הייתי שמן בתחילת דרכי והתאמתי מצוין לכורסת הטלוויזיה הכתומה שירשתי. עבדתי בפירוק והרכבה של כיסאות ים, בבוקר הייתי מפזר את הכיסאות על החול ופותח את השמשיות, ובערב עורם אותם למגדלים בני עשר קומות ועובר עליהם במטלית לחה. בין לבין הייתי קונה אוכל בסופר, יושב בכורסא ומתבונן בבחורות מקצועיות עד שהייתי צריך לכבות את המכשיר. סיימתי לנקות את העיתונים מהשירותים כשהשמאית מחברת הביטוח צלצלה  להודיע שהיא תאחר בשעה. התיישבתי במעלה המרתף עם יעה ומטאטא והתבוננתי בכפיסי הנייר השחורות של אלפי הספרים המקוטלגים של סבא שהתעופפו להם בשלווה לרוחו של מאוורר ענק שניסה לסלק את הריח המחניק מהחדר במעלה המדרגות עד לחלון שבקצה הגרם.  המתמטיקה נשרפה, הרומנים הקלים, התרגילים במדיטציה, ספרי האוכל של אשתו הראשונה, ביוגרפיות של אומנים שהוא שנא, צלילי התווים מהחוברות המכוערות, מחברות השירה שאהב לצטט מהם בשגיאות הבעה, שרטוטים טכניים של מוצרי חשמל, ספרי הדרכה לביצועים מיניים משובחים, פילוסופיה ושותפיה, ספריי ילדים ברומנית, ספרים שאנשים אחרים השליכו לפח, אלבומי תמונות של מלחמות, גיבורי על מצוירים ואוסף קטן של ספריי ברייל