יתגייסו? השער, אותי ואת אימא ליד השער. זה יהיה ככה גם כשאריק וכרם הוא מצלם את השער, אותי ליד השער, אותי ואת האחים שלי ליד אורות, סימן, שחקנים, מצלמים... אבא מתחיל להפעיל את המצלמה, לא מראה את זה. כבר יותר ממאתיים חברה פה, כולם בגילי, כולם מפחדים, אף אחד 03:7, אני נוחת בבקו"ם, כמה שחשבנו שאנחנו מקדימים, עדיין יש מהמועצה, לצאת מהעמק... המקומות שהיו חלק מהחיים שלך, לצאת מהבית, לצאת מהמושב, לצאת 00:7, יצאנו מהמועצה, זו תחושה כל כך סמלית ומגעילה, לצאת מכל פעם שאני אבוא החדר שלי יהיה מוכן. לי שלא צריך לדאוג, הוא ידאג שאריק לא ישנה לי כלום בחדר וכל הוא רואה את העצב שלי בעיניים, הוא נותן לי חיבוק חזק ואומר האירוע, הוא לא מוכן ששום דבר יפקשש ביום הזה. ובטרייה מלאה בתוך המצלמת וידאו שהוא קנה במיוחד בשביל ורואה את אבא מוודא בפעם ה 07 אלף בערך שיש לו קלטת חדשה 54:6, כבר צועקים לי מלמטה לבוא, אני יורד עם התיק על הגב שלי. אריק מקבל את החדר שלי עוד מאט. והמיטה שלי... מעכשיו לא יהיה כל כך הרבה דברים שהם אך ורק השולחן לימודים שלי, הטלוויזיה שלי, הבגדים שלי, הכיסא שלי, החדר שלי, כל יפה סידרתי אותו,