OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 0 de gener

El 0 de gener fa referència a un dia fictici anterior a l'1 de gener i posterior al 31 de desembre. L'objectiu és mantenir la data de l'any per a la qual va ser publicada una efemèride, evitant així qualsevol referència a l'any anterior, fins i tot havent acceptat que es tracta de la mateixa data que el 31 de desembre de l'any anterior. Es pot considerar dia 0 de gener el dia 31 de desembre de les 12.00 h a les 24.00 h.
La Unió Astronòmica Internacional, en la reunió de Dublín a 1955, va adoptar un calendari julià especial, que s'iniciava al migdia del 0 de gener de 1900. Encara que sembli confús, ja que resulta evident que no existeix el 0 de gener al calendari usual, el propòsit de la seva creació va ser únicament astronòmic.

## Vegeu també

* 30 de febrer
* Any zero
* 0 de març

## Referències

* ↑ ASTROCLK Astronomical Clock and Celestial Tracking Program
# Ariadne (cràter)

Ariadne és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 23,6 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim grec, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.
El seu pic central s'utilitza per definir el primer meridià de Venus, l'equivalent al meridià de Greenwich de la Terra.

## Referències

* ↑ «Ariadne». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Bartomeu Caldentey Bauçà

Bartomeu Caldentey Bauçà va néixer a Felanitx, Mallorca, l'any 1878 i va morir a Roma l'any 1938. Era un religiós teatí. L'any 1893 va anar a l'Escola de Son Espanyolet dels Ligorins i l'any 1902 es va anomenar prevere. L'any 1910 va acompanyar al pare Miquel Cerdà a Roma, ja que la Congregació mallorquina de Ligorins s'integrà a l'Ordre dels Teatrins. El 1917 va anar als Estats Units a les missions americanes de l'Alt Colorado i allà va unir a les de Durango, Conejos, San Luís i Denver. El 1923 va succeir al pare Miquel Cerdà, càrrec que va ocupar fins a la seva mort. Va recuperar les seves antigues esglésies de Palerm i Ferrera localitzades a Itàlia. També va fundar un seminari a Morlupo, prop de Roma.

## Referències

* ↑ Miquel Dolç (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum. Palma: Promomallorca, p.. ISBN 978-84-8661717-2.
# Azamgarh

Azamgarh (hindi: आज़मगढ़, urdú: اعظم گڑھ) és una ciutat de l'Índia, capital del tashil d'Azamgarh, del districte d'Azamgarh (Uttar Pradesh), i de la divisió d'Azamgarh, a la vora del riu Tons 26° 04′ N, 83° 11′ E﻿ / ﻿26.06°N,83.19°E﻿ / 26.06; 83.19. Té una població d'1.049.943 habitants (2001). Població el 1881 era de 18.528 (dos terços hindús i un terç musulmà) i el 1901 de 18.835 habitants.
Fou fundada vers el 1665 pel noble Azam Khan, fill de Vikramajit, descendent dels rajputs Gautam de Mehnagar a la pargana de Nizamabad; Vikramajit com altres membres de la família, era musulmà i va tenir dos fills Azam i Azmat i el primer va fundar la ciutat i el segon el fort d'Azmatgarh a la pargana de Sagri. El 1833 es va establir a la ciutat el Col·legi Nacional Shibli, fundat pel teòleg musulmà Shibli Nomani. El 1857 va estar uns mesos (juny a agost) sota control dels amotinats, i després fou assetjada per Kuar Singh del febrer a l'abril de 1858. El 1871 i 1894 unes crescudes del riu Tons van inundar la ciutat que ja havia patit altres inundacions del riu menys serioses fins que una conducció construïda entre 1896 i 1898 ho va evitar. El 1884 fou declarada municipalitat

## Fills il·lustres

* Badri Nath Prasad (1899-1966), matemàtic
# 932

El 932 (CMXXXII) fou un any de traspàs començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* Toledo – El califa Abd-ar-Rahman III, de la nissaga dels omeies conquereix Toledo, després d'un setge de dos anys
* Reims – Hugo, amb dotze anys arquebisbe de Reims, fill comte de Vermandois, és deposat pel rei Raül I de Françonia occidental.

