) i germana de l'emperador Otó I, emperador del Sacre Imperi. Es va casar el 928/929 amb Gislebert duc de Lotaríngia (? - 939), al que va donar quatre fills:
* Enric, duc titular (nominal) de Lotaríngia titular, qui va morir al voltant de 944;
* Albarada, es va casar amb Renald, comte de Roucy;
* Hedwiga;
* Gerberga, es va casar amb el comte Albert el Pietós (? - 987), de Vermandois.
Gislebert va morir durant una batalla perduda a l'octubre de 939 contra l'emperador Otó I, en la que es va ofegar al Rin mentre intentava fugir. La duquessa Gerberga es va tornar a casar a finals de 939 amb el rei de França Lluís IV d'Ultramar (921 -954) al que va donar set fills:
* Lotari (941 -986), el seu successor en el tron de França;
* Matilde, (943 - 992) casada el 964 a Conrad III de Borgonya, anomenat el Pacífic;
* Carles o Carloman, va néixer el 945 i va morir abans de 953;
* Una nena nascuda el 947/948;
* Lluís (948 - 954);
* Carles, duc de Baixa Lorena (953 -991);
* Enric (953 - 953), bessó de Carles de Baixa Lotaríngia.

## Notes

* ↑ Les terceres nones de febrer, segons l'obituari de Saint-Remy de Reims segon Obits mémorables tirés de nécrologes luxembourgeois, rémois et messins, Revue Mabillon VI (1910-1911), pàg. 273

## Bibliografia

* Cristià Bouyer, Dictionnaire des Reines de France, Librairie Académique Perrin, 1992 ISBN 2-262-00789-6
# Loupoigne

Loupoigne (en való Loupougne) és un antic municipi de Bèlgica a la Província de Brabant Való a la vall del Dijle. El 1977 va fusionar-se amb Genappe.
A l'edat mitjana, el poble era una senyoria, el castell que en formava la seu ha desaparegut. El 1396 passà sota dominació borgonyona i s'integrà a les Disset Províncies. Després va passar sota dominació dels habsburguesos castellans i més tard austríacs fins a la revolució francesa. Charles Jacqmin, conegut com a «Charles de Loupoigne», un resistent contra l'ocupació francesa i les reformes revolucionàries. Des de Loupoigne va aixecar l'armée belgique (l'exèrcit belga) i organitzar atacs contra els ocupants francesos. A la seva memòria, el camí Chemin du Cousin Châles li està dedicat.
El 1815 el poble passà al Regne Unit dels Països Baixos i el 1830 a Bèlgica.
L'activitat principal del poble és l'agricultura, però té unes impreses industrials: una foneria i una empresa de reciclatge de deixalles inertes, una petita fàbrica de cervesa artesanal i orgànica així com petites empreses de serveis de proximitat.

## Llocs d'interès

* Capella Mare de Déu de Foy
* L'antic molí de la fàbrica de cervesa, construït el 1738, monument llistat des del 1991
* El corral del castell desaparegut, els masos d'En-Bas i de Biécquenée
* Capella Mare de Déu de Foy
* El molí d'aigua de la fàbrica de cervesa al marge del Dijle

## Referències

* ↑ Genappe dans l'Histoire Arxivat 2013-10-13 a Wayback Machine. Cercle d'Histoire et d'archéologie du Pays de Genappe
* ↑ 50° 35′ 54.38″ N, 4° 26′ 51.42″ E﻿ / ﻿50.5984389°N,4.4476167°E﻿ / 50.5984389; 4.4476167
* ↑ «Ginettebeer». Arxivat de l'original el 2012-08-31. [Consulta: 5 maig 2012].
* ↑ Moulin de Loupoigne a la revista-web Molenecho's (neerlandès)
* ↑ Loupoigne Arxivat 2012-03-18 a Wayback Machine. al web oficial de la vila de Genappe
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Loupoigne
# Giscó (polític)

