מופיע מדי פעם. ואתה לא ברור אין תחושה אין סמכות, אולי בלבול. אין רגשות, אולי אדישות הקפאה נפשית עוברת עלי. כל מקום, זאת אני, חולפת רוח עם מציאות של שיגעון וחוסר שפיות לנקר את עיני בכאב. ובכל זאת אני ממשיכה להסתכל על פניך. שכוחה האינסופי מונע ממני לחלוף תחושה של התפרצות פנימית, והכאב האינסופי בעיני. עצירת הדמעה המרה בגרוני זה כמו חולשה לדם מתוק של מאהב.