OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Borrès

Borrès o Borrés és un poble aragonès de la província d'Osca situat la La Canal de Berdún dintre del municipi de Samianigo, a la comarca de l'Alt Gállego. Es troba en la solana entre Larrés i Espuendolas a una distància d'alguns 5 km de Samianigo, la capital del seu municipi.
La seva població és de 16 habitants (2011).
El poble és format per una carrera de la qual als marges hi ha les cases. La carrera acaba a la plaça de l'església i les brodes se situen al capdamunt del poble. Entre la seva arquitectura popular destaquen exemples com les portalades de casa Galindo i casa Rabal o les finestres de la Casona, edifici que avui és un paller. La seva església, es dedicada a l'Assumpció de la Verge que es va construir entre els segles XVII i XVIII, té una nau rectangular i una volta de llunetes.
Per una altra part el monument més interessant de Borrès és el creuer situat a l'entrada al poble.
Formava part de la Sobrecollida de Jaca i després de la vereda i del corregiment homònim, va tenir ajuntament propi i des de 1485 s'uní a Cartirana. Apareix documentat el 1610 com propietat de Pere d'Urriés, però d'antany al segle xiii pertanyia al bisbat de Jaca.
A finals del segle XV tenia 12 focs i la mitat del segle xix encara n'havien 6 els fogatges i 24 habitants.

## Bibliografia

* Zapater, Alfonso: Aragón pueblo a pueblo, 4. (castellà) Mainer Til Editores, S.L. ISBN 84-89122-03-2.
# Calau de Damara

El calau de Damara (Tockus damarensis) és una espècie d'ocell de la família dels buceròtids (Bucerotidae) que rep en anglès el nom de "calau de bec vermell de Damara" (Damara Red-billed Hornbill). Habita les sabanes àrides del sud-oest d'Angola, nord de Namíbia i oest de Botswana. Ha estat considerada una subespècie de Tockus erythrorhynchus fins als treballs de Kemp et Delport 2002.

## Referències

* ↑ PDF A.C. Kemp i W. Delport (2002). Comments on the status of subspecies in the red-billed hornbill (Tockus erythrorhynchus) complex (Aves: Bucerotidae), with the description of a new taxon endemic to Tanzania. Annals of the Transvaal Museum 39 (1–8)
# Cabiscol

«Cabiscol» té aquests significats:
* Cabiscol (càrrec), mestre o responsable de l'ensenyament en les catedrals i els monestirs durant l'Edat mitjana
* Barranc de Cabiscol afluent de la Ribera Salada al municipi de (Lladurs, Solsonès)
* Cabiscol (Lladurs), masia al municipi de Lladurs (Solsonès)
# Bérchules

Bérchules és un municipi de la província de Granada. Pertany a la comarca de La Alpujarra. Part del seu terme municipal es troba al Parc Nacional de Sierra Nevada. Es troba a mig camí entre Granada i Almeria (a uns 110 km d'ambdues ciutats), a 1.319 metres sobre el nivell del mar, essent un dels pobles més alts d'Espanya. Dins el seu terme municipal neix el riu Guadalfeo, que desemboca entre Salobreña i Motril (província de Granada). Té una superfície de 69 km²; i una població de 822 habitants (2010). Els nuclis principals són: Bérchules (el "barrio de arriba") i Alcútar, separats aproximadament 1 km.

## Festes

* 27 de juliol (San Pantaleón, patró de Bérchules)
* 2n diumenge d'agost (Santo Cristo, patró d'Alcútar)
* 25 d'abril (San Marcos).
* Des de 1994, arran d'un tall del subministrament elèctric coincidint amb la nit de cap d'any, se celebra la "Nochevieja en Agosto" durant el primer cap de setmana del mes.

## Enllaços externs

* Web no oficial Arxivat 2005-11-03 a Wayback Machine. (castellà)
# Copa del Món de Futbol de 1954 - Grup 2

El Grup 2 de la Copa del Món de Futbol 1954, disputada a Suïssa, estava compost per quatre equips. Abans de començar s'establiren dos caps de sèrie, de forma que, en lloc del tradicional enfrontament tots contra tots, només s'enfrontaren els caps de sèrie contra els que no ho eren, per un total de quatre partits per grup. En cas d'empat entre dos seleccions es disputà un partit de desempat. Els dos millors classificats passaren a jugar la segona fase, els quarts de final.