Giscó (en llatí Gisco, en grec antic Γίσκων) va ser un noble cartaginès que va parlar davant l'assemblea del poble a Cartago per oposar-se a les condicions de pau proposades per Publi Corneli Escipió Africà Major després de la batalla de Zama l'any 202 aC.
Anníbal barca, que sabia que estava tot perdut i que era millor acceptar les condicions, perquè tot el que es podia obtenir era pitjor, el va interrompre i li va dir que parlava a l'assemblea des de massa amunt i el va arrossegar cap avall. Després es va disculpar, dient que havia estat tant de temps ocupat a la guerra que havia oblidat les maneres de les assemblees civils, segons diu Titus Livi. Polibi explica la mateixa història però sense mencionar el nom de Giscó.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Gisco». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 27 juliol 2022].
# Maria Lluïsa Amorós Corbella

Maria Lluïsa Amorós Corbella (Reus, 1 d'agost de 1954) és una novel·lista i professora catalana.
Llicenciada en Filologia Hispànica i Filologia Catalana per la Universitat de Barcelona, delegació de Tarragona (avui URV) és catedràtica de Llengua Catalana i Literatura, i va exercir la docència a l'INS Gaudí de Reus des del 1978 fins al 2016. Com a membre del PEN Català va participar en el Fòrum 2004 Paraules i Futur a Palma.
En el camp de la literatura, s'ha dedicat sobretot la novel·la i la novel·la juvenil. Des del seu debut, l'any 1986, amb Poppis i Isolda, ha publicat disset títols en llengua catalana. Amb Aquella tardor amb Leprechaun va obtenir un Premi Vaixell de Vapor 1987.
Maria Lluïsa Amorós Corbella és filla del poeta Xavier Amorós Solà.

## Obra literària

Es va iniciar amb novel·les juvenils com Poppis i Isolda (1986), El misteri dels Farrioles (1987), Aquella tardor amb Leprechaun (Premi Vaixell de Vapor 1987), Dietari secret (1990), Jardí abandonat (1993), D'on véns, Jan? (1994), Una setmana de Pasqua (2000), Me'n torno al carrer Kieran (2008) i El misteri de la capsa magnètica (2015).
Amb Els til·lers de Mostar (1996) va començar una etapa de novel·la per a adults que va continuar amb Vora el llac (1999), Un glop de calvados (2003), La força d'Aglaia (2016), El retorn de l'Àngela (2017), La casa de Rose Warren (2018), Berenar sota les moreres (2019), Els nens de la senyora Zlatin (2021) finalista Premi Ramon Llull de novel·la 2020. I, també, finalista del 22è Premi Joaquim Amat-Piniella. Confidències vora el Tàmesi, 2023.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Maria Lluïsa Amorós Corbella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Quí és qui ? Amorós Corbella, Maria Lluïsa». Institució de les Lletres Catalanes. [Consulta: 4 març 2017].
* ↑ «El valor de la paraula: Conferència internacional del PEN al Fòrum Barcelona 2004», 01-05-2004. [Consulta: 28 maig 2017].
* ↑ Marzo, Carlota. «Maria Lluïsa Amorós. La força d'Aglaia», 15-07-2016. Arxivat de l'original el 2017-03-16. [Consulta: 16 desembre 2018].
* ↑ Perea Simón, Eugeni. «Maria Lluïsa Amorós. La força d'Aglaia», 05-07-2016. [Consulta: 16 desembre 2018].
* ↑ «finalista». Arxivat de l'original el 2022-05-12. [Consulta: 12 maig 2022].

