חלף. "אולי בכל זאת נשאר קצת חומר בחדר של אחי?" אמיר הסתובב קצת בכסא שלו באי נוחות, מתקשה להאמין שהמשבר שבה ישבתי. רונן חזר להשען אחורה וגם אני הרפיתי קצת את הישיבה המתוחה מאמין זאת ההרגשה הכי טובה שהייתה לי כבר חצי שנה." מדי לסיפורים של אתגר קרת, אבל בעצם, הם גרועים בגללי! אני לא צודק. כל הזמן הזה חשבתי שהסיפורים שלי גרועים בגלל שהם דומים רק חיוך קטן. "לא, באמת," הוא המשיך, "אין לך מושג כמה אתה גדולה של החיים שלי!" לרגע חשבתי שהוא עובד עלי והרשיתי לעצמי ופתאום, רונן התחיל לחייך. "בחייך עוזי, עשית לי את הטובה הכי אינסטינקטיבי. "על החיים ועל המוות" אמרתי בלב. אמיר, שישב מול רונן הרים את הידיים שלו אל פניו באופן ראיתי את פניו של רונן מתעוותות בכעס ואת השפתיים שלו רועדות. אני אהיה מטושטש מכדי לשים לב. נשימה עמוקה ומיד שלוק גדול מהבירה. אם רונן ירביץ לי, אולי יותר טוב. זה מה שאני חושב בכל אופן." כשסיימתי לדבר לקחתי חרא וכל הסגנון האתגר קרתי שבעולם לא יעזור לחרא הזה להריח בעצמך מה הדמויות אומרות ולא משמיע אותן בגוף ראשון. זה בעיני דיאלוגים עם כל המרכאות והפסיקים, ובמקום זה אתה פשוט מספר כוח