80.20.40 ששם בנפשי, בלבי, היא מונחת. בביתי הקטן בפינה בנידחת ואני מתכרבלת בחום האתמול מציצים אנשים דרך חרך האור מביטה בנפשי ועיניים עוצמת. יוצרת ביתי, מצמיחה וגוזמת בלב היצירה הרוקמת גידים יושבת לבד וכותבת שירים אין איש שנכנס, אין איש שיצא. חלונות אטומים, מנעול בכניסה בצל מכוסה, חריץ אור בדלת עם שמיכה וכרית שם אני מתגוררת לפלוש ולחטט, לדחוף אף או שניים. בה כולם אוהבים ללטוש העיניים המכוסה קורי עכביש, המפורקת