"תגידי, מי המדריך שלנו השנה בסוף? שכחתי.." לוינסקי הרהרה שניה. "הם הזכירו את השם קודם... ע', משהו עם ע'. עילה?" "לא לא, זה משנה שעברה. את זה אפילו אני יודעת..." אמרה לילך, צוחקת. "זה... נו... עפרי. וואלה."  "כן, זהו. עפרי ואיריס." נזכרה לוינסקי. "האא, אין עוד אחד? ר', משהו עם ר'. רם." "לא, זה בכלל שנה הבאה, את לא אמורה לדעת את זה עדיין." "הא." "אז... את באה לעזור?"  "לא לא," לילך קמה מהשולחן, "אני הולכת לעשן. את באה?" "לא," ענתה לוינסקי, "אני הולכת לעזור ל.... כן כן, אני באה." סצינה עשירית - ד'ה גראנד פינלה! "הייינווווווווווו........" התחילה גפן. "עושים אהבהההההההההההההההההההה... .." המשיכו כולם.  חבורת הסביבתניקים צעדה בסך, בוטשת בנעליה את אדמת הלס האדישה. כולם בהו בזנבה עשוי הפקקים והמיטלטל של גפן. מדי פעם הם מצאו שירים חדשים לשיר. מדי פעם שירה מצאה עוד ציפור מעניינת לתצפת עליה. אך עד מהרה הסביבתניקים מצאו את עצמם מתחבאים מאחורי סלע גדול, בוהים בדמות המאורכת והדקה שעמדה וזרקה אבנים לתוך מן חבית.  "זה עזרא..." לחש יויו. "האאאא! אז ככה...." התחילה גפן. כולם היסו אותה. "אז ככה הוא