## Naixements

* Xiao Shi, emperadriu xinesa.

## Morts

* Rol·ló, capitost víking i primer duc de Normandia (altres fonts donen l'any 931)

## Referències

* ↑ Eisterer, Ian Alexander. Das Kalifat von ʿAbd ar-Raḥmān III.: Goldenes oder vergoldetes Zeitalter der Toleranz? (en alemany). Viena: Universitat de Viena, 2010, p. 64.
* ↑ Castellanos Gómez, Juan. Geoestrategia en la España musulmana: las campañas militares de Almanzor (en castellà). Ministerio de Defensa, 2003, p. 52. ISBN 978-84-7823-967-2.
* ↑ Flodoard de Reims; Fanning, Steven; Bachrach, Bernard S. The "Annals" of Flodoard of Reims: 919-966 (en anglès). Peterborough (Ontario): University of Toronto press, 2008, p. 21. ISBN 978-1-4426-0001-0.
* ↑ Bertelsmann-Lexikon (en alemany). Volum 12: 12: Pots - Satl. Gütersloh: Bertelsmann-Lexikothek-Verlag, 1993, p. 248. ISBN 978-3-570-03892-5.
# Antoine Fabre d'Olivet

Antoine Fabre d'Olivet (Ganges, 1767 - París, 1825) fou un escriptor, polític i músic occità.
Pertanyia a una família protestant i es dedicà al comerç, però aviat se'n cansà i emprengué una sèrie d'estudis sense mètode i cap ordre, que malgrat tot donaren el resultat d'obres diverses, però no desproveïdes de mèrit. Fou polifacètic, erudit i humanista, traductor de clàssics al francès que pretenia ser l'Ossian occità. Fou jacobí, membre del Directori francès, autor en francès de peces com Le Génie de la nation (1789), Le Quatorze juillet (1790), Le Miroir de la vérité (1791), Toulon soumis (1794), i es retirà de la política amb l'arribada de Napoleó. També són seus els drames filosofics Le sage de l'Indoustan, drama en vers, amb cors, també de l'autor (1796), i Caïn, adaptació del poema de Lord Byron. Entre les seues composicions musicals, hi figuren nombroses romances, quartets per a instruments de fusta i un Oratori escrit a la manera grega.
Amb Lou trobaire, poesias occitanas del sicle XII (1804) una antologuia en dos volums en occità i francès, on fa una dissertació on proposa la unió de l'occità escrit, alhora que empra per primer cop el mot Oscitanique per referir-se al país. Interessat per la literatura dels trobadors, se'l considera un dels inspiradors del Felibritge.

## Obres

* Le sage de l'Indoustan (1796)
* Caïn (1797)
* Lettres de Sophie sur l'histoire (1801)
* Lou trobaire, poesias occitanas del sicle XII (1804)
* Cort d'amor (1807)
* La podestat de Dieu (1807)
* La pichòta masca (La petita bruixa, 1809)
* Nations sur le sens de l'ouïe en géneral (1811)
* Les vers dorés de Pythagore, expliqués pour la premiére fois et traduits en vers eumolpiques français (1813)
* La langue hebraïque restituée et le véritable sens des mots hébreux rétabli et prouvé par leur analyse radicale (1816)
* La langue d'Oc rétablie dans ses principes constitutifs et pratiques (1817).
* De l'état social de l'homme et vues philosophiques sur l'histoire du genre humain (1822; 2,ª ed..,1824)

## Referències

* ↑ Zantedeschi, Francesca. The Antiquarians of the Nation: Monuments and Language in Nineteenth-Century Roussillon (en anglès). Brill, 2019, p. 137. ISBN 9789004390270.
* ↑ Oc: revista de la renaissença dels paises d'oc, Edició 10 (en occità). Sociétat d'éstudis occitans [Consulta: 2 octubre 2022].
# Arcosanti

