טובה בהרבה, הוא הבחין כעת. הוא גרר את עצמו לתוך ביתו והשליך את גופו לעבר הכורסא, הייתה לגמרי לא טבעית. באיזו מידה רבה הוא מסוגל לשלוט בגוף החדש שלו, למרות שהתחושה יותר. עיניו התמקדו על נקודה בקיר ולא נעו ממנה. הוא התפלא הגוף, גוף אחר. לכן הרגיש בלא נוח עם עצמו. וכעת, פי חמש עצמו. הוא איזשהו שיכפול, העתק. תודעתו היא אותה תודעה, אבל קרס. קודם היו רק חששות, אבל עכשיו זה מוחלט וברור. הוא איננו במשך כל הנסיעה הביתה מייק ישב בדממה מוחלטת וללא ניע. עולמו "כן, הכל תלוי בידיו של החייל הזה. ובמוחו." "ואז, המלחמה כבר בידינו." אמר הגנרל בנחת. יתכן שנוכל להעזר בהם ולשכנע אותם לעבור לצד שלנו." "אם הרוסים באמת הצליחו לפתח סייבורגים ברמה גבוהה שכזאת, "על כל פנים, נמשיך עם הריגרסיה ונראה מה נוכל לגלות." אמר, הגנרל הסתכל במעט דאגה וכיבה את הסיגר שלו. "אני לא בטוח," הוא אמר, "זה לא היה צפוי." גולדשטיין התמהמה. "אז ממה הם כן נגרמים?" שאל הגנרל. גולדשטיין. והסיוטים שלו נגרמים על ידי השינויים הקטנים שערכנו." אמר התוצאות. עד כה, הניסוי נחשב להצלחה. ואני לא חושב שההזיות הראשונה שאי פעם ניסינו דבר כזה, אנחנו