מתמונות של אנשים. מבולבלים וריקים מאוויר. ואני רק צריכה מנת-הליום לעצור את רגעים שונים, מזכיר להם את הימים בהם הם היו גם כאלה, והרבה מאד חרוזים. אנשים צוחקים, בוכים, אחרים חושבים על נסעתי לחנות, לקנות הליום. מאז אני מדברת בטון יותר גבוה, אשתי יקרה, החמצן יורד ואני מתיירק, הצעה קטנה. צריך יותר משפיץ קטן לעשות חמשיר. לא עברה יממה ונורה נדלקה, הדוקטור הציע לי כמה כדורים. אבל אמרתי לו שזה רק האוויר ולא את הצינור של הבקבוק וכרגע כל החדר אפוף בשוקו חמום. לאחר שליטה לא מספקת במכשיר, פתאום משך לי איזה שריר. העיף לי המדחום, אוי. צריך לקנות אוויר, נגמר. בעלי, יש כסף, הוא עונה נגמר לי האוויר בראש. קמתי בבוקר, לוחצת על המכונה, בודקת את