טפוסית, אבל ברור לי ואני סתם מדברת על מה שעשיתי היום. בסופו של דבר אני לא לכיוון ה"רומנטי", נושאים כמו מוזיקה, ים וכל הבולשיט הזה, בנות. במהלך השיחה אני די אדישה, הוא כל הזמן מנסה תמרן אותי לויולה או משהו כזה, די בולט לעיין שאין לו הרבה נסיון עם בחור די מוזר, מאד תמים ונאיבי. מספר לי הרבה על המורה שלו אנחנו מגיעים לרפאלו, מזמינים קפוצ'ינו, ומתחילים לדבר. הוא מיומנה של מעיין: אני יושב שם וחושב מה להגיד אבל שום דבר לא נראה לי ראוי. אנחנו יורדים לאוטו שלי ונוסעים, לא מחליפים מילה כל הדרך. "תודה, גם אתה" היא משיבה. "את נראית נהדר" אני אומר, והיא מחיכת, גרמתי לה לחייך. נראית כמו מלאך. האקלים המסריח הזה. אני מצלצל והיא פותחת לי את הדלת. היא מתפוגגת במהירות ואני מקלל את אלוהים, אם הוא בכלל קיים, על האלפים לפחות. השפעתו של הדיאורדורנט האיכותי והיקר שקניתי היא גרה בקומה הראשונה אבל אני מרגיש כאילו אני מטפס על הזמן. אני מחכה 61 דקות למטה ובדיוק דקה אחרי הזמן אני עולה. למרות שהיא גרה במרחק 5 דקות ממני, אני יוצא 02 דקות לפני מיומנו של נחום: הוא מפשיט אותי ובצד יושב נחום ומעודד אותנו בהתלהבות. הוא