## Enllaços externs

* Maria Lluïsa Amorós Corbell al lloc web dels Escriptors del Camp de Tarragona
* Maria Lluïsa Amorós Corbell a l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana
* Maria Lluïsa Amorós Corbella a Libelista - Onada Edicions
# Klee

«Klee» té aquests significats:
* Ernst Klee (1942-2013), escriptor i historiador alemany
* Paul Klee (1879-1940), pintor suís
# John Marley

John Marley (Nova York, 17 d'octubre de 1907 − 22 de maig de 1984) va ser un actor estatunidenc conegut pel seu paper com a Phil Cavalleri en Love Story (1971) i com a Jack Woltz, magnat de la indústria del cinema que es troba el cap del seu cavall en el seu llit en El Padrí (1972). També va ser el protagonista de Faces (1968) de John Cassavetes.

## Carrera

Marley va ser un actor de caràcter familiar, que va aparèixer en prop de 150 pel·lícules i programes de televisió (per exemple, actuacions en l'Alfred Hitchcock Presents, Johnny Staccato de la CBS i la sèrie d'antologia Lloyd Bridges's Show) al llarg d'una carrera que va durar uns quaranta-cinc anys.
El 1960, representa el cap Oglala en Lakota Crazy Horse, en l'episodi "Escort Detalle" de la NBC. En la sèrie Overland Trail de 1961, protagonitzada per William Bendix i Doug McClure, va aparèixer com a convidat interpretant Josiah Brady en l'episodi "La mà de la venjança", juntament amb Denver Pyle, sindicat en la lluita de Two Faces West.
Va ser nominat per l'Oscar al millor actor secundari pel seu paper en Love Story (1970), però va perdre contra John Mills, que va guanyar per La filla de Ryan. Va aparèixer també en la popular sèrie de televisió The Incredible Hulk, com a pare del protagonista, David Banner.
El seu fill és l'actor Ben Marley, que va participar en moltes pel·lícules, inclosa Jaws 2, i pel·lícules per a la TV com Skyward. Va participar també diverses vegades com a convidat en sèries de televisió, inclosa The Facts of Life.
Marley també és conegut per comprar la pintura de Bill Stoneham The Hands Resist Him el 1983, el quadre de la qual seria reconegut 17 anys després com una pintura maleïda. No obstant això, un any després de comprar la peça, Marley va morir el 22 de maig de 1984, als 76 anys, per complicacions d'una cirurgia a cor obert. La pintura va ser trobada diversos anys després en una cerveseria.
John Marley està enterrat en el cementiri de Cedar Park, a Emerson, Nova Jersey.

## Filmografia

Filmografia:
| Any | Pel·lícula | Paper | Notes |
| 1958 | Vull viure (I Want to Live) | Pare Devers | |
| 1963 | Un nen espera (A Child is Waiting) | Holland | |
| 1963 | America, America | Garabet | |
| 1965 | Cat Ballou | Frankie Ballou | |
| 1968 | Faces | Richard Forst | Copa Volpi per la millor interpretació masculina |
| 1970 | Love Story | Phil Cavalleri | Nominació − Oscar al millor actor secundari Nominació − Globus d'Or al millor actor secundari |
| 1970 | Un home anomenat Sledge | El vell | |
| 1972 | El Padrí | Jack Woltz | |
| 1973 | Blade | Tommy Blade | |
| 1976 | W. C. Fields and Me | Cap d'estudi Bannerman | |
| 1977 | L'assassí invisible | El xèrif Everett | |
| 1977 | La història de Cassius Clay | Dr. Ferdie Pacheco | |
| 1978 | Hooper, l'increïble (Hooper) | Productor Max Berns | |
| 1980 | Tribute | Lou Daniels | |

## Referències

* ↑ «biografia de John Marley». The New York Times.
* ↑ «John Marley, premis». The New York Times.
* ↑ «filmografia de John Marley». The New York Times.
# Gerberga de Lotaríngia

Gerberga de Lotaríngia (975-1018) fou comtessa de Lovaina. Era filla del duc Carles de Lotaríngia, ell mateix fill de Lluís IV de França i Gerberga de Saxònia. La seva mare era Adelaida/Agnès de Vermandois. Es va casar amb Lambert I, comte de Lovaina, amb qui va tenir:
* Enric I
* Lambert II
* Matilde (també anomenada Maud), que es va casar amb el comte Eustaqui I de Boulogne
* Reginar

## Referències

* 1 2 Bouchard, 2001, p. Figure 6.1.
* 1 2 3 4 5 Tanner, 1992, p. 255.

