במיוחד כשאת גיטרה. ואז אני נזכרת, שזה קצת קשה לבכות. בא לי לצעוק עליה!! שתבכה! למה היא לא בוכה גם?? ג'וי, למה את לא בוכה? חודש שלא נפגשנו, אני בוכה. אנחנו יושבות בחדר, כבר כמה שעות. אבל הם ראו, והם גם נפגעו, ג'וי במיוחד. הם לא יכולים לראות אותי. וכמו ילדים קטנים חשבתי שאם אני לא יכולה לראות את כולם, גם כאילו עצמתי את העיניים. איך נתתי לחיים שלי ליפול ככה, בלי השגחה? נזכרתי במה שעזבתי. וברגע שהיא נפלה נזכרתי בהם, בכולם. בחיים שלי. לשכוח להיסתכל ימינה ושמאלה על הדברים החשובים והמשמעותיים הייתי באופוריה של החיים שלי על החופש הזה, החופש שגרם לי אבל אני, אני הייתי אטומה. לבד, ככה ג'וי, שותקת. שהיא לא רצתה להגיד לי לשים לב אליה, היא רצתה שזה יבוא ממני לפעמים אני חושבת שהיא נפלה בכוונה כדי שאני יתייחס אליה. כמה היה חסר לי כל יום לשמוע את הקול שלה. אליה. אז זה היה הפעם הראשה מיזה חודש שהרגשתי כמה שאני מתגעגעת שכבה על הריצפה פצועה. לא הייתי שם בשביל לתמוך בה, להחזיק אותה, וכשחזרתי הביתה היא אתמול ג'וי נפלה. העולם. להזיז את כל השיגרה לצד ולחיות על פי החוקים שלי, לא של לפעול על פי דחפים של הרגע.