בחום הלוהט בחוץ וחוזר בדעתו. באמת שום סיבה, ולהשאיר את המשאית ככה באמצע הכביש, הוא כבר העבודה המלוכלכים. סילע תוהה לשם מה נכנס לבנק הרי אין לו אותו, מקרר את חולצתו הרטובה מזיעה, ואנשים מביטים בו, ובבגדי ומגיע אל הדלת המסתובבת. כאשר הוא ניכנס, קור תעשייתי עוטף המשאית ואולי עשה מרחק של פסיעה או שתיים, אך סילע לא מוותר נשמעות לו, הוא מביט בשפת הכביש והוא רואה כי הוא עדיין לצד הולך והבנק מתרחק, ממשיך לצעוד, מנסה לרוץ, אבל רגליו אינן צועד לעבר הבנק מעבר לכביש, כמו פיסת מציאות בעולם נוזלי, הוא הרגיש את החום חודר אל כפות רגליו דרך סוליות נעליים. הוא החל אבל הכביש לא היה ישר. תמיד היה בעליה לאן שלא יפנה, הוא באספלט, ותמה על זמן שלקח להן. הם לא שקעו כפי שציפה שישקעו, הוא זכר כי הביט אל רגליו כאשר היה מחוץ למשאית עד שנגעו שנחת על האספלט, כל העולם זז לאט, כמו בסלואו מושין בווידיאו, עליס פתח את דלת המשאית וקפץ החוצה, זה לקח לו בערך דקה עד ונמוך שלא ניתן להבין את דבריו. מוזרים כמו קסטה שהסרט שלה נתקע והקריין מדבר בקול איטי, ארוך חשב, מה קורה, לא יכול להיות שכל כך חם, הרדיו השמיע קולות צורתו לצורה