ידעתי שנשאר לי לרצפה הקרה. רגל ארוכה לכיוון הדלת, בעטתי בה עד שנסגרה, נזהרת שלא ליפול למנוע מקול השדרנית המעצבן לחדור לאזני, החלטתי להכנע ושלחתי נוחה, כשהכרית מונחת בחזקה מעל לראשי בנסיון לא מוצלח במיוחד ממני לחזור אליה בשלווה, אחרי נסיונות רבים לחזור לתנוחה