OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Malik Muizz al-Din

Màlik Muïzz-ad-Din Husayn fou màlik de la dinastia Kart d'Herat.
Va substituir en el tron al seu germà Màlik Hafiz, assassinat després d'uns dos anys de regnat (finals de 1331). Mu'īn al-Dīn Jāmī fou el seu visir des de 1334 o 1335; aquest darrer era erudit i savi a mes de ser el seu nebot i gendre i va exercir el càrrec 35 anys (amb dues interrupcions).
Abu-Saïd va morir el 1335 i el règim il-kànida va entrar en una ràpida descomposició. Més per aquesta descomposició que per una acció planificada la dinastia es va trobar independent, protegida al sud-oest pels muzaffàrides, independents de fet des del 1318 a Yadz i que amb la descomposició es van apoderar de Fars, i al nord-oest pels sarbadar de Sabzawar (entre Nishapur i Mazanderan). Va enviar ajut a Kutb al-Din de Kirman que havia estat expulsat de la seva capital pels muzaffàrides (Mubariz al-Din) però les seves foces foren derrotades; va enviar un segon exèrcit que fou assetjat a Kirman i obligat a rendir-se (finals del 1340)
Es va aliar a Togha Timur pretendent il-kànida (1338-1353) al que va reconèixer fins al 1349 i al que va pagar tribut. Els sarbadars de Sabzawar, enemics de Togha Timur, van envair els dominis dels kart i es va produir una batalla a Zava el 18 de juliol de 1342 on encara que la victòria inicial fou pels sarbadars, la seva desorganització va fer que finalment els kart sortissin vencedors. Va fracassar en el seu intent d'expandir-se cap al Kirman (1340) i com que va patir incursions des de Transoxiana va fer algunes campanyes contra el kanat de Txagatai, i entre els que van entrar al seu servei hi havia el jove Timur (Tamerlà).
Va consolidar i ampliar els seus dominis que s'estenien a Merv, Mashad, Herat i les muntanyes de l'Afganistan des dels límits meridionals a l'Hindu Kush. El 1349, al ja no pagar més el tribut al pretendent il-kànida van esdevenir oficialment independents i va quedar confirmat per la mort de Togha Timur el 1353 a mans dels sarbadar.
El 1351 una conspiració, aparentment amb suport de Qazaghan el beg Karauna de Txagatai, va posar al tron a Muhammad Bakir, germà de Muizz al-Din, però aquest va poder recobrar el poder. El visir Mu'in al-Din Jami va ser depostar i empresonat, però més tard alliberat i va recuperar el càrrec de visir (encara serà cessat una segona vegada i altre cop va recuperar el carrec que va exercir fins vers el 1380 ja amb el seguent malik).
Vers el 1358 el esmentat beg de txagatai Qazaghan (o Kazaghan) va envair el Khorasan i va saquejar Herat però a la tornada Kazaghan fou assassinat i Muizz al-Din va poder restablir el domini a Herat. El 1362 hi va haver lluites menors amb els sarbadars i poc després va acollir als dervixos que havien desertat el servei d'Ali al-Muayyid, cap dels sarbadars, que havia fet matar el seu cap. Poc després les relacions amb Tamerlà van esdevenir tenses quan es va fer una incursió al seu territori, i Tamerlà va enviar un emissari a Herat portant una advertència.
Muizz al-Din va morir el 1370 i va pujar llavors al tron el seu fill Malik Ghiyath al-Din Pir Ali. Un altre fill Muhammad era i va restar governador de Sarakhs.
# Manuel Goyanes Martínez

