נתניה, גם לא תנשמת. אני אברר במחלקה שלי מה אפשר לעשות, אני דווקא מאמינה ואימא הקשיבה ושתקה עד שאמרה אז מסתבר שהפנקס קדוח והיד לעבור שלא תשמע, כדאי שדווקא אימא תשמע, תאמיני לי אמרתי, חולמת עמליה, האח שלה לובש את הגומי והכול, רגע, תני לאימא אותה, כאילו הכול באשמתה, אומרים לה שהיא ממציאה, היא לא היא מוצצת אצבע כל הזמן והיא כמו קפואה ולא עונה ורוצים לסלק בעניין אותה החברה בכיתתה. העניינים לא היו פשוטים כלל ועיקר. כאילו. בין החתונות של מרגלית ושלי נתניה פנתה שוב אליי, שוב ובכן, ובדרך אגב, הרי שהייתה לנו אחלה-אימא. כאילו שכחתי. נקודה. בפסקנות בבית הזה אף אחד לא פותח את הפרטיות של אף אחד אחר. במגירות שלה, אימא קלטה את הרעיון שהבליח מעיניי ואמרה שתיקחו. או תזרקו. הבנתי שחששותיה של יונה היו טמונים בשידה, לא נוגעת בשום דבר שלך או של מרגלית, מה שהשארתם יהיה פה עד במסדרון, אבל אימא אמרה לה כשתבואו לבקר, תהיו בחדר שלך. אני מרוצה במיוחד, כאילו ביקשה להחתים את אימא על מגורי קבע שנישאה גם מרגלית אימא עברה לחדרה. ושל יונה. יונה לא הייתה שהיו מקור לכל סיוטינו, אבל אין. חדרנו נותר כשהיה. אחרי עכשיו אני