לומר לה שאני מרגיש כמוה, אבל נחנקתי. פשוט לא יכולתי. ומסעך תם ונשלם". מילה..ורק מילותיו של המלאך יוצאות  " מצאי עצמך ורדי לעולם בהלה.  "מה אני עושה פה?" היא שואלת.  אני לא יכול להוציא התעוררה מחלום, אותו חלום בו נופלים לבור ומתעוררים בקפיצת אני רואה ילדה קטנה, היא נראית מבולבלת, מפוחדת. כאילו לא יוצא. או רמז קטן על שעלי לעשות. ואז המשפט שלו מהדהד לי  בראש, הוא הזה, כל כך הרבה שאלות והוא מתחפף בלי לומר מילה, בלי  הכוונה עצמי. המלאך לא ענה. המלאך נעלם. התחלתי ממש לשנוא את המלאך עם השניה.?..חסרה אחת". אמרתי לו. רציתי כנף, והרי מצאתי את עם כנף אחת. דמעה אחת בעיני, ולחות עצומה בעין השניה. "אבל מה לפני, והפעם שתי כנפיים, והילה. הוא הצליח. ואני, מלאך בודד שלי  אמור להסתיים. בדיור כמו שאמר המלאך. ושוב, הוא ניצב אותי. קיבלתי את הזהות שלי  בחזרה. אבל אם מצאתי את עצמי המסע שוב נפילה. קרקע ספוגית, ועוד מלאך. הזכרונות של נתי מציפים ממנו. אני ועצמי מתחברים. אני נכנס אל הגוף שותת הדם  ושוב יוצא מצאתי את שהמלאך ביקש. ואולי עכשיו אוכל לקבל את הכנף השנייה? עצמי. נכנס לחדר שלי, ומוצא את עצמי שותת דם על