Manuel José Goyanes Martínez (1913-1983) va ser un productor de cinema espanyol, cèlebre per ser el descobridor de Marisol.
Era fill de Manuel Goyanes i de Rosa Martínez.
Va iniciar la seva activitat professional com a ajudant de Benito Perojo, i posteriorment va dirigir les firmes Cifesa, Aspa i Suevia Films. El 1953 va fundar la seva productora independent: Guión, Producciones Cinematográficas, el primer film de la qual va ser El torero, protagonitzada per l'actriu francesa Danielle Darrieux. Es va preocupar per la realització d'un cinema més intel·lectual, el 1954 va produir Muerte de un ciclista, dirigida per Juan Antonio Bardem, protagonitzada per Lucia Bosè i Albert Closas. Després van ser les pel·lícules Calle Mayor i La venganza, dirigides també per Bardem, amb les quals va obtenir premis respectivament a Canes i Venècia.
Al llarg de la seva vida va exercir altres càrrecs com el de vicepresident de Uniespaña i del grup sindical de producció, així com el de membre del Consell Superior de Cinematografia d'Espanya.
Va morir el 7 de març de 1983 de forma sobtada al seu domicili de Pozuelo de Alarcón, pròxim a Madrid.

## Referències

* ↑ Torres Hortelano, Lorenzo J. Directory of World Cinema: Spain (en anglès). Bristol i Chicago: Intellect Books, 2011, p. 142.
* ↑ My Heritage
* 1 2 3 Redacció «Necrológicas: Manuel Goyanes, productor cinematográfico». El País, 09-03-1983.
# Mahinda I

Mahinda I fou rei d'Anuradhapura (Sri Lanka) del 738 al 741. Fou germà i successor de Kassapa III.
Fou un rei altruista que considerava especialment santa l'amistat doncs el seu fidel amic Nila havia mort poc abans. No volia la corona però la va assumir. Va governar amb el títol d' Adipada (governador) com si l'objectiu de la seva vida fou protegir el poble de l'illa. Va nomenar a Aggabodhi, fill del seu germà Kassapa III, com a sub-rei i el va dotar de grans riquesses i li va confiar el govern de la part oriental del país. El seu propi fill fou nomenat administrador del sud o Ruhunu. A la sala d'almoines Mahapali li va concedir deu carretades de menjar diari.
Va construir un vihara i un convent que després va rebre el seu nom i els va dotar amb el producte de dos pobles.
Va morir en el tercer any del seu govern i fou succeït en el tron pel seu nebot Aggabodhi VI.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Manuel Serrano Pulido

Manuel Serrano Pulido (El Masnou, 10 de setembre de 1972) és un exfutbolista català, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Comença a destacar al club de la seua ciutat natal, d'on passa als juvenils del RCD Espanyol. La temporada 92/93 és cedit al Deportivo Alavés, i a l'any següent puja al filial perico, l'Hospitalet. També hi jugaria un encontre a Segona Divisió amb l'Espanyol.
L'estiu de 1994 fitxa pel Deportivo Alavés. Seria el davanter de referència del conjunt basc durant mitjans de la dècada dels 90. La temporada 94/95 marca deu gols, que serveixen perquè els vitorians pugen a Segona Divisió. Durant tres anys a la categoria d'argent, el davanter hi marcaria 45 gols en 109 partits, que culminaria amb un altre ascens, ara a primera divisió, el 1998.
Però, el català no continua a l'Alavés, sinó que retorna a l'Espanyol, equip amb el qual debuta a la màxima categoria. Al quadre barceloní seria suplent, encara que amb certa regularitat. Hi guanyaria la Copa del Rei del 2000.
La temporada 01/02 fitxa per l'Elx CF, amb qui recupera la titularitat. Roman dos anys al conjunt il·licità abans de recalar al CE Castelló, per aquella època a Segona B. A partir d'ací la seua carrera prosseguiria per equips més modestos: Badalona (04/05), Masnou (05/06) i Blanes, on es retiraria el 2007.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Mahres

Mahrès o Mahres (àrab: المحرس, al-Maḥras) és una ciutat costanera de Tunísia a la governació de Sfax, situada uns 28 km al sud de Sfax. Té uns 12.000 habitants. És capçalera d'una delegació amb una població de 32.700 habitants el 2004.

## Economia

És una ciutat turística al nord de la qual es troba la platja de Chafar.
A la zona es produeixen olives, però l'agricultura està més diversificada.
Té una zona industrial creada pel govern i estació de ferrocarril.

