בהשראה ברורה מ-"יומנו של מכשף" של פאולו קואלו איתך. ואני, שאיבדתי את עצמי בנסיון למצוא אותך, מצאתי את עצמי, יחדיו בשנית. את כל מה שהבנתי שעלינו לעשות. נסיים את דרכנו יחדיו, ונוולד שלי מעתה, ולא הרגשת רע ביודעך זאת. סוף סוף תהיי שלי, ונעשה מצאתי אותך, הפרס שלי, ואת היית שמחה ומלאת גאווה. ידעת שאת היחיד שנראה הגיוני כאשר פסלתי את כל דרכי השגויות. שם היית. למקום ההוא, שידעתי שהוא היחיד שאת יכולה להמצא בו. המקום ואז, בעוקבי אחרי האינטואיציה אני ממשיך בדרכי עד שאני מגיע