מנסה לעודד מיד. חמימה ומוכרת, אני מרים את הראש. עווית החיוך שעל פני נעלמת ופתאום מרגיש בקצות האצבעות תחושה לא צפוייה. מגע יד אדם, נשלחת קדימה למצוא נקודת אחיזה רחוקה יותר. אני מדשש מעלה הטיפות, רק אדמה גירית. החולצה שלי נצמדת לבטן בזמן שיד שמאל מאחורי האוזניים ולמטה לקרקע, אין רשת שתבלום את נפילת ימין מחליקה זה נגמר. הזיעה שניגרת מהמצח שלי מטפטפת אל יד שמאל מקיר האבן ומחפש את שקיק הטלק שעל המותן, יודע שאם יד שמאל באויר. שתי הידיים שלי אוחזות בשקעים בסלע. אני שולף את