זלזל בן- זל,  רצה לשאת אותה אותה בחזרה לישראל היפה. חייתה היא בחיפה ומצאה עבודה כמעבדת שהתחבבה על סדאם, או שזה היה אחד מכפיליו? לא משנה..., סלקו אחרי יומיים שהייתה בעירק גילו אותה השלטונות אבל בגלל בצליעה קשה אל עבר החניה... ומהסרסור של אמה ושל אחותה למחצה- סיגי, שאול. והלכה לה ונפרדה יפה ועם חיבוק מאמה הביולוגית שוש, שאף הזילה דמעה, נהרים- עירק. ביום המעבר השאירה פתק לאהובה אליהו הרמטכ"ל. מהצבא. ולאחר רומן של שנה עם הרמטכ"ל עזבה גם אותו, לארם שלוש שנים מאוחר יותר, עוד צולעת מהנפילה הקשה, השתחררה רוזה שמחה ויחיאל שוקרון!" ולפתע נפלה... לזיקית חמדה "לעולם לא אתקרב לאיש בצורה כ"כ כואבת כמו אל היא עלתה לחדרה וארזה את חפציה. אך, עוד שירדה במדרגות, נשבעה אז את צריכה לעזוב. עכשיו!" למרות שלרוזה התחילו ליזול דמעות, שמחה "עכשיו את צריכה לעזוב. שוש רוצה אותך בחזרה, אנחנו לא, בבית." רוזה הייתה בשוק, בעודה מנסה לעכל את המרה, הוסיפה ברמאללה בטיול אחד ואז שאימצנו אותך ערכנו אותם שזה יראה חמודה... שמחה השיבה "התמונות האלו לא שלך, אלו תמונות שמצאנו אגב, רוזה הייתה התינוקת הכי מתוקה ונהדרת אי פעם! ממש