OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Front Unit d'Alliberament Kuki

El Front Unit d'Alliberament Kuki (United Kuki Liberation Front, UKLF) és una organització kuki de Manipur que lluita per un estat separat kuki (Kukiland). Es va fundar el 29 de març de 2000. La branca armada és l'Exèrcit Unit d'Alliberament Kuki.
El comandant en cap és S.S. Haokip. Actua principalment al districte de Churachandpur a Manipur, i ocasionalment als districtes de Chandel i Senapati. Es finança amb contribucions de particulars i taxes de protecció.
A diferència d'altres grups està aliat al Consell Nacional Socialista de Nagalim el que li ha costat una escissió (Front/Exèrcit Unit d'Alliberament de les Minories).

## Enllaços externs

* UKLF
# Kaira (desambiguació)

«Kaira» té aquests significats:
* Kaira o Kheda, ciutat i municipalitat al Gujarat, l'Índia.
* Kaira, gènere neotropical d'Araneids.
# Jacopo Acciaiuoli

Jacopo Acciaiuoli fou fill de Donato Acciaiuoli. Fou un noble florentí de la família dels Acciaiuoli que fou capità a Val di Greve el 1336, oficial assignat a la custòdia dels Apenins el 1337, gonfanoner de companyia el 1340, membre de la magistratura dels assumptes de Lucca (ciutat toscana) el 1341, i gonfanoner de Florència el 1341. Va morir a Florència el 1356. Es va casar amb Bartolomea Ricasoli i fou el pare de Donato Acciaiuoli de Cassano, Bindaccio (que va viure a Nàpols i Atenes després del 1381), Giovanni Acciaiuoli de Patres, Neri I Acciaiuoli, Angelo Acciaiuoli, Andreina (va testar el 6 de juny del 1411), Caterina i Sigismonda.
# Miner cua-roig

El miner cua-roig (Ochetorhynchus melanurus) és una espècie d'ocell de la família Furnariidae.
És endèmic a Xile. El seu hàbitat són zones de matoll subtropicals o tropical seques a més de zones de matoll de gran altitud subtropicals o tropicals.
# Gra (Torrefeta i Florejacs)

Gra és una entitat de població de la Segarra que pertany al municipi de Torrefeta i Florejacs. Està situat a llebeig de Sant Martí de la Morana, al capdamunt d'una elevació de 470 m a la riba esquerra del torrent del Passerell. La festa major se celebra per Sant Isidre (15 de maig). Actualment hi viuen 19 veïns. Conserva un nucli antic ja esmentat l'any 1031, on hi destaca l'antic castell de Gra, també documentat ja el segle xi. El segle xix, comptava amb una quarantena d'habitants, ja depenia de l'ajuntament de Florejacs i les terres contigües eren ocupades per conreus d'oliveres, nogueres, pruneres i ametllers.
A llevant del nucli hi trobem l'església de Sant Salvador de Gra, temple barroc però que conserva un absis romànic. Altres monuments d'interès local que es conserven a la rodalia del llogaret són Santa Maria de Tauladells, priorat actualment en ruïnes, el molí de la Casa Nova i l'ermita neoromànica de la Mare de Déu de les Flors de Maig, indret en el qual se celebra un aplec cada primer de maig.

## Referències

* ↑ «Torrefeta i Florejacs». IDESCAT. [Consulta: 18 maig 2019].
* ↑ Diccionario geográfico-estadístico-historico de España y sus posesiones de ultramar. Volumen VIII, 1846-1850, p. 455.
* ↑ VV.AA. Atles comarcal i municipal de Catalunya. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2006. ISBN 84-412-1445-X.
# Gustav Hegi

Gustav Hegi (13 de novembre de 1876, Rickenbach - 21 d'abril de 1932, Küsnacht) fou un botànic suís.
Va ensenyar a Múnic i va estudiar la flora de l'Europa central.