## Integrants

El grup 2 està integrat per les seleccions següents:
| Hongria | Alemanya Occidental | Turquia | Corea del Sud |

## Classificació

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts | Classificació |
| 1 | Hongria | 2 | 2 | 0 | 0 | 17 | 3 | +14 | 4 | Avança a la segona fase |
| 2 | Alemanya Occidental | 2 | 1 | 0 | 1 | 7 | 9 | −2 | 2 | Van disputar un partit pel segon lloc |
| 3 | Turquia | 2 | 1 | 0 | 1 | 8 | 4 | +4 | 2 | Van disputar un partit pel segon lloc |
| 4 | Corea del Sud | 2 | 0 | 0 | 2 | 0 | 16 | −16 | 0 | |

## Partits
### Alemanya Occidental vs Turquia

| Alemanya Occidental | 4–1 | Turquia |
| Schäfer 14' Klodt 52' O. Walter 60' Morlock 84' | Informe | Suat 2' |

### Hongria vs Corea del Sud

| Hongria | 9–0 | Corea del Sud |
| Puskás 12', 89' Lantos 18' Kocsis 24', 36', 50' Czibor 59' Palotás 75', 83' | Informe | |

### Hongria vs Alemanya Occidental

| Hongria | 8–3 | Alemanya Occidental |
| Kocsis 3', 21', 69', 78' Puskás 17' Hidegkuti 52', 54' J. Tóth 75' | Informe | Pfaff 25' Rahn 77' Herrmann 84' |

### Turquia vs Corea del Sud

| Turquia | 7–0 | Corea del Sud |
| Suat 10', 30' Lefter 24' Burhan 37', 64', 70' Erol 76' | Informe | |

### Partit pel segon lloc: Alemanya Occidental vs Turquia

| Alemanya Occidental | 7–2 | Turquia |
| O. Walter 7' Schäfer 12', 79' Morlock 30', 60', 77' F. Walter 62' | Informe | Mustafa 21' Lefter 82' |
# CNR

CNR té els següents significats:
* Crida Nacional per la República, moviment polític republicà
* Consiglio Nazionale delle Ricerche, ens públic italià per a la recerca científica
* Consell Nacional de la Resistència, òrgan dirigent de la Resistència francesa durant la Segona Guerra Mundial
* Centre Nacionalista Republicà, partit polític històric de Catalunya
* Canadian National Railway, companyia pública de ferrocarril del Canadà
* Consell Nacional de la Revolució, òrgan de govern de Burkina Faso durant els anys 80, vegeu Història de Burkina Faso#Des de 1980 fins als nostres dies
* Coláiste na Rosann, escola d'irlandèsa ubicada a Anagaire (Irlanda), vegeu Anagaire#Situació de l'irlandès
* CNR Music, discogràfica amb seu als Països Baixos
* CNR (revista), publicació setmanal espanyola desapareguda, del Grupo Z
* Receptor cannabinoide (del nom en anglès Cannabinoid Receptor), receptor cel·lular sensible als cannabinoides
* Ranura CNR (del nom en anglès Communication and Networking Riser), ranura d'expansió de la placa mare d'un ordinador per a dispositius de comunicació
* Relació portadora/soroll (del nom en anglès Carrier-to-Noise Ratio), relació entre el senyal modulat i el soroll, en telecomunicació
* Club Natació Reus Ploms
# Cal Nequi

Cal Nequi és una casa situada al Passeig Joan Brudieu de la Seu d'Urgell a l'Alt Urgell, protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici aïllat envoltat d'una zona enjardinada. La parcel·la ocupa tota una illeta, entre el Passeig Joan Brudieu, el carrer Lluís de Sabater, carrer Bisbe Guitart i carrer Mare Janer. L'immoble té una planta en forma de L. Destaca pel folrat de pedra de la planta baixa que contrasta amb l'emblanquinat de la resta de la façana. L'emplaçament de tribunes, així com el ràfec en forma de barbacana, són altres elements característics de la construcció.
Aquest immoble, juntament amb altres emplaçats al Passeig Joan Brudieu, són exemples de construccions realitzades a la moda de les grans vil·les clàssiques.

## Referències

* 1 2 «Cal Nesqui». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Coreglia Antelminelli

Coreglia Antelminelli és un comune (municipi) de la província de Lucca, a la regió italiana de la Toscana, situat uns 70 km al nord-oest de Florència i uns 25 km al nord de Lucca.
L'1 de gener de 2018 la seva població era de 5.220 habitants.
Limita amb els següents municipis: Abetone Cutigliano, Bagni di Lucca, Barga, Borgo a Mozzano, Fiumalbo, Gallicano i Pievepelago.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució demogràfica de Coreglia Antelminelli entre 1861 i
* Font: ISTAT - Elaboració gràfica de Viquipèdia

## Llocs d'interès

* Església de San Martino
* Església de Sant Pere i Sant Pau
* Església de Santa Maria Assunta

## Referències

* ↑ «Popolazione residente al 1º gennaio». Istat. [Consulta: 30 gener 2019].

