את ילדה הבכור.  "אני מייד חוזרת..." - אמרה רחל בהשאירה את מרים המבוהלת בחדרה. היא יצאה מן החדר אל בני המשפחה, אשר החלו להבין את גודל המעמד . "פסח, צא מייד אל בית המיילדת וזמן אותה לכאן!!!" - ציוותה על בנה. "יעקב יצחק, יש להביא דלי מים ולהרתיח מים..." - הורתה לבנה.  פסח לא המתין דקה אחת נוספת. הוא לבש בחופזה את מעילו, עטף היטב את צעיף הצמר מסביב לראשו, נעל את מגפיו ופנה לצאת אל מחוץ לבית. הוא נאבק קלות בדלת הבית, אשר בתוך דקות ספורות נערם שוב לא מעט שלג מעברה השני. לאחר מאמץ, משהצליח לפתוח את דלת הבית, נהדף קלות לאחור. את פניו קיבלה רוח עזה מלווה בפתיתי שלג כבד, אשר חדרו פנימה מבעד לדלת אל תוך הבית. פסח פנה מייד אל האורווה, הוביל את סוסו החוצה ורתם אותו לעגלה. אולם, משאך החל לטפס אל מושב העגלון, נעמד הסוס על שתי רגליו האחוריות, כשהוא משמיע קול צניפה רמה, ותוך כדי כך הוטח פסח בחבטה אדירה היישר על האדמה המושלגת. כשהוא נאנק מכאב, קם  על רגליו, למרות הכאב העז. "עליי להביא לכאן את המיילדת ויהי מה... אצטרך ללכת אליה בעצמי..." - החליט. הוא שחרר את הסוס מרתמתו ותוך כדי צליעה, החזירו אל האורווה.