לא, הפכת להיות חלק ממנו. וגם את צריכה להתחיל לקיים "אנחנו מסדר. ויש לנו חוקים. מנהגים שאנחנו מקיימים. ואם את "יו, אתם מוזרים." זה, אם את יורדת לסוף דעתי." זה הכבוד שאת מעניקה לו בתור אישה. גברים כמובן לא עושים את "הורדת את הבגדים לא בשביל הדקירה. ההתפשטות לפני ראש המסדר שאני אוריד את כל הבגדים? הוא לא רואה שאני בחולצה קצרה?" "ואני לא מבינה את המנהג הזה. כדי לשרוט אותי בסכין הוא צריך "את כוהנת", מבטו היה רציני. "אני? כוהנת? הא, אל תצחיק אותי." "אבל את לא מבינה, התמנית כרגע לכוהנת." "תודה אבל לא תודה, לא חסרות לי בעיות בחיים." "הפכת באופן רשמי לחברה במסדר שלנו." ואותן עמדה לשאול. היא התלבשה כשמחשבות מסתובבות במוחה ועמדות על קצה לשונה, ואיך בכלל נכנס. הוא התרומם ונעלם כהרף עין. היא אפילו לא הבינה מאיפה יצא "אישה במסדר שלנו. כבוד גדול. כבוד גדול." כשהיא עומדת, יושב ראש המסדר התקרב אליה והשתחווה לפניה שוב. המדען הוריד את הסרט מעיניה ועזר לה לקום. הוא לחץ לה את ידה. גם הוא השליך את הסכין כמבולבל והנהן למדען לאות הסכמה. הוא הבחין בחיוכה ששב אליה. היא לא הרגישה בכאב. לעומק מסביב לה. הוא העביר