שמשך תמיד את תשומת לב הסובבים, והכל כדי להרשים, בעיקר את הבנות שנכחו במסיבה. תמיד היה עולה אל רחבת הנגנים לוקח מיקרופון ושר במלוא גרונו, או פוצח בריקוד סוער, וכל הנוכחים מתאספים סביבו וצופים בו  בהתפעלות. אחרי כל מסיבה כזו הרגיש שהוא ממש "כוכב", ואין ספק שהיה הכוכב, של המסיבות לפחות. הבחור היה מכור למוזיקה. כן, סלומון אהב את הנוחות שבחיים ואת הבילויים. "היום אתם צריכים לרצף את הרצפה של  הקומה השלישית" - ציווה מנהל העבודה על הפועלים. סלומון פנה אל ערימת המרצפות והחל בעבודה במרץ רב. הוא  החל להעביר בכל פעם כמה מרצפות אל המשטח המיועד לריצוף, והדביק את המרצפות על גבי המשטח, אחת אחת. לאחר מכן, חזר והביא ערימת מרצפות חדשה ושוב הדביק אחת אחת על גבי משטח נוסף, וכך הלוך ושוב עד להפסקת הצוהריים. בהפסקת הצוהריים הוציא מתיקו סנדוויץ' עטוף בנייר פרגמנט שהכין לו בבוקר, עם פרוסות נקניק ומלפפון חמוץ, אשר קנה השכם בבוקר מן המכולת הסמוכה לדירת הרווקים,  והחל לאכול בנחת, כפי שהוא רגיל לעשות כל דבר. הבחור הצעיר אהב לעשות כל דבר בנחת. לשיטתו - "לכל דבר יש זמן." בקושי חלפו כ-10 דקות, כשקול מצווה בתקיפות