הם גם מבלים את ירח הדבש שלהם, במהלכו נכנסת אביב למרותו של אף פורמט חברתי או דתי, זה או אחר. הם נישאים האחד, שהנישואים יהיו אזרחיים. היא אינה רוצה לכפוף עצמה אחד מבני הזוג בתוך מערכת היחסים( - מסכימה היא לבסוף, בתנאי שנישואים אינם אלא פיסת נייר מחייבת, המגבילה את החופש של כל את אביב להנשא לו )אך נתקל בסירוביה, המושתתים על הטענה אחרי תקופה ארוכה של חיים משותפים, בה מנסה דרור מוצקי לשכנע ספטמבר, 5991. להצעתו לעבור לגור איתו באופן קבוע. בשעות שהיא איננה לידו. מיד כשמצבה של אמו משתפר - היא מסכימה לעובדה כה מובנת מאליה, שדרור מוצקי מוצא עצמו ממש חסר אונים, על נקיון ביתו ודואגת לו לאוכל. אט אט הופכת נוכחותה בבית בבית החולים, לצידה. אביב עוזרת לו בכך שמכבסת בגדיו, שומרת שאביו חולה מכדי לטפל בה, נאלץ כעת דרור מוצקי לבלות זמן רב הקשר ביניהם מתהדק סביב מחלה פתאומית, התוקפת את אמו. כיוון ספטמבר, 4991. "אביב, לצורכו של ענין..." לקנות את הכרטיס. בדרך, מחליפים טלפונים. שמה... היא מחייכת אליו. הוא מחייך חזרה. הם משלבים ידיהם והולכים "כדי לא לפתור את המצב", היא עונה לו. "כך ישאר הריגוש לנצח". "מדוע?"