לה מגבת שרשום עליה אחרונות להלילה - הבטחנו. כשהיא סיימה את הסיגריה שלה, היא משהו, או לאכול אולי. שתינו קפה, הדלקנו שתי סיגריות - הגענו לבית שלי, ושלמתי לנהג. שאלתי אותן אם הן רוצות לשתות בתקווה לתפוס מונית לבית שלי. נפרדנו מהחברות שהגענו איתן, והתחלנו ללכת ברחובות יפו, וחברה שלה הייתה קצת נבוכה, אבל אמרה שמבחינתה זה מתאים. שלי ריק, והמסיבה די מיצתה את עצמה. לילדה שלי לא היה אכפת, דיברנו קצת בשקט, ושאלתי אותן אם הן רוצות לחזור הביתה. הבית לסיים לי את הקופסה. לקחה קצת יותר מדי ברצינות את המשימה שהטילה עליה הילדה שלי - יותר עקשנית ממה שהיא רק התחילה לדעת. חברה שלה כייסה אותי, שלי. התחבקנו. המוסיקה עוד נשמעה, והיא ניסתה לרקוד איתי. אני יצאנו. בחוץ היה קצת קר, אז נתתי את החולצה העליונה שלי לילדה אחרי הריקוד שלהן, הן רצו לצאת איתי החוצה, לנשום קצת אוויר. להתבונן בהן, ללמוד אותן. לי, למרות שהביטו בי במבט שלא רגיל לקבל לא. רק לראות אותן, להצטרף. לא רציתי להתערב, להיכנס להן באמצע, למרות שהן קראו אני לא מבינה למה, אבל הריקוד שלהן ממש עורר אותי. לא רציתי רקדו מולי, שתי ילדות יפות, רוקדות צמוד.