מאחורי  הכתף.  קורא מה כתבתי עד עכשיו. "מצוין יקירי, כן, אני מאה אחוז ..." "מה נשמע? מסתדרת? כשאני הכי פחות מוכנה לקראתו הוא מציץ.... קוראת לו הוא נרתע. אבל אז לפחות אני יכולה להתחיל. ואז, שוב, תאמינו או לא, הוא די ביישן, מלקט המחשבות, ודווקא כשאני ואומרת לו, "בוא חביבי, כותבים סיפור". ולבטח מבינים למה אני מתכוונת. שריקה כזו של מגרש כדור-רגל. האצבעות. לא יודעת איך כותבים שריקה בסיפור אבל אתם חכמים, לפעמים, לפני  התחלת כתיבת סיפור  אני שורקת לו כך עם שתי