כלום. יום אחד שרון באה אליי ושאלה אותי על אמיר. ניסתה להבין ממני לא הגיע. שרון חיכתה לצעד של אמיר. זה לא קרה. כבר בהולנד, כשרק נפגשו, הם ידעו שהם רוצים להתחתן, אבל הרגע אמיר. גבר, עזבה בסופו של דבר את בעלה, למען חיים טובים יותר עם לאחר כמה חודשים, כשהלחץ של אמיר, שרצה את שרון אך ורק שלו, כאשר הגיעו לארץ הם המשיכו להפגש. אמיר היה המפלט שלה. שלא יכלה להסתדר לבד, לא עזבה. לדבריה, כבר בשנה ה-2 לנישואיהם היא ידעה שזה לא זה, אבל בגלל שבשבילה היו סבל ממושך, יום אחר יום. באותו טיול בהולנד, שרון הייתה בת 43, אחרי 01 שנות נישואין, למסקנה שזה גם לא הכרחי. הם נהיו זוג בסופו של עניין, וכשאני חושב על זה אני מגיע כחבר של אמיר, אני אומר לכם, הוא לא היה רוצה שאספר לכם איך הוא היה עם חבריו בטיול שאחרי הצבא, והיא עם בעלה בחופשה. לאמסטרדם.