"את חייבת להתגבר, חייבת.." ולבסוף השתתקו. והקטע הזה עולה בראשי בדיוק באותם רגעים שבהם ונרגע וקולות הכאב שלו שבתחילה היו עזים וחזקים הלכו ונחלשו זה בסדר, אתה כבר יכול להרפות...וחברו החולה לאט לאט הולך החבר החולה על כתפו ומרגיע אותו וחוזר ולוחש לו- תרפה, תרפה, במיטה, הוזה וגוסס. וחברו לחיים שוכב לצדו ומשעין את ראשו של של הסרט רואים את אחד מאנשי החבורה מטפל בבן זוגו שכבר שוכב כיוון שאלו היו השנים הראשונות של המחלה. ובאחד מקטעי הסיום בהדרגה לחלות באיידס. בהתחלה הם אפילו לא ידעו במה מדובר של חבורת הומוסקסואלים ניו יורקית בשנות השמונים, שבחלקם החלו מתוך סרט נורא יפה ועצוב שראיתי פעם שסיפר את סיפורם האמיתי הייתה לי הרגשה שהפעם זה לא יצליח. במקום זאת נזכרתי בסצינה באותו לילה שבו יאנה, חתולת הרחוב האהובה שלי הורעלה, אך אותה.  לרגע עוד חשבתי "לדבר" אליה במחשבותיי, כפי שעשיתי הפסקה, בתנועות קלות ומרגיעות כשאני לוחש לה בשקט ומרגיע לרוב בשעת הגסיסה,  אך עדיין המשיכה לנשום. ליטפתי אותה ללא היא פתחה את פיה וסגרה אותו כמה פעמים, כפי שעושים גורים והרגעתי אותה.  הבטתי בה והבנתי כי היא עומדת למות. היו