גלקסיות שלמות, מניצים חיים ועולמות בצד הדרך של כביש מהיר עירוני בפאתי מדרכה מאובקת.  בתחנה השנייה הוא מצא את ליבו. מפה יכול לראות את בית האריזה הנטוש, עומד על כרעיו, נאבק בשיניים על שרידי כבודו בימים בהם היה מלך, בימים בהם התרוצצו פועלים סביבו. פה היא גם ישבה פעם, רגל צמודה לרגל, עיניה בהשראה שלא הצליח לחשוף, חושבת את שברירי המחשבות המיקרוסקופיות שלה, ואיש לא נכנס.  כאן אז אמר לה שלום, מכאן היא נסעה. האוטובוס טיפס על ההר ונעלם באובך עשן הסיגריה שלו. מהאוטובוס נשאר רק אבקיק עשן שעלה לשמיים ומשם נדד עד שצנח על הכביש הראשי. הוא הלך אל רצועת הדשא וראה אותם שם יושבים ומדברים. דלקת ממאירה בין שניהם וחומץ בחניכיים. שם ראה את עצמו עוד מעשן, והיא יושבת בשיכול רגליים ומביטה בו בעודו מדבר, מפזר עשן ומחייך, וקובר את ה-בדל באדמה. יום אחד תצמח שם אהבה, לזוג אחר. - ראיתי אותך. - הוא חשב. - ראיתי את השורה התחתונה. אני לא עיוור. - אבל היא רק חייכה אליו יושב מולה, רואה הכול קצת הפוך, והוא לידם תלש עשב מהאדמה ומרח אותו על שיניו, איפה ייגע הירוק שם תפרח הנשמה אל מחוזות השלווה. לא היה יכול להגיע עד בית