## Bibliografia

* Bouchard, Constance Brittain. Those of My Blood: Creating Noble Families in Medieval Francia. University of Pennsylvania Press, 2001.
* Tanner, Heather J. Anglo-Norman Studies - XIV.Proceeding of the Battle Conference 1991, 1992, pàg. 251-286.
# Haugesund

Haugesund és un municipi situat al comtat de Rogaland, Noruega. Té 36.951 habitants (2016) i la seva superfície és de 72.68 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.
Haugesund fou separada de Torvastad per a formar un nou municipi el 1855. El municipi rural de Skåre fou unit a Haugesund l'1 de gener de 1958. Haugesund és un petit municipi de tan sols 73 km² de superfície. La seva població és de 33.665, cosa que fa que la densitat de població sigui de 459 persones per km².

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 24 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Haugesund - Lloc web oficial
# Lo Pojòl

Lo Pojòl (en francès Le Poujol-sur-Orb) és un municipi occità del Llenguadoc, a la regió d'Occitània, al departament de l'Erau.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Medeniýet Şahberdiýewa

Medeniýet "Maýa" Şahberdiýewa, rus: Медениет (Майя) Шахбердыева, (Atamurat, 23 de febrer de 1930 - Aşgabat, 3 de gener de 2018) va ser una soprano turcmana de l'època soviètica.

## Joventut

Şahberdiýewa va néixer a Atamurat (província de Lebap, Turkmenistan), antigament coneguda com a Kerki. En la seva joventut va aprendre a jugar al gyjak. El 1956 es va graduar al Conservatori de Moscou com a soprano de coloratura. A partir de 1962, va rebre més lliçons vocals a Kíev.

## Carrera

Va ser solista destacada a l'escalafó del Teatre de l'Òpera i Ballet Turcman des de 1956.
Entre els papers del seu repertori van incloure Snegúrotxka (donzella de neu) a La donzella de neu de Nikolai Rimski-Kórsakov; Marfa a La núvia del tsar, també de Rimsky-Korsakov; Rosina a El barber de Sevilla de Gioacchino Rossini; Violetta a La traviata de Giuseppe Verdi; el paper principal a Lakmé de Léo Delibes; Aylar a El final de la conca fluvial sagnant de Weli Muhatow; Aknabat a Nit d'alarma d'Aman Agadzhikov; i Shasenem a Shasenem i Gharib d'Adrian Xàpoixnikov. També va actuar en concerts. Durant la seva carrera, Şahberdiýewa va viatjar a l'estranger i també va actuar nacionalment.
També va ser nomenada diputada a la sisena i setena convocacions del Soviet Suprem de la SSR turcmana. Es va convertir en professora de música a l'Institut d'Arts d'Aşgabat el 1975, el mateix any en què va ser nomenada Artista del Poble de l'URSS; també va ser honorada com a Artista Popular de l'RSS de Turkmenistan per la seva tasca. Şahberdiýewa ha continuat rebent reconeixement del govern de Turkmenistan des que va obtenir la seva independència de la Unió Soviètica.
El 2008 es va presentar a Aşgabat un documental sobre ella.

## Honors
### Honors soviètics

Orde de la Bandera Roja del Treball Orde de la Insígnia d'Honor

### Honors turcmans

Ordre del Segle, 3r grau

## Referències

* 1 2 «Шахбердыева Майя». www.booksite.ru.
* ↑ «Golden age». www.turkmenistan.gov.tm. Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 23 octubre 2019].
* ↑ «Медениет Шахбердыева отметила юбилей - Хроника Туркменистана». Hronika Turkmenistana, 25-02-2016.
* ↑ «IN THEATER AS IN LIFE...». www.turkmenistaninfo.ru.
* ↑ Fitzpatrick, Catherine A. «Deplorable State of Turkmen Culture». EurasiaNet, 31-07-2010.
* ↑ «Ashgabat to host international film festival». www.turkmenistan.ru.

