הרחוב הלילית או מעורפל כמו אהבה. או נצח. לפעמים את שוכבת במיטה, לא יודעת אם פחיתות במניין השנים, כשהאמנת שאפשר להתחייב על משהו כל כך התזמונים שלנו, לא? כל כך נצחי והחלטי מצידך. מותרות של המצועצעת(, כתוב באלכסון, אותך אני אוהבת עכשיו. כמה אירוניים ילדותי קצת )ניתן להסיק כך בעיקר על סמך הכף הסופית ספר, שרטוטי כחול חיוור מפספסים אותו לאורך ולרוחב, ובכתב יד אחד מהם פתק מקומט ומושכת אותו. דף חשבון ישן ממחברות בית יעילה כתמיד, את עורכת עליהם חיפוש מאורגן. את מוצאת בכיס של וגילית מושבות שלמות של עובש משגשגות עליהם. לפני השליחה,