כן קטע שכזה,  גם הוא בל יעדר,  גם הוא בל ישכח,  דף אילם ואשם,  דף בזיונו של אב,  אשר ניתר ניתר ורץ  ותינוקיו עומדים דומם.  דף בזיונו של אב,  אשר שיבת ציון צותה עליו - קפוץ!  והוא בעגולו.  אץ, אץ, ובלבבו תפלה לאל עליון  לבל נרגישׁ חלי רגלו.  ואל עליון שמע  וכה אמר לו אל:  רוץ, רוץ, עבדי דנינו  איתך אני!  כי אכסה מומך, אבל לא אכסה עלבון תּחיּת עמי  אשר זיוה נוצץ מדמעך.