                                         ענקי, והוא תקוע במקום. הפוך, כן, אני קצת הפוך.  והכביש מתגלגל לפני כמו ג'וינט שחור למה שמונה אתם תוהים, ובכן, כי זה מספר עגול.  הכל נראה לי במוחי.  אחרי שמונה ישיבות הערב, זה עלול להיות קצת מסובך. 'צריך למצוא את הדרך הביתה', השיר "בוא הביתה" התנגן לפתע הרבה יותר טוב, נוח ושליו עם עצמי, 'ועכשיו', אמרתי לעצמי, בחזרה מאנטוני, איזו עייפות, מייד אחרי שיצאתי ממנה הרגשתי לפני כמו ג'וינט שחור ענקי, וזורם קדימה ואחורה. אוריד באיזה חור את השתיים האלה, ואסע אליו.  והכביש מתגלגל מיד'.  סבבה.  יש לו את הסיפורים הכי תל-אביביים שיש, אני רק רמזורים ושוב שמאלה, עד הסוף, ימינה, מספר 01',  'כן המפקד, - זה אנטוני.  'תפנה שמאלה, ישר ימינה אחריי זה, ספור ארבעה 61, מגחך לעצמי, וחוזר לכביש.  פתאום הפלא פון שלי מצלצל, או אני שואל אותן, הם עונות 81, אבל אני בספק, הם לא עוברות את ה מאחוריה.  הן נראות לי פתאום קטנות יחסית, 'בנות כמה אתן', קופצות פנימה ומתיישבות כמו ילדות טובות, אחת לידי והשנייה 'לאן אתה מגיע', 'לתל אביב, אתן רוצות', בטח שהן רוצות. מבחין בשתי בנות מושיטות