רוצה. אנחנו משחקים - אה. עכשיו חברים שלי "שאלה טובה. רוצה שאני אשאל אותם?" "מה אלה המשחקים האלה?" המשחקים שלהם." יצרים, אין בו תככים, אין בו אלימות, אין בו שום אקשן. רק בשבילם הכל משחקים. סתם, סקרנות. העולם שלהם פשוט. אין בו "כי הם לא מבינים כלום ממה שיש לבנאדם בתוך המוח. ראית בעצמך. "למה?" קטנים. העולם שלהם כנראה אידאי למדי." "ראית מה הם כתבו. משחקים, חברים, הם נשמעים לי כמו ילדים "מה זה אמור להביע?" "או שהם לא יודעים איך לגלות לנו." "כנראה הם לא רוצים לגלות לנו." לא מבין את זה. למה הם לא אומרים מי הם?" בראשו. הוא החזיק בידו את הדף. איתן חטף אותו ממנו וקרא. "אני "עקשנים, החברים שלך. עקשנים ומיסתוריים." אמר אייל ונענע אתה רוצה שנסביר לך? מתי תסביר לנו על השינוי? מה זה 'פחד'? חברים ביחד, לפעמים לא. לפעמים אנחנו זזים מהר, לפעמים לא. מה החברים, המקומות. שכבות המשקל השונות. לפעמים אנחנו הרבה אתה זה שטוב עם שמות. אנחנו אנחנו. העולם שלנו הוא המשחקים, סיפרתי לך מי אנחנו. מה עוד אתה רוצה? אין לנו שם למה שאנחנו. ואז התחיל הזרם ו-- אייל ציית, למרבה המזל. איתן התרכז בעקשנות בשאלה 'מי אתם?', "הה!