וזה מה שגורם לי לשתוק רוב הזמן. או שבעצם המים כבר עלו על גדותיהם משתדלת שלא לטבוע אני צפה בים של מחשבות במערבולות סוחפות ובקצב שוטף וחפוז המחשבות מתעופפות כעלים בסתיו מנסה להבין את עצמי. אני מתבוננת בעולמי הפנימי, ברגשותי שאני תמיד בסדר. זו הסיבה היחידה כשעצב הופך לשגרה מיותר לציין אותו שתדעו מי אני באמת. רוצה רק שתבינו אני לא רוצה שתעודדו אותי אנשים לא מבינים וזה גורם לי להתרחק. לפעמים האופי שלי עומד כנגד הרצונות שלי משאיר בי סימן של העלמות. וכל מרפק שנתקע בי בצלע מתקדמת כנגד הכיוון פוסעת ברחוב עמוס אנשים ואני מתמכרת. פעימות הכאב מתעצמות בי גופי רועד תוך כדי עיקצוצים קטנים כואבים של תקווה מתפשטת בגופי בחמימות מתוקה