סיפרו עליו על השאח עבאס, שליט אפגניסטן, איראן, טוראן ועוד כמה ארצות ( לצערי הרב לא מצאתי באנציקלופדיה באלו שנים שלט, אבל בשביל סיפור קצר, מספיק השם) שהוא היה שליט צדק ודאג לנתיניו. ועל מנת לדעת, מה חושבים נתיניו עליו, איך הם מרגישים, מה חסר להם, נהג, מבלי שאיש מאנשי החצר להתחפש ( אני מזכיר לכם את הסיפור: "המלך קאזימיש ובת החייט), להתחמק מהארמון ולשוטט ברחובות, כדי לשמוע מפי העם מהחסר לו. התחפושת החביבה עליו הייתה של דרוויש (= נזיר מוסלמי החי חיי עוני ופרישות), כי הגלימה  השחורה והברדבס כיסו לגמרי את גופו ופניו. פעם בשעת נדודים בתוך רובעים מרוחקים ולא ידועים, תעה, ולאן שפנה  קיבלו את פניו סמטאות צרות, חשוכות ולפעמים ללא מוצא. בינתיים ירדה החשכה וגשם  פתאומי הפך את הרחובות לשלוליות. תוך יאוש גישש בתוך החשכה ולפתע קרה נס ולא רחוק ממנו נראה אור הבוקע מתוך החלון. הוא מיהר בכיוון הזה וכאשר התקרב, שמע כבר מרחוק שירה עליזה מלווה בתיפוף בטמבור. הגשם שהתחזק החריש את דפיקתו בדלת והוא הספיק עוד לשמוע קול עליז של גבר המזמר: "ואם על שולחני לא מגישים בשר של שור הבר ולכוסות לא מוזגים יין משומר אין