בעירוב! לא אשלים עם זאת, שדורות על גבי דורות ראו בעירוב כמצווה של האדם עם יוצרו, ונעלם מעיניהם את הפן האמיתי של המצווה: מצווה של האדם עם חברו. זאת וזאת ועוד, כי היינו שקועים בעצמינו כאשר עברנו את גשרי ההיסטוריה, כה בטוחים בעצמינו ובידע העומד לרשותינו, עד כדי שלא העלינו על דעתנו קיום יידע בשום רובד אחר  עד כדי שלא העלינו על דעתנו להציץ בשדרה- אולי יש מכונית דוהרת... 