OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Al-Fadl ibn Sahl ibn Zadhanfarukh

Al-Fadl ibn Sahl ibn Zadhanfarukh (mort el 818) fou un visir abbàssida al servei d'Al-Mamun.
Fou un antic servidor dels barmàquides fill d'un persa de religió zoroàstrica que s'havia convertit a l'islam vers el 806. Al-Fadl, després de caure en desgràcia els barmàquides (803), va seguir al servei d'Al-Mamun. Mort Harun ar-Raixid (809) les seves disposicions successòries van portar a la guerra civil als seus fills Al-Mamun i Al-Amín i al-Fadl va servir al primer. El 812, des que després de la primera gran victòria, Al-Mamun fou proclamat califa, al-Fadl fou nomenat visir dels territoris sota control i va rebre el títol de Dhu l-riasatayn (L'home dels dos comandaments). Va organitzar expedicions cap al Afganistan on va obtenir la conversió a l'islam del rei de Kabul (814/815). Sembla que va aconsellar al califa prendre el títol d'iman però va quedar al marge de la designació com a successor de l'alida Alí ar-Ridà que va provocar una sedició a l'Iraq (816/817). Al-Mamun va decidir retornar a Bagdad (818) i en el curs del viatge al-Fadl fou assassinat a Sarakhs el febrer d'aquell any. Els rumors deien que el mateix califa havia instigat l'assassinat. Mort al-Fadl el califa va nomenar visir al seu germà Hasan ibn Sahl ibn Zadhanfarukh.

## Bibliografia

* Sourdel, Dominique. Le Vizirat Abbaside de 749 à 936 (132 à 224 de l'Hégire) (en francès). Damasc: Institut Français de Damas, 1959-1960.
* Yücesoy, Hayrettin. «al-Faḍl b. Sahl». Encyclopaedia of Islam, THREE. Editat per: Kate Fleet, Gudrun Krämer, Denis Matringe, John Nawas, Everett Rowson. Brill Online, 2016. 21 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-3/al-fadl-b-sahl-COM_26903>
* C. Edmund Bosworth, «Fazl, b. Sahl b. Zādānfarrūḵ» a Encyclopaedia Iranica
# ATM

ATM o atm té els següents significats:
* Atm abreviació d'Atmosfera (unitat), en física una unitat de pressió
* ATM, articulació temporomandibular, en odontologia,
* ATM, sigles del Mode de transferència asíncrona (Asynchronous Transfer Mode en anglès), en telecomunicacions un protocol de xarxa
* Entitats:
** Autoritat del Transport Metropolità de Barcelona
** Autoritat de Transport Metropolità de València
** Autoritat Territorial de la Mobilitat de l'Àrea de Girona
** Autoritat Territorial de la Mobilitat de l'Àrea de Lleida
** Autoritat Territorial de la Mobilitat del Camp de Tarragona
** Autoritat Territorial de la Mobilitat de les Comarques Centrals
* ATM, Gestió del trànsit aeri (Air Traffic Management)
# Banksia archaeocarpa

Banksia archaeocarpa és una espècie extinta d'arbre o arbust de la família Proteaceae. Una pinya de Banksia trobada en estat fòssil al Kennedy Range d'Austràlia Occidental va ser descrita l'any 1983 per Ken McNamara i s'assembla molt a l'actual B. attenuata (Candlestick Banksia).

## Referències

* ↑ McNamara, K. J.; Scott, J. K. «A new species of Banksia (Proteaceae) from the Eocene Merlinleigh Sandstone of the Kennedy Range, Western Australia». Alcheringa, 7, 3, 1983, pàg. 185–193. DOI: 10.1080/03115518308619617.
* McLoughlin, S.; McNamara, Ken J. Ancient Floras of Western Australia. Western Australian Museum, 2001. ISBN 0-7307-2692-4.
# Tetrafluorometà

