OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tramutola

Tramutola (lucà: Tramùtele) és un municipi italià, situat a la regió de Basilicata i a la província de Potenza. Ocupa una superfície de 36,65 quilòmetre quadrat i tenia 2,919 habitants a l'1 gener 2023.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2017 | 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 3.061 | 3.033 | 2.919 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |

## Referències

* ↑ Dizionario Di Toponomastica: Storia E Significato Dei Nomi Geografici Italiani (en italià). Garzanti, 1990. ISBN 88-11-30500-4.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».
* ↑ Error: Unable to display the reference properly. See the documentation for details.
# Can Moja (Valls)

Can Moja és una casa de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Baixos i tres plantes més formen aquesta casa entre mitgeres, una façana interessant i que va ser restaurada fa uns deu anys.
El portal d'entrada té un arc de mig punt i muntants de pedra que contrasten amb el to rosa dels baixos, que també és trencat per una finestra petita amb una llinda pètrea.
Ala primera planta, hi ha dos balcons, una finestra central al segon pis i tres al tercer pis. Tota la façana (a excepció dels baixos) són d'obra vista amb portal adovellat i és remata amb una cornisa,

## Referències

* 1 2 3 «Can Moja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Taznakht

Taznakht (àrab: تازناخت, Tāznāẖt; amazic estàndard marroquí: ⵜⴰⵣⵏⴰⵅⵜ, Taznaxt) és un municipi de la província de Ouarzazate, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc, a la carretera entre Ouarzazate i Agadir. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.281 persones. No s'ha de confondre amb Tazenakht, una vila vora Rachidia, uns 400 km més al nord-est.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Bastonets xinesos

«Bastonets xinesos» té aquests significats:
* Bastonets xinesos o mikado és un joc de destresa.
* Bastonets xinesos o bastonets són els utensilis tradicionals usats per a menjar en Extrem Orient.
# Can Freixedes

Can Freixedes és un edifici d'habitatges de factura eclèctica del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local. Ocupa tot un extrem d'illa i té tres façanes que donen als carrers Montserrat, sant Pere i Sant Antoni. L'accés principal és pel carrer de Sant Antoni.

## Descripció

La casa és de planta rectangular i consta de planta baixa, entresòl, dos pisos i terrat a la catalana. La planta baixa presenta obertures d'arc carpanell, tipologia que es repeteix als balcons dels pisos superiors. La porta principal, que ocupa l'alçada de la planta i l'entresòl, és d'arc de mig punt i està emmarcada en pedra. La separació entre els pisos apareix indicada per impostes.
Altres elements d'interès són els balcons cantoners del primer pis, les motllures trencaaigües del pis superior i, principalment, les mènsules de suport de les peanyes dels balcons, amb motius figuratius i vegetals. El conjunt és coronat amb una barana calada de ceràmica i una torratxa superior, de planta quadrada amb coberta de pavelló i finestres d'arc de mig punt.

## Història

Segons documentació de l'arxiu municipal d'obres públiques de Vilanova i la Geltrú, l'any 1872 el propietari del terreny, el sr. Antoni Freixedes, va demanar permís d'obres per tal de bastir un edifici d'habitatges plurifamiliar, segons projecte del mestre d'obres Josep Salvany. Aquesta mateixa data apareix inscrita a l'arc de la porta d'accés del c/ Sant Antoni.

## Referències

* 1 2 3 «Can Freixedes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
# Can Freixenet (Cantallops)

Can Freixenet és una casa de Cantallops (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a la Plaça del Fort, al centre del poble. És una casa de planta baixa i dos pisos, amb paredat de pedra i coberta a dues vessants. La porta d'accés està en un porxo format per una volta de canó, tot i que també es pot accedir a l'edifici per l'entrada que hi ha al costat d'aquest porxo, que dona a una escala que porta a la terrassa del primer pis. En aquest primer pis, com en el segon, les obertures són carreuades i rectangulars. Les finestres del segon pis són de dimensions menors, que les del primer i la central té un balcó.

