עצמה, למעשה. באש את אחד המורים? ידע עד לאן מגיעה החוצפה שלו. האם זה לא היה הוא שכמעט העלה נסגרת. הוא לא חשש להישמע גס רוח. לעזאזל עם זה, האדון כבר "אז למה הבאת אותי לכאן?" הוא שאל מיד לאחר ששמע את הדלת כורסא, שולחן כתיבה, לידה כסא עץ פשוט וספריה צרה. הישירם צעד לתוך החדר, מתעלם מהעובדה שראשו הסתחרר מעט. מיטה, לפתוח חלון. האדון חש אהדה כלפיי הישירם הוא לא הציע לכבות את האש או חום, החדר היה לוהט, הוא היה מחניק. אף על פי שנראה היה כאילו הדבר הראשון שחש לאחר שידו של האדון דחפה אותו לחדר היה גל תמונות מוזרות, חלקן מבנות יותר וחלקן פחות. כמה תצלומים. על הרצפה היה שטיח רך, אדום. על הקירות היו אריגים שתיארו הוא עבר כל כך מהר. והיה את אותו הלילה. ללילה שלם האדון היה כולו שלו. של תינוק מפוחד. חיים מנקודת מבט צרה יותר משל נמלה. האחרונה של מותו הוא יחשוב על כל זה. חיים קטנים של נער קטן, לפתע הוא הבין שזהו זה, הסיפור שלו נגמר, וזהו זה. עד הדקה וההערצה שלו לאדונם. העדיפה להתעלם מהם. אותם יתרונות של אנג'ל, יתרונות שבהם היא לא השתמשה מעולם ואף למקס, שעדיין לא פגה. מהאהבה המוזרה לאלכס, מהרצון לקבל את