## Patrimoni

A uns 12 km al sud es troba el jaciment arqueològic del Ras Onga.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 34 65 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en sis sectors o imades:
* Mahrès (34 65 51)
* Mahres Sud (34 65 52)
* Chaffar (34 65 53)
* Sidi Ghrib (34 65 54)
* Aïthet Chelaia (34 65 55)
* Es-Smara (34 65 56)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 34 25).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 91-96. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 153-154. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Make You Feel My Love

«Make You Feel My Love» és una cançó escrita per Bob Dylan que va aparèixer en el seu àlbum de 1997 Time Out of Mind. Primer va ser llançada comercialment per Billy Joel, sota el títol «To Make You Feel My Love», abans de la versió de Dylan que va aparèixer més tard el mateix any. Des de llavors ha estat cantada per nombrosos artistes i ha demostrat ser un èxit comercial per a artistes com Adele, Garth Brooks, Bryan Ferry i Kelly Clarkson. Dues representacions de la cançó (una de Garth Brooks i un altre de Trisha Yearwood) van aparèixer a la banda sonora de la pel·lícula de 1998 Hope Floats. Dylan finalment va llançar la cançó com a senzill.
La cantant Adele Laurie Blue Adkins, més coneguda com a Adele, va versionar la cançó en el seu primer àlbum 19 publicat el 28 de gener de 2008.

## Referències

* ↑ Trager, Oliver. Keys to the Rain (en anglès). Billboard Books, 2004, p. 406–407. ISBN 9780823079742.
* ↑ «Adele» (en anglès). Officialcharts.com. [Consulta: 23 març 2016].
# Mama Dousha

Mama Dousha (Barcelona, 2 de desembre de 1993), nom artístic de Bruno de Fabriziis, és un músic, productor, cantant i locutor de ràdio català.

## Biografia

Bruno de Fabriziis va néixer a Barcelona, el 2 de desembre de 1993. Va cursar estudis primaris a l'Escola Casas, i la secundària i el batxillerat a l'Institut Caterina Albert; ambdós al districte de Sant Martí.
La seva inclinació cap al món de les arts i el talent que mostrava des de petit, especialment la música, el van fer escollir els estudis superiors de Música Moderna, a part de cursar el Grau en Mitjans Audiovisuals al TecnoCampus Mataró-Maresme, d'on es va graduar el 2018.
La seva carrera ha passat per diversos grups musicals, ja dissolts, com Dione o Sas Mash. Fins que el 2019, emprèn la seva carrera en solitari sota el nom de Mama Dousha, amb l'objectiu de consolidar-se dins el panorama musical català.
Com a canal artístic per poder expressar-se tant dins d'un estudi com sobre un escenari, amb la publicació de "Dos peces de fruita", de 2020, el seu projecte comença a assentar-se dins del panorama musical català. Tant és així, que les seves cançons comencen a sentir-se a mitjans com iCat, RNE4, Catalunya Ràdio, o TV3.
Des de setembre de 2022, treballa de locutor de ràdio al programa sobre cultura juvenil "Les Gates" d'iCat, on comparteix espai amb Mariona Batalla.

## Referències

* 1 2 «'Rikiti', de Mama Dousha, el més buscat a Shazam a Catalunya», 03-10-2023. [Consulta: 3 octubre 2023].
* ↑ Rodríguez, Oriol. «ESTRENEM EL VÍDEO “CANELA” DE MAMA DOUSHA». [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ Enderrock.cat. «El Mama Dousha més natural es mostra entre plàtans | Enderrock.cat». [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ siestv. «Mama Dousha el projecte en solitari de Bruno de Fabriziis», 30-03-2021. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ CCMA. «Les gates - El primer videoblog de Mama Dousha!», 31-03-2023. [Consulta: 3 octubre 2023].
# Malla

* Per a altres significats, vegeu «Malla (desambiguació)».
Malla és un municipi de la comarca d'Osona, situat al centre-sud de l'Alt Ter. El punt més elevat és el cim del Clascar. També hi destaquen el Museu Municipal de Malla i el Serrat del Vilar (823,7 m) 41° 53′ 20.72″ N, 2° 12′ 35.24″ E﻿ / ﻿41.8890889°N,2.2097889°E﻿ / 41.8890889; 2.2097889 (frontera amb Muntanyola). L'economia de Malla es basa eminentment en l'agricultura i la ramaderia tot i que, a causa de la proximitat de la ciutat de Vic, diverses empreses han establert comerços de gran superfície al terme municipal, com ara els hipermercats Esclat o un concessionari de vehicles Citroën.
En aquest municipi va néixer l'escriptora i poeta Irene Solà.

