OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anjeles Iztueta Azkue

Anjeles Iztueta Azkue (16 d'octubre de 1954, Tolosa, Guipúscoa) és una política i matemàtica basca. És membre del partit polític Eusko Alkartasuna. És llicenciada en Ciències Matemàtiques, especialitada en estadística per la Universitat de Valladolid.

## Trajectòria professional

De 1977 a 1982 va ser professora d'Estadística i Matemàtiques a la Facultat d'Economia i Empresa de la Universitat del País Basc i a la Universitat de Deusto. A partir de 1982 i durant 7 anys va estar al càrrec de Metodologia Estadístico-Matemàtica a l'Institut Basc d'Estadística (Eustat) i de 1989 a 1993, va treballar en Planificació i Documentació de Recerca a l'Institut Basc de la Dona, EMAKUNDE. Finalment fins a 2018 va ser responsable de Metodologia Estadístico-Matemàtica, Innovació, Desenvolupament i Innovació de (Eustat).

## Trajectòria política

De 1999 a 2001 va ser viceconsellera d'Assumptes Socials del Govern Basc. El 2001, va ser Consellera de Justícia, Ocupació i Assumptes Socials del Govern Basc. De 2001 a 2005 va ser Consellera d'Educació, Universitats i Recerca del Govern Basc presidit per Juan Jósé Ibarretxe.
Va ser vicepresidenta d'Eusko Ikaskuntza d'Àlaba i membre del Consell d'Administració d'Innobasque.

## Llibres

Iztueta va publicar dos llibres en els seus primers anys a la Universitat Basca d'Estiu:
* Anàlisi de la variància (1979)
* Estadística: Anàlisi multivariante en components principals (1978)
La base de dades Inguma de la comunitat científica basca conté més de 15 treballs d'ella.

## Referències

* ↑ «Eusko Ikaskuntza dará continuidad al trabajo del centenario» (en castellà). El Diario Vasco, 16-06-2019. [Consulta: 24 novembre 2020].
* 1 2 «Solasaldiak - Eusko Ikaskuntzako Solasaldiak: Anjeles Iztueta / Enrique Zuazua, -2017/05/04-Eusko Ikaskuntzako Solasaldiak: Anjeles Iztueta / Enrique Zuazua» (en basc). www.eusko-ikaskuntza.eus. [Consulta: 24 novembre 2020].
* ↑ r01e000000ff26d4660aa470b8836a9f8b62570f3, r01e00000fe4e66771ba470b824b4611c98397a70. «Curriculums» (en basc). www.euskadi.eus, 17-08-2005. [Consulta: 24 novembre 2020].
* ↑ ASURMENDI, Mikel. «Anjeles Iztueta Azkue. Matemática: La Matemática es principalmente lenguaje, el lenguaje de las Ciencias» (en castellà). www.euskonews.eus. [Consulta: 24 novembre 2020].
* ↑ «"Datuak eskuan, arazo bat dugu gazteekin, eta neurriak behar ditugu" - Araba» (en basc). Alea.eus. [Consulta: 24 novembre 2020].
* ↑ «Ana Urkiza da Eusko Ikaskuntzako zuzendari berria» (en basc). El Diario Vasco, 19-09-2020. [Consulta: 24 novembre 2020].
* ↑ «[PDF FUNDACIÓN ASMOZ DE EUSKO IKASKUNTZA - Free Download PDF]» (en anglès). silo.tips. [Consulta: 24 novembre 2020].
* ↑ Anjeles Iztuetaren produkzioa Inguma datu-basearen arabera (15 produktu).

## Enllaços externs

* (En basc) Converses d'Eusko Ikaskuntza: Video Anjeles Iztueta - Enrique Zuazua (maig 2017)
# Solitari kamao

El solitari kamao (Myadestes myadestinus) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Kauai, a l'arxipèlag de les Hawaii.

