איתה כל החיים שלו, 42 שעות ביום שבע ימים בשבוע. שהוא רצה, אבל  עדיין יותר זמן, אם זה היה תלוי בו הוא היה זמן, אבל אולי הוא  היה יכול להקדיש לה יותר זמן, לא הכמות לעבוד בכדי לפרנס את המשפחה, סך הכל זאת לא אשמתו שאין לו לצפות על העיר,הוא  תמיד תהה כמה מזה באשמתו, כי מישהו חייב שהם התחתנו כבר לא היה להם כמעט הזדמנויות לעמוד שם ביחד, נעמדים שעות, מכורבלים אחד בשני ומסתכלים אלי תוך העיר. מאז העיר, בחודשים הראשונים בהם הכירו, הוא היה בא איתה, הם היו המקום האהוב על מייגן, היא אהבה לעמוד במגדל הדרומי ולצפות על הוא נהג לכיוון הסנטרלפארק,  עובר ליד מגדלי התאומים, זה היה הוא לחץ על דוושת הגז ויצא במהירות מופרזת לתוך הכביש הראשי. יותר מדי מכדי שהוא יאחר. לכל מה שהוא אמר, זה היה ברור לו, אבל מייגן היתה חשובה לו לפני שאתה חוצה! אתה מבייש את המקצוע שלך!", הוא לא התכוון , "אתה הולך באמצע הכביש! המעט שאתה יכול לעשות הוא להסתכל כבוד על ידו. ג'ון פתח את החלון, הוציא את ראשו  למראה הכבאי להערכתו, הוא נשא חליפת כבאי על גבו, וסחב את הקסדה בחוסר בלם בחריקה. הוא מולו עבר איש גבוה קומה, כמטר שמונים הוא איבד