El tetrafluorometà, també conegut com a tetrafluorur de carboni, és el més simple dels fluorocarbonis. Té una força d'unió molt alta a causa de la naturalesa de l'enllaç carboni-fluor. També pot ser classificat com un haloalcà o halometà. A causa dels múltiples enllaços carboni-fluor, i l'alta electronegativitat del fluor, el carboni en tetrafluorometà té una càrrega parcial positiva significativa que enforteix i escurça els quatre enllaços carboni-fluor, proporcionant caràcter iònic addicional. Igual que altres fluorocarbonis, és molt estable a causa de la fortalesa dels seus enllaços carboni-fluor. Els enllaços a tetrafluorometà tenen una energia d'enllaç de 515 kJ ⋅ mol-1. Com a resultat, és inert als àcids i als hidròxids. No obstant això, reacciona de forma explosiva amb metalls alcalins. I la descomposició tèrmica o la combustió de CFC 14 produeix gasos tòxics (fluorur de carbonil i monòxid de carboni).
De vegades s'utilitza com a refrigerant de baixa temperatura. També, s'utilitza en l'electrònica de microfabricació o, en combinació amb l'oxigen, com un reactiu d'atac de plasma per al silici, diòxid de silici i nitrur de silici. Per acabar, té usos en detectors de neutrons.
El tetrafluorometà és un dels principals gasos amb efecte d'hivernacle. És molt estable, té una vida atmosfèrica de 50.000 anys, i un alt potencial d'escalfament d'hivernacle de 6500 (que és lliurat pels primers 100 anys d'aquests, el CO₂ té un factor d'1), però, la quantitat baixa en l'atmosfera limita el seu efecte radiatiu global.
Encara que estructuralment són similars als altres CFCs, aquests no esgoten la capa d'ozó. Això és degut al fet que la destrucció de la capa d'ozó és causada pels àtoms de clor en els CFCs, que es dissocien quan incideix la radiació ultraviolada. Enllaços carboni-fluor són més forts i menys propensos a dissociar. Però, tot i no destruir la capa d'ozó, és el gas amb efecte d'hivernacle més persistent.

## Galeria

* Geometria CFC 14
* Fórmula estructural
* Representació espacial

## Referències

* ↑ O'Hagan D «Understanding organofluorine chemistry and in cations. An introduction to the C–F bond». Chemical Society Reviews, 37, 2, 01-02-2008, pàg. 308–19. DOI: 10.1039/b711844a. PMID: 18197347.
* ↑ Lemal, D.M. «Perspective on Fluorocarbon Chemistry». J. Org. Chem., 69, 1, 2004, pàg. 1–11. DOI: 10.1021/jo0302556. PMID: 14703372.

## Enllaços externs

* WebBook page for CF4
# TV Setouchi

TV Setouchi Broadcasting Co., Ltd. (en japonès: テレビせとうち株式会社, Terebi Setouchi Kabushikigaisha) és un canal de televisió japonès que transmet des de Kita-ku, Okayama, a les prefectures d'Okayama i Kagawa. És coneguda com a TV Setouchi. És una estació de la xarxa de televisó TXN i el seu principal propietari és el diari Nihon Keizai Shimbun. Va començar a emetre l'1 d'octubre de 1986 i, des de llavors, ha produït els animes Idol Densetsu Eriko (1989–90), Idol Angel Yokoso Yoko (1990–91), Getter Robo Go (1991–92), Floral Magician Mary Bell (1992–1993), The Irresponsible Captain Tylor (1993) i Shima Shima Tora no Shimajirō (1988-1993).

## Referències

* ↑ Tomokazu Ōsono. Charting Japanese Industry (en anglès). Cassell, 1995, p. 206.

## Enllaços externs

* - TV Setouchi (japonès)
# Teresa Jassà Casé

Teresa Jassà Casé (Calaceit, Matarranya, 5 de gener de 1928 - 24 de desembre de 1999) fou una ceramista, poetessa i contista en llengua catalana i castellana.
Procedent d'una família de la baixa noblesa aragonesa, els seus primers anys estan vinculats a Alcanyís i Calaceit. La seva germana Gregoria li ensenyà a pintar i dibuixar. Durant la Guerra Civil, va escriure un text titulat Memoria de la guerra y Manifesto por la paz, que seria l'inici d'una carrera d'escrits en castellà i català. Acabat el batxillerat a les teresianes de Saragossa, va marxar a Barcelona el 1948 i va començar a escriure els seus primers poemes. El 1952 es va matricular a la carrera de farmàcia, a la Universitat de Barcelona, però de seguida va abandonar els estudis.
Poc després es va traslladar a Perpinyà, i es matriculà a l'Escola de Belles Arts sota la direcció de Jacues Prolongeau, que, com a ceramista, la va iniciar en la tècnica d'esmalts ceràmics d'alta temperatura. Va exposar per primera vegada al Salon des PTT, a Perpinyà (1958), amb una col·lecció de vuit quadres amb paisatges urbans. El 1961 tornà a Calaceit, on va instal·lar el seu taller ceràmic en un antic molí d'oli, per al qual el ceramista Llorens Artigas va construir un forn. Entre 1962 i 1971 va participar en moltes exposicions col·lectives a Espanya i França. El 1972 va exposar un conjunt d'obres a l'Ateneu Barcelonès, que formen la col·lecció titulada Homenaje a Goya.
L'Associació Cultural del Matarranya va editar, el 1992, el seu recull de poesia Eixam de Poemes. El 1986 va participar en el II Congrés Internacional de la Llengua Catalana. El seu recull de narracions breus L'armariet es publicà pòstumament l'any 2000.