## Referències

* ↑ «Solitari kamao». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# William Seston

William Seston (2 de juny de 1900, Lasalle, França - 2 d'octubre de 1983, Mazamet, França) fou un historiador i epigrafista francès especialista de la història de l'Imperi Romà. Fou professor a La Sorbona i membre de l'Académie des inscriptions et belles-lettres.
Fill d'un pastor protestant, William Seston fou alumne a l'École normale supérieure on fou format per Jérôme Carcopino. Catedràtic d'història i de geografia, esdevingué membre a l'Escola francesa de Roma el 1926. El 1927 participà en les recerques del campament de Rapidum, a Djouab (Algèria). Després d'haver ensenyat al liceu de Nimes i després a Marsella, obtingué un càrrec a la Universitat d'Estrasburg el 1929. El 1935 fou nomenat a la Universitat de Bordeus, on dirigí la revista Revue des études anciennes. Nomenat a Montpeller (1941) i després a Tolosa (1942), prengué la direcció de la circumscripció de les antiguitats històriques recentment creada. Entrà a La Sorbona el 1944 abans d'obtenir-hi el 1949 la càtedra d'història romana, i d'acabar com a director del Centre de Recerca d'Història de l'Antiguitat. Quan deixà el càrrec el 1969 fou succeït per André Chastagnol. El 1970 esdevingué membre de l'Académie des inscriptions et belles-lettres.
La seva tesi sobre Dioclecià i la Tetrarquia marcaren profundament la historiografia del Baix Imperi Romà. Fou un historiador fortament atent en el dret, i aportà grans contribucions a l'estudi de la ciutadania romana, en particular amb la publicació de Tabula Banasitana.

## Referències

* ↑ Mélanges d'histoire ancienne offerts à William Seston (Publications de la Sorbonne, Série « Études », 9), Paris, De Boccard, 1974, 512 p.
# Cambra de Comerç i Indústria (Lleida)

Cambra de Comerç i Indústria és un edifici de Lleida protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un immoble de planta baixa, entresòl i sis plantes. A la planta baixa hi ha locals comercials, a l'entresòl la sala d'actes i les oficines de la cambra de comerç. Les sis plantes restants estan ocupades per dotze habitatges.
En estudiar la façana s'observa que a cada banda hi ha obertures de mida diferent. A la façana sud que dona a la plaça hi ha finestres grans, mentre que a la façana oest que dona al carrer presenta finestres estretes i allargades. Les façanes són aplacades de pedra i assenyalen les lloses de formigó del forjat a les façanes.
Un balcó corregut al nivell de la cinquena planta, juntament amb la façana visual que creen les finestres de l'entresòl lliguen les dues façanes.

## Referències

* 1 2 3 «Cambra de Comerç i Indústria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Tekirdağ

Tekirdağ (noms antics: Tzirallum, Rodostó [Ρωδόστο] o Rhaedestos [Ραιδεστός] i durant l'era romana d'Orient Bisanthi [Βισάνθη]), és una ciutat de Turquia a la regió europea de la Tràcia. És la capital de la província de Tekirdağ. Tekirdağ està a la costa nord del Mar de Màrmara, 135 km a l'oest d'Istanbul. La història de la ciutat comença cap al 4000 aC. És citada per Xenofont com a part del regne de Tràcia amb el nom de Bisanthe. Va passar als romans amb els quals va portar el nom de Rhaedestos. El 813 i també el 1206 va ser saquejada pels búlgars. Va ser governada per Venècia entre 1204 i 1235. El 1357 va caure en mans dels otomans (Evrenos Beg) i va pertànyer al wilayat d'Adrianòpolis (Edirne), sent seu d'un arquebisbe grec, però sense cap paper rellevant a la història política o cultural. El gran visir Rustem Pasha i va construir una mesquita que encara porta el seu nom, un mercat cobert, i un alberg per pobres o viatgers. Al segle xvii formava part del sandjak de Gal·lípoli.
Aquí va morir el 8 d'abril de 1735 l'heroi de la independència hongaresa Francesc II Rakoczi després de 18 anys d'exili amb altres hongareses entre els quals el comte Anton von Eszterhazy; la seva casa avui dia és un museu. Al segle xix es descriu com un poble miserable però l'expansió de l'agricultura va fer augmentar la població a la segona meitat del segle i el 1905 tenia més de 30.000 habitants la meitat dels quals eren grecs.
La ciutat fou ocupada pels búlgars el 1912 però restituïda als otomans el 1913. Fou cedida a Grècia amb la Tràcia Occidental, pel tractat de Sevres de 10 d'agost de 1920, però els turcs la van reconquerir l'octubre-novembre del 1922. El tractat de Lausana de 24 de juliol de 1923 la va retornar a Turquia que la va erigir en capital de wilayat i va agafar el nom de Tekirdağ; tenia llavors 14.387 habitants (1927). La població grega var ser intercanviats per turcs musulmans que vivien a Grècia. Tekirdağ és un centre comercial i un port per a productes agrícoles. La seva regió és de gran productivitat agrícola. Va anar progressant i el 1990 va arribar a 80.442 habitants. la província (6.218 km²) està dividida en 9 districtes (ilçe) un dels quals és Tekirdağ Merkezi (Tekirdag Centre). Produeix cereals, vinya i altres productes; la província tenia 132.122 habitants el 1927 i 468.842 habitants el 1990.

