בום! אינו מכוון עלינו... ואתה רק צחוק מהלך, צוחקים עליך כאשר נשקך אפשר לאנוס חצי מהבחורות בעיר, אבל תישאר בתול. אך האם אפשר לזיין נשק אטומי, גרעיני? אפשר להגיע לאורגזמה מכל הסודיות, שלא ישימו לב. אפשר רק להתחיל מחדש את כל הזמנים והקללות. ועכשיו אפילו לבסיס האמיתי כבר לא מאמינים. זייפנו - וכעת, אין לנו בכלל. שקרים התגלעו. אפשר לחטט בעצמנו, אך רק נמצא לכלוך וחרבון. ילד במקום ילד, קבר במקום בגד, זה פשוט עצוב. יותר מדי חללים נפלו, יותר מדי ילדים נולדו, יותר מדי שירים נכתבו, יותר מדי כדורים נורו. אין טעם להמשיך להילחם, אצבעותיי כבר עייפות. אולם לעולם יש קץ, אך את התאריך מסתירים מאתנו. בחורות יפות מקריאות חדשות עד אין קץ. לא סומך על אנשים ולא על עיתונים, אומרים שיש עתיד - אבל לא אאמין עד שאראה, אבל המוסיקה העתיקה מוחקת עבר והווה. ותמיד קל לומר שהכל היה יכול להיות אחרת, ואין מנוס מלקבוע כי הכל באשמתם של אחרים פרחים בשבילים נסתרים נקטפים ע"י גלגלים חדים ויחד עם המזג אוויר התיאבון יורד וטובע. הארוחה כבר על השולחן, מתקררת, והילדים נכנסים הביתה מהר. החשמל אינו יציב, האור מהבהב השותת דם זה עשרות