## Vegeu també

* Dones a Turkmenistan
# Kleberita

La kleberita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom de Wilhelm "Will" Kleber (1906-1970), mineralogista alemany, cristal·lògraf i petròleg, de la Universitat Humboldt, a Alemanya. El nom del mineral va ser publicat originalment sense l'aprovació de l'IMA, però finalment l'espècie va ser aprovada oficialment l'any 2012.

## Característiques

La kleberita és un òxid de fórmula química FeTi₆O$_{11}$(OH)₅. És una espècie isostructural amb el pseudorútil i la tivanita, i químicament similar al pseudorútil hidroxil·lat (FeTi₆O$_{13}$4H₂O). Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de grans anèdrics a euèdrics arrodonits, d'entre 0,04 a 0,3 mil·límetres. És producte de l'alteració de l'ilmenita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kleberita pertany a «04.CB: Òxids amb proporció metall:oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitja» juntament amb els següents minerals: brizziïta, corindó, ecandrewsita, eskolaïta, geikielita, hematites, ilmenita, karelianita, melanostibita, pirofanita, akimotoïta, auroantimonita, romanita, tistarita, avicennita, bixbyita, armalcolita, pseudobrookita, mongshanita, zincohögbomita-2N2S, zincohögbomita-2N6S, magnesiohögbomita-6N6S, magnesiohögbomita-2N3S, magnesiohögbomita-2N2S, ferrohögbomita-6N12S, pseudorútil, berdesinskiita, oxivanita, olkhonskita, schreyerita, kamiokita, nolanita, rinmanita, iseïta, majindeïta, claudetita, estibioclaudetita, arsenolita, senarmontita, valentinita, bismita, esferobismoïta, sil·lenita, kyzylkumita i tietaiyangita.

## Formació i jaciments

Aquesta espècie mineral té quatre indrets que es consideren les seves colocalitats tipus: la conca del riu Murray, a Austràlia Meridional, l'illa de Borneo, a Indonèsia, i les arenes al·luvials de Roda i Königshain, tots dos a Saxònia, Alemanya. Sol trobar-se associada a altres minerals com el leucoxè, l'ilmenita fèrrica i el pseudorútil.

## Referències

* ↑ «Kleberite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 abril 2017].
* ↑ «Hydroxylian Pseudorutile» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 abril 2017].
# Jimmy Wales

Jimmy Donal «Jimbo» Wales (Huntsville, Alabama, 7 d'agost de 1966) és un empresari d'Internet estatunidenc, cofundador (juntament amb Larry Sanger) i promotor de la Viquipèdia, una enciclopèdia basada en el concepte wiki i el model de programari lliure. Va ser fundador, a més, de Nupedia –antecessora de la Viquipèdia–, al costat de Tim Shell, de la companyia Bomis. També va ser cofundador de l'empresa amb ànim de lucre Wikia, juntament amb Angela Beesley. Es va graduar a les universitats d'Auburn i d'Alabama. És president emèrit de la Fundació Wikimedia, una fundació sense afany de lucre localitzada a San Francisco.
En una entrevista de 2004, Wales va explicar els seus motius per a la creació de la Viquipèdia:
| « | Imaginem un món en el qual cada persona tingui accés lliure i gratuït a la suma de tot el coneixement humà. Això és el que estem fent. | » |
| — Jimmy Wales |||

## Referències

* ↑ Jimmy Wales a Harry Walker Agency (anglès)

## Enllaços externs

* Jimmy Wales (blog personal) Arxivat 2004-10-11 a Wayback Machine.
* Entrevista a USA Today (30/6/2003) (anglès)
* Entrevista a Reason (18/9/2022) (anglès)
# Gerberga de Provença

