מישל: (מביטה בו כמהופנטת) לא, באמת... אני... נער: ששש... (לוקח את ידה בידו) אין... אין מה לדאוג. מישל: אני לא חושבת ש.... נער: ששש... (מלטף אותה) אל תדברי. זה מיותר עכשיו. עכשיו צועדים. (מוביל אותה אל החבית) צעד קטן לאדם... (עוזר לה להיכנס לתוך החבית) צעד גדול לגסטרונומיה... (היא נעלמת בתוך החבית) איזוהי גיבורה? הכובשת את יצרה.