כשעיניים נפקח אל הבוקר הזה  שוב יפתיע אותנו אותו מחזה  אנשים לעמל, ילדים אל הגן, ציפורים לענן  כשעיניים נפקח אל תוך בוקר חדש ונראה טל נוצץ על עלי הזיתים ולמעלה בשמי העולם מרחף עוד העיט על שמיר ועל שית.  כשעיניים נפקח אל הבוקר הקם והנה הנחלים עוד הולכים אל הים  והים של קהלת, ודאי תתפלא, עוד איננו מלא.  והרוח הולך והרוח סובב ונוגע תמיד  באותו הכאב ומכל המקומות שם הלך  ונשב הוא חוזר לו ושב.  ובא לו השמש ושב וזרח ומתוק הוא האור  לעיניים ורך וכבר אין למשחק היפה הזה סוף  טוב שאין לזה סוף.  כשעיניים נפקח אל הבוקר הקם...  ואם העולם הוא במה ענקית  וגם לנו היה פעם איזה תפקיד  עוד רצינו לפני שירד המסך  משהו להגיד.  סליחתכם נבקש ממרומי הבמה  נאלצנו ללכת מכאן לזמן מה ותלינו כאן שלט קטן לסימן  שנחזור עוד מעט, שנגיע בזמן.  כשעיניים נפקח אל הבוקר הקם...