מדבר על המוות לא פעם. חבל לי עליו, הוא דווקא חכם ויש לו כשרון אבל הוא מתחיל לכרוע העין הבוחנת אף פעם לא  מפסיקה את עבודתה. עבודה זה יראה עליו טיפשי ותמיד הם יסתכלו עליו בתור לא שייך. לא יעזור לו אף פעם- גם אם הוא ילבש חליפה עם עניבה וימצא הם יפגעו בו תמיד, הוא לא בסקאלה שלהם בכלל. שטויות. בו. פוחד מהם אז הוא חושב שאם הוא יצטרף אליהם אולי הם לא יפגעו יש איתי כאן עוד אחד שרוצה להיות אחד מהם, אולי זה בגלל שהוא אין להם משהו אחר לעשות בחיים. והם כל הזמן בוחנים ובוחנים. בשיער )למי שעוד יש שיער-לנו זה לא יקרה(. אני רואה אותם בחליפות המטופשות שלהם, עם העניבות שלהם והג'ל הם די טיפשים, אחרי הכל. כולם חושבים שזה נורא מצחיק ואני נורא מגניב. ומשתולל. שאני עושה, בין אם אני סתם יושב ולא עושה כלום או שאני קם אני מרגיש די כלוא בתוך המקום הזה וכל הזמן עוקבים אחרי מה התחילו אצלי כבר מחשבות פרנואידיות. העין הבוחנת הזאת לא מועילה לי לשלוות הנפש שלי, גם בלי זה אני מרגיש הרבה יותר טוב כשאני נסתר מהעין. אני לא אוהב שרואים אותי.