אני אוף איזו מלחמה ארורה. יום אחד אני איעלם ואלך לאן שבא לי. כל יהיה בסדר. לא נראה לי שהיא עצמה מרגישה בסדר. התנפלה הבוקר על גילמור תוך כדי שהיא בוכה ואומרת לו שהכל המלחמה. מדברים על אמא. היא לוקחת את כל המצב הזה די קשה. היא אני מקווה שאמא תשגיח עליו ולא תיתן לו לעזוב את המערה עד סוף הוא ישן. אני רק מקווה שהוא יהיה בסדר ולא יעשה משהו טיפשי. קיבל את זה די קשה. אחרי שהבאתי את המים ראיתי שהוא בכה. כרגע הגאווה שלו. בכל אופן בבוקר סיפרתי לגילמור איפה אבא. הוא הלוואי שהוא לא היה גאוותן כל כך. זאת הסיבה היחידה שהוא הלך. הולך. אני מאוד דואגת לו ואני מקווה שהוא לא ימות. אוף, איזו שהיא נבואה. מיד אחר כך נשמעה התרועה ואבא אמר שהוא לאבא ואמא. שמעתי אותם מדברים על המלחמה המתקרבת, ואמא הזכירה הרגשה שיש יותר ממה שנראה לעין בריב הזה. אז בלילה צוטטתי התווכחה עם אבא על מה שהוא מלמד אותי ואת גילמור. הייתה לי דברים רבים קרו לאחרונה, ולא כולם טובים. אתמול בערב אמא שוב יומני היקר נוצה ישנה וקסת דיו חצי ריקה והתחילה לכתוב. שקרו לה בעבר. היא מצאה עמוד ריק לקראת סוף היומן. היא לקחה גלדין דפדפה בדפים הקטנים.