2002.50.51 "צליל ומנגינה, שן, בני הקטן". אימו לחשה בערש קטן, כל רחש שמע ולפתע נכנע. אהבתו למוזיקה פרחה והינה. איך נגינתו ענוגה אך קשה ככפית. קשתו רחבה ואינה מציאותית, קרא לו כינור כי צרם כמו נחש. טעם את קולך ויצר לו כלי חדש, הכיוון נספג, מנגינת השחפים. על קלידים רכים, מיתרים מתוחים, פחד באמונך בנעימותיו לבגוד. את שמך על שני תווים, והוסיף אצבע לאקורד, אך את האחת והיחידה אינו ניגן עד הסוף. מנגינות בליבו היו עד אין סוף, הוא בין התווים ישן, את המפוח מזרים.