## Referències

* ↑ «Can Freixenet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Can Gener (Sant Cugat del Vallès)

Can Gener és un edifici del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de caràcter majestuós, de planta rectangular i teulada a dues vessants. Ha estat reformada perdent la seva estructura original. La porta d'entrada no és l'antiga i la galeria d'arcs que s'obre en el pis superior tampoc. Els arcs de la galeria són apuntats i la barana és de balustrada. Té un rellotge de sol inscrit en la façana.

## Referències

* ↑ «Can Gener». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Can Verderol

Can Verderol són unes cases pageses i terres de Santa Maria del Camí situades entre Son Borràs de Passatemps, Son Bieló i Son Collet, en els costers del Puig de Son Seguí.
Can Verderol es va formar a partir de 1663 com una parcel·lació de Son Borràs, quan Jaume Borràs per pagar les legitimes a les seves germanes, els cedí una part de la possessió. Pren el nom del malnom dels Fiol Verderol. A l'antiga casa s'hi han afegit nous elements, però aquesta conserva els trets característics d'una casa pagesa del segle xvii.
La planta baixa consta d'un portal de mig punt amb brancals, dovelles de molt de regràs, carcanyol i trencaaigües motllurat, tot de marès; dues finestres de nova factura i dos finestrons atrompetats. El primer pis consta de dues finestres amb l'ampit motllurat i l'emmarcament de peces de marès.
La façana lateral conserva al pis una finestra amb l'ampit motllurat i l'emmarcament de peces de marès, idèntica a les finestres de la façana principal.

## Notes

* ↑ Alea Serveis Professionals SL Catàleg de béns patrimonials de Santa Maria del Camí. Ajuntament de Santa Maria del Camí, 2009
# Ahlaf

Ahlaf (en àrab احلاف, Aḥlāf; en amazic ⴰⵃⵍⴰⴼ) és una comuna rural de la província de Benslimane, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.451 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tetraktys

La Tetraktys (Τετρακτύς en grec) o Tetoakutes és una figura triangular que consisteix en deu punts ordenats en quatre files, amb un, dos, tres i quatre punts en cada fila. Com a símbol místic, va ser molt important per als seguidors dels pitagòrics. No existeixen fonts fidedignes sobre el Tetraktys, perquè tot l'escrit sobre Pitàgores és de segles posteriors. El que sí que sembla cert és que el quart nombre triangular, el de deu punts i que ells anomenaven Tetraktys en grec, era part fonamental de la religió pitagòrica, sent un símbol místic molt important per als pitagòrics.

## Referències

* ↑ The Theoretic Arithmetic of the Pythagoreans, de Thomas Taylor
* ↑ A History of Mathematics, Second Edition, de Carl B. Boyer y Uta C. Merzbach, p. 48

## Enllaços externs

* Anatoli de Laodicea: Sobre la dècada pitagòrica i els nombres que la formen (περὶ δεκάδος καὶ τῶν ἐντὸς αὐτῆς ἀριθμῶν). Text francès, amb introducció en el mateix idioma, al web de Philippe Remacle (1944 - 2011).
* Espeusip: fragment sobre la dècada pitagòrica. Text francès, amb presentació i anotacions en aquest idioma trad. de Paul Tannery (1843 - 1904)
# The Essential Simon and Garfunkel

The Essential Simon & Garfunkel és el primer recopilatori de grans èxits de doble disc del duet estatunidenc Simon & Garfunkel.
L'àlbum va debutar a la llista Billboard 200 l'1 de novembre de 2003 al lloc 27. Va mantenir-s'hi 11 setmanes. Va rebre els certificats de la RIAA d'or i de platí el febrer del 2005.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren compostes per Paul Simon excepte que s'indiqui el contrari.