## Enllaços externs

* Coreglia Antelminelli - Lloc web oficial (italià)
# Campoo de Enmedio

Campoo de Enmedio és un municipi situat en la Comunitat Autònoma de Cantàbria, en la comarca de Campoo-Los Valles. Els seus límits són: al nord amb Santiurde de Reinosa, a l'est amb Campoo de Yuso i Las Rozas de Valdearroyo, a l'oest amb Hermandad de Campoo de Suso, al sud amb Valdeprado del Río i Valdeolea i envoltat completament pel municipi, Reinosa.

## Localitats

* Aldueso, 19 hab.
* Aradillos, 26 hab.
* Bolmir, 259 hab.
* Cañeda, 129 hab.
* Celada Marlantes, 43 hab.
* Cervatos, 83 hab., distribuïts en els barris de San Pedro (82 hab.) i Sopeña (1 hab.).
* Fombellida, 29 hab.
* Fontecha, 37 hab.
* Fresno del Río, 190 hab.
* Horna de Ebro, 59 hab. dels que 22 estan al barri de Sierra.
* Matamorosa (Capital), 1.628 hab.
* Morancas, 4 hab.
* Nestares, 937 hab.
* Requejo, 320 hab.
* Retortillo, 111 hab., dels que 20 estan al barri de Quintanilla i 23 al de Villafría.
* Villaescusa, 58 hab.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2006 |
| 2.695 | 2.787 | 3.271 | 4.542 | 4.162 | 4.499 | 4.621 | 3.887 | 4.037 | 4.109 | 3.972 | 3.932 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 25 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 1493 | 50,83% | 6 |
| PP | 708 | 25,01% | 3 |
| PRC | 365 | 12,89% | 1 |
| IU | 249 | 8,80% | 1 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 1072 | 39,82% | 5 |
| PP | 962 | 35,74% | 4 |
| PRC | 434 | 16,12% | 2 |
# Cal Nin Vell

Cal Nin Vell és una obra de la Llacuna (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge, de planta irregular, que s'apropa al cercle, de dos pisos i sostre amb ràfec de fusta.
Estructura molt massissa, amb parets gruixudes de pedra, que recorda una torre de muralla. Donada la proximitat d'aquesta, és possible que ho sigui.
Reformada en alguns punts, amb maó.

## Història

Època medieval o quelcom més posterior.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Nin Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2018].
# Can Barrera (Ripoll)

Can Barrera fou una fàbrica de cardat i filat de cotó de Ripoll del segle xix. La van obrir Tomàs Barrera (nascut a Prada) i el seu fill Antoni Barrera, establerts a la vila feia poc, i ja existia almenys des del 1806 accionada per energia hidràulica. El 1819 era una de les empreses més destacades, però es van associar amb la societat Casals i Remisa per la manca de capital. Fou una de les primeres fàbriques en fer pana.

## Referències

* 1 2 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 106, entrada: "Barrera". ISBN 84-297-3521-6.
# Cornelia de questoribus

Cornelia de questoribus va ser una llei romana establerta pel dictador Luci Corneli Sul·la cap a l'any 673 de la fundació de Roma (80 aC) que va crear una vintena de nous qüestors per ocupar-se dels judicis considerats de menor quantia que així alleugerien les tasques del Senat Romà.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 36 [Consulta: 12 abril 2022].
# Cornelia de repetundis

Cornelia de repetundis o Cornelia repetundarum va ser una llei romana establerta pel dictador Luci Corneli Sul·la l'any 673 de la fundació de Roma (80 aC) que restablia la comperendinatio (ajornament d'un judici), abolida per la llei Atilia repetundarum, i determinava que pel delicte de suborn s'havien d'aplicar penes majors que les que marcava la legislació anterior.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 44 [Consulta: 12 abril 2022].
# Can Barolés

