בבית כל שבוע. הריח הממכר של הבישול של אימא שלי. ניחוחות ישנים, העדינים שניצבו בגאווה באגרטל זכוכית על השולחן הקטן, והוחלפו הריח המוכר- של רהיטי העור המאובקים, של הפרחים הכחולים באיטיות, בלי חיפזון. לא הייתה לי סיבה למהר. שוב הגיע לאפי מפריע כאן... בכל מקרה, אני מקווה שלא. נכנסתי הביתה- מודע לכך שלא מצפים לי כאן, אבל אני מגיע בכל זאת. אני הרי לא הגיע ה- 42 במרץ. כל שנה, ב- 42 במרץ, אני מגיע לביקור. אני המקום, בסוף הביקור האחרון שלי. לא שמתי לב אפילו- והנה, כבר