זה מהנה כלל. ובכל זאת, למדתי עליהם כל כך הרבה. לו לא הייתי בשבי, מן הסתם הייתי שמחה לגלות את כל הדברים המשונים שהם נהגו לעשות ולא הייתי יכולה לגלות קודם. הורדתי את העלים מגבי. הייתה עליהם משחה ורדרדה ומשונה שלאורינקרי הביא לי. הוא אמר שהיא טובה במניעת צלקות. כאשר שאלתי אותו אם הוא סבור שכנפי יצמחו שוב הוא אמר שאינו יודע, אך צלקות לא יועילו אם יצמחו בכל זאת. התאבלתי על הכנפיים שלי. רציתי לעוף. רציתי להתכרבל בהן. רציתי לנפנף בהן סתם לשם שעשוע. ועתה - אינן. נשכתי את שפתיי והפסקתי עם המחשבות האלו. צער לא ישיב את כנפיי. נשמתי נשימות עמוקות והתחושה הפסיקה. עתה הבטתי במים. נרתעתי מהקור העז שלהם. אם היה דבר שלא אהבתי בחורף הרי שזו הייתה רחצה. "ניקיון הוא החלמה" דקלמתי והחלקתי אל המים. הא, כל כך קרים! שפשפתי את זרועותיי והנעתי את רגלי בתוך המים. הנחתי לגופי להתרגל לקור מעט, וצללתי מטה. שפשפתי את השיער באצבעותיי, מקפידה שיירטב כולו. בחורף העדפתי לשטוף אותו בשלג נקי, אך לא היה שלג תחת ידי. אין דבר, נשתמש בסבון. בעיניים עצומות גיששתי אחר שפת הבור ומשכתי את עצמי החוצה. האוויר נדמה כקר יותר מהמים.