.5 לחדר השינה. הם מתכרבלים יחד תחת אותה שמיכה ונרדמים מיד. כתפו. הוא כבר כבד. אורי מוותר על החלפת מצעים ולוקח את גיא עצומות והוא מיילל. אורי מחבק אותו ומשעין את ראשו של גיא על גיא מרים את ידיו למעלה ומשתף פעולה להחלפת הבגדים כשעיניו שלולית. אורי ניגש לארון ומוצא פיג'מה אחרת ותחתונים יבשים. עולה לחדר של גיא. גיא יושב וממרר בבכי ועיניו עצומות. במיטה תיקיה חבויה עם מספר סרטונים. קול בכי שינה את התוכנית ואורי אורי התיישב שנית מול המחשב. לוגם טיפות מהכוס הריקה. יש שם ''להתראות, עמוס.'' הייתה מוחלטת עד שהרעש היחיד ששמע היה נשימותיו הכבדות. שנתיים שהוא לא יודע מי גר שם )נועה בטח יודעת(. הדומייה מחלון חדר העבודה יכל לראות את החניה של הבית ממול. כבר הצלילים נדמו. התקליט נעצר. התושבת. בעולם. כל כך רחוק. השיר נגמר. המחט עלתה אוטומטית ונחתה על בייחוד לשיחות הנפש על בירה שניהלו באדיקות, כתאומים לזרות לאחר שבילו יחד את רוב תקופת התיכון והצבא ואחרי. אורי התגעגע אורי אהב את עמוס, אך לא יכל להכיל את דרישותיו. וכך נפרדו בעיניו שיהיה אמן, אבל משני ביחס אליו, דחוי או נחות. עם זאת עדיין ערך השוואה