מתערבל מבעד לשפמו הסבוך ומיתמר בקו ישר מעלה מעלה. יום רביעי עובר ללא שינוי וכבר יום חמישי אוחז בעקבו. הבוקר קר מאד וברקיע אין סימן לענן. עם אור ראשון נאסף הצוות בסככה. בזה אחר זה מופיעים אנשי הפלחה בפנים הלומי שינה שזכר חלומות קטועים עדיין טבוע בהם. כפות הידיים סופגות חום דרך כוס קפה אותה שותים בעמידה. רק אברשה נראה כתמיד רענן ונמרץ  כבר הוא מתקרב לגבורות, אך ברק של התלהבות קורן מעיניו ומדבק את הנמצאים סביבו. אביגדור ושמוליק נשארים בסככה כדי לטפל בכלים החקלאיים שנשחקו במהלך העונה החולפת. האחרים מתפזרים לשאר עבודות השדה. יום אחר יום אנו גוררים ומעבירים קווי השקיה מחלקה לחלקה. לא רחוק היום והפקח של חברת מקורות ישים יד על השיבר. אנו מתקרבים לגבול מכסת המים השנתית ואם לא ירד גשם במהרה, יתייבשו ויאבדו זרעי החיטה שלא מכבר טמנו באדמה. אני רואה את שולי הנער ואבו יוסוף העובדים כצוות. הראשון צנום וקצר קומה ואילו השני גבוה וגמלוני. בגלל הפרשי הגבהים מוטים בשיפוע צינורות האלומיניום שהם נושאים על כתפיהם. צליהם כמו מהלכים לצדם, מזדגזגים לרוחב התלמים, הצל הארוך מאחור פורש חסותו על הצל הקצר שמלפנים