כי כלום, ממש כלום, לא משתווה לך... ושתגעי יותר משאת נגעת ולהתחיל מהתחלה, כמו תפילה, כמו משאלה, כי גם את, הרי גם את בי פגעת. אנחנו צריכים לדעת למחול ולשכוח הכל. כלום לא משתווה לך. כלום גם לא דומה לך, ולא יוצר בי שום עיניין. כי כלום לא משתווה לך כאן, הכאב, הכאב יעבור ונחזור... ליפול על ברכיי, להתחנן אז אולי, "אולי סליחה, אולי סליחה כאן תעזור ?" ויש בי חלום שהוא צורח פתאום: מוכן לחיות או למות בשבילך. אני סוס עבודה, כמו יונה בודדה, להגיע ראשון אל ליבך. מחפש תירוצים כמו במסלול מירוצים, כשכלום לא משתווה לך. כלום גם לא דומה לך, לא משתפר גם עם הזמן. כי כלום לא משתווה לך כאן, כשאת עצמי אני מת לחנוק. עוצם את עיניי, סופר כישלונותיי, הנחתי לך מתוך ליבי לחמוק. ואני בתמימות ובחוסר זהירות, אגדה שאיש לא מכיר. את היית מן חלום, פנס נוצץ כמו יהלום, לכתוב, לחרוז לך עוד שיר.