איך המוות מתקרב שוב... הם המשיכו לנוע, ואלפרון אלפרון הרגיש איך הסיכויים האחרונים לחופש או חיים בכלל לבסוף הצעקות פסקו, התור התחיל להתקדם והכרכרה החלה נעה. את שמו מועלה בשיחה חד צדדית, שבה קצינים צעקו ואיש לא ענה. אלפרון לחופש! בצעקות שנלפתו מתחילת התור הוא יכול היה לשמוע אך לא רכובה על סוסים, למעשה ייתכן שהיו מורדים, הסיכוי של לגמרי, או שבעצם לא לבשו מדים כלל, עמדה חמושה כחיילים עצמם ממולו, קבוצה גדולה, עצומה, למעשה של חיילים במדים שונים לא הכין אותו למה שראה, אפילו לא המאורעות התמוהים של הלילה. אלפרון התנתק מהספר, הציץ מבעד לסורגים והוכה בתדהמה. שום דבר "הוייסה!" צעק הסייס לפניו בכוח, הסוסים החלו לצהול ולהתפרע. לו ולעוד כשלושה אנשים ברי מזל- המרכבה נרעדה, הזדעזעה. לקרוא את האותיות הקטנות שיצאו בהדפסה מיוחדת בכרך הנוכחי רק נהנה מהתחושה של בטחון, בעודו מחליף בין הדפים ומאמץ את עיניו בעודו מדפדף בין הדפים, קורא חלקים בקול וחלקים אחרים בשקט, ספר תפילה בקרבתו המיידית תמיד, שכן אין לדעת לעולם מה יקרה. שתמיד שמר שם, ולמרות שמעולם לא היה אדם דתי, הוא דאג לשמור ולחכות, להמתין שיחרצו את גורלו.