העירה על מנת לתלות את גופתי אני הוא זר הנכנס לארמונה ובעוד רגע חיל המשמר שלה יזרוק אותי מביטה בי, כמלכה המביטה על נתינה, עיניה חוקרות אותי כאילו במורד גופי, מעלימה את מחשבותי ממני. והיא במיטה מתיישבת שבעיניה אפלה שעוצרת בשבילי את הזמן, גורמת לזעה קרה לרדת לבי שלי כמעט נעצר מלכת, עם גופה כהה ושערה שחור משחור הרי ומביטה בי. הפתוחה נסגרת מאחורי בשעה שהיא בפעם הראשונה פוקחת את עיניה העורבים מתחילים להתרחק ממני בזמן שאני חוזר לתוך ביתי, הדלת עליה כלום עדיין מלבד שצבע עורה כהה כלילה ושערה כהה אף ממנה. מתחנן כי ירחמו עלי ועל אותה הנערה, מתחנן למרות שאיני יודע לזעוק את זעקותיהם. אני יורד על ברכי אוחז במעט הענפים שבידי, סיבוב סביבי כאילו בוחנים אותי ואז נוסקים לשמיים ממשיכים ביתי בקריאות קרא קרא, מבשרות רוע מתרוממים מהדלת לרגע מבצעים שני עורבים עומדים על דלת ביתי שנישארה בתוכה מציצים לתוך אולי למכור מעט מתוצרתו. יודע כבר כמה קשה יהיה להחזיר אותו על מנת שאוכל לאכול ממנו הארץ, בוחן את השדה שמולי, מבחין בנזק הקשה שהסערה יצרה בו, אני יוצא מהבית לקחת כמה ענפים מביט לשמיים שרק החלו להאיר את מקופל