אאהההההההההההההההההה!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!! אאאאאאאאא את הסכין שתקעת לי אתמול בגב? עדי אני.......   אני סולחת לך.......   את יכולה רק להוציא הנשימה מפסיקה זאת היא אני מביטה קדימה, כן, ידעתי, כולי רועדת, רק לא זה.... אוחזת בי, מרימה אותי לעמידה. מישהו מדליק את האור....  מפחדת להביט למעלה, מרגישה יד חזקה הדלת נפתחת בתנופה, אני נמרחת על הריצפה, הדמות בשחור מעליי. נוגעת בסוגר....  בום..... ממהרת לטרוק את הדלת. בטוחה. מושיטה יד מהירה לנעול מלמעלה, למה אמא לא השאירה לי אור בסלון כמו תמיד? אותו בדלת ונכנסת. חושך. מכניסה את המפתח לחור המנעול ומסובבת, הוא תקוע....  משאירה צעדים כבדים במדרגות. איפה המפתח הזה????? נעצרת שנייה לפני שהיא נסגרת, הודפת אותה בכוח ורצה במדרגות החשוכות, שומעת את דלת הכניסה המדרגות, אני מגיעה הביתה....   בידיים רועדות פותחת את דלת חדר רוצי, רוצי! בשחור, מעבר לכתף, מועדת, מהר קומי, ממשיכה לרוץ, מאחורי דמות נמוכה ואני רצה, הנשימות מתקצרות, חייבת להפסיק לעשן, מעיפה מבט הממטרות הפסיקו לפני כמה דקות, הכל רטוב, רטוב וחושך. הצעדים עדיין מאחורי, גם הם רצים עכשיו.