פעם לפני הרבה שנים,  הייתי ליצן החצר.  שרתי לפני מלכים ורוזנים,  ואותם הייתי מבדר.  הייתי הנער ששיחק לפניהם,  הייתי החומר שהונך בידיהם,  הייתי להם שעשוע,  לצחוק בו ולהתל.  והיום, אני שר לעצמי,  שר ומאושר.  אתם הרוזנים, אתם המלכים,  אתם שומעים, אתם עדים.  אני שר לעצמי,  אני שר לעצמי,  אני שר ומאושר.  גם בימים הללו,  אני ליצן בחצר,  הולך על אם הדרך,  שר ומבדר.  אני הוא הנער המשחק לפניכם,  אני הוא החומר המונח בידיכם,  אני הוא לכם שעשוע,  לצחוק בו ולהתל.  כי היום אני שר לעצמי,  שר ומאושר.  אתם הרוזנים, אתם המלכים,  אתם שומעים, אתם עדים.  אני שר לעצמי,  אני שר לעצמי,  אני שר ומאושר.  גם אחרי מותי,  נפגש בעולם אחר.  אתם תראו אותי שם,  עדיין ליצן חצר.  כי חייב כל חיי לשחק בפניכם,  חייב כל חיי  להיות בידיכם.  מוכרח להיות שעשוע,  לצחוק בו ולהתל,  לצחוק בו ולהתל.  ועד אז אני שר לעצמי,  שר ומאושר.  אתם הרוזנים, אתם המלכים,  אתם שומעים, אתם עדים.  אני שר לעצמי,  אני שר לעצמי,  אני שר ומאושר.