הספה ושותק. אני: "נו??" עומרי: "מה?" אני: "אמרת לי לפנות את הערב, להיות מוכנה ב7 וחצי, שאנחנו צריכים לדבר... משהו חשוב, זוכר? מה יש לך???" עומרי: "עינב, עזבי... אין לי כוח, היה לי יום מטורף בעבודה, בפעם אחרת" אני: "מה???? מה בפעם אחרת? לא יכולת להתקשר להודיע לי?" עומרי: "אפשר לחשוב שביטלת משהו בגללי" אני: "מה?  תגיד לי, מה יש לך? עשיתי לך משהו?" עומרי: "לא עשית לי כלום, לא הכל סובב סביבך" אני: "עומרי כדאי לך להירגע ומהר!" עומרי: "אל תגידי לי להירגע את שומעת?" אני: "אז אל תדבר אליי כאילו אני אחד העובדים שלך! אני חברה שלך!" עומרי: "מי מדבר אלייך ככה?" אני: "אתה!" שתיקה אני: "ועל מה בכלל רצית שנדבר היום?" עומרי: "על כלום." אני: "אמרת שזה חשוב" עומרי: "אז אמרתי" לוקחת את הכרית מחדר השינה שלנו, שמיכה מהארון ופורסת סדין על הספה ליד עומרי עומרי: "מה את חושבת שאת עושה?" אני: "אני לא רוצה לישון איתך" עומרי: "אל תשני איתי, גם אני לא רוצה לישון איתך" ובלחש "רק רוצה שנתחתן, זה הכל" הכרית נופלת לי מהיד לרצפה. אני: "מה אמרת עכשיו???" עומרי: "לא אמרתי כלום, עכשיו את גם מדמיינת?" אני: "עומרי, אתה אמרת