להיות למישהו אי פעם. לא מקשיב  יש לו, ככל הנראה, את ההנגאובר החזק  ביותר שיכול אין שום טעם מעשי להתפלל לאלוהים מכל סיבה שהיא. הוא גם ככה החידה נפתרה אפוא: לא היה טעם לא בחיגיגות ולא בתענית. וגם הרימו אותו במאמץ ופינו אותו ואת עצמם מהזירה. כמוהו נשאו אותו משם. אחד תפס אותו ברגליו ושני בידיו והם "אבוי," העיר אלוהים וגנח. שני נערים הלומי אלכוהול כמעט בכוח והוא נפל על הרצפה, מדמם מהאף. הוא לא יזכה להשלים את המשפט ככל הנראה: הנערה חבטה בפניו "אז אין יצא לו פרח יפה כמו----" "לא." "אבא שלך גנן?" משהו. הוא פתח את פיו לומר דבר מה והחוגגים היטו אוזן. שיכורי יום הכיפורים. שפתו התחתונה של אלוהים היתה נפוחה בסופו של דבר עמדה הנערה מול אלוהים במעין שביל שנוצר בין השתררה דממה, הפעם מעיקה יותר מהקודמת. אחרי שהפרידה את הניצים תוך כדי נאום מקורי עשיר בציורי לשון הכל היה יכול להסתיים חלק אלא שהנערה מהחדר הסמוך התערבה שוב. עליו לקרב נוסף. שמוצא האדם הוא הכלאה דרוויניסטית של קרנף והיפופוטם( זינקו כולם-ושלושת אחיו, שניפגעו עד עמקי נשמתם )והוכיחו חד משמעית ואת אבי סבתו ואת דודניו וגיסתו הצולעת-מן הסתם הוא