## Geografia

* Llista de topònims de Malla (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets…; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc.).

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 21 | 23 | 26 | 131 | 143 | 436 | 390 | 391 | 390 | 432 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 487 | 537 | 509 | 450 | 394 | 335 | 283 | 256 | 254 | 254 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 255 | 255 | 255 | 258 | 262 | 257 | 261 | 255 | 269 | 266 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 267 | 271 | 272 | 272 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Fill predilecte

* Joaquim Vilarrúbia i Garet (1902-1987), entomòleg.

## Referències

* ↑ AADD. Museus i Centres de Patrimoni Cultural a Catalunya. Barcelona: Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, 2010, p. 74. ISBN 84-393-5437-1.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
Viccionari
# Mall d'Ibn Battuta

Mall d'Ibn Battuta és un gran centre comercial a la ciutat de Dubai als Emirats Àrabs Units, a la zona de la carretera del Xeic Zayed al canvi de sentit 6 cap a Jebel Ali. Es va obrir el 2005. Està dividit en sis zones o patis: Xina, Índia, Pèrsia, Egipte, Tunísia i Andalusia. Hi ha comerços d'arreu del món i inclou cinemes (entre ells un de 21 sales), restaurants, cafès, i altres serveis.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Ibn Battuta Mall (anglès)
# Malla (moneda)

Malla és el nom que rep la meitat d'una unitat monetària. En particular a Mallorca és el nom que pren el mig diner, el valor més baix del sistema monetari mallorquí, però que només va ser batut durant el període independent i la primera emissió de Pere el Cerimoniós (1300-1348). A partir d'aleshores, el valor més baix va passar a ser el diner.

## Referències

* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ Fuertes, Alvaro Companar y. Numismática balear: descripción histórica de las monedas de las Islas Baleares acuñadas durante las dominaciones púnica, romana, árabe, aragonesa y española (en castellà). Juan R. Cayón, 1879, p. 69. ISBN 978-84-85329-01-4.

## Bibliografia

* Campaner y Fuertes, Alvaro. Numismática Balear. Palma: Establecimiento tipográfico de Pedro José Gelabert, 1879.
* de Crusafont i Sabater, Miquel. Glosari català de numismàtica amb totes les poblacions emissores (Països Catalans i Corona catalano-Aragonesa). Barcelona: Societat Catalana d'Estudis Numismàtics-Institut d'Estudis Catalans, 2017. ISBN 978-84-9965-355-6.

## Vegeu també

* Òbol
* Diner
# Manuela León Guamán

Manuela León Guamán (Punín, 1844 - Riobamba, 8 de gener de 1872) va ser una dona llibertària equatoriana que va participar com a líder en la revolta del poble indígena. Va ser proclamada en el 2010 una heroïna per l'Assemblea Nacional de la República de l'Equador.

## Trajectòria

Va néixer, en la comunitat de San Francisco de Macshi, avui coneguda com Cachatón San Francisco (Hatun Kacha), filla de Hermenegildo León i de María Guamán, es va inscriure el seu naixement en Punín, parròquia de Riobamba, en 1844.
Va ser l'any 1871 quan les accions d'un grup nombrós d'indígenes pretenia recuperar el que abans deien l'Imperi inca. Liderats per Manuela León (la rebel) i Fernando Daquilema (el recentment proclamat rei).
Els ideals de Manuela León la van portar a encapçalar accions en defensa dels drets igualitaris per al seu poble i detenir l'abús i l'opressió que provenia del govern de Gabriel García Moreno i a enfrontar-se cara a cara contra els comandants del bàndol enemic.
Va ser afusellada pels seus actes el 8 de gener de 1872. Es diu que en preguntar l'escamot d'afusellament si tenia alguna cosa a dir, ella va respondre «Manapi», és a dir, «res» en el seu idioma.