## Referències

* ↑ «Teresa Jassà» (en castellà). [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Teresa Jassà Casé | enciclopèdia.cat». [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ «Homenatge a Teresa Jassà Casé a Calaceit. Lo foc i la paraula», 13-01-2020. [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ «Calaceite pone en valor la figura de la ceramista Teresa Jassá» (en castellà). [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ «Aquest Nadal ha mort la ceramista i escriptora calaceitana Teresa Jassa.». [Consulta: 13 abril 2020].
# Agnetina extrema

Agnetina extrema és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: Rússia (incloent-hi Sibèria) i Mongòlia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Evproske druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Ceské akademie ved a umení. Trída II. (Mathematicko prírodovedecká) (Rozpr. Ceské. Akad.) 16(16):16. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-10. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navàs, 1912. Rev.russ.ent.St.Peterburg 12:414-422.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Zhiltzova, 1979. Insects of Mongolia 6:22.
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Additional data concerning the revision of the genus Agnetina Klapálek (Plecoptera, Perlidae) of the Eastern Palaearctic (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:128.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:299.
* Klapálek, 1923. Coll. Zool. Selys. 4(2):91.
* Sivec, Stark & Uchida, 1988. Scopolia 16:1-66.
* Sivec, Zhiltzova & Stark, 2005. The eastern Palearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 56:1 21.
* Stark, 1986. The Nearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Journal of the Kansas Entomological Society (J. Kans. Entomol. Soc.) 59(3):437 445.
* Zhiltzova, 1995. Katalog tipovykh ekzemplyarov kollektsii zoologicheskogo instituta RAN. Vesnyanki (Plecoptera) (Catalogue of type specimens in the collection of the Zoological Institute, Russian Academy of Sciences. Plecoptera) 12, 13.
* Zhiltzova, 2009. Supplement to the revision of the genus Agnetina Klapálek (Plecoptera, Perlidae) of the eastern Palaearctic. Entomologicheskoe Obozrenie (Entomol. Obozr.) 88(2):376 382.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1984. Notes on the genus Agnetina (=Phasganophora) (Plecoptera: Perlidae). Aquatic Insects 6(2):71 79.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 19 juliol 2012].

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
* insects.tamu.edu (anglès)
# Advena charon

Advena charon és una espècie de gastròpode eupulmonat terrestre de la família Helicarionidae. És un endemisme de l'illa Norfolk (Austràlia).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Preston, H.B., 1913. Characters of new genera and species of terrestrial Mollusca from Norfolk Island. Annals and Magazine of Natural History 8 12: 522–538. 1 de desembre del 1913. (526).
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Mollusc Specialist Group (1996). "Advena charon." 1996 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 1996. [Consulta: 12 abril 2023]
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)

## Bibliografia

* Baillie, J. i Groombridge, B., 1996. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 1996. UICN, Gland, Suïssa.

## Enllaços externs

* Australian Biological Resources Study (anglès)
# Arquidam

* No s'ha de confondre amb Arquedam.
Arquidam és el nom dels següents personatges:
* Arquidam I, rei d'Esparta el dotzè de la línia dels europòntides.
* Arquidam II, rei d'Esparta entre el 469 aC i 427 aC.
* Arquidam III, rei d'Esparta, el 20è dels europòntides.
* Arquidam IV rei d'Esparta, el 23è dels europòntides, entre el 296 aC i el 294 aC.
* Arquidam V, rei d'Esparta, el 27è dels europòntides, fill d'Eudàmides II i germà d'Agis IV.
* Arquidam (metge)
* Arquidam o Arquedam d'Etòlia, militar de la Lliga Etòlia
# Temporada 1921-1922 del Liceu