Arcosanti és una ciutat experimental de la fundació Cosanti fundada per Paolo Soleri i la seua muller Colly. Es tracta d'un laboratori urbà que es va començar a construir l'any 1970 sota les bases de l'Arcologia al desert d'Arizona.
S'aspira a fer una ciutat que creix verticalment en lloc d'horitzontalment, i que així ocupa menys sòl i té un menor impacte a l'entorn natural.
Una part del finançament d'Arcosanti prové de la venda de campanes fetes i foses d'argila i bronze in situ. El finançament addicional prové de donacions i quotes per als tallers.
El 2015 el projecte s'hi havia construït uns deu per cents dels habitatges i es preveia acabar el 2030. Paolo Soleri es va jubilar el 2011 i va morir el 2013. Joel Stein dirigeix el projecte des de 2017.

## Referències

* ↑ Rae, Ruth A. «Arcology, Arcosanti and the Green Urbanism Vision». Open House International, 41, 4, 01-01-2016, pàg. 56–62. DOI: 10.1108/OHI-04-2016-B0008. ISSN: 0168-2601.
* ↑ Schillaci, Trevor. «Three shelters designed by students at The School of Architecture in Arcosanti use local materials» (en anglès americà). The Architect’s Newspaper, 27-09-2022. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ Tortorello, Michael «An Early Eco-City Faces the Future» (en anglès). The New York Times, 16-02-2012. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Lang, Jon. Urban Design: A Typology of Procedures and Products (en anglès). Taylor & Francis, 2017-03-31, p. 89. ISBN 978-1-317-28291-4.

## Enllaços externs

* Arcosanti - Lloc web oficial
# 7IN—83–88

7IN—83–88 és una compilació de senzills de la banda estatunidenca de rock alternatiu R.E.M. pertanyents a l'etapa en la qual treballaven amb la discogràfica I.R.S. Records, entre 1983 i 1988. El títol fa referència al fet que només es va publicar en format de disc de set polzades (7 inches, en anglès) i l'interval dels anys que comprenen les cançons, 1983 i 1988.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills i Michael Stipe, excepte les indicades.
* «Radio Free Europe» / «There She Goes Again» (Lou Reed)
* «So. Central Rain (I'm Sorry)» / «King of the Road» (Roger Miller)
* «(Don't Go Back To) Rockville» / «Catapult» (directe)
* «Cant Get There from Here» / «Bandwagon» (Berry, Buck, Mills, Lynda Stipe i M. Stipe)
* «Driver 8» / «Crazy» (Randy Bewley, Vanessa Briscoe, Curtis Crowe, Michael Lachowski)
* «Wendell Gee» / «Crazy» (Bewley, Briscoe, Crowe i Lachowski) + «Ages of You» / «Burning Down»
* «Fall On Me» / «Rotary Ten»
* «Superman» (Mitchell Bottler i Gary Zekley) / «White Tornado»
* «The One I Love» / «Maps and Legends» (directe)
* «It's the End of the World as We Know It (And I Feel Fine)» / «Last Date» (Floyd Cramer)
* «Finest Worksong» / «Time After Time» (directe)

## Referències

* ↑ Minsker, Evan. «R.E.M. Announce 7" Box Set 7IN-83-88» (en anglès). Pitchfork, 28-10-2014. [Consulta: 5 març 2022].
# Azamat-Iurt

Azamat-Iurt (en rus: Азамат-Юрт) és un poble de la república de Txetxènia, a Rússia, segons el cens del 2022 tenia 2.003 habitants.

## Referències

* ↑ «Древнее село Зумсой продолжает жить несмотря ни на что | Информационное агентство "Грозный-Информ"». Arxivat de l'original el 2022-06-02.
* ↑ «Закон Чеченской республики № 46-РЗ от 14.07.08» (doc). Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 12 desembre 2009].
* ↑ «И вновь оживает древний Зумсой… | Грозный Информ». Arxivat de l'original el 2013-03-03.
* ↑ «В высокогорное село Зумсой возвращаются жители». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 21 novembre 2010].
# AVR

