הסיגריה שאני מחזיק ביד היא לא ג'וינט. היא לא ג'וינט - היא סיגריה רגילה. מגולגלת אומנם, אבל סיגריה רגילה, לא ג'וינט. אני מדגיש - היא לא ג'וינט. טבק של "קפטן בלאק" מגולגל בתוך נייר ריזלה כחול דק. קטן. איש העכביש הסתכל עלי במבט חושדני, החזרתי לו מבט די קריר, והשבתי גם מבט לחתולה, שהסתכלה עלי במבט די דומה. הסתובבתי בחזרה. נכנסתי אל היכל התצוגה הראשי, פסעתי דרכו ויצאתי אל עבר המסדרון החיצוני. היססתי ליד פתח היציאה וחזרתי על עקבותי פנימה. בפנים עמדו מספר עלעלים, שהסתכלו עלי במבט של "למה עשית לנו את זה? למה קטפת אותנו מתוך הצמח הירוק, הגדול, השופע? למה שמת אותנו בתוך בקבוק של מים מינרליים?". שוב, חזרתי אל אולם התצוגה החיצוני. מעלי עמדו צבעי הקשת כשחיוך על פרצופם. משמאלם היתה פירמידה ומתחת עמד גוש פחם שחור. הוא, אומנם, לא היה כולו שחור, אבל הוא היה שחור למחצה, וזה מה שחשוב. שהוא היה שחור למחצה! יצאתי מהאולם החיצוני ונכנסתי אל תוך חדר הישיבה, שם נתלתה תמונה הרוחני. יצאתי בחזרה למסדרון הפנימי, כשנתקלתי בדמותי במראה המסתכלת עלי וצועקת: "אידיוט! תפסיק! תפסיק לתאר מה שעובר עליך כשאתה מתהלך בתוך