### Disc u

* «Wednesday Morning, 3 A.M.» (en directe)
* «Bleecker Street»
* «The Sound of Silence»
* «Leaves That Are Green» (en directe)
* «A Most Peculiar Man» (en directe)
* «I Am a Rock»
* «Richard Cory»
* «Kathy's Song» (en directe)
* «Scarborough Fair/Canticle» (Garfunkel/Simon)
* «Homeward Bound»
* «Sparrow» (en directe)
* «The 59th Street Bridge Song (Feelin' Groovy)»
* «The Dangling Conversation»
* «A Poem on the Underground Wall» (en directe)
* «A Hazy Shade of Winter»
* «At the Zoo»

### Disc dos

* «Mrs. Robinson» (d'el graduat)
* «Fakin' It»
* «Old Friends»
* «Bookends Theme»
* «America»
* «Overs (en directe)»
* «El Condor Pasa (If I Could)»
* «Bridge over Troubled Water»
* «Cecilia»
* «Keep the Customer Satisfied»
* «So Long, Frank Lloyd Wright»
* «The Boxer»
* «Baby Driver»
* «The Only Living Boy in New York»
* «Song for the Asking»
* «For Emily, Whenever I May Find Her» (en directe)
* «My Little Town»

## Cançons bonus

Es publicà una versió d'aquest àlbum a Austràlia i Europa que contenia pistes addicionals. Totes les cançons foren compostes per Simon excepte que s'indiqui el contrari.

### Disc u

* «The Sound Of Silence»
* «Wednesday Morning, 3 A.M.» (en directe)
* «Bye Bye Love» (Felice and Boudleaux Bryant) (en directe)
* «Bleecker Street»
* «I Am A Rock»
* «A Most Peculiar Man» (en directe)
* «Richard Cory»
* «Kathy's Song» (en directe)
* «Scarborough Fair/Canticle» (Garfunkel/Simon)
* «Homeward Bound»
* «Sparrow» (en directe)
* «Leaves That Are Green» (en directe)
* «He Was My Brother»
* «The 59th Street Bridge Song (Feelin' Groovy)»
* «The Dangling Conversation»
* «A Poem On The Underground Wall» (en directe)
* «Blessed» (en directe)
* «Cloudy»
* «»Blues Run The Game» (Jackson C. Frank)
* «A Hazy Shade Of Winter»

### Disc dos

* «Mrs. Robinson» (dEl graduat)
* «Bridge Over Troubled Water»
* «At The Zoo»
* «Fakin' It»
* «Old Friends»
* «Bookends Theme»
* «Punky's Dilemma»
* «Overs» (en directe)
* «A Church Is Burning» (en directe)
* «America»
* «El Condor Pasa (If I Could)» (Milchberg, Robles, Simon)
* «Cecilia»
* «Keep The Customer Satisfied»
* «So Long, Frank Lloyd Wright»
* «The Boxer»
* «Baby Driver»
* «The Only Living Boy In New York»
* «Song For The Asking» (en directe)
* «For Emily, Whenever I May Find Her» (en directe)
* «My Little Town»

## Referències

* ↑ The Essential Simon and Garfunkel a Allmusic
* ↑ The Essential Simon and Garfunkel a Allmusic
# The Pope's Exorcist

The Pope's Exorcist (en català L'exorcista del Papa) és una pel·lícula de terror sobrenatural de 2023 dirigida per Julius Avery a partir d'un guió de Michael Petroni i Evan Spiliotopoulos, basada en el llibre de 1990 An Exorcist Tells His Story i el llibre de 1992 An Exorcist: More Stories del pare Gabriele Amorth. La pel·lícula és protagonitzada per Russell Crowe com a Amorth, amb Daniel Zovatto, Alex Essoe i Franco Nero en papers secundaris.
La producció va començar el 2020 quan Screen Gems va comprar els drets de la història d'Amorth. Després d'una substitució de la direcció i revisions del guió, el rodatge es va produir a Irlanda d'agost a octubre de 2022.
The Pope's Exorcist s'estrenà a diversos països a partir del 5 d'abril de 2023 i als Estats Units el 14 d'abril. La pel·lícula va rebre crítiques diverses de la crítica i va recaptar 76 milions de dòlars a tot el món. Ha estat subtitulada al català.

