אחד העיקרים בדיני עירוב הוא, שאם אחד מדיירי החצר לא עירב עם שאר הדיירים, הריהו אוסר עליהם להוציא מבתיהם לחצר או להכניס מהחצר לבתיהם, יען יש לו בחצר חלק, ואין לאנשי החצר את הרשות להשתמש בחלקו זה בלתי רשותו. ברם, אם ביטל להם רשות ביתו ורשות חצרו, או אז כולם מותרים להוציא ולהכניס מן הבתים לחצר ומהחצר לבתים, שהואיל וזה שלא עירב ביטל כל רשותו שם, הרי הוא כאורח אצל שאר בני החצר, והאורח אינו אוסר. אבל אם הדייר שלא עירב ביטל להם רשותו שבחצר בלבד, אזי נוצרים תנאים חדשים, ועל כך דנה משנתנו.