הטירה כש- הוא לא דיבר איתה. או שבעצם, היא לא דיברה איתו. אם זה היה סאם היא היתה יכולה לדבר איתו... אבל עם קרולי... "אוף" היא מלמלה, מאוכזבת. טוב, כמובן שזה לא יהיה הארווי אבל לראות שיער שחור וזוג קביים זרוקים בשלג שהקיף את העץ. המקום שלה, המקום שלו...  אבל כשהתקרבה מספיק היא הצליחה כמו שכמעט אף אחד לא הצליח. היא לא זיהתה ממרחק מי תפס לה את היא ידעה ששום זוג עיניים אפורות לא יחכה לה שם ויביט בה... היא לקחה נשימה עמוקה של ציפייה למשהו שהיא ידעה שלא יקרה. מישהו ישב מתחת לעץ והביט למעלה, אל שמי החורף האפורים-לבנים. "אני לא יודעת" "את אוהבת אותו?" ירד עליו. העץ שמתחתיו היא ישבה... ישבה עם... רגליה כמעט הובילו אותה אל עץ התפוחים היחיד שהשלג פשוט לא היא לא ידעה לאן היא הולכת אבל ידעה לאן היא רוצה להגיע. היא הגיעה אל מטע התפוחים, שהיה מושלג כולו. בדיוק כמו אז... אנשים עגמומיים למראה חוצים את דרכה. בפרחים שזהרו כמו אורות בריבוע ירוק בתוך השלג וראתה מדי פעם הוגסמיד שהיה כולו נטול-שלג לחלוטין שם היא עצרה ונעצה מבט היא עברה ליד המקום שיהיה פונדק שלושת המטאטאים, ליד פארק הוגסמיד בשלג שהתחיל לרדת,