## Sinopsi

Pel·lícula sobre Gabriele Amorth, un sacerdot que va exercir com a exorcista principal del Vaticà, realitzant més de cent mil exorcismes al llarg de la seva vida. Amorth va escriure dos llibres de memòries on va detallar les seves experiències lluitant contra Satanàs.

## Repartiment

* Russell Crowe com a pare Gabriele Amorth
* Daniel Zovatto com a pare Esquibel
* Alex Essoe com a Julia Vasquez
* Franco Nero com el Papa
* Peter DeSouza-Feighoney com a Henry Vasquez
* Laurel Marsden com a Amy Vasquez
* Cornell John com a bisbe Lumumba
* Ryan O'Grady com a cardinal Sullivan
* Ralph Ineson com a veu d'Asmodeus

## Referències

* ↑ «The Pope's Exorcist», 24-03-2023. Arxivat de l'original el 11 abril 2023. [Consulta: 11 abril 2023].
* ↑ «Jesuit priest Father Edward Siebert helps produce horror film 'The Pope's Exorcist'» (en anglès). The Dialog, 14-04-2023. Arxivat de l'original el 17 abril 2023. [Consulta: 17 abril 2023].
* 1 2 «The Pope's Exorcist». Goita què fan, ara!. [Consulta: 28 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 «The Pope's Exorcist Domestic Production Notes», 22-03-2023. Arxivat de l'original el 9 novembre 2019. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ Grobar, Matt. «The Pope's Exorcist Finds Its Pope In Django 's Franco Nero; Laurel Marsden, Cornell S. John & Peter DeSouza-Feighoney Also Set For Screen Gems Thriller», 09-08-2022. Arxivat de l'original el 20 setembre 2022. [Consulta: 19 setembre 2022].
* ↑ Squires, John. «The Pope's Exorcist – The Witch Star Ralph Ineson Will Voice the Film's Demon [Exclusive]», 27-01-2023. Arxivat de l'original el 7 febrer 2023. [Consulta: 7 febrer 2023].

## Enllaços externs

* The Pope's Exorcist - Lloc web oficial
# Theridiosoma gemmosum

Theridiosoma gemmosum és una espècie d'aranyes araneomorfes de la família dels teridiosomàtids (Theridiosomatidae). Fou descrita per primera vegada per L. Koch el 1877.
Aquesta espècie es troba distribuïda per la zona holàrtica.

## Sinonímies

Segons el World Spider Catalog amb data de gener de 2019, té reconegudes les següents sinonímies:
* Theridium gemmosum L. Koch, 1877
* Theridiosoma argenteolum O. Pickard-Cambridge, 1879
* Epeira radiosa McCook, 1881
* Theridiosoma argentata Keyserling, 1884

## Referències

* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Theridiosoma gemmosum (L. Koch, 1877) en la família Theridiosomatidae +base de dades
* ↑ Koch, L. (1877b). Verzeichniss der bei Nürnberg bis jetzt beobachteten Arachniden (mit Ausschluss der Ixodiden und Acariden) und Beschreibungen von neuen, hier vorkommenden Arten. Abhandlungen der Naturhistorischen Gesellschaft zu Nürnberg 6: 113-198.
# Tiglit

Tiglit (en àrab تغليت, Tiḡlīt; en amazic ⵜⵉⵖⵍⵉⵜ) és una comuna rural de la província de Guelmim, a la regió de Guelmim-Oued Noun, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 930 persones

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tonnoiriella cracens

Tonnoiriella cracens és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: KwaZulu-Natal (Sud-àfrica).