La temporada 1921-1922 va debutar al Liceu Giacomo Lauri-Volpi, aconseguint un èxit espontani per la seva veu, presentació i manera de cantar. Aquest cantant tindria després una dilatada carrera i cantaria en la gala d'homenatge a Joan Antoni Pàmias, el gener de 1972, als vuitanta anys.
| Temporada 1921-1922 del Liceu |||||||
| Òpera | Compositor | Director musical | Director d'escena | Papers principals | Producció | Dates |
| La favorita | Gaetano Donizetti | Pasquale La Rotella | | Aga Lahowska, Hipòlit Lázaro, Enrico Molinari, José Torres de Luna, Vicenç Gallofré, Alexina Zanardi | | 24, 27, 29 novembre |
| Thaïs | Jules Massenet | Josep Sabater | | Ivan Ivanzov, Geneviève Vix, Vicenç Gallofré, Enriqueta Aceña, Conrad Giralt | | 10 al 12 de febrer |
| Carmen | Georges Bizet | Pasquale La Rotella | | Aga Lahowska, Antoni Saludas, Enrico Molinari, Carlota Delys | | |
| Rigoletto | Giuseppe Verdi | Pasquale La Rotella | | Hipòlit Lázaro, Enrico Molinari, Celys Beralta (dia 1) / Ada Sari (dia 17), José Torres de Luna, Elena Lucci | | 1 i 17 de desembre |
| Madama Butterfly | Giacomo Puccini | Pasquale La Rotella | | Maria Llàcer, Elena Lucci, Purita Taboada, Antoni Saludas, Alessandro Antonoff, Vicenç Gallofré, Antoni Oliver, Conrad Giralt, Josep Ricart, Sr. Rufart | | 10, 12 desembre |
| Il trovatore | Giuseppe Verdi | Pasquale La Rotella | | Enrico Molinari, Maria Llàcer, Aga Lahowska, Hipòlit Lázaro, Conrad Giralt, Enriqueta Casas, Antoni Oliver, Josep Ricart | | 22 desembre |
| Rigoletto | Giuseppe Verdi | Josep Sabater | | Giacomo Lauri-Volpi, Domenico Viglione-Borghese, Maria Ross, José Torres de Luna, Elena Lucci | | 20 i 23 d'abril |
| La favorita | Gaetano Donizetti | Josep Sabater | | Aga Lahowska, Giacomo Lauri-Volpi, Domenico Viglione-Borghese, José Torres de Luna, Vicenç Gallofré, Alexina Zanardi | | 25 abril |
| Tosca | Giacomo Puccini | | | Giuseppina Baldassare-Tedeschi | | juliol |
| El barber de Sevilla | Gioachino Rossini | Pasquale La Rotella | | Fernando Carpi, Ferdinando Vincenzi, Ada Sari/Bertha Grimm-Mittelmann/G. Giménez, Enrico Molinari, José Torres de Luna, Purita Taboada, Vicenç Gallofré | | |

## Referències

* ↑ Iborra, Joaquim. La mirada del conserge: dietari del Gran Teatre del Liceu (1862-1981). Institut del Teatre, 1999, p. 239. ISBN 9788477946236.
* 1 2 Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 19 de febrer 2019. [Consulta: 18 febrer 2019].
* 1 2 Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 17 d’abril 2017. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 19 de febrer 2022. [Consulta: 15 febrer 2019].
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 13 de novembre 2017. [Consulta: 11 març 2018].
* ↑ Biografia de Giuseppina Baldassare-Tedeschi a lavoceantica.it
* ↑ Tribó, Jaume «Cronologia liceística». . Arxivat 2014-11-29 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-11-29. [Consulta: 27 novembre 2014].
# Albino Friaça Cardoso

Albino Friaça Cardoso (Porciúncula, 20 d'octubre de 1924 - Itaperuna, 12 de gener de 2009) fou un futbolista brasiler de la dècada dels 50 que jugava de davanter. De la seva carrera esportiva destacà principalment als clubs Vasco da Gama, São Paulo i Ponte Preta. Guanyà dos cops el campionat de Rio de Janeiro (1947, 1952), un de São Paulo (1949, on també fou màxim golejador) i un Campionat Sud-americà de clubs (1948).
Amb la selecció del Brasil participà en el Mundial de 1950, on perdé la final davant l'Uruguai en l'anomenat Maracanaço.

