לתשובה, ואמרתי לו שאני אוהבת אותו. כזה מסובך, הוא פשוט זועק בשיר שהוא רוצה את מושא אהבתו(. לאחר מכן שאלתי בעדינות אם הוא מבין מה עומד מאחורי השיר )לא השבתי בתודה, אבל סטיבנס כתב אותו. הוא קרא בעיון ואמר לי שכתבתי שיר יפה. ואז השתקתי אותו לרגע ונתתי לו לקרוא שיר של קט סטיבנס: ישבנו ודיברנו. הזמנתי אותו לביתי הדל כדי להפרד. שבועיים לאחר מכן נערי עמד להתגייס. חזרנו הביתה )במונית( ונפרדנו לשלום )ובלי נשיקה(. את הציניות שלי לגבי כל האירוע בבית, אז רקדנו ועלזנו. הלכנו לנשף הסיום )והוא הביא לי פרחים(. ואני מצידי, השארתי אני: "יופי, יהיה נחמד". חינני(. הוא: "יופי, אבוא לאסוף אותך עם מונית )לא היה לו רישיון, כמה שחיכיתי וסוף סוף זה בא( "בוודאי" )מזל שהצלחתי לדבר(. אני: )לא מצליחה להסדיר נשימה, חושבת 'אוה! אחרי כל השנים הוא: "רוצה שנלך ביחד, כזוג?" אני: "טרם" )הכנות מחייבת בין ידידים(. הסיום". הוא: "מצויין. רציתי לשאול אותך אם מישהו הזמין אותך לנשף שלומך?" אני: "שלום-שלום, אני בסדר גמור. כן, הגעתי להצהרת כורש, מה הוא: "היי בונה, מה נשמע, לומדת לבגרות בתנ"ך"? שבועיים לפני המסיבה, הטלפון מצלצל