Gerberga de Provença (? - ~1112) fou comtessa de Provença (1093-1112). Filla del comte Guifré I de Provença i la seva esposa, Dolça de Gavaldà. Fou germana del comte Bertran I de Provença i era neta per línia materna de Bertran II de Gavaldà. A la mort del seu germà Bertran fou nomenada hereva del comtat de Provença. Es casà vers el 1073 amb Gerbert de Gavaldà, fill de Berenguer de Rodés. El seu matrimoni amb Gerbert de Gavaldà suposà l'inici d'una nova branca dinàstica al comtat de Provença, així la dinastia Provença s'extingí amb ella naixent la dinastia de Millau-Gavaldà. D'aquest matrimoni nasqué Dolça de Provença (~ 1095-1127) que fou comtessa de Provença, casada el 1112 amb el comte de Barcelona Ramon Berenguer III. El matrimoni entre Dolça de Provença amb Ramon Berenguer III, comte de Barcelona, permeté l'entronització del casal de Barcelona a Provença durant els següents cinquanta anys.

## Vegeu també

* Llista de comtes de Provença.
# Loves Park

Loves Park és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 20.044 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Loves Park tenia 20.044 habitants, 8.144 habitatges, i 5.399 famílies. La densitat de població era de 535,6 habitants/km².
Dels 8.144 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,6% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 33,7% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.238 $ i la renda mediana per família de 52.061 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.167 $ mentre que les dones 25.771 $. La renda per capita de la població era de 20.781 $. Aproximadament el 3,7% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Loves Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Loves Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gina (cràter)

* No s'ha de confondre amb Gena, un cràter de la Lluna.
Gina és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 14,6 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim italià, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Gina». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Martínovka (Stàvropol)

* Per a altres significats, vegeu «Martínovka».
Martínovka (en rus: Мартыновка) és un poble del krai de Stàvropol, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 315 habitants. Pertany al districte rural de Petrovski.

## Referències

* ↑ Протокол учредительского съезда Ставрсельскосоюза 11-13 января 1925 года и приложение к нему. Ставрополь: [Б. и.], 1925, p. 29-31.
# Klebelsbergita

La klebelsbergita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany i dona nom al grup de la klebelsbergita. Rep el seu nom de Kuno Klebelsberg (1875-1932), antigament ministre d'Educació hongarès.

## Característiques

La klebelsbergita és un sulfat de fórmula química Sb₄O₄(SO₄)(OH)₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4. És l'anàleg amb antimoni de la tavagnascoïta. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Smithsonian Institution.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la klebelsbergita pertany a «07.BB: Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: caminita, hauckita, antlerita, dolerofanita, brochantita, vergasovaïta, schuetteïta, paraotwayita, xocomecatlita, pauflerita i grandviewita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Baia Sprie (Felsöbánya), en una zona d'oxidació d'un dipòsit d'estibina, a la província de Maramureș (Romania). També ha estat descrita a altres indrets a Europa i Àsia, i els seus jaciments no arriben a la vintena.

## Referències

* ↑ «Klebelsbergite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juliol 2017].
# Monte San Giovanni Campano

Monte San Giovanni Campano és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 90 km al sud-est de Roma i a uns 14 km a l'est de Frosinone. Es troba a la Vall Llatina.
Monte San Giovanni Campano limita amb els municipis d'Arce, Arpino, Boville Ernica, Castelliri, Fontana Liri, Sora, Strangolagalli i Veroli.
A 1 de gener de 2019 tenia 12.596 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* Monte San Giovanni Campano - Lloc web oficial
# Govind Sawant

Govind Sawant (Baroda, 28 de novembre de 1935 - Baroda, 8 de setembre de 2001) fou un jugador d'hoquei sobre herba indi que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Govind Sawant». [Consulta: 31 juliol 2022].