## Palmarès

Clubs
* Campionat Sud-americà de clubs de futbol: 1948
* Campionat carioca: 1945 i 1947
* Campionat paulista: 1949
* Torneio Municipal de Rio de Janeiro : 1946 i 1947
* Torneio Relâmpago de Rio de Janeiro : 1946
Selecció
* Finalista de la Copa del Món de Futbol de 1950
* Campionat Pan-americà de futbol: 1952
* Copa Rio Branco: 1947 et 1950
* Copa Oswaldo Cruz: 1950

## Referències

* ↑ Associated Press. «Friaca, Dies at 84; Scored Brazil's Lone Goal in 1950 World Cup Loss». Soccer. New York Times, 14-01-2009. [Consulta: 14 gener 2009].
* ↑ «Décès de Friaça sur L'Équipe.fr». Arxivat de l'original el 2012-08-03. [Consulta: 5 maig 2010].
* ↑ FIFA.com. «Fédération Internationale de Football Association (FIFA) - FIFA.com» (en anglès). [Consulta: 15 desembre 2017].
* ↑ «FIFA Tournaments - Players & Coaches - FRIACA» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-10-21. [Consulta: 15 desembre 2017].
# Affoux

Affoux és un municipi francès, situat al departament del Roine i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Barranc del Graller

El Barranc del Graller és un barranc de l'antic terme de Sapeira, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà.
Es forma quasi a la mateixa carena de la Serra de Gurp, a la Roca Foradada, des d'on davalla cap al nord-oest, per abocar-se en el barranc dels Botets, en el moment que s'ajunta amb la Llau Fonda.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de Francisquet

El Barranc de Francisquet, és un barranc que fa de termenal entre els antics municipis de Fígols de Tremp i Mur, i els actuals, respectivament, de Tremp i Castell de Mur, al Pallars Jussà. A més, el punt on aiguavessa en el barranc Gros constitueix el triterme entre aquests dos municipis i el de Sant Esteve de la Sarga, tots del Pallars Jussà.
Està situat a l'extrem nord-occidental del municipi de Castell de Mur i al sector sud-occidental del de Tremp. Es forma a l'Arbull Priu, en terme de Tremp, des d'on davalla cap al sud-oest i en poc més de 800 metres de recorregut s'aboca en el barranc Gros al nord-oest de la Casa Auberola.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Yngve Flyckt

Yngve Flyckt (Brunflo church parish, 24 de desembre de 1908 - Danderyd, 27 d'octubre de 1959) va ser un pianista, professor de piano, autor i crític musical suec.
Yngve Flyckt era fill del mestre pintor Viktor Flyckt. Després de llicenciar-se a Östersund el 1928, va estudiar piano amb a Gottfrid Boon el 1929–1937 i es va graduar com a organista com a estudiant privat el 1933 i com a cantor a l'Acadèmia de Música el 1936. Yngve Flyckt va ser director de l'Associació d'Orquestres de Sundbyberg el 1934–1939 i va ser professor titular de la línia de música de l'Escola de la Ciutat d'Estocolm el 1943–49. Va ser crític musical al "Dagens Nyheter" entre 1941–1944 i a "Expressen" de 1944–1959. Flyckt també va ser president de l'Associació de Professors de Piano de Suècia 1937-1941.
Els llibres de Yngve Flyckt inclouen el Concert per a piano abans de Mozart (1957) i el Concert per a piano de Mozart (1958).

## Fonts

* Yngve Flyckt
* Alf Thoor: Yngve E Flyckt al diccionari biogràfic suec
# T-Mobile Bundesliga 2007-08

La T-Mobile Bundesliga 2007-08 va ser la temporada número 97 de la Lliga austríaca de futbol. El Rapid de Viena va aconseguir el campionat, assolint la classificació per a la Lliga de Campions 2008-2009. El FC Wacker Tirol va perdre la categoria, en finalitzar en la darrera posició.

## Màxims golejadors

| | Jugador | Equip | Gols |
| 1 | Alexander Zickler | Red Bull Salzburg | 16 |
| 2 | Mario Haas | SK Sturm Graz | 14 |
| 3 | Ivica Vastic | LASK Linz | 13 |
| 4 | Carsten Jancker | SV Mattersburg | 12 |
| | Hamdi Salihi | SV Ried | 12 |
# Teresa Saurí Doménech

Teresa Saurí Doménech (Foios, 1972) és una futbolista i preparadora física. I durant 25 anys, també va ser mestra.
Va començar a jugar arran d'una convocatòria de la Federació Valenciana de Futbol demanant persones interessades en jugar a futbol.
Va començar al Sant Vicent CF, que seria absorbit pel Llevant, on va jugar com a defensa i aconseguí capitanejar el dream team de la lliga valenciana femenina. Passà després a primera divisió en el Col·legi Alemany CF que es convertiria en el Valencia CF Femení. Deixà la competició als 38 anys per a ser preparadora física de les jugadores del València CF.

