ידע, שהוא נמצא בבית. וגולדווינד ידע, שהוא נמצא כעת במקום לו יועד כל חייו. הוא כולם. הם התגודדו מול גולדווינד, ונעצו בו עיניים נוצצות, שונים. כולם היו יפים מאין כמותם, וחיוך רחב היה פרוש על פני מבין העצים החלו להופיע קנטאורים וקנטאוריות, בצבעים וגדלים האחרון בעולם כולו. בואו אליי עכשיו, בני עמי, אהוביי." ואילך, אני מגינכם, וכולנו ביחד מגיני היער הזה - מעוז הקסם גולדווינד, מלככם, יצאתי מן הטירה המכושפת, ושבתי אליכם. מעתה ביער. הוא נעצר, פתח את פיו, וקרא: "שימעו לי, קנטאורים. אני, חמימה בתוכו פקדה עליו לעצור כאן, ולקרוא לקנטאורים ששכנו הקנטאור דהר למעבה היער, עד שהגיע לקרחת יער עגולה. תחושה החזקים והחכמים שביצורים." פחד וקינאה. אתה תהיה האחרון בני. אתה ובני מינך, הקנטאורים - הפיות, השדונים, חדי הקרן, נימפות היער ושאר היצורים, מתוך מינך, גולדווינד, מפני שאתם אחרוני יצורי הקסם. האדם הכחיד את בקסם מתערערת, והם פוחדים מפני הקסום והמכושף. שמור על בני ומחכים בקוצר רוח להופעתך. בני, בני-האדם חזקים עתה. אמונתם חדש, גזע של קנטאורים שאני יצרתי. הם יודעים כי אתה מלכם, תנצח ותצא משם, ויצרתי את היער