בכפר, פיטרו אותי מהתפקיד בגלל זה. אולי תשב איתנו, נדיה תביא לך מרק חם, קפה אולי? אחמד (מרים ידיו בסירוב ומחייך) אין זמן, לי יש הרבה עבודה, אם לא אבדוק את החולים היום, הם יהיו קליינטים שלך מחר, מצטער אחי. אני מוכרח ללכת. חליל לוחץ את ידו של אחמד, נושק על לחיו, מנופף לנדיה לשלום וממהר לצאת מהדלת אל הגשם הסוף שבחוץ, דני מביט בהם בתימהון קם ממקומו אך חליל רומז לו לשבת על מקומו ולאכול את המרק. דני מתיישב בחוסר רצון, וממשיך לאכול את המרק  מהחדר השני עדין נשמע קולו של התינוק הבוכה בקול רם אך איש מבני הזוג אינו קם לראות מה קורה שם. דני מסיים לאכול את המרק אך חש מאוד לא בנוח מהמצב, הוא קם ממקומו במטרה לצאת לדרכו. כשהוא ליד הדלת שנפתחת מעצמה מתגלה הרחוב שטוף גשם כבד וברקים ולפתע הוא רואה את אשת הקברן שנמצאת לפניו - חוסמת את פתח היציאה כשהיא מחזיקה תבנית עם עוגיות חמות ומהבילות שכנראה הוציאה בזה הרגע מהתנור, בתנועות ידיים וללא מילים היא מפצירה בו באדיבות להישאר ולטעום מהעוגיות שלה. דני מסרב ואז עולה מבט עצוב על פני האשה, דני עומד מבולבל על מקומו מבלי לדעת מה עליו לעשות עד שהוא מבחין בחליל העומד