## Referències

* 1 2 «Tere Saurí: «Pensaban que la mujer no tenía derecho a jugar»». Las Provincias, 20-03-2017. [Consulta: 18 juliol 2023].
* 1 2 3 Viu, Maria. Dones valencianes que han fet història. Bromera, p. 72. ISBN 9788490269145.
# Aleksandr Kuchma

Aleksandr Kuchma (Taraz, 9 de desembre de 1980) és un exfutbolista kazakh de la dècada de 2000.
Fou 37 cops internacional amb la selecció del Kazakhstan. Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Taraz i FK Astana.

## Referències

* ↑ «Александр Кучма покинет Тараз» (en russian). sports.kz, 15-12-2014. [Consulta: 15 desembre 2014].
* ↑ Player profile on FC Astana site
* ↑ Aleksandr Kuchma a National-Football-Teams.com (anglès)
# Acàcia de ganivet

L'acàcia de ganivet (Acacia cultriformis) és una espècie de planta de la família de les lleguminoses que es distribueix per l'est d'Austràlia. És un arbre que es troba sobre sòls ben drenats a àrees costaneres. És una espècie que té un ús ornamental.

## Descripció
### Port

El seu port és de tipus arbustiu i són plantes que poden créixer erectes o presentar formes reptants o postrades damunt pedres i roques, sobretot en les formes cultivades i de jardí. Pot arribar a fer fins a 4 metres d'alçada.

### Fulles

Com molts membres del seu gènere, les plantes madures no presenten veritables fulles sinó fil·lodis, és a dir, el pecíol es dilata en forma de làmina i substitueix el limbe de la fulla. Els fil·lodis en aquesta espècie són de color grisenc, de forma triangular i d'uns 25 mm de llarg i uns 12 mm d'ample, amb un petit punt (mugró) a la punta.

### Flors

Les flors són de color groc brillant, es reuneixen en raïms en forma globular i en grups a les aixelles dels fil·lodis. La floració és principalment a la primavera.

## Distribució

És un arbust originària del sud-est d'Austràlia, de Nova Gal·les del Sud i Queensland.

## Cultiu i Usos

L'acàcia de ganivet és una de les acàcies més àmpliament conreades pel seu atractiu fullatge i flors de colors. El cos postrat és particularment atractiu com a planta de jardineria en pendent de parets de roca. La planta s'adapta a una àmplia gamma de tipus de sòl, sempre que estan raonablement ben drenats. Una posició a ple sol o ombra parcial és adequat i l'espècie és tolerant a les gelades almenys moderats. La propagació és relativament fàcil per mètodes normals de recaptació de llavors amb els següents pretractaments per immersió en aigua bullent o per escarificació. Els talls poden tenir èxit, però aquest mètode no s'utilitza sovint. Hauria de portar-se a terme a partir d'esqueixos per conservar l'hàbit postrat i propagació de la forma postrada.

## Referències

* ↑ «Acacia cultriformis» a EOL. Data consulta: 25 de febrer de 2014.
* ↑ «Acacia cultriformis». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 21 febrer 2022].
* ↑ «Acacia cultriformis» (en anglès). Australian Native Plants Society, 01-02-2012. Arxivat de l'original el 2015-02-22. [Consulta: 24 desembre 2020].
# Barranc del Lliró

El Barranc del Lliró és un barranc dels termes municipals d'Isona i Conca Dellà, que té l'origen en l'antic terme d'Isona. Després davalla cap a la Noguera, en el terme municipal de la Baronia de Rialb.
Es forma a 1.442 m. alt. en el Clot de Batllés, al vessant sud-occidental del cim d'Estadella, al sud del cim de la Corona, des d'on davalla cap al sud, per tal d'entrar al cap de poc en la comarca de la Noguera, dins del terme de la Baronia de Rialb.
Finalment, s'ajunta amb el barranc de la Font Freda per tal de formar el barranc de les Serradores.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya