פייד טו בלאק. בחלומות. אני בטח צוחק... צוחקים פחות. כי לא רואים את העולם צלול. אחרי שישנים העולם צלול יותר. להתפקע. להתפרע. אחרי הרבה זמן שלא ישנים מתחילים לצחוק מכל דבר. לגחך. העולם לא מושך אותי. והחלומות מסקרנים. כי אין לי. אני בטח חולה. כתבתי גם מונולוגים. תמיד עצוב. היא אמרה יש לך משהו במוח. הוא לא מייצר איזה הורמון או משהו. אמרו לי את זה כבר הרבה, אבל זה לא האישו. התעצבנה עלי מישהי. אמרה לי לך תראה פסיכולוג. גם כשאני מחייך, גם כשאני צוחק, גם כשאני עושה שטויות. מחייך, אבל לא מאושר. או כל דבר אחר - עכשיו, אבל זה כבר סיפור אחר. לא בטוח שיש לי יכולת להיות שמח. לא יודע אם אי פעם הייתי באמת שמח. אני לא שמח. אני בטח חולה. עשיתי גם בדיקות דם. חבר אמר יש לו משהו במוח, במרכז העצבים או משהו. תמיד עייף. הלכתי לישון מוקדם. בפקודה. לא עזר. המפקד אמר הוא לא ישן. בהתחלה אמרו שאני עובד קשה מדי. זה לא משנה אם אני ישן יממה, שעה, דקה או בכלל. ישן, אבל לא נח. צריך לקום, זמן לעבוד. אני יכול להתעורר? לא משוכנע שאי פעם הייתי ערני. אני עייף.