## Algunes publicacions
### Llibres

* 1905. Alpenflora. Die verbreitetsten Alpenpflanzen von Bayern, Österreich und der Schweiz. J. F. Lehmanns Verlag München 1905; 25ª ed. herausgegeben von Herbert Reisigl. Parey Verlag, Berlin 1977
* Gustav Hegi, Karl Heinz Rechinger, Annelis Schreiber. 1957. Flora von Mitteleuropa, Volum 1, Volum 6 de Illustrierte Flora von Mitteleuropa : zum Gebrauch in den Schulen und zum Selbstunterricht. E. Hanser. 452 p.
* 1997. Illustrierte Flora von Mitteleuropa. (originalment, de 1906 a 1929, en dotze vols.) 7 vols. en Tl.Bdn. o. Lieferungen, vol.4/1, Angiospermae: Dicotyledones 2 per Gustav Hegi, Hans J. Conert, Eckehart J. Jäger, Joachim W. Kadereit, Friedrich Markgraf, Wolfram Schultze-Motel. 447 pàg. ISBN 3-489-54020-4 en línia de Universitäts- und Landesbibliothek Düsseldorf o del Repositori Digital d'Instituts Científics (Pol·len):
** 1. Pteridophyta, Gymnospermae und Monocotyledones. 1906
** 2. Monocotyledones. 1907
** 3. Dicotyledones. 1912
** 4,1. Dicotyledones. 1919
** 4,3. Dicotyledones. 1924
** 5,2. Dicotyledones. 1926
** 5,3. Dicotyledones. 1927
** 6,1. Dicotyledones. 1918

## Honors
### Eponimia

* (Scrophulariaceae) Euphrasia hegii Vollm.L'abreviació botànica estandarditzada per citar un tàxon descrit per aquest autor és Hegi

## Fonts

* Adrien Davy de Virville (dir.) 1955. Histoire de la botanique en France. SEUS (Paris) : 394 pàg.
* Benoît Dayrat. 2003. Les Botanistes et la Flore de France, trois siècles de découvertes. Publicació científica del Muséum national d'histoire naturelle : 690 pàg.

## Referències

* ↑ Oesterr.
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* Dictionnaire historique de la Suisse
* «Gustav Hegi». Índex Internacional de Noms de les Plantes (IPNI). Real Jardí Botànic de Kew, Herbari de la Universitat Harvard i Herbari nacional Australià (eds.). .
* Aquest article és una obra derivada de l'edició de 1911 de la Encyclopædia Britannica, disponible sense restriccions conegudes de dret d'autor. Aquesta obra derivada es troba disponible sota les llicències GNU Free Documentation License i Creative Commons Atribució-CompartirIgual 3.0 Unported.
# Marjal de Pego-Oliva

La marjal de Pego-Oliva és una zona humida que s'estén entre el riu Racons i el riu Bullent i pels termes d'Oliva (La Safor) i Pego (Marina Alta). Quasi tota està inclosa al Parc Natural de la Marjal de Pego-Oliva.

## Referències

* ↑ Almela, Joan-Miquel, (1975-). La marjal de Pego : història i etnologia de l'arròs en un espai natural. Alicante: Institut Alacantí de Cultura Juan Gil-Albert, 2016. ISBN 978-84-7784-728-1.
* ↑ «PARC NATURAL DE LA MARJAL PEGO-OLIVA.» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-12-31. [Consulta: 31 desembre 2018].
* ↑ «Parc Natural Marjal de Pego-Oliva - Generalitat Valenciana». [Consulta: 31 desembre 2018].
* ↑ «A.2.3 Marjal Pego-Oliva». Arxivat de l'original el 2018-12-31. [Consulta: 31 desembre 2018].
# Foote

Foote és el nom dels següents personatges:
* Arthur Foote (1853–1937), compositor estatunidenc
* Eunice Newton Foote (1819 - 1888), científica, física, inventora estatunidenca, promotora dels drets de les dones
* Shelby Foote (1916–2005), escriptor estatunidenc
# Kit Carson (Colorado)

Kit Carson és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 253 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kit Carson tenia 253 habitants, 113 habitatges, i 64 famílies. La densitat de població era de 174,4 habitants per km².
Dels 113 habitatges en un 24,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,8% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 42,5% no eren unitats familiars. En el 41,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 21,3% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 29,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.531 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.375 $ mentre que les dones 16.818 $. La renda per capita de la població era de 13.832 $. Entorn del 6,5% de les famílies i el 12,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kit Carson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kit Carson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Joaquim de Bolòs i Saderra

