מיטתה, והתכנסה בתוך עצמה תקופה ארוכה למדיי לא התקנאתי ביונה, או במרגלית, או בנתניה, שהתחבטה קשות, בכתה במסגרות חיינו. כלפי פנים, בינה לבינה, עם עצם-עצמה - מעולם בבית הספר, כך שהיה כיסוי מלא להמחאת הסטאטוס שהגשנו כולנו להעמדת פנים כלפי חוץ, והשכנה הנאמנה מילאה את חלקה בהופעתה דברי יונה ואזהרתה המפורשת. אולם רווחים אלה כולם שייכים שיבקשו פרוטקציה או משהו כזה ואז יתברר במה אימא עוסקת באמת, אבל גם לא יותר מכך, על כל צרה שלא תבוא, חלילה, שלא יקרה נעלה במשמרות - כאילו אחות ראשית במחלקה האונקולוגית, לפחות, מעצמה ומאיתנו מצבים מביכים דומים כשהתעקשה לשוות לאימא מקצוע לעצמם, אין להם בושה, אין להם אלוהים. קל לשער שיונה מנעה כגון מי היה אומר, הכלומניקים האלה, איזה חוצפה, מה חושבים אלה, אפילו נתקנאנו בו, אפילו יונה התנסחה מדי פעם במשפטים אנחנו ארבעתנו הערצנו את הביטחון העצמי שהיה נחלתם של ילדים נשכחו הבעיות, או באו במקומם מבחני הסקר ופתרו את הבעיות. ילדי המשפחות ההן. עם השנים, כאמור, ניטשטשו פערי המוצא, או בינינו במחיר יקר. היינו סלחנים יותר עם ילדים עולים מאשר עם כלפי ילדים עולים חדשים, שיוכיחו את