Can Barolés és una casa d'Amer (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Immoble de tres plantes cobert amb una teulada a dues aigües de vessants a façana. Pel que fa al seu emplaçamet, aquest el trobem ubicat al costat dret de la plaça de Sant Miquel, però simultàniament fa cantonada a la dreta, amb un petit i estret carreró.
Es tracta d'un edifici de morfologia irregular, com així ho acredita tant la seva planta anòmala en forma de "L", com la ubicació, en una pujada, per tal de salvar el desnivell físic existent del carrer.
La planta baixa consta de quatre obertures, a destacar especialment el portal d'accés d'arc carpanell amb muntants de pedra ben treballats i escairats. L'acompanya una finestra rectangular amb llinda i muntants de pedra.
En el primer pis trobem dues obertures rectangulars equipades amb llinda i muntants de pedra ben treballats i escairats, les quals són projectades com a balconades amb les seves respectives baranes de ferro forjat. Pel que fa al treball de la forja aplicat a les baranes, es tracta d'un treball mancat de qualsevol tipus de gràcia compositiva, com així ho acredita per una banda, el fet que les baranes estiguin mancades d'elements ornamentals, mentre que per l'altra, la barana de l'extrem esquerre no disposa de profunditat, sinó que està projectada més com a ampit que no pas com a barana.
Pel que fa al segon pis, que segurament exerciria les tasques de golfes, trobem dues obertures irrellevants, ja que no han rebut cap tractament a destacar.
Tanca la façana en la part superior, un ràfec format per quatre fileres: la primera de rajola plana, la segona de teula, la tercera de rajola plana i la quarta de teula.
Remarcar a mode d'apunt, que la pedra fa poc acta de presència en la façana. Únicament la trobem concentrada en l'arc carpanell i en els muntants del portal i en la finestra de la planta baixa, i en el primer pis en les dues balconades. Ara bé observem dues modalitats de pedra. Per una banda, la pedra nomolítica o pedra calcària de Girona la trobem únicament en l'arc carpanell i en els muntants del portal d'accés. Mentre que la pedra sorrenca, la trobem en les llindes i muntants tant de la finestra de la planta baixa com de les dues obertures del primer pis.

## Història

L'immoble actual és fruit d'una reconstrucció i restauració integral que va tenir lloc a finals del segle passat, aproximadament.
La façana de l'edifici original era de pedra vista, composta per pedres fragmentades i còdols de riu manipulats a cop de martell i lligades amb morter de calç. En l'actualitat la façana està arremolinada.
Les obertures originals, van resultar sensiblement modificades, tant pel seu emplaçament com per l'obertura de les noves.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Can Barolés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Calomys sorellus

Calomys sorellus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic dels Andes peruans, on viu a altituds d'entre 2.000 i 4.600 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos, matollars, herbassars i camps de conreu montans. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Pacheco, V.; Zeballos, H.; Vivar, E. Calomys sorellus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 16 març 2017.
# Canarina

Canarina és un dels diversos gèneres de plantes amb flor de la família de les campanulàcies. El nom prové de les Illes Canàries, d'on és endèmica l'espècie més coneguda a nivell mundial, Canarina canariensis.

## Taxonomia

* Canarina abyssinica Engl. - Nativa d'Etiòpia, creix a l'Àfrica tropical.
* Canarina canariensis (L.) Vatke - Nativa de les Illes Canàries, on és coneguda per Bicácaro en castellà. Sinònims: Campanula canariensis, Canarina campanula, Canarina campanulata i Canarina laevigata'
** Canarina canariensis "angustifolia" G. Kunkel, caracteritzada per tenir les fulles més estretes
* Canarina elegantissima T.C.E.Fr. - Nativa de les serralades de Kenya
* Canarina eminii Asch. & Schwernf. - Distribuïda per l'Àfrica tropical
* Canarina molucanna Roxb. - Originària de les illes Moluques
* Canarina zanguebar Lour. - Creix a l'Àfrica tropical
# Cyclocheilichthys lagleri

Cyclocheilichthys lagleri és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius Mekong i Chao Praya.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Negende bijdrage tot de kennis der vischfauna van Banka. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 18. 359-378.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma. 265 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Costa de San José

Costa de San José és una entitat de població de l'Uruguai, ubicada al sud del departament de Flores.
Es troba a 117 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 100 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades

## Enllaços externs

* Informació sobre Costa de San José (en anglès)
# Cambaules

Cambaules (en grec Καμβαύλης) era el cabdill d'una host de gals.
Inicialment les seves forces eren relativament reduïdes, però després d'arribar a Tràcia van arribar altres grups i finalment es van dividir en tres hordes o exèrcits que van quedar sota el comandament de Ceretrius (Cerethrius), Brennus i Bolgios. De Cambaules no se'n torna a parlar.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/603?rgn=full+text;view=image;q1=CambaulesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 588. ]