Joaquim de Bolòs i Saderra (Olot, Província de Girona, 1856 — Barcelona, Barcelonès, 1937) fou un advocat, publicista català i historiador del Carlisme. Era germà del farmacèutic i botànic Jaume de Bolòs i Saderra (1852-1914). Va començar a estudiar dret, però deixà els estudis un temps per a enrolar-se voluntari en l'exèrcit carlí en la Tercera Guerra Carlina (1872-1876). Després acabà els estudis i el 1887 fou jutge suplent del districte de l'Hospital a Barcelona, encara que també treballà com a magatzemista de maquinària i ferreteria. Joaquim i Ramon Jordana redactaren en 1900 un estatut regional de Catalunya que presentaren al pretendent carlí Carles VII a Venècia. Fou vocal del Consell d'Administració del Foment de Cases Barates, soci de Foment del Treball Nacional, de la Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Barcelona i de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País. A les eleccions municipals de 1917 fou elegit regidor jaumista (carlí). L'any 1920 fou expulsat de la Comunió Tradicionalista per acord de la Junta Regional.

## Obres

* La Guerra civil en Cataluña (1872-1876) (1928)
* El Carlismo en Cataluña (1930)

## Referències

* ↑ «Joaquim de Bolòs i Saderra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p.121. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ «De Catalunya». La Comarca, 25-09-1920, pàg. 7.
# Gustav Hartlaub

Karel Johan Gustav Hartlaub (8 de novembre de 1814 – 29 de novembre de 1900) va ser un metge i ornitòleg alemany.
Hartlaub nasqué a Bremen, i estudià a Bonn i Berlin abans de graduar-se en medicina aat Göttingen. El 1840, començà a estudiar ocells exòtics. Va descriure algunes d'aquestes espècies per primera vegada. El 1852, va editar una nova revista d'ornitologia junt amb Jean Cabanis, el Journal für Ornithologie. Amb Otto Finsch va escriure, Beitrag zur Fauna Centralpolynesiens: Ornithologie der Viti-, Samoa und Tonga- Inseln. Halle, H. Schmidt.
Un gran nombre d'espècies d'ocells porten el seu cognom, incloent Lissotis hartlaubii, Ànec de Hartlaub, i Gavina de Hartlaub.

## Referències

* Beolens, Bo; and Michael Watkins (2003). Whose bird? : common bird names and the people they commemorate. London: Christopher Helm. ISBN 0-300-10359-X.

## Enllaços externs

* Beitrag zur fauna Centralpolynesiens Ornithologie der Viti, Samoa und Tonga Inseln
# Foothills of the San Gabriel Valley

Els contraforts de la Vall de Sant Gabriel, en anglès:Foothills of the San Gabriel Valley es refereix al contraforts i turons del San Gabriel Valley situat al Comtat de Los Angeles, Califòrnia, Estats Units. Inclouen els contraforts de San Gabriel Mountains, i muntanyes baixes i turons de la regió de Greater Los Angeles.

## Geografia

Les serraladessón força paral·leles a la falla San Andreas fault.

### Contraforts i turons

* Foothills of the San Gabriel Mountains – al llarg de la cara sud.
* Puente Hills
* San Jose Hills
* San Rafael Hills
* South Hills
* Verdugo Mountains

## Ambients naturals

Els contraforts proporcionen un cinturó verd i contenen parcs regionals. Presenten un clima mediterrani amb una ecoregió de vegetació de chaparral i arbredes i hàbitats de sabana de roures (Oak savanna)
Aquest tipus de vegetació ha evolucionat amb els incendis forestals i algunes espècies de plantes en depenen. Els incendis han d'ocórrer en un període d'entre 30 i 150 anys si són més freqüents ocasionen pèrdua d'hàbitat i la conversió a herbassar d'espècies no natives. Els boscos montans són generalment de pins i avets i es presenten en altituds més elevades entre els 1000 i 2600 metres.

## Perill d'incendi

DEl risc d'incendi en aquests contraforts és molt alt i pot ser agreujat per l'Escalfament global.