AVR té els següents significats:
* Agrupació Valencianista Republicana, partit polític històric del País Valencià
* Atmel AVR (de l'acrònim en anglès Alf and Vegard's RISC), família de microcontroladors desenvolupada per Atmel
* Reactor AVR (del seu nom en alemany Arbeitsgemeinschaft VersuchsReaktor), reactor nuclear desenvolupat a Alemanya
* Regulador de tensió (del seu nom en anglès Automatic Voltage Regulator), circuit electrònic dissenyat per protegir de les variacions de diferència de potencial
* Receptor Àudio/Vídeo (del seu nom en anglès Audio/Video Receiver), aparell d'electrònica de consum utilitzat per rebre i processar senyal d'àudio i de vídeo
* Relació edat-velocitat (del seu nom en anglès Age–Velocity Relation), correlació entre l'edat d'una estrella i la seva velocitat de dispersió dins de la galàxia
* aVR també és l'abreviatura (de l'anglès Augmented Vector Right) de la derivació cap al muscle dret d'un electrocardiograma
# Abi-Ili

Abi-Ili fou un regne de la regió d'Idamaraz (Triangle del Khabur) que va existir al segle XVIII aC. La seva situació dins la regió és desconeguda i només se sap que per anar a Mari es passava per Qattunan. El rei en temps de Zimri-Lim de Mari era Yumras-El o Yamras-El.

## Referències

* ↑ Thoughts of Zimri-Lim
# BV-4023

La BV-4023 és una carretera del Berguedà que discorre pel terme municipal de la Nou de Berguedà. La B correspon a la demarcació de Barcelona, cosa que indica la seva antiga pertinença a la Diputació de Barcelona. Actualment pertany a la Generalitat de Catalunya, i la V a l'antiga xarxa de carreteres veïnals. El seu nom complet és Branc al Santuari de Nostra Senyora de Lourdes, a la Nou de Berguedà.
Travessa el terme municipal de La Nou de Berguedà, a la comarca del Berguedà.

## Construcció

Aquesta carretera va ser inaugurada a l'abril de 1971, conjuntament amb la carretera BV-4022.

## Recorregut

El recorregut és pràcticament pla, finalitzant en una gran esplanada que fa d'aparcament al davant del santuari de Lourdes de La Nou de Berguedà.
La durada del trajecte complet és de:
* 1', amb vehicle lleuger i en condicions de sense trànsit.
* 2', en bicicleta.
* 2', a peu pel voral.
Té l'origen en el punt quilomètric 4,8 de la carretera BV-4022, al marge dret i segueix a cota inferior a l'anterior carretera fins a trobar el Santuari de Lourdes. Del seu punt final i passat l'aparcament, hi ha dues sortides més:
* Una, cap al camí pavimentat d'asfalt que marxarà cap a sud i al municipi de Vilada, enllaça amb la carretera C26.
* L'altra, cap a la carretera BV-4022, just al seu punt quilomètric 5, a l'entrada de la població de La Nou de Berguedà.

## Referències

* ↑ BV-4023 al web de la Diputació
* ↑ Intensitat del trànsit al web de la Diputació
* ↑ «Inauguración de la carretera de La Nou de Bergadán» (en castellà). La Vanguardia Española, 28-04-1971. [Consulta: 18 juliol 2016].
* ↑ «Recorregut de la carretera BV-4023 sobre plànol». Google. [Consulta: 1r agost 2016].
# Atlant (arquitectura)

En arquitectura, un atlant o telamó és un suport amb forma d'home musculós i sovint gegantí que ocupa el lloc que normalment ocupa una columna per suportar l'estructura d'un edifici feta de fustam o d'abraçadores. El seu nom prové d'Atles, el qual s'encarrega d'aguantar la cúpula celeste en la mitologia grega. Els atlants, a diferència de les cariàtides, solen tenir els braços apujats per representar l'esforç que suposa aguantar el pès. L'ús d'atlant no sols es limità a les antigues Roma i Grècia, sinó que també es feu servir en èpoques posteriors com ara el Renaixement, el barroc, el rococó, el classicisme així com en el neoclassicisme historicista del segle xix, fortament influenciat pel manierisme. Com les cariàtides, els atlants també provenen de les hermes.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.44. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 11 novembre 2014].

