באמת? להרגיש את זה ביום? מרגישה. אבל בלילה אני -בטוח יש כמה אנשים שאת אוהבת באמת. -שתיקה- שאני סתם אפגע בהם? שהעניין שלי באנשים נגמר כל כך מהר, ושאני בכלל לא אוהב אותם? לאהוב אותם בחזרה? אולי אני לא רוצה שם אף אחד כי אני יודעת -אז מה! אז מה אז מה אז מה! מאיפה את כל כך בטוחה שאני יכולה -החוסר בהירות שלך עם עצמך לא ימנע מאנשים לאהוב אותך. הסופה הראשונה של האגו שלי, של החוסר רצון, של האדישות. -כי הם אף פעם לא נשארים. גם מי שכבר תושב קבע יכול להקרע עם -למה יתארחו?, למה שלא ישארו? -מקום שצריך לסדר ולטהר. לא מקום שראוי שאנשים יתארחו בו. -יש לך חלל. זה מקום. -אין לי אנרגיות לאנשים. אין לי מקום לאף אחד עכשיו. -ועכשיו מה?, את לא שווה מספיק לקחת את הסיכון שלא הכל חרא? -הזמן. האנשים. החרא. הספיק ועוד איך. -הזמן. את בת 02. מה הזמן הספיק לעשות לך? -הזמן והחרא עושים את שלהם. לא רק לאנשים, אפילו לעצמך. -נכון. היא מסביב ללב. אפילו לנפש שלך אין גישה לשם. לאף אחד. לשום אבי עורקים. -אפשר להפסיק לקמבק שיעורים מהתיכון?, אין שום חומה מסביב -השחרור שלך יפורר את חומת ברלין מסביב לאבי העורקים שלך? איתי כשאני