המנוגדות. למשל: השתקפותו של המספר, סאלח, במראה, בחדרו הסודי של מוסטפה, ואי-יכולתו להבחין בין דמותו שלו, לדמותו של מוסטפה סעיד {צר' ע' 123, עב' ע' 121}. וכן, סופו של מוסטפה בטביעה בנהר וגם סופו של הסיפור של סאלח, מתרחש בנהר. 2. מרכיב נוסף המעיד על אחדות ניגודים מסובכת בין 2 הדמויות, זו מחשבת המספר: "האיזון הוסר. העולם הפוך. האם זו אהבה? לא, זוהי שנאה. חייתי בשנאה וקראתי לנקמה. אויבי היה בתוכי, היה עלי להאבק נגדו".  3. אחדות בלתי-אפשרית בין 2 הגברים. ברור למספר שעליו למצוא את האויב בתוכו ולנצחו, אחרת יגבר עליו אויבו והוא ימות תחתיו. עד סוף הספר אינך יודע, האם אישיותו של מוסטפה הצליחה לגבור עליו, לחדור לתוכו ולנצחו. זו הכפייתוית (בדומה ל"פרסונה"/ברגמן), במחזה, בסוף התהליך תתאחדנה 2 דמויות, אשר בפתיח שונות הן במהותן. למעשה, מדובר בהבחנה בין סופר למספר. כאשר הסופר ה-1, כולל בתוכו את 2 הדמויות, בדיוק כשחקן המגלמן. דהיינו, המספר הוא רק חלק קטן מן הסופר טייב סאלח.                  בקורות חייו של טייב סאלח מגלים שהסופר נולד בשנת 1929, בצפון סודאן. ומוסטפה סעיד נולד בסודאן, בחרטום. זאת אומרת