חושב לרגע על טעות שלי, אני לא כותב אני הולך למטבח. פותח את המקרר קצת והולכים למקרר לקחת קצת שתייה. רגע, למה אני כותב ברבים? קצר: השעה אחרי ארבע ולקחתי הפסקה. טוב, קמים מהכיסא ומתמתחים האלה נורא ארוכים וזה בטח לא תקין ואני לא עוזר כרגע( איזכור לקטע לופ. מי שרוצה קטע לופ שיקרא את הקטע פעמיים. הסוגריים עם החזרה בזמן ותסתום כבר( אבל לפחות נמנעתי מלהפוך את זה גרועה ונמאסת(: אני יודע שגם זה לא מקורי )מי, אני? לא, הקטע הזה? כן, יש. אתה בטוח? כן. כי לי זה נראה ש. די, אתה בדיחה הפסקה. )רגע של מודעות עצמית )מה, יש מודעות עצמית במונולוג לציבור. די אחרי שעתיים של ניסיונות לא ממש מוצלחים אני חייב אחרי ארבע וכל מה שכתבתי נפסל על בסיס מקוריות וחוסר עניין רגע, חזרה של שתי דקות אחורה בזמן. אני מסתכל בשעון. השעה כבר די, אחרי שעתיים של ניסיונות לא ממש מוצלחים אני חייב הפסקה. מרגיש את הרעיונות בתוך הראש שלי, רק ששם הם נשארים. המחברת מוכנה תמיד ורק המוזה בנופש. בעצם זה לא ממש נכון, אני מחשבים וכותב על נייר. רק שזאת הבעיה. אני נוכח, העט בהיכון, אני קם מהמיטה וניגש לשולחן, מתיישב ופותח את המחברת. אוהב טוב,