## Referències

* ↑ Vaillant, 1982. Travaux Lab. Hydrobiol. Piscic. Univ. Grenoble 71-73: 213.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Tessel·lació hexagonal

En geometria, una tessel·lació hexagonal és una de les tres tessel·lacions regulars del pla euclidià en la qual tres hexàgons regulars incideixen en un vèrtex. La tessel·lació hexagonal té un símbol de Schläfli de {6,3} o t{3,6} (com a tessel·lació triangular truncada). Conway l'anomena hextilla.
És una de les tres tessel·lacions regulars del pla; les altres dues són la tessel·lació triangular i la tessel·lació quadrada.

## Bibliografia

* Coxeter, H.S.M. Regular Polytopes, (3rd edition, 1973), Dover edition, ISBN 0-486-61480-8 p. 296, Table II: Regular honeycombs
* Grünbaum, Branko ; and Shephard, G. C.. Tilings and Patterns. Nova York: W. H. Freeman, 1987. ISBN 0-7167-1193-1. (Chapter 2.1: Regular and uniform tilings, p. 58-65, Chapter 2.9 Archimedean and Uniform colorings pp.102-107)
* Williams, Robert. The Geometrical Foundation of Natural Structure: A Source Book of Design. Dover Publications, Inc, 1979. ISBN 0-486-23729-X. p35
* John H. Conway, Heidi Burgiel, Chaim Goodman-Strass, The Symmetries of Things 2008, ISBN 978-1-56881-220-5 Arxivat 2010-09-19 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Hexagonal Grid» a MathWorld (en anglès).
* Weisstein, Eric W., «Regular tessellation» a MathWorld (en anglès).
* Weisstein, Eric W., «Uniform tessellation» a MathWorld (en anglès).
* Klitzing, Richard. «2D Euclidean tilings o3o6x - hexat - O3» (en anglès).
# Can Verdeguer

Can Verdeguer és un mas al Pla de Sant Martí veí de Can Roure al terme municipal de Sant Martí de Llémena (el Gironès). Edifici de planta rectangular, on a la façana principal s'ha adossat un cos un pèl més baix que el conjunt general, d'època posterior i que ara configura la façana actual. Al costat dret d'ella i més sobresortida, hi ha la pallissa que dona l'era i està enfrontada a una altra pallissa més senzilla. De l'era estant es baixa als camps per escala de pedra.
La masia és de planta baixa i un pis, teulat a dues aigües i carener perpendicular a la façana principal. Obertures diverses, de llinda plana, o de llinda recta. Porta d'entrada descentrada i semi-dovellada amb finestra de modillons al damunt, amb una creu en relleu al mig de la llinda. Al costat dret hi ha un rellotge de sol datat el 1732.
El cos més antic de la masia té ràfec de volat de teules emblanquinades i xemeneia de pedra, igual que una altra però de rajols de tros de façana ampliat posteriorment.
Pallissa situada al costat dret de la façana principal de Can Verdaguer, davant l'era que guanya un fort desnivell i que la relaciona amb una altra pallissa més senzilla situada al seu davant. De planta rectangular, teulat a dues aigües, carener perpendicular a la façana principal i d'una nau, amb paret de pedra al costat dret i que enllaça amb la barana de l'era i dos pilars rodons a l'altre costat, proper a la masia. La paret posterior s'enrasa amb la façana principal de la masia. Els dos pilars rodons se situen, un al centre, aguantant el cairat central, i l'altre al costat esquerre, girant vers la masia. Hi ha un forjat enmig dels cairats de fusta i una escala lateral a l'esquerra.

