החדרים, רחוק יותר מהחוף. כשהתיישבנו אמרתי:" אני מציע להשתתף אתכם בהברחות, בתור התחלה. אני מביא כסף גדול וחיילים. אספק את החיילים פלוס עמלה שמנה, ובתמורה תנו לי חלק מהסחורה. אפשר לסגור את האחוזים מאוחר יותר".  הם שתקו. התייעצו ביניהם ואז אמר הגבוה: "תן לנו הוכחה שאתה רציני".  הוצאתי מהתיק כמה חבילות דולרים וזרקתי אותן על השולחן. "זה בתור מתנה. אני רוצה להיכנס חזק לשוק ואתם תעזרו לי עם הקשרים שלכם", אמרתי.  הגבוה אמר:" אני צריך אישור מהבוס שלי. אני לא יכול לתת לך תשובה על המקום".  "כמה הוא משלם לכם?" שאלתי. הם נקבו בסכום.  "אשלם לכם פי שניים לפחות, בתור התחלה. תעבדו איתי. תהיו טובים והמשכורת תעלה".  כשראיתי שהם מהססים אמרתי:" לכו לבלות במסיבה, תחשבו על זה. בואו נקבע לעוד ארבע שעות כאן. תנו לי תשובה".  "איך קוראים לך?" שאל הגבוה.  "ג'וני", אמרתי והושטתי את ידי.  "רוברטו", הוא אמר. לרגע עלה בי חיוך מריר, אך התאפקתי שלא לצחוק. מה יש להם עם השם הזה.  "אנחנו נחשוב על זה ברצינות", הוא אמר.  לחצנו ידיים וקמנו ללכת. "אז ניפגש", אמרתי. "לא תצטערו".  הלכתי לכיוון הים, להביט, לחשוב  ולהרהר. חשתי זר