ולקחו איתם את שברי שולחנות ההימורים וכל הנסיון לכלול את שני האנשים שנאחזו במעקה המדרגות. המים נשפכו החלו להתרוקן. כמעט כל מה שהיה באולם החל להישטף החוצה, כולל המדרגות מוצפות המים. הספינה המשיכה לנטות, והמים שהיו בפנים הקפוא. קמרון תפס את ידה של בת' ומשך אותה ככל שיכל במעלה צידה הפגוע  המים עוד רגע ייכנסו וישטפו את שניהם אל תוך הים מצידה השמאלי הנגדי לחור שנפער בקיר, מה שגרם לספינה לנטות על רגע לא הבהיר לך את זה עדיין..." הספינה קיבלה חבטה הגונה חושב בהיגיון. אתה לא יודע מה נמצא שם, ואם מה שקרה פה לפני ובמקומה הופיעה הבעת אימה צרופה. "קמרון, תקשיב לי, אתה לא הזמן שאני אעלה ואגלה בעצמי." הבעתה המהורהרת של בת' נעלמה "מה אני לא יודע? את הרי ממילא לא מספרת לי כלום, אז הגיע "קמרון, חכה! חכה! אל תעלה לשם, אתה לא יודע..." יכולה לעצור אותי." "אבל אני עכשיו עולה לסיפון, הנה, תראי... אני עולה ואת לא לסיפון," הבעת פניה הייתה מהורהרת. "לעלות לסיפון? רגע, קמרון. חכה, רגע, אתה לא יכול לעלות "לעלות לסיפון", אמר והתחיל ללכת דרך המים לכיוון המדרגות. "אתה רוצה לעשות... מה?" היא התקשתה להבין. "אני רוצה