## Reconeixements

* Un carrer a la ciutat de Quito porta el seu nom.
* Va ser proclamada heroïna per l'Estat equatorià, en el 2010.

## Referències

* ↑ «Manuela León, la rebelde».
* ↑ «Manuela León, Dirigente Indígena De Ecuador» (en castellà). Arxivat de l'original el 2021-01-11. [Consulta: 9 agost 2018].
* ↑ Molina, Rubén. «FERNANDO DAQUILEMA Y MANUELA LEON HÉROES NACIONALES» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2011-02-16. [Consulta: 9 agost 2018].
* ↑ Galeano, Eduardo. Los hijos de los días. Barcelona: Siglo XXI, 2012, p. 22. ISBN 978-84-323-1627-2.
# Manhac (Cruesa)

ManhacMagnat-l'Étrange) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa, al districte d'Aubusson i cantó de La Courtine. El seu nom prové dels de les dues famílies que el van regir: els Magnat i els de Lestrange.
La seva població al cens de 1999 era de 212 habitants. Està integrada a la Communauté de communes des Sources de la Cruesa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 462 | 384 | 318 | 245 | 212 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Lucien Mestat | |

## Enllaços externs

* Magnat-l'Étrange en l'Insee Arxivat 2007-04-27 a Wayback Machine.
# Lucas (Iowa)

Lucas és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 243 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lucas tenia 243 habitants, 95 habitatges, i 68 famílies. La densitat de població era de 96,7 habitants/km².
Dels 95 habitatges en un 37,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60% hi vivien parelles casades, en un 3,2% dones solteres, i en un 28,4% no eren unitats familiars. En el 26,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.458 $ mentre que les dones 21.607 $. La renda per capita de la població era de 13.145 $. Entorn del 6,9% de les famílies i el 10,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lucas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lucas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kering

Kering S.A. (francès:) és un grup de luxe internacional amb seu a París, França. És propietari de diferents marques de béns de luxe com Gucci, Yves Sant Laurent, Balenciaga, Alexander McQueen, Bottega Veneta, Boucheron i Brioni, Pomellato.
L'empresa va ser fundada el 1963 com a Pinault S.A.. El 1994, va canviar el nom a Pinault-Printemps-Redoute fins al 2005, on va canviar novament a PPR. El 2013 va canviar a Kering. Ha estat citat en Euronext Paris des de 1988 i ha estat un dels valors constituents de l'índex de CAC 40 des de 1995. Aquest grup ha estat dirigit per François-Henri Pinault de des de l'any 2005.

## Referències

* ↑ Davis, Dominic-Madori. «Louis Vuitton and Gucci are the only 2 luxury companies to consistently rank among the world's most valuable brands for the last 20 years. Here's how they grew to dominate the high-end retail sector.» (en anglès). Business Insider, 24-01-2020. [Consulta: 30 gener 2022].
* ↑ Chapuis, Dominique. «Tiré par Gucci, Kering devient le numéro deux mondial du luxe - Les Echos» (en francès). Les Echos, 13-02-2018. [Consulta: 14 juliol 2018].
# Klapalekia augustibraueri

Klapalekia augustibraueri és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids i l'única del gènere Klapalekia.

## Descripció

* La femella fa 15 mm de llargària, té una envergadura alar de 40 mm i és principalment de color marró groguenc amb el cap groguenc i ocels foscos.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Charles W. Heckman: Encyclopedia of South American aquatic insects: illustrated keys to known families, genera, and species in South America. Plecoptera. ISBN 1-4020-1520-8. (anglès)
* ↑ Redescription of Klapalekia augustibraueri (Klapalek) (Plecoptera: Perlidae) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Itasca (Texas)

Itasca és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 1.503 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Itasca tenia 1.503 habitants, 549 habitatges, i 384 famílies. La densitat de població era de 479,6 habitants/km².
Dels 549 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.050 $ i la renda mediana per família de 34.241 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.200 $ mentre que les dones 22.045 $. La renda per capita de la població era de 13.443 $. Aproximadament el 15,2% de les famílies i el 20% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Itasca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Itasca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].