של מסלול המירוץ... בזפת או כשוטים נטבע שוב הניפקח אל זה החסד הנקיץ אל זה הנצח הקסום? הנזכה הפעם, לזה הפור? קהים וחלשים. נגיח שוב, ומתוך החשיכה ננפח. ואת נישמתנו נזחל על ידיים פצועות לקו הסיום דואבים, שבורים, שינינו  ברקבונן ייסרונו. רצוצים, נחפש ממתקים ללא הרף, סומאים - רגעים של טעם הם כל עולמנו. לא התמזל - המשכנו לרוץ, טעמו טעם הנצח הנפלא, קסום! וראינו חלום כחלום, ומנגינתו - פלא זך, התמזל מזלנו - עצרנו להביט ואיתה, כתמיד, נגע המרירות. נעצם תחת כובדה של האחריות מתקהה, החלום, שאז נפקח, והנה, כבר התחלנו כמשים: חילוף העונות - מהיר כמרוץ תאוותנו קרע בין עננים, בחורף קודח. רגעים נדירים של חסד - וכאב צעדינו - לא כאב של חלום עוד. לא פוסקים לרוץ - חלילה! - לנו אומרים. אך הקירות - מתעבים. חלונות נפתחים, לומדים כלל ועוד חוק מושיטים ידיים, נוגעים באחר אין מנוחה לרגע, אף לרגע! ומרוץ תאווה מיגע. שירת קנאה יוקדת, מרירה שטפי אש לוהבת, מתוקה-חריפה ושיניו - רצון. ויהפוך נשכני קירותיו - אנשים. החלום מתמצק, מתגבש אט. דברים מתעצבים, נפתחים, נפקחים כאב בלתי נסבל, שסוף אין לו. פינה של שולחן - קולות מתוקים,