## Gastronomia

El rakı i els köftes de Tekirdağ (Tekirdağ köfte) són famosos.

## Referències

* ↑ «History of Tekirdağ». Arxivat de l'original el 6 de febrer 2007. [Consulta: 22 març 2007].
* ↑ Volume V23, Page 448 of the 1911 Encyclopedia Britannica. http://en.wikisource.org/w/index.php?title=User:Tim_Starling/ScanSet_TIFF_demo&vol=23&page=ED3A470
* ↑ Magocsi, Paul Robert. Historical Atlas of Central Europe: Third Revised and Expanded Edition (en anglès). University of Toronto Press, 2018, p. 129. ISBN 9781487523312.

## Enllaços externs

* Website Arxivat 2012-07-11 a Wayback Machine. (anglès)
* Tekirdağ, fotos (anglès)
# Anjelina Lohalith

Anjelina Nadai Lohalith (1 de gener de 1995) és una atleta originària del Sudan del Sud que resideix i entrena a Kenya. Va competir com a part de l'Equip Olímpic d'Atletes Refugiats als Jocs Olímpics d'Estiu de 2016.

## Trajectòria

Lohalith va néixer al Sudan del Sud. Quan Lohalith tenia vuit anys, va haver d'abandonar la seva llar quan el seu poble es va veure afectat per la Segona Guerra Civil sudanesa i els seus pares la van enviar a Kenya per seguretat. Va arribar al nord de Kenya el 2002, instal·lant-se al camp de refugiats de Kakuma, un dels camps de refugiats més grans del món amb més de 179.000 persones. Mentre anava a l'escola primària del camp va començar a córrer.
Lohalith va ser seleccionada per a entrenar amb la campiona olímpica de marató Tegla Loroupe a la seva fundació esportiva a Nairobi. Allà, la corredora de 1.500 metres llisos va entrenar amb quatre corredores més del Sudan del Sud que van participar en l'equip olímpic de refugiats a Rio de Janeiro 2016 seleccionat pel Comitè Olímpic Internacional. Lohalith va acabar al lloc 40 de 41 corredores a la primera ronda amb un temps de 4:47.38.

## Referències

* ↑ «Anjelina Nadai Lohalith». rio2016.com. International Olympic Committee. Arxivat de l'original el 26 August 2016. [Consulta: 23 agost 2016].
* ↑ «Olympic refugee team: Anjelina Nadai Lohalith hopes Rio 2016 success will reunite her with parents», 06-08-2016. Arxivat de l'original el 2016-08-06. [Consulta: 10 febrer 2023].
* 1 2 «Meet the first Refugee Olympic Team» (en anglès americà). [Consulta: 10 febrer 2023].
* 1 2 3 «Refugee Olympic Team». International Olympic Committee. [Consulta: 5 juny 2016].
* ↑ Marche, Patrick. «Olympic refugee team: Anjelina Nadai Lohalith hopes Rio 2016 success will reunite her with parents». rio2016.org, 14-06-2016. Arxivat de l'original el 14 September 2016. [Consulta: 4 novembre 2016].
* ↑ «Women's 1500m Round 1». Rio2016.org. Arxivat de l'original el 4 November 2016. [Consulta: 4 novembre 2016].
# St. Stephen (Minnesota)

St. Stephen és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 860 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, St. Stephen tenia 860 habitants, 289 habitatges, i 238 famílies. La densitat de població era de 90,2 habitants per km².
Dels 289 habitatges en un 51,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,7% hi vivien parelles casades, en un 4,2% dones solteres, i en un 17,6% no eren unitats familiars. En el 14,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,98 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,9% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 38% entre 25 i 44, un 15% de 45 a 60 i un 7,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.078 $ i la renda mediana per família de 56.328 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.740 $ mentre que les dones 25.313 $. La renda per capita de la població era de 20.445 $. Entorn de l'1,7% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- St. Stephen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- St. Stephen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Bussyita-(Ce)

La bussyita-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor d'Antoine Alexandre Brutus Bussy (Marsella, França, 29 de maig de 1794 - París, 1 de febrer de 1882), químic, una de les primeres persones en aïllar el beril·li, un dels components d'aquest mineral. El sufix "-(Ce)" fa al·lusió al ceri com a element dominant de les terres rares.

