מוזר איך יכולתי להרדם בתוך כל החגיגה הזו שמסביב. הם כולם חיכו בסבלנות ללא גבול שאצטרף לחגיגה. המוסיקה תמיד ניגנה בליטוף. )גם כשהיא הלכה לישון היא שלחה את הירח(, ואז קול רך לוחש ומזכיר שהשמש תמיד הפיצה את אורה והלב מתרחב ומתמלא באהבה. התמונה משעשעת המוסיקה מלטפת, ויש פעמים שהשמש מאירה, ואז פשוט נרדם בתוך נוחות נוקשה וטורדנית. לפעמים אני אפילו שוכח. לא תמיד אני רואה אותו, וצוחק מהיופי.