## Vegeu també

* Invasió celta dels Balcans
# CNV

CNV té els següents significats:
* Comunicació no violenta, model de comunicació útil per a la resolució de conflictes
* Comunicació no verbal, intercanvi d'informació a través de l'entorn físic, l'aparença física i la conducta
* Convergents, CNV, partit polític català
# Consello de Galiza

El Consello de Galiza (en català Consell de Galícia) va ser una entitat política gallega que es va constituir el 15 de novembre de 1944 a Montevideo i que pretenia aglutinar els diputats gallecs, més enllà de partits polítics, per dotar Galícia d'un òrgan polític a l'exili. Va pretendre actuar com un Govern Gallec a l'exili, legitimat per l'Estatut d'autonomia del 1936 però sense arribar a constituir-se formalment com la Xunta que es preveia a l'Estatut.
La iniciativa va ser de Castelao, influït per José Antonio Aguirre, el lehendakari a l'exili. El primer president en va ser el mateix Castelao; a més estava format per Antón Alonso Ríos, Ramón Suárez Picallo i Elpidio Villaverde. Més tard s'hi va integrar Alfredo Somoza Gutiérrez
# Can Masalleres (Sant Pere de Ribes)

Can Masalleres és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada a peu del camí del Montgròs, poc abans del seu encreuament amb l'autopista Pau Casals. És un edifici aïllat de planta en forma de "L". Consta de planta baixa i pis i té la coberta a dues vessants. La major part de les obertures són d'arc pla arrebossat de factura moderna. A l'actual façana principal s'hi ha adossat un cobert. L'acabat exterior és arrebossat i pintat de color blanc. A pocs metres al nord de la masia hi ha un volum annex de dos nivells d'alçat i coberta a dues vessants, que es destinava a la producció. S'hi accedeix per un portal d'arc escarser ceràmic amb brancals de pedra. La coberta i el nivell del primer pis es troben parcialment esfondrats. Entre les restes s'observa un cup antic, una base de premsa i el forn de coure pa.

## Història

Segons consta al cadastre de l'any 1717, un tal Pau Masalleres tenia una caseta pròpia a la partida de Montgròs. Més endavant, al llibre d'Apeo de l'any 1847, la masia ja pertanyia a Josep Giralt.

## Referències

* 1 2 «Can Masalleres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 Can Masalleres, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Costa de Matacabrits

La Costa de Matacabrits és una costa del Pallars Jussà, a cavall dels termes municipals de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en territori del poble de Torallola, i de la Pobla de Segur, en territori del poble de Sant Joan de Vinyafrescal.
Està situada al sud-est de Torallola i al nord i nord-oest de Sant Joan de Vinyafrescal, a la dreta del barranc de Santa Llúcia, al nord de la Pista de Torallola. Al capdamunt del seu extrem oriental hi ha situat el cementiri de Sant Joan de Vinyafrescal.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Ca l'Espriu

Ca l'Espriu és una masia de Riudarenes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edicifi de dues plantes, teulada a dues vessants amb caiguda a la façana i cornisa catalana. A la planta baixa, la porta, de fusta moderna, és rectangular amb una biga de fusta com a llinda, les finestres són també rectangulars envoltades de pedra i protegides per una reixa de ferro forjat quadriculada. La finestra de la dreta de la porta també té el travesser de biga de fusta. A la primera planta les obertures són amb impostes. Destaquen el dos contraforts de pedra, sense arrebossar, adossats a la paret de la façana. Al costat dret, davant la façana, s'hi ha afegit una estructura de ferro, simulant un porxo, en la qual s'hi enfila una parra. També hi ha adossat a la façana un petit safareig que fa la funció de piscina. Es tracta d'un edifici de planta rectangular però amb cossos adossats a banda i banda. El cos lateral esquerra té un pati interior. Pel que fa a la part posterior de la casa, dona al camí i la façana té dues petites obertures.

## Història

Casa documentada des de 1385. El 12 d'octubre de1568 Jaume Espriu, pagès de l'Esparra, reconeix tenir per Frederic Farners, el mas Espriu i les terres a ell unit.
El poeta Salvador Espriu era descendent directe d'una branca d'aquesta família traslladada a Arenys de Mar al segle xvii. Adquirit pel pare de Prudenci Bertrana al segle xix, aquest hi passà les millors temporades de la seva joventut i plasmà el seu paisatge en diverses obres.

## Referències

* 1 2 3 «Ca l'Espriu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].