טלפון. אבל הוא צודק כל פעם שאנחנו משנים את מספר הטלפון שלנו, הם מוצאים אותנו. אני לא יודעת איך הם עושים את זה. או שפשוט נעזוב את הארץ, לא תהיה לנו ברירה, בסוף. אמצעים יש ליהודה. אבל שנינו צברים, שנינו נולדנו כאן, יהודה עם העולים מרוסיה, ההורים שלו. סמשפחה שלו יש חוזרים בתשובה, לא תאמיני ! ואני עם המוסלמים האלה שהביאו אותי לעולם ועכשיו היו רוצים להעלים אותי. רק הכבוד מעניין אותם ומה עם החיים שלי ?" מרים: "אצלי התגלתה מחלת פרקינסון. אני מתחילה לא להרגיש את הרגליים, הן לא תמיד נשמעות לי כמו פעם. יהושוע כל הזמן עם הטלפונים והנסיעות שלו ואני לבד בבית עם הילדים. אל תחשבי שרק אצלך בעיות אצלנו הבעיות כפולות ומכופלות ואצלנו גם אין את הכסף שיש לכם." כולתום: (רוטנת) "לא, רק לא זה ! אל תתחילי לי עכשיו עם הכסף שלנו. כסף זה לא הכל בחיים. הכסף רק יוצר בעיות חדשות. תאמיני לי. בן-אדם צריך גם רוגע נפשי. וזה יש לך." מרים: (מופתעת, מצליפה) "רוגע נפשי ? אצלי ? איך את מעיזה ? כשאני חושבת שעוד מעט לא אוכל ללכת, לא אוכל לעשות את עבודות הבית, מי יעזור לי ? כשהוא בחו"ל עם כל הכנסים האמנותיים שלו בתוניס