אותי, ולהגיד לי שבכל מקרה היא רק סבלה. אבל אני לא הרגשתי עצוב בכלל, רק הסתכלתי על הגוף הדומם של אמא שלי ואיחלתי לה לילה טוב. קצת הפריע לי שיותר לא יהיו לי הזדמנויות לראות את האחות הג'ינג'ית, אבל מצד שני אמתי לעצמי שהגיע הזמן שאני אתגבר על הקראש המטומטם הזה בכל מקרה.  אחרי שחזרתי הביתה התקשרתי לחברה קדישא ולעיתונים, לארגן את הלוויה. המינוס שלי בבנק רק גדל מהמוות הזה, אבל לא היה לי איכפת. בערך באחת בלילה, אחרי שסיימתי להתקשר לכל הקרובים והחברים נרדמתי.  בחלום שלי ראיתי את אמא שלי, כמו שהיא נראתה אתמול, מדברת עם אח שלי. לאח שלי היו כבר כמה שערות לבנות. לא יכולתי לשמוע על מה הם מדברים, אבל יכולתי לנחש. רציתי לצעוק להם שהם טועים ושזה לא נכון, אבל הייתי תקוע מאחורי דלת זכוכית. יכולתי לראות את אמא שלי מסתכלת עליי ומנידה בראשה לשלילה. ואז ראיתי אותה אומרת 'לא, לא, אתה לא הבן שלי. הבן שלי הוא ג'ינג'י גבוה עם נמשים.' ניסיתי להגיד שהג'ינג'י מת במלחמה, אבל היא לא יכלה לשמוע. הסתכלתי בדממה איך האח שלי הפך לאחות הג'ינג'ית, שכיסתה את אמא שלי בשמיכה עד מעל לראש ואיחלה לה לילה טוב. התעוררתי. הסתכלתי על