 קירות בתיהן עבור תשלום. מכיר אותן, הן משלמות לי עבור סיוד קירות בתיהן, אני מסייד את בתיהן של גברות רחוב זדהאוז הקשישות, הן מכירות אותי, אני וחובט בקיר המסויד פעם אחר פעם. כבר שנים רבות שאני מסייד את נראה כי דברי מרגיזים את האדם הסובל, הוא מניף את זרועותיו הקול.' ובכל זאת איני מכריז על כך בקול תרועה, זוהי לא השעה להרים את 'אין צורך לצעוק' אני גוער בו, 'גם אני סובל מכאבים שונים חניכיים'. לפתע קם האדם ממנוחתו וצועק בקול גדול: 'אני סובל מכאבי ראשי וחוזר למלאכת סיוד הקיר, עוד הרבה עבודה לפני. גם אני שולח את עיני לעבר בקבוק מי-המלח שבידיו. אני מפנה את מי-המלח שבידיו. חסר תשובה, מתיישב האדם על שפת המדרכה, הוא מביט בבקבוק מתנשא. חשבת על דרך נאותה בה תרצה לפעול?' סיימתי את דברי בחיוך להשיג, היא בהחלט בגבול יכולותיך, זאת כמובן דעתי האישית. האם בפנייך היה  לא הגיוני, אך המטרה הנוכחית אותה אתה רוצה 'הוקל לי', אני מציין בפני האדון. 'היעד הראשון אשר הצבת לחלקים לא שווים'. לכמה רגעים, מגרגר מי-מלח ואז מדבר בשנית: 'ברצוני לפרוס אותך רגעים.' האדם בעל הקול הרך מתיישב על שפת המדרכה. הוא חושב 'אתה חצוף'