ההרגשה הכי טובה בעולם- שלווה. מילה אחת מהפה, אבל, כל פעם שהייתי יוצאת מהחדר שלה, יצאתי עם ומסתכלות אחת על השנייה במשך שעות על גבי שעות בלי להוציא ומאז היא שתקה. וכשהייתי באה אליה לראות אותה, היינו יושבות "תנו לי לחיות את החיים שלי, לבד, בלי אף אחד אחר" ולבסוף כשיצאה החוצה, אמרה משפט אחד- אנשים רוצים להיות לבד, להיות מרוכזים בתוך עצמם. שלו להיות עם עצמו? ואז אחרי 61 שנה הבנתי. הבנתי שלפעמים האמת, שתמיד חשבתי שזה דבר מוזר, איזה בן אדם ירצה כל החיים חודרות, ולא יוצאת מחדרה, נשארת עם עצמה, לבד. כל יום, הייתה קמה בבוקר, ילדה יפה עם שיער חלק ועיניים עצמה, ככה במשך 61 שנה.