התרגום שלך לכל אלה, שהופך לכדור דומדום של ההאשמה העצמית: שעשית, לא הבטחה בה לא עמדת - זה אתה הקם על עצמך להורגך. לא הטענות כלפיך, לא הנטישה שנטש אותך מישהו קרוב, לא פאשלה ומנגנון זה מתחיל בדרך כלל בפקפוק עצמי. והוא שעושה את ההרס. להפעיל את מגנון ההשמדה העצמית. 2[ ברגע שזה מגיע מן העולם אליך -  יש לזה רק משמעות אחת: יש פרופורציה בין ההאשמה ובין עוצמת הכיווץ הפנימי שזה גורם. בסדר',  ולא משנה מה קרה בחוץ, ומה הטענות כלפיך והאם יש ומאשימות. כי לפתע זה הגיע, ללא אזהרה מוקדמת, זה בא: 'אתה לא שניה אחת אחרי זה, אתה מביט בעצמך מבחוץ בעיניים מנוכרות בחיבוק אוהד. והיית עם עצמך בשקט בקבלה בגיבוי פנימי והנה של ישותך קורן ללא מעצור אל העולם. אתה ועצמך הייתם חבוקים מאיכות ומשמעות. אתמול היית יכול להיות בתחושה שהזהב הפנימי בדרכה אל תוך מקדש חייך - הכל נראה לפתע חסר ערך ומרוקן את כל שבנית מאז הגל האחרון. דרך עיני הסטיגמה המשתוללת הזו וכה קל ללכת עם הגל הזה, לתת לו לסחוף אותך בדרכו לקבור תחתיו ועוד ועוד. כחול על שפת הים. מרוצים ממך, מישהו אמר עליך משהו לא מחמיא מאחורי הגב, ועוד אהבת מישהי והיא לא החזירה