נהנתה מאוד. שנינו התקשינו לעלות את בטוח בזה. שאין שמש וכשקר. גם ככה תמיד קר לי יותר מאנשים אחרים. אני מואר יחסית לגשם והרוח. ממש פחדתי מהרוח. אני שונא את זה, זה היה יום חורפי מוזר. אני לא זוכר אם היה מעונן אבל הייה די עניין של שתי דקות עד לגן. השרוכים בפרוזדור, זהו בערך, אני חושב. אז יצאנו לגן, ברגל. בכל מקרה, אז שתיתי את הקפה, אמא הלבישה אותי, אבא קשר לי את ממנה? שלך, שנראית צעירה לגילה ונורמאלית לגמרי. למה שמישהו יסלוד זה כמו להסתכל על מישהי זקנה ומקומטת ואז ללכת ולחבק את סבתא גדלתי באחד כזה. זה מצחיק אותי להסתכל על בתים קטנים ולסלוד מהם, בעוד שאני עבדה שעות על דבר שנזלל בשנייה. מהתייבשות. ביחס למשך שלקח לי לשתות את הקפה נראה כאילו אימי כאילו הייתי נווד נטוש במדבר, שמצא מים שנייה לפני שהתעלף דרכי במרץ לכיוון המטבח להגיד לאמא בוקר טוב ולשתות את הקפה שבוחשת  את הקפה. הייתי מזנק מהמיטה ובאותה פעולה עושה את כשהייתי קטן, אני זוכר שהייתי מתעורר כל בוקר לצליל של כפית, אדם, שהעיר את עצמו עם שעון מעורר או שנרדם בחדר הומה אנשים.