טוני. "אתה לא רואה שאני מדבר?" "או קיי. אדם..." זה..." רטן הדוד. "אני מצטער" פנה אדי לקרלה. "היי, בן אדי עמד בין הקיר והדלת, וניסה להפריד. "קודם הקולג' ועכשיו זה לא היה קורה"  "לאף אחד לא אכפת מזמנך, סבא" צעק לו טוני. היתה חיה... סמים ובנות כל היום!" הדוד צ'אק היה נרגז. "בזמני "רגע! אל תלכי!" התפרץ אדי. הוא הזיע בבית השחי. "אם אמא שלך לזוז, אמא שלי קוראת לי" אמרה קרלה, וקופסת הקרטון רעדה מעט. לו "מה ז'תומרת, בן אדם? החבר'ה מחכים!"  "אדי, אני חייבת דוד צ'אק, אתה יודע שאני לא בקטע הזה..." התנצל אדי. טוני צעק הדלת. רעש המסרטה התגבר. אדי כבר לא ידע מה לעשות. "מה פתאום, סמכותי מהכניסה. צ'אק, דודו המנוח מצד אימו של אדי, הופיע על "אני מקווה מאד שאתה לא הולך איתם, בחור צעיר!" נשמע קול רק אתה חסר, בן אדם!" החבר'ה מחכים! בילי הביא חומר משובח ואנחנו בדרך למחסן הישן, "בדיוק דיברתי פה עם ידידה טובה שלי..." "עזוב אותך מבנות! גבר!" חזר אדי לטון גברי. עיניו התרוצצו בין קרלה וחברו הטוב. אדם?" על הקיר הופיע אנתוני, חברו הטוב ביותר בתיכון. "טוני, מכיוון הקיר הנגדי נשמעה לפתע קריאה "אדי, אחי! מה קורה בן