ואישה, היא תמאס והם ילכו כי כולם הולכים. לא תמיד יש קבלת-פנים חמה שהם חוזרים. להרים טלפון פעם בחצי שנה זה לא לעניין, אנשים משתנים, אתה לא רואה אותם - אתה כבר לא מכיר אותם. אין חסד נעורים ולא בטיח, זו אגדה. המטען שנצבר בבטן, לא היה מי שיפרק, שמים שלט אין-כניסה. כי אין כניסה למי ששכח, אין כניסה למי ש"היה צריך את הזמן שלו," כי דברים קורים וזה כבר לא משנה אחרי זמן, אז יש צדק ואין צדק, כי עשית מה שנעשה לך. אתה מכיר את העיניים, הן מחליפות צבעים. זיכרון מעולה מאבד צבע, הופך לסרט נשכח. זה לא קרה לי, אתה אומר. זה קרה למי שהייתי, אבל לא לי. כמה טוב זה מצעים רכים, נקיים ומבושמים. אפשר להסריח אותם בסיגריות, להתיז עליהם זרע, למלא אותם בפירורי וופלה, לפורר עליהם ג'יז'ים. להפליץ. המיטה היא רפסודה שהולכת לכל מקום כשישנים. נעה עם מחשבות, הרהורים, מוזיקה, דמיונות, רגשות.  מיטה היא דבר יפה. אני אוהב מיטות. 