## Referències

* ↑ "Climate, Fire, and Habitat in Southern California." http://ucanr.edu. N.p., n.d. Web. 6 Dec. 2012.
* ↑ Cities for Which CAL FIRE Has Made Recommendations on Very High Fire Hazard Severity Zones (VHFHSZ)." CAL FIRE. N.p., n.d. Web. 06 Dec. 2012.
1. "Cities for Which CAL FIRE Has Made Recommendations on Very High Fire Hazard Severity Zones (VHFHSZ)." CAL FIRE. N.p., n.d. Web. 06 Dec. 2012.
2. "Climate, Fire, and Habitat in Southern California." – Sustainable and Fire Safe Landscapes. N.p., n.d. Web. 05 Dec. 2012.
3. "Frequently Asked Questions." http://www.fire.ca.gov. N.p., n.d. Web. 6 Dec. 2012.
4. http://geology.campus.ad.csulb.edu%5BEnllaç+no+actiu%5D. N.p., n.d. Web. 04 Dec. 2012.
5."IE Communities at Risk Www.fireinformation.com." IE Communities at Risk Www.fireinformation.com. N.p., n.d. Web. 04 Dec. 2012.
6."San Gabriel Valley." ROAD TRIP USA. N.p., n.d. Web. 04 Dec. 2012.
# Juan Pizarro

Juan Pizarro (Trujillo, 1511 $^{(Gregorià)}$ - Cusco, 1536 $^{(Gregorià)}$) va ser un conquistador espanyol, que va acompanyar els seus germans Francisco, Gonzalo i Hernando a la conquesta del Perú el 1532. Juan i els seus germans, liderats per Francisco i l'amic Diego de Almagro, van conquerir el poderós Imperi Inca el 1533.  Juan i Gonzalo Pizarro, van ser nomenats regidors el 24 de març de 1534, i van guarnir la ciutat de Cuzco amb noranta. homes, mentre que Francisco Pizarro va marxar cap a Jauja.
Va ser governador de Cusco quan Manco Cápac II la va assetjar. A principis de febrer de 1536, dos-cents mil guerrers incas van assetjar els dos-cents espanyols al Cuzco. Hernando, Gonzalo i Juan van liderar la defensa amb contraatacs a la fortalesa que dominava la ciutat. Juan va dirigir l'atac per recuperar la ciutadella. Incapaç de portar casc (tenia la mandíbula inflada després de ser colpejat per una fona), Juan va ser colpejat al cap per una gran pedra i va morir quinze dies després.

## Referències

* 1 2 3 Prescott, W.H., 2011, The History of the Conquest of Peru, Digireads.com Publishing, ISBN 9781420941142
* ↑ Hemming, J., 1970, The Conquest of the Incas, New York: Harcourt Brace Jovanovich, Inc., ISBN 0151225605
# Mohd Saiful Anuar Aziz

Mohd Saiful Anuar Aziz (24 de gener de 1992) és un ciclista malaisi professional des del 2008 fins al 2016.

## Palmarès

* 2013
** 1r al CFI International-Jaipur

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a cqranking.com
# Giovanni Lonardi

Giovanni Lonardi (Verona, 9 de novembre de 1996) és un ciclista italià, professional des del 2019, quan fitxà per l'equip Nippo-Vini Fantini-Faizanè. Des del 2022 corre a l'equip Eolo-Kometa.
De petit va jugar a futbol i no va ser fins als 14 anys quan el seu oncle el va introduir en aquest esport. En el seu palmarès destaca la victòria al Gran Premi València del 2022.

## Palmarès

* 2018 (com amateur)
** 1r al Circuit del Porto-Trofeo Arvedi
** 1r a La Popolarissima
** Vencedor d'una etapa al Giro Ciclistico d'Itàlia
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Tour de Taiwan
** Vencedor d'una etapa al Tour de Tailàndia
* 2020
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Antalya
* 2021
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bulgària
* 2022
** 1r al Gran Premi València
* 2024
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Turquia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2019. Abandona (13a etapa)
* 2019. 125è de la classificació general

## Referències

* ↑ «NIPPO FANTINI, IL PRIMO ACQUISTO È GIOVANNI LONARDI» (en italià), 25-07-2018.
* ↑ «Bardiani CSF Faizane'». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 4 gener 2021. [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ Giulia De Maio. «NIPPO FANTINI. IL "BATTESIMO" DEL NEOPROF GIOVANNI LONARDI» (en italià), 26-11-2018.
* ↑ Marco Pastonesi. «L'ORA DEL PASTO. I SOGNI DI LONARDI» (en italià), 22-02-2019.
* ↑ «El italiano Lonardi se adjudica la Clásica Comunidad Valenciana 1969» (en castellà), 23-01-2022. [Consulta: 24 febrer 2022].
# Martín Sastre

Martín Sastre (Montevideo, 13 de febrer de 1976) és un director de cinema i guionista uruguaià.

