הבין שזה לא יספיק - עליו לפרשה בכמה דרכים. בתחילה חשב ליצור ייצוג מספרי לכל הסיפורים את העבודה בדרכו שלו עליו לעשותה מושלמת - אחרת ניתן יהיה במהלך העבודה כשהלך ושכלל את יצירתו הבין שאם הוא רוצה שיקבלו ליצירתו הראשונה הלך והתפתח לאורך עבודתו ובקרוב יבשיל. חישובים ורעיונות. אף אחד מהם לא נפסל. הזרע שנזרע עם התגובות המכונה מולה הוא עבד. במקביל למחשב שנעזר בו חישב בראשו נמתחו על גבי לוחות ומוחו עבד ללא הפסקה. הוא הפך לאותה טשטוש ההכרה ישב והכין את יצירתו. ניירות התמלאו בכתביו, פסים בשנים שאחר כך לילה אחר לילה, יום אחר יום בצלילות המוחלטת של שלו כיוון שלא יוותר לה פירוש אחר. שהגיע לפיתרון - לאותה היצירה שיהיו חייבים לקבל לה את פירושו שונים. למרבה האימה כאשר שטף את פניו מהכאב ביום שלמחרת הבין הם העלו לקדושה היא שום דבר חוץ מאשר צירוף אקראי של גורמים היצירה התחיל לצעוק בכעסו על כל הסובבים אותו שהאומנות אותה באחד מהלילות הטרופים בהם הטשטש מכל החומרים בהם השתמש לשם נוצרה. של דבר חדש נחשבה לאומנות ללא שום מתן חשיבות להקשר ממנו היא המקום העיקרי בעבודות אומנות, מספר האמנים הלך וקטן וכל יצירה את