## Característiques

La bussyita-(Ce) és un silicat de fórmula química (Ce,REE)₃(Na,H₂O)₆MnSi$_9$Be₅(O,OH)$_{30}$F₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2007, i la primera publicació data del 2009. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bussyita-(Ce) pertany a «09.EA: Fil·losilicats, amb xarxes senzilles de tetraedres amb 4-, 5-, (6-), i 8-enllaços» juntament amb els següents minerals: cuprorivaïta, gil·lespita, effenbergerita, wesselsita, ekanita, apofil·lita-(KF), apofil·lita-(KOH), apofil·lita-(NaF), magadiïta, dalyita, davanita, sazhinita-(Ce), sazhinita-(La), okenita, nekoïta, cavansita, pentagonita, penkvilksita, tumchaïta, nabesita, ajoïta, zeravshanita i plumbofil·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Poudrette, a la localitat de Mont Saint-Hilaire, a Montérégie (Quebec, Canadà). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Bussyite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 maig 2019].
# Xantona

Xantona és un compost orgànic de fórmula molecular C$_{13}$H₈O₂. Es pot preparar escalfant salicilat de fenil. El 1939, la xantona es va introduir com un insecticida i actualment es fa servir com a ovicida per la carpocapsa o corc de les pomes i com larvicida. També es fa servir la xantona en la preparació de xantidrol, que es fa servir per determinar els nivells d'urea a la sang.

## Derivats de la xantona

L'estructura química de la xantona forma el cor central dels seus derivats naturals com la mangostina, que es refereixen col·lectivament com xantones o xantonoides. S'han identificat unes 200 xantones. Les xantones són constituents naturals de les famílies de plantes Bonnetiaceae i Clusiaceae i es troben en algunes espècies de la família Podostemaceae. Moltes d'aquestes xantones es troben al pericarp del fruit del mangostà (Garcinia mangostana), que es troben al sud-est asiàtic.
Els derivats sintètics de la xantona es poden afegir durant la polimerització del polièster per formar un plàstic de gran resistència a la degradació per llum ultraviolada. La tetrahidroxixantona és la més útil. Les pel·lícules de polièster es poden fer servir per fer cèl·lules solars més barates que les fetes de silici. i per als plàstics d'hivernacles.

## Referències

* ↑ Organic Syntheses, Coll. Vol. 1, p.552 (1941) - preparation of xanthone
* ↑ Steiner, L. F. and S. A. Summerland. 1943. Xanthone as an ovicide and larvicide for the codling moth. Journal of economic entomology 36, 435-439.
* ↑ PubMed.gov - journal articles on xanthones
* ↑ Angiosperm Phylogeny Group (2003). An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG II. Botanical Journal of the Linnean Society 141: 399-436 (Available online: Abstract | Full text (HTML) Arxivat 2007-12-22 a Wayback Machine. | Full text (PDF) Arxivat 2019-09-12 a Wayback Machine.)
# Tokyo

