כל בת שניה עשתה את זה אתמול בלילה כי היא השתכרה ושברה את מוסכמותיה עם עצמה. ותעשי לעצמך טובה, עוד אחת מבין היתר, תבררי עם ההוא השאיר לך איזו שארית כדי שתוכלי לדעת מי זה היה שבמקרה ועוד תשעה חודשים יבוא עליך משהו...   טובה. טובה. ועוד אחת, תתחילי לחפש. התחלת להתרוצץ בכל רחבי הבית בלי לשים לב שבדיוק על המיטה נשאר לך פתק רחב ידיים שרשום עליו השם שלו ומספר הטלפון. אה כן, ותודה על הלילה המקסים. אחרי בערך שעה של חיפושים את מתחילה להתייפח שאת לא מוצאת, ושאת כלומניקית. ואת הולכת לשכב לך במיטה לעצום עיניים ולחשוב על זה שאת אפסית גמורה.  ואז את רואה את הפתק. וכל הדמעות פורצות. אבל למה? זה מה שחיפשת. כי את רואה שאת באמת אפסית. איזה לילה מקסים? רק אתה נהנית יא זבל! את מתחילה להריץ לעצמך את כל ההטחות נעצה שיש לך נגד גברים. כמה שהם זונות. נצלנים. שוביניסטים. דוחים. אוכלי חינם. מסריחים. דופקי זונות.  הופ, רגע.. את הזונה עכשיו? מה הולך פה. תחזרי בעצמך. את התחלת את הכל. את ניגשת. את יזמת! אה.. ותגידי תודה בכלל שמישהו שכב אתך יא מכוערת!!  סתמי! את נאבקת בעצמך. את נשכבת בקלות על המיטה כאילו שמשקלך כנוצה.