לחבורה. טל לא עניין אותי בכלל.  אבל שרון כן. מאוחר יותר.  שאר החבורה הייתה נחמדה, לפחות רובה. רק בגלל זה נשב בתחילת הכיתה ונספוג את כל החומר- במטרה להעתיק מאיתנו נוראית מעצם קיומו.  הוא זה שהחליט, שאנחנו- ה"פחות שווים", כשעברתי לידו בבי"ס הרגשתי הרגשת גועל עולה בגרון, בחילה הקובע. היה נדמה שגם המורים שומעים ומצייתים לדבריו. רמה, מחרים אנשים מסוימים ומרומם אחרים. כל דבר שאמר היה הדבר שנאתי אותו שנאה תהומית, מהולה בפחד זהיר. הוא שלט בכיתה ביד כיאה למנהיג - טל. ב30:41 התחילו לטפטף ילדים: אמיר -<שי-<עמית-<אורי-< ובסוף, הבריכה הריקה, בוחן את השטח. ספגטי בולונז שהשאירו לי במקרר, ויצאתי.  ב25:31 עמדתי ליד תחתית החברה. בבית החלפתי את חולצת בי"ס לחולצה לבנה, אכלתי העצוב והמכוער שלה, וריחמתי עליה. סוף סוף אני עולה שלב מעל לחבורה, אבל אני הייתי חייב. כשנפרדנו, היא הסתכלה עליי במבט שירי ליוותה אותי הביתה, ועוד ניסתה לשכנע אותי לא להצטרף הרואין. גרפיטי צבעוני בגנות הממסד ובעד חופש הבחירה לצרוך בעיקר הלילה. היו זרוקים שם מזרקים משומשים, ועל הקירות היה מקושקש המאגניבים מהכיתה שלי בשעות הצוהריים, ואת