אמרתי. "זה אריק."   "כן." הוא ענה. כדי להירגע. זה היה מוזר מדי. התקשרתי למפקד. אולי טעות במספר, חשבתי. ניתקתי את השיחה. לקחתי כמה רגעים   "הלו?" חזר הקול. שתקתי.   "הלו." שם אותו על שקט. צלצול שלישי. מישהו ענה. שמעתי כלום. צלצול שני. לפעמים זה לא מצלצל מיד. או שאולי הוא שלחתי מבטים מסביב, מנסה להקשיב לשממה. צלצול אחד. עדיין לא ממש חשוך. החלטתי לנסות להתקשר. מצאתי את 'ד' בזיכרון ולחצתי שכנראה פונו מעל הכביש. לוחית רישוי, גלגל, חלק מהמושב. היה רמון )חץ ימינה('. מתחתיו היו פזורים חלקים גדולים יותר בצד ימין עמד שלט גדול בצבע ירוק: 'באר שבע )חץ ישר(, מצפה מטרים. לא ראיתי את הסוף. זה עמד להיות לילה ארוך. הכביש. מראת צד עם מדבקה. שברים פזורים לאורך כמה עשרות עם הלוגו של 'יאמהה'. שלחתי אלומת אור מאחד הפנסים לאורך סימני בלימה. בצד הכביש היה חלק מהציפוי החיצוני של האופנוע המון שברי זכוכית, וחלקים קטנים של מתכת ופלסטיק. לא היו שם הלכתי לאמצע הצומת והארתי עם שני הפנסים על הכביש. היו שם שני הפנסים, ויצאתי החוצה. ק"מ'. אחרי דקה כבר הייתי בצומת. לבשתי את המעיל, לקחתי את לפרסום, או משהו. שלט הופיע מצד