## Notes

* 1 2 3 4 «Can Verdaguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
# Can Vergers

Can Vergers és una masia situada al municipi de Maià de Montcal, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 488.
# Can Padró (Sentmenat)

Can Padró és una masia del municipi de Sentmenat (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia que compren un conjunt volumètric format per diferents elements arquitectònics juxtaposats, intercalant els àmbits destinats a habitacles amb els laborals. La façana presenta diversos aspectes quant a l'estat de conservació: la part lateral esquerra manté, juntament amb els antics elements gòtics (finestra amb decoració de cresteria i emmarcament de pedra) restes de l'antic estucat, mentre en la mateixa façana i immediatament a continuació, la façana està arrebossada i amb balcó cobert amb arc escarser, amb funcions més de tipus estètic que funcional.
En els laterals (ponent i llevant), les parets són de pedra i morter. La façana de ponent té una galeria porxada que forma part d'un dels costats adossats (elements adossats a la construcció inicial a causa de les ampliacions funcionals). Aquesta galeria, situada sota la teulada d'un sol aiguavés, s'allarga fins a formar sis arcades sostingudes per columnes, i la seva funció és d'assecador i ubicació del bestiar.
Gairebé tota la resta d'elements adossats són també per a aquestes funcions. El carener es manté perpendicular a la façana principal i el ràfec és d'escassa sortida.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Padró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Cantiga d'amigo

La cantiga d'amigo és un tipus de composició poètica emmarcada en la lírica medieval de la literatura galaicoportuguesa. Data del segle xii i sembla que esdevé una versió literària de la kharja mossàrab. Tot i el seu origen popular va ser recreada per autors cultes dels segles xiii, XIV i XV i recollida en els cancioneiros (el Cancioneiro da Ajuda, el Cancioneiro da Biblioteca Vaticana i el Cancioneiro da Biblioteca Nacional da Lisbõa). Aquests autors cultes especialitzats en les cantigas d'amigo eren els anomenats segreles, dels quals destaquen Martín Codax, Mendinho, Joan Zorro i Pero Meogo.
El tema de les cantigas d'amigo és l'amor, i l'amigo fa referència a l'estimat. Generalment manifesten el lament d'una noia a causa de l'absència del seu estimat, expressen la seva passió amorosa sovint més plena de dolor que de plaer, tot i que hi ha cantigas catalogades en què s'expressa l'alegria de l'amor. En alguns casos, la jove enamorada manté un confident que és la seva mare, les seves germanes o algun element de la natura; en d'altres, el confident no apareix sinó que la veu femenina es dirigeix directament a l'estimat, que pot arribar a respondre, de manera que es crea una mena de diàleg que dona un caràcter més dramàtic al poema. Per tant, són composicions escrites per homes però que recreen un jo poètic en veu femenina, motiu pel qual se les emmarca dins la denominada literatura de veu femenina.
D'altra banda, els escenaris (la romeria, ermites, santuaris, platges...) i els elements de la natura (les fonts, l'aigua estancada o remoguda, el riu, el càntir trencat, el cérvol, els cabells recollits o esbullats de la jove...) que hi apareixen propis de la cultura i el folklore d'àmbit rural tenen una forta càrrega simbòlica relacionada amb la sensualitat i la iniciació sexual.
Formalment, aquest tipus de cantiga utilitza un vers generalment octosíl·lab o decasíl·lab, de rima consonant, i com a composició popular de tradició oral pensada en la majoria dels casos per ser cantada i amb acompanyament musical és construïda a partir de la tornada, el paral·lelisme sintàctic i el leixaprén.

## Tipus de cantiga d'amigo

La classificació tradicional que se n'ha fet distingeix quatre subgèneres temàtics dins el gros de les cantigas d'amigo:
* bailada; de to alegre i festiu en què s'expressa l'alegria de l'amor, i pensades per ser acompanyades de ball;
* barcarola o marinha; la jove utilitza el mar o l'oceà com a confident;
* cantiga da Romaría; transcorren en un santuari, i el mateix camí de la romeria es converteix en l'excusa de la trobada amorosa;
* alborada; es conserven poques cantigas d'aquest tipus, en què l'amiga recorda la seva trobada amb l'estimat i es queixa perquè no pot dormir a causa de l'emoció.

## Referències

* 500 Cantigas d'amigo. ed. Rip Cohen https://jscholarship.library.jhu.edu/handle/1774.2/33843