יגיש את זה מיד, העולם כבר משתוקק, בטח, ליצירה חדשה פרי עטו.    בעתות משבר כעתה, תמיד טוב לו לשפוך את ליבו, להעצים את יישותו כאמן. כך הוא מבדיל עצמו מההבלים האלה, מוציא עצמו ממחול השדים המגוחך הזה, שלמד לקבלו למרות שלא רצה בו. הוא נשלף בעדינות מהזוועה הזאת וצועד לביקורת המהללת הבאה, לטפיחה נוספת על האגו הרעב שלו. -       אני לא יודע איך הם יקבלו את זה- אמנון אמר -        מה זאת אומרת? קראת את זה בכלל? -        האמת? לא הצלחתי לעבור את עמוד ארבעים, כמה דברים דחפת שם? זה מעבר ליכולת שלי, מצטער.    יואל טחב את חולצתו למכנסיו, אחרי שכמויות הזיעה האדירות שייצר גופו בדרך הקצרה מהחניון למשרדו של סוכנו, בלחות החופית של עירו, יובשו על-ידי מזגן הקיר, והתיישב ליד השולחן. -       טוב- אמר- אבל אני בטוח שמישהו בהוצאה ייצלח את עמוד ארבעים הנורא, ויבחין בערך האומנותי שלו. -        אני מקווה, אבל אני לא יודע אם זה מה שהם מצפים ממך עכשיו.    יואל התחיל לחשוש משטות כזאת, כשהבחין בחלון הראווה של אחת מחנויות הספרים בדרכו בעשרות עותקים מצולמים של ספרו האחרון לצד תמונתו, ולידן כתובת החוטאת למה שניסה להביע