## Biografia

Sastre va néixer a l'Hospital Britànic de Montevideo i té ascendència romanesa, basca, francesa i russa. Va començar a estudiar cinema quan tenia 8 anys.
El 2002 es va traslladar a Madrid, amb una beca de la Fundació Carolina d'Espanya. Un dels seus treballs més coneguts és la Trilogía Iberoamericana, composta per Videoarte: La Leyenda Iberoamericana, Montevideo: El lado oscuro del Pop i Bolivia 3: la siguiente confederación.
El 2005 va estrenar el seu curtmetratge Diana: The Rose Conspiracy al Biennial de Viena, on l'artista diu haver trobat la princesa Diana de Gal·les vivint a Montevideo.
El 2010 treballa amb les actrius Natalia Oreiro i Rossy de Palma a la pel·lícula Miss Tacuarembó.

## Filmografia

* Miss Tacuarembó (2010)

## Referències

* ↑ http://art-action.org/proposition/catalogue/2008_detail_de.php?codeoeuvre=B78092&lang=de&qui=prod&oeuvre=B78092
* ↑ http://www.sescsp.org.br/sesc/videobrasil/site/dossier033/ensaio_en.asp Arxivat 2012-07-23 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fundació Martín Sastre (castellà)
* Martín Sastre Arxivat 2010-01-19 a Wayback Machine. per Gabriel Coxhead, Frieze Magazine, Regne Unit
* AURA Arxivat 2012-02-25 a Wayback Machine. per Nicola Taylor, Paris-Art
# Keslerovo

Keslerovo (en rus: Кеслерово) és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la riba del riu Psif, a 20 km al nord-oest de Krimsk i a 94 km a l'oest de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Pàvlovski.
# Jesús Álvarez

Jesús Álvarez (Madrid, 12 d'abril de 1926-ibídem, 17 de març de 1970) va ser un periodista espanyol, pare del també periodista Jesús Álvarez Cervantes.

## Biografia

La seva primera vocació va ser la de militar i en 1950 havia aconseguit el rang de tinent d'artilleria. Va passar després al món de la comunicació, començant a Radio SEU i Radio Intercontinental. En 1952 va ingressar a Radio Nacional de España, n 1952 va ingressar en Ràdio Nacional d'Espanya, des d'on realitzava emissions per a Llatinoamèrica.
Va ser un dels pioners de la primera etapa de Televisió espanyola, on ingressa en 1953 abans de l'inici de les emissions regulars. En aquella època els programes s'emetien en directe, i s'han conservat pocs documents gràfics del moment.
Jesús, al costat de David Cubedo, va ser el primer periodista espanyol a presentar un Telediario, i amb les seves companyes Laura Valenzuela i Blanca Álvarez participava en tot tipus d'espais enfront de la cambra, des de llegir notícies fins a anunciar productes comercials o presentar actuacions musicals. Va ser en els anys seixanta un presentador habitual del jurat espanyol en el Festival d'Eurovisió, ocupant-se després de cada edició fins a 1969 de comentar amb el jurat el transcurs de la gala.
La popularitat adquirida li va permetre també participar amb petits papers en algunes pel·lícules de l'època, com Historias de la televisión, amb Tony Leblanc i Concha Velasco; Ha llegado un ángel, amb Marisol; La gran familia (1962), en la qual és de recordar la memorable escena en la qual Jesús Álvarez, interpretant-se a si mateix, feia una crida a tots els espanyols per a trobar al petit Chencho, el «nét» —en la pel·lícula— de Pepe Isbert; o ¿Qué hacemos con los hijos? (1967), amb Paco Martínez Soria.
En 1961 se li va concedir el Premi Ondas al Millor locutor de programes locals i en 1963 va rebre el Premi Antena de Oro 1964, per la seva labor en televisió.
Va morir en 1970 com a conseqüència d'una leucèmia.

