אך בדרך-כלל בליל שישי שקדם לו, היו יוצאים תלמידי קבוע ליום שבת האחרון של שנת הלימודים. היה זה מנהג פחות על-פי הנוהג הקבוע בפנימייה בלווינטון, נשף הסיום של השנה היה "די." אמר לוק. הוא אף-פעם לא הסכים לדבר על דברים כאלה. ?" "אה, באמת ? אז אתה רוצה לומר לי שאתה לא מפנטז עליה כל לילה אכפת לי." "אני לא אומר שזה לא היה יכול להיות נחמד, אבל זה כבר לא ממש "תפסיק לבלבל לי את המוח." אמר דינקו. "החלטתי שהיא בעצם לא מעניינת אותי." לוק. "למה בעצם הפסקת לנסות להשיג את לינדה ?" שאל פעם דינקו את יצאה עם בובי. אבל לוק לא שכח מן ההסכם. וגם דינקו לא. הסכם מטופש, ואפילו לינדה כבר לא ניסתה לנזוף בפטרה כשהאחרונה והשנה החלה מתקרבת כבר אל קיצה, ולמעשה כבר שכחו כולם מאותו הרבה מאד. אבל לינדה לא הסכימה ליותר מכך, מעולם. ניכר היה בו כי לא העריך זאת. לינדה ופיטר היו מפלרטטים הרבה. שמעניין לדבר איתו'. כשדינקו שמע זאת הוא לא אמר מילה, אך כל אימת שרק ניתנה לו ההזדמנות, שדינקו הוא 'סתם בן-אדם בהפסקות, אך לא רבות מדי. לוק דאג להדגיש בעיני חבריו לכיתה, בלילה ההוא. לוק ודינקו נראו עתה משוחחים בינהם פעמים רבות בהמשך