 הכל כאן בקטן. וסתם עליי על הים, אולי מחשבה שלא סיימנו ושום דבר כאילו לא היה מחר בבוקר נתעורר בלי ים בכל זאת, היה לי די נכון. אולי החבל לא היה ממש מוצדק עוד קצת אבל לעיתון קו המחשבה מתארך כמו צוואה אני משעין את שלי אל החלון. את משעינה ראשך אליו של נורות ניאון