והרבה להתהלך ליד עמדת העבודה שלה, מחכה שתעצור הייתה אומנית בנפשה. הוא היה מתבונן בה ממרחק, לומד את דרכיה המתכת משלא הצליחה בריתוך מסובך, את העדינות הסמויה שבה. היא המיוחדים והמאתגרים, את הדרך בה הייתה מנהלת דו-שיח עם יריעות הייתה אהובה על כולם. הבחור השקט העריך בה את עיצוביה היא בלטה בכיתתה בחוסר השיוך שלה, בשונותה, ואף-על-פי-כן תלמידה אחת הפרה את אדישותו של הבחור השקט כששבתה את עיניו. ומבשל. הכל היה עושה באיטיות אדישה שכזאת. ברחוב. הוא היה קורא בשלוש שפות, מצייר, צופה בטלוויזיה כלבו האהוב, מגזע מעורב וסמרטוטי, אותו מצא יום גשום אחד נטוש כך היה נוהג הבחור בבקרים. כשחזר מבית הספר, היה מטייל את העבודה שיצר, רק כדי שיעמוד במועד ההגשה. לעיתים אף היה נעתר לתחנוני תלמיד זה או אחר וסיים עבורו את כיצד לבצע את חיתוך מסוים, או מדוע ריתוך כלשהו לא הצליח. לראות את השמחה על פניו. הוא היה מראה בשקט, ממעט במילים, הבחור עזר בשמחה לכל תלמיד שפנה אליו, כמובן שאי אפשר היה הדיר רגליו מחדר המורים למעט מקרים בודדים בהם היה מוכרח לכך. יוצר. לעיתים נדירות היה ניתן לתפוס אותו מחוץ למסגרייה, והוא בעבודותיהם