## Vegeu també

* Estípit
* Herma
* Cariàtide
* Terme (arquitectura)
* Fal·lus
* Lingam
* Sheela na gig
# Associació Catalana d'Estudiants

«Associació Catalana d'Estudiants» té aquests significats:
* Associació Catalana d'Estudiants (Principat de Catalunya) (ACE): organització universitària creada als anys 80 per persones properes a l'Entesa dels Nacionalistes d'Esquerra, actualment integrada a l'Associació d'Estudiants Progressistes.
* Associació Catalana d'Estudiants (Catalunya Nord) (ACE): organització estudiantil posteriorment integrada a la Coordinadora d'Estudiants dels Països Catalans.
# Abu-Nasr Mansur ibn Muskan

Abu-Nasr Mansur ibn Muskan fou cap de la cancelleria gaznèvida sota el sultans Mahmud de Ghazna (998-1030) i Massud I ibn Mahmud (1030-1040).
Mahmud li va oferir el càrrec de visir que va refusar. Va estar en desacord en imposar un impost als ciutadans de Balkh destinat a mantenir el jardí reial, i fou escoltat. Quan Massud va pujar al tron no volia seguir en el càrrec però el sultà li va suplicar.
Va morir abans que Massud I i aquest va vetllar el seu cos tot i que havien tingut diferències en la política a seguir.

## Bibliografia

* C. E. Bosworth, Ghaznavids
* Khatibi, Abolfazl; Rahimi, Simin. "Abū Naṣr Mushkān." Encyclopaedia Islamica. Editors en cap: Wilferd Madelung i Farhad Daftary. Brill Online, 2016. Referència. 22 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-islamica/abu-nasr-mushkan-SIM_0182>
* H. Moayyad, “Abu Nasr Moskan,” Encyclopædia Iranica, I/4, pp. 352-353; una versió actualitzada està disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abu-nasr-mansur-b-2
# Atlantic Beach (Carolina del Nord)

Atlantic Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2008 tenia 1.815 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Atlantic Beach tenia 1.781 habitants, 971 habitatges i 498 famílies. La densitat de població era de 321,3 habitants per km².
Dels 971 habitatges en un 11,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,1% hi vivien parelles casades, en un 5% dones solteres, i en un 48,7% no eren unitats familiars. En el 39,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 9,8% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 38,8% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 111,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.313 $ i la renda mediana per família de 52.411 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.045 $ mentre que les dones 24.706 $. La renda per capita de la població era de 31.339 $. Entorn del 5,3% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Atlantic Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Atlantic Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Associació Catalana de Bioespeleologia

L'Associació Catalana de Bioespeleologia (BIOSP) és una associació de bioespeleologia creada l'any 2009 a Barcelona, que col·labora amb el Museu de Ciències Naturals i Zoologia de Barcelona, amb el Museu Valencià d'Història Natural i amb l'Institut de Biologia Evolutiva del CSIC.

## Referències

* ↑ «Associació Catalana de Bioespeleologia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 31 juliol 2022].
* ↑ Auroux,, A.; Comas, J.; Fadrique, F.; Meseguer; Pallisé, J. «Historia abreviada de la Bioespeleologia a Catalunya». Recercat.cat, 2021, pàgs. 52-62 [Consulta: 31 juliol 2022].
# Balmorhea

Balmorhea és un grup minimalista instrumental d'Austin, Texas, que va ser format al 2006 per Robar Lowe i Michael Muller.
Balmorhea va ser influït per William Ackerman, The Six Parts Seven, Tortoise, Rachel's, Gillian Welch, Max Richter, Arvo Pärt i John Cage.