«Tokyo o Tòquio» té aquests significats:
* Toponímia:
** Tòquio, capital del Japó a la regió de Kantō al centre est de l'illa de Honshu
** Prefectura de Tòquio, antiga divisió administrativa japonesa que va existir entre 1869 i 1943
** Àrea metropolitana de Tòquio, àrea metropolitana del Japó integrada per les prefectures de Chiba, Kanagawa i Saitama, a banda de Tòquio (al centre)
** Badia de Tòquio, badia del Japó al sud de la regió de Kanto, rodejada per la península de Boso, a la prefectura de Chiba, i la península de Miura, a la prefectura de Kanagawa
** Estadi Olímpic de Tòquio, estadi olímpic que es construí a la ciutat de Tòquio amb motiu de la realització dels Jocs Asiàtics de 1958
** Tokyo Dome, estadi al barri de Bunkyo (Tòquio, Japó) seu de l'equip de beisbol Yomiuri Giants tot i que la instal·lació acull concerts i competicions d'arts marcials
** Aeroport Internacional de Tòquio, infraestructura a Ōta, Tòquio, Japó
** Aeroport de Tokyo-Narita, aeroport internacional que proporciona serveis a l'àrea metropolitana de Tòquio
* Esdeveniments:
** Tokyo Filmex, festival de cinema anual inaugurat l'any 2000
** Tokyo Game Show, exposició / convenció de videojocs celebrat a Tòquio, Japó
** Festival Internacional de Cinema de Tòquio o Tokyo International Film Festival, festival de cinema creat el 1985
* Organitzacions:
** Tokyo Broadcasting System, cadena de televisió del Japó amb seu en Tòquio
** Tokyo Electric Power Company, companyia japonesa de producció, transmissió, i distribució d'electricitat, que subministra energia a la regió de Kantō
** Tokyo Verdy, club de futbol japonès de la ciutat de Tòquio
** Arquebisbat de Tòquio
** FC Tokyo, club de futbol japonès de la ciutat de Tòquio
** TV Tokyo, canal de televisió que transmet des de la ciutat de Tòquio, Japó
** Borsa de Tòquio
** Universitat de Tòquio
# Ángel María Dacarrete Hernández

Ángel María Dacarrete Hernández (El Puerto de Santa María, província de Cadis, 14 de novembre de 1827 - Madrid, 13 d'octubre de 1904) va ser un escriptor espanyol del Postromanticisme.

## Biografia

Fill de José Dacarrete i de María Hernández, va estudiar al Col·legi San Felipe Neri de Cadis, on va tenir per mestre Alberto Lista, i després va ser a Sevilla per estudiar Dret, on va obtenir el grau de batxiller en 1847; allí hi va conèixer Bécquer, esperit molt afí al seu; va ser proposat per la Reial Acadèmia Espanyola, però quan estava preparant el discurs d'entrada va morir el 13 d'octubre de 1904.

## Obra

Segons José Pedro Díaz va ser “el més important precursor de Bécquer”. Va traduir, com Eulogio Florentino Sanz i Augusto Ferrán, a Heinrich Heine, a qui va admirar tant com a Uhland, i va experimentar la influència d'est i similar estima per la poesia popular andalusa. També, com Bécquer, va col·laborar a La España Musical y Literaria i en especial a La América (1857-), on també hi col·laboraven Emilio Castelar, Gertrudis Gómez de Avellaneda, Carolina Coronado, Eulogio Florentino Sanz, Ventura Ruiz Aguilera i Ramón de Campoamor i un altre amic de Bécquer, Luis García Luna. En aquesta revista es van incloure nombroses traduccions de poesia anglesa i de Goethe, Schiller i Heine. Els seus versos van ser recollits en la pòstuma Poesías (1906).
La seva primera peça escènica va ser Magdalena (1855); va seguir la sarsuela Mentir a tiempo amb música de Fernández Caballero, la comèdia Poderoso caballero con dinero i el drama Una historia del día. Altres obres seves són Julieta y Romeo: drama trágico en cuatro actos y en verso (1858) i Las dulzuras del poder: comedia en tres actos y un prólogo original y en prosa (1859).
També va escriure treballs històrics; per exemple, dins de les conferències de l'Ateneo La España del siglo XIX (1886), escriví Martínez de la Rosa. El triunfo de las instituciones representativas; El Duque de Tetuán. La revolución de 1854 La transacción de los partidos; La Unión Liberal y D. Antonio de los Ríos y Rosas; Las guerras de África y de América; Los antecedentes de la revolución de 1868.

