הגניבות נפסקו ועתה הושב הסדר על כנו. אביו. הוא נאסף אל אבותיו בבית הקברות העתיק, המעוטר בשדרות רגבי אדמת הממלכה בעוון אשמה בגניבה ובחתירה נגד שלטונו של בו לא נשתמעה לשתי פנים. גופתו וראשו הערוף של ארתור הורדו אל זיו. בצד חיכך ידיו בהנאה היועץ הקרוב, והתרוממות הרוח שאחזה צווחה מכאב והיסטריה בעוד המלך מחייך באושר ועיניו קורנות סילוני דם ניגרו מראשו הערוף שניתק טרם עת משאר גופו. המלכה נפלה הגיליוטינה על ראשו של הנסיך. טראח. בסיפורנו. עתה. אין שום סיבה נראית לעין שלא נקפוץ אפילו עשר שעות קדימה כל שכן שלא הייתה שונה אותה ארוחה משאר הארוחות של הנסיך עד קצרה היריעה והסבלנות מלפרט את שקרה לנסיך באותה ארוחת בוקר, להגיד לי אפילו בוקר טוב. מה שונה היום משאר הימים?" על מה הוא דיבר?" תהה בינו לבין עצמו, "הרי הוא לעולם לא טורח רגע, היו מציפים את כל המטבח ביגון קודר. "מה רצה ממני היועץ? של הנסיך חששות מסוימים שדומה כי אם היו פורצים החוצה באותו עת התיישב בכיסאו המרופד בד אנגורה אדום, ניכרו על פניו היפים לאכול את ארוחת הבוקר. המסדרון, בעוד ארתור כבר היה רחוק ממנו כ-02 פסיעות בדרכו מלותיו האחרונות של