הבלבול והאי צדק. אני בטוח שאלה שפשוט מדלגים על כל השלב הזה, כלל באופן כלשהוא. תראי אלוהים ברא את העולם הזה. הוא ברא את ואיך הם ישיגו דברים שאין בהם משמעות, ללא כל סוף שנראה מספק ובוגדים מראים כלפי חוץ שאכפת להם, אבל מה שאכפת להם זה מעצמם אף אחד לא באמת דואג. בני האדם הם אנשים צבועים שמשקרים אכפת ממך אף אחד ממילא לא מבין אותך וגם לא מנסה להבין אותך מה עוזר לך לא להיות בודד, מפוחד וקטן, הרי לאף אחד לא באמת יצירת אומנות של האל: שמש, ירח, כוכבים שבסופו של דבר זה לא גדול שמעוצב, שריק מחיות. אני לא מצאתי שום דבר ב- ללא ספק פסלים וציורים דומים שמסתכלים עליך, זה פתאום סתם עוד חדר אומנות שיפה בשעה הראשונה ואולי בשניה, אבל לבסוף זה סתם בכל מה שאמרת שימלא אותי בסם החיים. זה כמו להיות בתערוכת שלמחרת וזה שלמחרת, הריקנות תחזור. עדיין אני לא מוצא משהו הזה. זה אולי ירגיע אותי עכשיו אבל כשאני אקום בבוקר ובבוקר יותר גרוע" זה עדיין לא נותן לי שום רצון להמשיך ולחיות במעגל בעצם כל מה שאת אומרת זה את המשפט המפורסם  "חייך, מחר יהיה תום הוא לעולם לא יחזור ולנצל אותו כי אולי מחר לא יהיה מחר... להם מידי. צריך