## Enllaços externs

* Obres de Dacarrete a la Biblioteca virtual Cervantes
* Altres obres a la Biblioteca Virtual de l'Ateneo de Madrid
# Anneke Barger

Anneke Barger (1939, Heukelum, Països Baixos) és una artista neerlandesa
La dansa expressiva és un element clau de l'art de la performance d'Anneke Barger, que sovint apareix nua en les seves intervencions per tal de simbolitzar un estadi primigeni que permet la transformació dels sentiments; i, per a Barger, els sentiments són energies que expressen idees. Per tant, actuar nua no és una gosadia o una provocació, sinó una simple necessitat. En l'art de la performance de la dècada de 1970, les artistes feministes utilitzaven el seu cos nu com una forma de crítica social. En la seva performance nets (xarxes, 1980), l'artista es mou sense roba per un laberint fet de xarxes, que va palpant i embolicant-s'hi i, de mica en mica, s'hi queda entortolligada i després intenta alliberar-se’n amb moviments enèrgics. Una altra de les seves performances, you and me (tu i jo) va tenir lloc a Copenhaguen, durant la segona conferència mundial de la Dècada de les Nacions Unides per a la Dona: descalça, amb un vestit llarg fins als turmells i un mocador que li cobreix el cap, Barger subjecta una corda que, en un extrem, s'entortolliga al voltant del seu cos mentre que, en l'altre, està lligada a una nina de drap que Barger va arrossegant, tot i que intenta alliberar-se’n sense sortir-se’n. Per a Barger, aquesta performance és també una reflexió sobre el seu paper com a mare i com a artista.

## Referències

* ↑ «FEMINISMES! | Exposicions». CCCB, 2019. [Consulta: 17 desembre 2019].
# Camp Zohr

El camp Zohr és un jaciment de gas natural en alta mar situat en les aigües territorials egipcies de la mar Mediterrània.
El jaciment es troba en la concessió de Shorouk, una concessió amb una superfície de 3.765 quilòmetres quadrats que va guanyar l'empresa energètica italiana Eni en 2013. S'estima que el jaciment té una superfície de 100 quilòmetres quadrats i es troba a una profunditat de 1.450 metres. El jaciment va ser descobert en 2015 per Eni i és la major troballa de gas natural en la mar Mediterrània. El total de gas en el jaciment de Zohr és d'uns 850.000 milions de metres cúbics. Si es confirmés, Zohr gairebé duplicaria les reserves de gas d'Egipte.

## Referències

* ↑ «Egypt Hands Out Acreages For Gas, Oil Exploration». africaoilgasreport.com, 02-05-2013.
* ↑ «Israel has a gas conundrum». The Economist, 17-08-2017.
* 1 2 «Eastern Mediterranean gas: Testing the field - Europe, Turkey, and new eastern Mediterranean conflict lines - ECFR» (en anglès). [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ «Eni discovers a supergiant gas field in the Egyptian offshore, the largest ever found in the Mediterranean Sea». Eni (press release), 30-08-2015.
* ↑ «Italy's Eni Finds 'Supergiant' Natural Gas Field Off Egypt». New York Times.
* ↑ «Eni discovers largest known gas field in Mediterranean». theguardian.com.
* ↑ «ENI in Egypt: Euregas!». The Economist, 05-09-2015.
# Xantomonadàcies

Xanthomonadaceae és una família de proteobacteris, conté 18 gèneres reconeguts. El gènere tipus és xanthomonas. Soques representatives pertanyents a aquesta família s'han aïllat de diversos llocs incloent el sòl, l'aigua, biofilms, aigües residuals, plantes, larves de dípters i espècimens clínics humans (Saddler & Bradbury, 2005). És l'única familia de l'ordre Xanthomonadales. Els seus membres típicament estan caracteritzats com a organismes mediambientals. Inclouen dos gèneres fitopatògens: Xanthomonas i Xylella.

## Referències

* ↑ Anzai, et al.; Kim, H; Park, JY; Wakabayashi, H; Oyaizu, H «Phylogenetic affiliation of the pseudomonads based on 16S rRNA sequence». Int J Syst Evol Microbiol, 50, 4, 2000, Jul, pàg. 1563–89. DOI: 10.1099/00207713-50-4-1563. PMID: 10939664.
* ↑ ijs
* ↑ springer.com

## Vegeu també

* Xylella fastidiosa
# Sussex (desambiguació)

«Sussex» té aquests significats:
* Sussex, comtat històric del sud-est d'Anglaterra, sorgit de l'antic Regne de Sussex anglosaxó. Dividit, a partir de 1888, en:
** East Sussex
** West Sussex
* Sussex (Nova Jersey)
* Sussex (Wisconsin)
* Sussex, ferri britànic que naufragà al canal de la Mànega, on morí Enric Granados.