פתוחה. חשבתי על מנת יתר, אבל זה נראה שהייתי מצפה, בכל אופן. מאיזה מטוס בזמן המילניום, היא ניראתה בכלל לא רע. יחסית למה הופתעתי לראות אותה חודש לאחר מכן שוב, בקניון, ואם היא קפצה איזה חרא אחר. מי זוכר. עד המילניום כבר לא היינו ביחד, ולא בערב המילניום. היא גם ציינה איזה מטרה, היתומים בכווית או הנפילה. וגם את הנוף. היא אפילו טענה שהיא תתאבד ככה בעצמה מבניין, או ממטוס, כי אז ישר לפני שאתה מת, אתה חווה את שיתפתי איתה פעולה, והיא טענה שהדרך הכי טובה להתאבד זה לקפוץ שהבנתי שנפלתי מהקצה, ולא ממש היה לי עניין בהתאבדויות. אבל אופן, פעם הייתה לי שיחה איתה על התאבדויות. זה עוד היה לפני ובמילא, כשהיא נולדה שם, זה עוד היה אותו דבר לגמרי. בכל הייתה רוסייה. לא, סליחה, אוקראינית, כאילו שזה משנה למישהו. פעם הייתה לי חברה, פסיכית לגמרי. קראו לה אנסטסיה, והיא בראש. כבר מת. אז לא צריך מטרה, במילא אין לי כאלה נושאים בוערים כזה. אבל ת'כלס.....למי יש כוח לזה. ושוב, מה אכפת לי? אני שהתאבדתי למען כל הנשים המוכות, או למען שחרור טיבט, או משהו מטרה, שפרידתי מהחיים תגשים איזה אידיאל? אפשר לשאיר פתק להקריב את עצמי