 פולי:      רע , לא ,  אבל מטריד .  ( חוזר אל עיתונו) עכשיו , בבקשה   , אתה מסתיר לי את                  האור . השומר:   ( לאחר שהיה קצרה) לא נעים  לי  לומר  לך  , אדוני , אבל  חמוץ  פנים כמוך  לא               פגשתי  כבר   מזמן   בפארק  הזה .... פולי:   ( פגוע וכועס) שמע  נא , חצוף    , אתה   עובד  עירייה  נכון ? השומר:   נכון . פולי:    אתה יודע  מאין   אתה מקבל את משכורתך  ? השומר:    ודאי .    מהעירייה    ...    פולי:        טעות  . אני זה  שמשלם לך  את המשכורת  כמו  עוד  רבים  אחרים ,                המפרישים  מעשר  ממיטב  כספם  על מנת לקיים אתכם  "כשרתי  ציבור " .... השומר:   ( מתקן)  סליחה ,  " עובדי   ציבור "  ... פולי :   ..... מאכילים אתכם ואת  בני  ביתכם, מלבישים  ,מתגמלים ומקדמים בסולם החברתי  ומה              בסך  הכל אנחנו מבקשים  בתמורה , אתה יודע ? השומר:   ( הנאום התוקפני הזה  נחת עליו במפתיע ) לא,  באמת  שלא ...  פולי:    יחס ! יחס של כבוד!  זה מה שאנחנו  מבקשים מכם  ולא  איזו  התחכמות  אינפנטילית  כמו           שלך ...     ושיהיה  לך ברור, אדוני ,  על פי  תקנת עובד  