פתוחים לא מזיזים לאמונתי והיא נשארת ותישאר חזקה. ספקות אלה בכלל לא קשורים באמונה והרי הם חבויים ומוסתרים אי-שם בתת-המודע ולא מפריעים כל כך  הם יוצאים לאוויר פעם ב... וניתן לכל הדעות לחיות איתם. ואני אעבור, בלי קשר ישיר ובלי שאני אדע איך אצא מזה... , אל השאלה שמנקרת לי בראש: האם לבורא היה ספק באמונתו של אברהם אבינו בו? ולמה שיתעורר בכלל הספק הזה!!! ולמה צריך להעיר את הספק הזה!!! מה יש כאן משחק של פרובוקציה?!  המסקנה היחידה והתשובה הבודדת שניתן להגיע אליה היא, שבטח שהקב"ה ידע על אמונתו של אברהם אבינו, הרי הוא נגלה אליו, אבל הוא ביקש לדעת בניסיון ההוא את דרגת האמונה, מאחד עד עשר, ביקש להגיע למספר, ביקש לערוך בדיקה ולהגיע לתוצאה מספרית, וזה מה שמסביר את מה שהזכרתי כבר: מדוע לא ערך את הבדיקה מעכשיו לעכשיו, מהיום להיום  וכי מה - הוא ביקש להתעלל באברהם אבינו ולענות אותו קצת לפני הניסוי?!  חלילה וחס. הוא ביקש לערוך ניסוי רחב ביותר, ולהגיע לתוצאה מדוייקת מספרית שלא היתה מוכרת להקב"ה וביקש לגלותה ע"י הניסוי הזה, וגם היה לו ספק לגבי התוצאה עצמה כנתון מספרי, אחרת אין שום הגיון לעריכת הניסוי