חשבתי על זה כל כך הרבה ובמבט לאחור אין לי מושג למה הסכמתי כל כך מהר לתפקיד. קצין השטן, או אריק, כפי שהוא ביקש ממני לקרוא לו, אמר לי שהוא שמח שהסכמתי, למרות שלא חשב אחרת, והודיע לי שתוך כמה ימים אני אקבל צו בדואר. הדבר נראה לי חשוד, לא הבנתי למה קצין שטן צריך להשתמש בדרכים כמו דואר, אבל הוא פטר אותי בתשובה שזה עניין של פרוצדורה צבאית. "בירוקרטיה, יענו?" שאלתי "לא, פרוצדורה. אל תקרא לזה בירוקרטיה בבקשה" הוא ענה לי, בטון קצת עצבני. כמה ימים עברו וקיבלתי את הצו בדואר. ליד שם השולח היה כתוב "אריק רטנר" אבל משום מה המקום של הדרגה נשאר ריק. זה לא הזיז לי אז בכלל. לא ייחסתי לזה חשיבות. לא גיליתי לאף אחד על אותה שיחת הטלפון, גם לא להוריי. התנהגתי כאילו אני בכלל לא יודע לאיפה אני הולך ורק אמרתי שזו טירונות כלל צהלית. ביום הגיוס הגעתי ללשכת הגיוס עם ההורים שלי ומשם התחלתי בדרך החתחתים אותה פירט לי באריכות אריק שלושה חודשים לפני כן. הכל הלך בדיוק כמו שהוא אמר לי. עשיתי טירונות כלל צהלית בניצנים, קיבלתי מצטיין פלוגתי. חזרתי אחרי זה למדור קורסים בבקו"מ שם אמרו לי שאני מיועד להיות קצין שלישות. הנהנתי