בעניין     כל   נשות העיר והכפר הנואשות  הלילה הזה אין לאן  לא לאן ולא עבור ולא היכן נותר רק לחזור (בחטף פתח) וללקט את שאריות השדה הנפשי לצרור אחד מרופט ועמוס ולהחזיק את הזר הצרור בשתי ידיך הפצועות המריחות מדם שיבש ולהישיר את מבטך למצלמה המדומיינת ואז בבת אחת לקרב את הזר לאפך ולהריח ואז תוך פחות מרגע לשחרר את הצרור גבוה ולפנים ולהביט בשיבולים השחורות במעופן בזמן שאתה, הנוגס, תביט בהן במבט מלא אניצים פרועים  תוך שאתה לועס את לשונך הגדולה בפה מלא שיניים הלילה הזה ניכנס לבתים שקטין וננגן תקליטין ונטבול העכוז במים רותחין  לרגע ואז נמתין ונקרא בין השורות והשיטין  ולא נהין בהחלט לא נהין ואולי בלילה הזה   יעשו את דרכן אלינו אותן משוררות רכות מחלפות היודעות היטב עד כמה יש כאן ביקוש ומהו טיב ההיצע אין צורך בצדק אלא בהגיון בריא ומבריא וביכולת למידה משוננת  ובהתכוננות ובהבאת שק בד גדול עבור המילים שיימצאו לך או ימצאו אותך או סתם יסתננו לגבולות המחשבה שלך ממחשבותיו של אחר והרי זה קורה תמיד המילים נחפזות בין המשוררים  ולפעמים הן בוחרות לחבוק אחד מהם לתקופה  או אפילו לשורה ואז אתה תוהה היכן הן ועם