את כל-כך איתי כל-כך רחוקה את למה כשאת לא נהיר לי, לא בכלל ועכשיו זה לגמרי לא ברור לי אין לי, גם לא רגע, לעצמי אבל אפילו כשעזבתי אותך למעני עברו מאז נפרדתי בשבילי ארבעים ושתיים שעות וחושב עלייך כל דקה משעין את הבלוק על הכידון אני כותב אלייך שורות עכשיו כשאני לא עם עצמי ומשאיר אותי לגמרי מאחור נוסע שעות, בדרכים חשוכות האופנוע לא עוצר לדקה כשאני רוצה להיות עם עצמי מתבאס, שאנ'לא כאן בשבילי אני בוכה לעצמי כל הזמן אני מגלה, שאין עם מי לדבר כשאני רוצה להיות עם עצמי ובחבטה, יורד ת'מדרכה מטפס באיטיות על המושב הלח התיק שקנית לי בטייוואן אני לוקח את התיק הישן ומוצא את הסיגריות של אתמול מסלק את הכביסה מהמיטה אני מתחיל לחפש ת'מפתחות