חשבתי ועניתי: "סבבה, אני בא". לעזוב את הישיבה בשבילה". אמרה שהיא תבוא ותביא את החברות שלה, ושמעתי שיש שם אחת ששווה -"עזוב אותך, אתה ממילא לא נהנה שם, בוא, יהיו קטעים, היא -"אמרתי לך, אני אפסיד ישיבה ככה". אחו?", אמר לי, "אתה בא ביום רביעי?" הפלאפון וראיתי שהשיחה חסויה הבנתי הוא מתקשר אלי. "אז מה, -פתאום נשמע צפצוף שהחזיר אותי למציאות, וכשהסתכלתי על רוצה, ומהם חלומותיך המתוקים והמקסימים ביותר. וכשיש לך פרופורציות - אתה יודע מי אתה. ואז אתה יודע מה אתה פני כמה אנשים, ומקבלים את הפרופורציות והמקום הנכונים להם. קטנה הבדידות. וככל שקטנה הבדידות - הכאב והתסבוך מתפרשים על לבינה, שככל שגדלים השומעים - קטנה הקרבה. וככל שגדלה הקרבה - לא אספר לכם על מה דיברנו, מפני שיש דברים שטוב שיישמרו בינו התחמם והתמלא תחושת בטחון והצדקה עצמית. וכשנשתתקנו, שוב ראיתי בעיניה ניצוץ של גיחוך כזה, וליבי ושתקנו. כל הלילה ישבנו ביחד, רק שנינו, דיברנו, לחשנו, הסתכלנו, בעיניים, כאילו עובר בינינו איזה סוד משותף בלי דיבור. בים, קיפלתי את מכנסיי קצת, ושוב היא גיחכה בחיבה, והסתכלה לי שזו היא. ידעתי שזאת היא, שכבר אינני