## Discografia
### Àlbums

* Balmorhea (2007)
* Rivers Arms (2008)
* All Is Wild, All Is Silent (2009)
* Guest Room (2009)
* Constellations (2010)
* Live at Sint-Elisabethkerk (2011)
* Stranger (2012)
* Clear Language (2017)

### Remix albums

* All Is Wild, All Is Silent Remixes (2009)
* Candor / Clamor Remixes (2010)
* Clear Language Reworked (2018)

## Referències

* ↑ «Featured Artist: Balmorhea». Arxivat de l'original el 13 de juliol 2011. [Consulta: 24 octubre 2017].
* 1 2 «Balmorhea - Artist Profile» (en anglès). eventseeker.com. [Consulta: 20 desembre 2019].
* ↑ «15 Questions to Balmorhea - Balmorhea USA Experimental». www.tokafi.com. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Agnès Russiñol i Amat

Agnès Russiñol i Amat (Barcelona, 27 d'abril del 1982) és una política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la X Legislatura.
És llicenciada en Ciències Polítiques i de l'Administració i en Periodisme per la Universitat Pompeu Fabra i màster en Gestió de la comunicació política i electoral per la Universitat Autònoma de Barcelona. Ha estat promotora de comunicació i qualitat a l'Institut Municipal de Mercats de Barcelona (2005-2008) i tècnica de comunicació i premsa al Departament de Vicepresidència i al de Governació i Relacions Institucionals de la Generalitat de Catalunya (2008-2013). És sòcia de l'Associació de Veïns de l'Esquerra de l'Eixample i d'Òmnium Cultural.
Militant d'Esquerra Republicana des del 1995, ha estat secretària adjunta de política municipal del partit a Barcelona (2007-2008), consellera nacional i, des del febrer del 2013 diputada al Parlament de Catalunya en substitució d'Eva Piquer. Va ser responsable de relacions exteriors d'Acció Escolta de Catalunya i, com a membre d'aquesta entitat, presidenta del Consell Nacional de la Joventut de Catalunya entre el 2008 i el 2010.
L'any 2016 va ser nomenada directora de l'Institut Català de l'Acolliment i de l'Adopció., càrrec que va assolir fins a juny de 2021. L'octubre de 2021 ha estat nomenada directora del Consorci de Comerç, Artesania i Moda de Catalunya (CCAM).

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Agnès Russiñol». Parlament de Catalunya. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 4 març 2015].
* ↑ «DECRET 88/2016, de 19 de gener, pel qual es nomena la senyora Agnes Russiñol i Amat directora de l'Institut Català de l'Acolliment i de l'Adopció». Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya (DOGC), Núm. 7041, 20-01-2016 [Consulta: 6 abril 2020].
* ↑ «Agnès Russiñol i Amat, nova directora del Consorci de Comerç, Artesania i Moda de Catalunya (CCAM)». [Consulta: 11 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Agnès Russiñol Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a esquerra.cat
* Blog Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. d'Agnès Russiñol
# Badia de Cadaqués

La badia de Cadaqués és el port natural més gran de Catalunya situada a l'Alt Empordà. És la badia mes resguardada i profunda de tota la Costa Brava.
A la punta de Cala Nans, s'inicia l'entrada de la badia, per la banda sud-oest. Les aigües de les torrenteres que devallen de les muntanyes que l'encerclen han configurat la badia en diverses calanques i després de Cala Nans i dels illots d'«es Cucurucuc de sa Cebolla», sa Conca rep la riera de Sant Pius V, la platja del Llanè petit, la Jorneta, la del Llanè gran i la Riera de Paiau. Sa Riera, la riera mes important, desemboca ara a la Platja gran a l'esquerra del nucli antic, abans desembocava a Port d'Alguer o Port-doguer, i marca el fons de la badia.
Sobresurt a la badia un illot amb forma acabada en punxa «es Cucurucuc» que és visible des de la muntanya, a la carretera, situat a la banda nord tancant la badia, molt a prop d'una altra illa, cap al nord-est. També hi figuren uns illots al centre del port són coneguts com «es Furallons».
A l'estiu embarcacions i naus de totes les grandàries ancoren a la badia. El 2018 la gestió de la badia de Cadaqués i el seu fondeig van passar a ser gestinades per l'Ajuntament.

## Referències

* 1 2 Sala, Ernesta «Toponimia del terme marítim de Cadaqués». Revista de Girona, 1986, pàg. 62-63.
* ↑ «La gestió de la badia de Cadaqués i el seu fondeig passaran a mans municipals». 324cat, 19-08-2008. [Consulta: 26 agost 2019].