עוד צליל... -הילד שותק,  מהצד האחר של הקנה. צעקה בשפה זרה מחפשת עונה אך המציאות מכתיבה כי יתפתל בין הגופות בגילו אמור היה לשחק, להתרוצץ בשדות ללא אוויר לנשימה לוחש "שמע ישראל" כעת הינו מקופל שקט בחדר אפל עוד צליל... בלחיצה אחת הפכה אצבעו להורגת הוא מושיט יד רועדת שם עינו בכוונת כל מותו לפניו מה כבר יש לו להפסיד רואה שוב את השטן כמו תמיד הוא ניצב לו מתרומם הפחד בעיניים הולמות בליבו רקיעות המגפיים נגן מנגינה בוכה, את נעימת המת עוד תו אחרון בדממה, תו אחרון בהחלט עוד מילה קשה נופלת מכוחו של העט עוד צליל אובד שוחרר מעוצמת המפרט לא, הוא לא יישכח טומן עצמו בחובו של פח תם וטהור הוא אוסף אליו אקדח הוא ערום חשוף לצביטות של יום גשום קורבן נוסף לשנאה שהיא על כלום הוא כאב לאוכל, לנשימה, לאם, לאב