תהדהד הקריאה בקיבוצים, במושבים, אבל למה, יא יאהוד, להם נתתם רובים? תגידו ביניהם יש רעים יש טובים, חבורה של קופים. לכו לעזאזל. מערבב את הטיח, רוצה להתפלל. קראנו דרוויש, אמרנו אחמד מסכן )סחתיין(, ויתרנו מזמן על שתי גדות לירדן. בני דודים יקרים, לא השארתם ברירה. להשליך אבנים ובקבוקי תבערה. אך אתם לא הפסקתם לפוצץ, להלום, ניסינו להושיט לכם יד לשלום, מוות לערבים. מוות לערבים. מוות לערבים. מוות לערבים. תמות נפשי עם פלשתינאים. הפסיקו החשמל, סגרו להם ת'מים. פוצצו להם בתים ונגמרה הבעיה. זרקו את הגומי, תעברו לאש חיה. כולנו, כולנו שונאים ערבים. ויחד נזעק מגרונות כואבים - את מה שהסתרנו ממשטר הדיכוי הגיע הזמן שנאמר בגלוי אבל עכשיו, חברים, אני כבר לא יכול לסבול. מיקמתי תצמי בקצה של השמאל, שמרתי בבטן עד שלא היה אפשר.