ידי שטה על קטיפת צווארך,  נפשי רוקדת בדיסקוטקים של עינייך.  אני מתגלגל בתוך צחוקך  אוכל דובדבנים מתוך שדות לחייך.  אז אולי לא הלילה, דסדמונה,  אתן לך עוד לילה אחד.  אז אולי עוד נשיקה, דסדמונה,  ואחר כך - לאט, לאט, לאט...  אז בואי ונימתח את מפרשי מיטתך,  את תהיי הסערה, אני אהיה קברניט,  נלך למקום שבו אושרך,  ימציא לי כובע של צייד לך זנב של שפנפנית.  אז אולי כן הלילה דסדמונה?  לא יהיה לנו לילה אחר.  אבל אסור לנו לשכוח, דסדמונה,  שאחר-כך - לאט, לאט, לאט...  זה סוף המסע, ידי על צווארך,  היה נחמד, חבל אבל תביני ...  שילחי לקסיו עוד ניפנוף במיטפחתך,  קניתי לך כרטיס מכאן אל חייק האלוהים.  האמיני זה הלילה דסדמונה,  רקיע צח, קל למצוא ת'דרך.  המלאך ממתין, ידי על צווארך דסדמונה,  ועכשיו - לאט, לאט, לאט...