לבד, ואפילו לשרוד את הנסיעה.  אז הבטחתי שאני אעשה כל מיני דברים שעיכבתי כבר שנים. זאת שיטה מצויינת דרך אגב, כדאי לכם לנסות לשמור לכם כמה דברים כאלה בצד, שתוכלו להבטיח לעשות במקרי חירום כמו אלה. רק הקאץ' הוא שצריך לעשות אותם באמת אחר כך, אחרת ההורים לא יסכימו לשטויות אחרות יותר מאוחר. נו טוב, בשעה טובה הכל היה מוכן, בעיקר אני, ויצאתי מרכזה. את עומרי פגשתי ברעננה והוא ישר התלהב מהאוטו.  "בבקשה, בבקשה, בבקשה...!" "עומרי... אבל למה? האוטו שלך גם בסדר, ובטוח שיהיה לך יותר נוח לנהוג בו." ניסיתי לבעוט בו קצת שכל. "נו בחייך... אני גם ככה עושה לך טובה!" גם לבנים יש שיטות להשיג מה שהם רוצים. "נו בסדר, קח." השלכתי לעברו את המפתחות ונכנסנו לאוטו. "טוב, אז איפה נפגשים?" שאלתי, בוחנת בינתיים את הדיסקים שלי לבחור משהו.  "קבענו להיפגש בטיילת ומשם כבר נראה," אמר "הנה שימי את זה," הוא דחף דיסק של נירוונה לטייפ והגביר את הווליום.  "אתה בטוח שאתה יודע איך נוסעים?" צרחתי קצת יותר חזק מקורט, כדי שעומרי ישמע משהו. "לא צריך להיות קשה מדי, אני פחות או יותר מכיר." שונאת שונאת שונאת כשעושים לי את זה. כבר ראיתי