נראה- שתבוא. ומביטים. אז הצבתי את הדגל שלי - זה הדגל שלי, אם למישהי זה לעשות בנידון כרגע. אבל אני יודע שיש אנשים שהולכים על החוף את הדגל שלי אני אציב על שובר הגלים שלי, זה כל מה שאני יודע את החולצה, קושר אותה לענף חולף במים. שלא באופק, שם אין לי מה לחפש. במקום, מה שאני עושה זה מוריד רואה אותי. ואני לא יכול, לא יודע לזוז מפה, לא אל החוף ובטח אבל אני לא רואה כלום, בגלל שובר הגלים וכנראה שאף אחד לא מישהי מסתכלת אליי בחזרה. לצאת לשיט הזה לבדה והיא תעבור דרך שובר הגלים שלי, אולי שותף לשיט, אולי היא תשים לב, אולי. אולי מישהי כבר החליטה השטים יוצאים ולחפש אולי קייאק אחד עם מישהי אחת שעוד לא מצאה אני מנסה להתמתח ולהציץ אל מעבר לשובר הגלים, לראות את אלה לפחות את זה אין לי - מהאופק לא אכפת לי, יותר אכפת לי מהחוף. שחולק את זה איתך. שזה דבר מטריד בפני עצמו, אבל הרבה יותר קל כשיש לך מישהו לא מפריע, הם שטים בזוגות, חותרים אל עבר האופק הבלתי ידוע, אחד לא עובר ממש לידי, כי שובר הגלים עומד וחוסם את הדרך. להם מסביבי, עוברים כל הזמן קייאקים זוגיים, מאוכלסים היטב. אף לנשום, כדי להגיע לזמן השפל הבא. אני