בביוב. ומה אני מוצא שם, נחשו אתם? התחתונים של המורה, ספוגים בריח מייגע של ספונג'ה. אלוהים! היא משתמשת בתחתונים שלה בתור סמרטוטים! מה אתם אומרים על זה? התחתונים שלה הם המקום שבו מתערבים היופי המושלם והכיעור המושלם. סנטימטרים בודדים מפרידים בין השלמות המרהיבה של הכוס שלה לבין הריח המחריד של האנוס שלה. כל זה נאלצות לספוג התחתונים שלה. הן לא יודעות אפילו. הן בגן עדן או בגהינום? התחתונים המסכנות לא יודעות היכן הן נחתו. מי זה שם למעלה, פרה משוגעת או בת זוגו של קופידון? מהתחתונים של המורה אפשר להבין את הקיום כולו, על כל סתירותיו, על כל חוסר האפשרות שבו. התחתונים שלה הן יצירה אורגנית. אתה מריח אותן ומרגיש גוף! נפש !מאטריה! רוח! חול! אתה נבלע בתוך חושניות קאנטיאנית ואפוליניות בודלריאנית. התחתונים שלה הן האפשרות שלי להתקרב לשורש המציאות. הן האלוהים הקטנים שלי פה בעולם הזה. אינסוף המכיל בתוכו את כל הניגודים. מהצבעים והנוזלים שנספגו בהם ניתן ללמוד היסטוריה, כימיה, אלגברה ושירה! כשאני מריח אותן אני חושב על קטולוס. אלוהים, האנוס שלה והכוס שלה מקיימים אהבה אחד עם השני. אני בטוח בכך. כביכול זה בלתי