ידידי, אך לא יכולנו להפסיק. פחדו שאצבעתו של המוות שנגלם באמצעות הכומר תפנה לעברינו, את כל מי שנחשד בעוון כנגד האל, שרפות, המוני להבות ליכחו את השמיים נטולי הכובים כשהם שרפו המאשימה וחבריו המאמינים, בכל בית נערך חיפוש, כל בית בעירה זכה לביקור מהכומר עם אצבעו אין בעולם תרופה לעצבות שמגיעה עם הקיץ. אני אומר לכם ידידי, האור. גידול שחייבים לעקור לפני שיתפשט כמו צמח מטפס ויבלע את כל העיורים באמונתם וחרשים בכעסם כמו גידול סרטני ושחור הבוער בעמקי התודעה של בני הכפר כל העירה היה כמרקחה מהחטא שהתגלה בקירביו, הינו צריכים לפחד, הינו צריכים להשמר, פחד התחיל להעיב על שני התכלת שחסמו את אור האמת מעיננו, סדינו היה חייב להתגלות בסופו של דבר, אין בעולם תרופה לעצבות שמגיעה עם הקיץ. אני אומר לכם ידידי, אהבנו אחד את השני. חינו אחד את השני, הגבלה, החציר שבה נשמותינו טיפסו לגבהים חדשים ללא יכולת אומדן או מעבירים את כל היום רק כדי להגיע לאותה שעת בין ערביים על חבוי מעיני ההורים היודעות, חבוי מאצבע הכומר המאשימה, העולם, שנינו הינו יחד כל העונה, שומרים את סוד אהבתינו חבוי מכל אין תרופלא לעצבות שמגיע עם הקיץ.