שוכנת כבוד בבית אביה, הוא ר' יענקל זייטלבך. והאברך, ליד ציון קבר יונתן-בן--עוזיאל, לא נותירנו לנפשו, בלב המאפליה, שכן, מקום ציון הקבר מצוי בין הרים, הרחק ממקום יישוב, והוא שקורין הערביים: וואדי. ויערות סביב. ואדם ובהמה, איין. רק עוף השמיים וציפורים.  ואותן ציפורים, אם הזכרנו אותן, שמצאו קורת גג בציון הקבר, לא היו אלא סנוניות. והסנונית,  ציפור קלת כנף ולעולם תקנן בצפת וסביביה בכתלי הבתים. ומצוא תמצא נקבים באבן. שם איוותה משכן לה ולפרי בטנה.  ועד ישוב השווארצע-פייגאלע ובפיו הבשורה כי נמסרה הטבעת לתעודתה, עמד האברך ועלעל בספרים.  ורוח הסערה הייתה הומה סביב ומפריחה שולי אדרתו ופיאות ראשו. נתכנס האברך בפינת ציון הקבר, ויישב תחתיו ויקרא בנעימה, בספר. ואותן סנוניות חגו סביבו, מצייצות בלשונן את ניגון-הלימוד של האברך, יוסף בן משולם. ובמקום חוגת הציפורים שקטה הסופה.  והרוח סבה על צירה ובבית קיברו של יונתן-בן-עוזיאל-זכותו-יגן-עלינו, לא נגעה לרעה. ונטלה הרוח עלים כמשים ותעל תמרות אבק. רק ציון הקבר שקט, בלב הסערה. הוא דמתקרי: 'עין הסערה'. והבחור וניגונו, והספרים והציפורים, שכנו בטח. והניגון עולה,