שרטתי... ורק אז... אז ליטפתי אותה חזק מאוד עד שהיא עשתה קולות של מישהו שנמעך אנינה. נדירה. מיוחדת. כלבה עם טעם טוב. לא היתה לי ברירה. שלה והשתינה עליה. והכלבה החכמה שלי, המשת"פית הקטנה... ישבה את הישיבה המוזרה "פויה טלויזיה" - אמרתי הורדתי את הטלויזיה על הרצפה. נכון... בוקר איזה בוקר של כיף..." "איזה כיף על הבוקר... איזה כיף שהיה לי הבוקר... אח איזה שיר פנטזיונרי של להקה שכבר לא קיימת מתנגן לו באכזריות. מה נהיה מהעולם הזה... האמת, אני פותחת את הטלויזיה ושם גר הרדיו שלי. אני פותחת את הרדיו. במיתון, ברעב, באמריקאים מתכוננים לקרב... אני נאנחת ושוקעת בדף הראשי. בפיגועים. בחיילים המתים. מליון סנופים מחייכים אלי... אילו רק העולם היה סרט מצוייר. בבוקר הזה הדבר הכי אופטימי זו הפיג'מה שלי. כלבה טובה!!! אני מלטפת אותה וגוררת רגליים לקפה. רטוב. אדום עם פסים לבנים וחיוך של ניצחתי. תשתין עליו ותשאיר כתם אחר-כך היא תתישב בצורה מוזרה על שחקן בחולצה אדומה ומכנס כאילו באך הלחין בשניות אלו יצירה חדשה. מטה את הראש מעט הצידה ומאזינה הקשבה עמוקה לפיפי המתנגן שלי, הכלבה שלי יושבת לידי על הרצפה. לא מעניין.