פורח וספל סאקי חם. חייך, אחר כך עצם את עיניו. מחכה לריקנות שתתפוס את מקומה של התשוקה. הוא דמיין עץ דובדבן כאב מן המאמץ. הוא נאנח בכבדות, הביט על המסלול וקצת על הגשם, המסלול הרטוב והתיישב על אחד הכסאות הצהובים ביציע. כל גופו לבדו באיצטדיון. כעת חש ברגליו הכואבות ופנה לשבת, חצה את אחזור סוף סוף הביתה." לאחר מכן, התפזרו הכתבים והוא נותר יודע." ואחר היסוס קל גם אמר, ספק לכתבים ספק לרוח, "אולי על תוכניותיו לעתיד הרים את גבותיו והשיב, "אני באמת לא "נו," אמר, "באמת שהגיע הזמן." לאחר מכן כששאלה אותו כתבת אחת כששב, ידיו על מותניו, נשאל על הרגשתו בסיום הריצה הארוכה. למסלול. אחרי שהסדיר את נשימתו. הוא התיישר ודידה אל השירותים הסמוכים שהורתה לכיוון איבר מינו. "אני חייב להשתין" הסביר לכתבים באוויר ואילו יד שמאל שמוטה לצידי הגוף קפוצה חוץ מהאצבע פורסמה תמונתו של קזוקי כשהוא כפוף מעט, יד ימינו תלויה מלהמתין, חשבו שהוא מניף את ידיו ומיהרו לצלם. כך שלמחרת שהמתינו לו על המסלול שיחכו עוד קצת. אך אלה, שקצרה רוחם הוא חצה את קו הסיום ביום אפור וגשום ומייד סימן בידו לכתבים ו- 8.12 שניות. שטוקהולם בזמן מדהים