## Programes de TV

* Desde mi butaca (1956-1957)
* Club del sábado (1957)
* Buenas noches, amigos (1957)
* Bodega jerezana (1957)
* Cotilleo al aire libre (1957-1958)
* Telediario (1957-1967)
* La hora Philips (1957-1958)
* Piel de España (1962)
* La Nueva Geografía (1962)
* A toda plana (1965)
* Danzas de España (1966)
* Caminos y canciones (1967)
* Fórmula Todo (1969)

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2017-10-29 a Wayback Machine. al web de l'AREC
* ↑ María Casado, Historias de la tele: Los secretos jamás contados de la pequeña pantalla, p. 30
* ↑ Concesión de la Antena de Oro 1963, ABC, 7 de maig de 1964, pàgines 89 i 90
* ↑ Hemeroteca ABC

## Enllaços externs

* Jesús Álvarez a carta-de-ajuste.blogspot.com
# Mohd Zamri Saleh

Mohd Zamri Saleh (10 de desembre de 1983) és un ciclista malaisi professional des del 2008. Campió nacional en ruta dos cops.

## Palmarès

* 2012
** Campió de Malàisia en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Singkarak
** Vencedor d'una etapa al Tour de Java oriental
** Vencedor d'una etapa al Tour de Brunei
* 2014
** Vencedor de 2 etapes a la Jelajah Malaysia
* 2016
** Campió de Malàisia en ruta
* 2017
** Vencedor d'una etapa al Tour de Selangor

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Gran Sinagoga Bet Shalom

La Gran Sinagoga Bet Shalom o simplement el Temple Bet Shalom (en hebreu: בית הכנסת בית שלום) fou construïda en 1952, és una sinagoga situada prop del centre de l'Havana. Gran part de l'edifici original va ser venut, i només una part roman en mans dels jueus avui en dia. Es van dur a terme extenses reparacions de l'estructura en la dècada de 1990. Bet Shalom és considerada la seu de la comunitat jueva cubana. L'edifici també acull una biblioteca jueva. En general, la comunitat jueva ha gaudit de seguretat i l'antisemitisme ha estat mínim. En els darrers anys, Raúl Castro fins i tot ha assistit a la celebració de Hanukkà de la comunitat.

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20121106202049/http://www2.fiu.edu/~fcf/2dec.jews.html
* ↑ «http://web.archive.org/web/http://www.ujc.org/page.html?». Arxivat de l'original el 2008-05-19. [Consulta: 3 juliol 2017].
# Grup Taller d'Estocolm

Grup Taller d'Estocolm Va ser un col·lectiu d'escriptors xilens fundat en 1977, a Suècia, pels poetes Sergio Infante, Adrián Santini i Carlos Geywitz als quals es va integrar en 1978 el poeta Sergio Badilla Castillo i el narrador Edgardo Mardones i que va durar fins a finals de la dècada dels vuitanta.

## Història

El Grup Taller d'Estocolm va tenir una labor distingida en la difusió de la literatura xilena i hispanoamericana en Escandinàvia, durant les dècades finals del segle xx. Una part important del seu treball col·lectiu va ser recolzat per l'escriptora sueca Sun Axelsson Arxivat 2007-02-22 a Wayback Machine., qui des de l'arribada d'aquests escriptors exiliats a la capital sueca, va servir com vincle amb els cercles intel·lectuals en Escandinàvia.
Un segment important de les primeres obres, dels cinc integrants del Grup Taller d'Estocolm, van sorgir en aquesta etapa de creativitat conjunta, com ara: Sobre exilis de Sergio Infante Arxivat 2011-07-20 a Wayback Machine., Després del centaure d'Adrián Santini, L'ull de la ira de Carlos Geywitz, El domicili del signe de Sergio Badilla Castillo Arxivat 2008-05-21 a Wayback Machine. o Caputxeta esperant al llop de Edgardo Mardones.
En 1991, els quatre poetes del grup, Infante, Badilla, Santini i Geywitz, són incorporats en la primera antologia de poesia xilena, que compila i tradueix al suec la poeta i escriptora Sun Axelsson, al costat dels traductors, Marina Torres, Leif Duprez i Sören Persson, amb el nom de Bevingade Lejon. (Lleó alat).
La comunitat literària d'aquests escriptors cessa definitivament a finals dels vuitanta a causa del retorn de Badilla i Mardones a Xile i per l'activitat docent i d'investigació d'Infante i Santini; encara que l'afinitat lírica, temàtica i d'amistat els manté encara en contacte.

## Enllaços externs

* Lleó alat Arxivat 2006-05-18 a Wayback Machine.