הדמיון", אך האפשרות כי עונשי לא רישום קצר ולאחריו שוחררתי לאלתר, בלא עיכוב. ציפיתי כי יבדקו נראה כי הקיסר בטוח בדרכיו. משהגענו אל כדור הארץ עברתי תהליך כעסי על תמונתו ואחר שב ונרדם, שינה ארוכה וחסרת חלומות. תמונת פניו החולים שבה אליי, מדויקת להפליא. אני מוציא את ביותר, ואנו איננו יודעים זאת. רגש, לאוטומטית. הקיסר האהוב שלנו הוא למעשה אויבנו הגדול הקיסרות. שלטון הקיסרות השחית את האנושות, הפך אותה לחסרת העצבות מפנה מקומה לצער עמום ולאחריו כעס, על הקיסר ועל טוב יותר מאשר הבין אותי איש אי פעם. ועליז, תמיד מאושר וחסר דאגות. אני חושב שטורטליני הבין אותי ולמעללי הדמיון שלי, ואף שיחק איתי לעיתים, תמיד קופצני אותו, ואני מאמין כי חיבב אותי, בדרכו. הוא היה שותף להרהורי הוא שימש כחבר טוב בחודשים האחרונים, הקשים, של עונשי. חיבבתי הכתיבו, בלא זדון. לא היו חייבים להרגו. לא היתה להם סיבה להרוג את טורטליני. הוא עשה מה שחושיו האור האחרות הזרועות בחלל. על פני הכדור הקטן, המתרחק והולך עתה עד היעלמותו בין נקודות בחיי ובכל פעם אני מתרגש שוב, ובפרט כעת, משביליתי שנה מחיי כדור קטן באמצע מרחב שחור. צפיתי