אל תא הם עלו לרכבת. סבב נשיקות וחיבוקים נוסף ממולי ו... "תודה, אבא!" קראה ג'יני. "ושתהיה לכם המשך שנה נהדרת" אמר ארתור "ובהצלחה!" "תעלו לרכבת" אמרה מולי "היא יוצאת בעוד דקה!" "יופי" אמרה הרמיוני בחיוך. בעצבנות. "כ-כ-כ-כן..." גמגם רון ההמום, משחק בידית של המזוודה שלו "רון, מה איתך? הכל טוב?" המשיכה הרמיוני. הארי לא הספיק לענות. "היי הארי!" חייכה הרמיוני "מה נשמע?" "היי, הרמיוני" אמר הארי. "נהדר" אמר ארתור. "מעולה, גברת וויזלי, הכל מצויין" "שלום הרמיוני!" קראה מולי "מה שלומך?" "איזה נודניקית!" צחקה ג'יני "אני מרגישה מעולה!" "ג'יני!" הרמיוני הגיעה אליהם וחיבקה אותה "איך את מרגישה?!" "נוני!" קראה ג'יני בחיוך. "הרמיוני!" קרא רון, ומייד הסמיק עד שורשי שערותיו. שלושתם הסתובבו. "הארי! ג'יני! רון!" למעוך איזה ויליה סוררת בין הפאנקייקים לצלחות "הנה לכם עוד!" מתובלים בסירופ מייפל על צלחותיהן של הארי ורון, נזהרת שלא "קדימה!" אמרה מולי והנחיתה עוד כמות נכבדת של פנקייקים ג'יני, שעמדה שם והביטה במתרחש רק צחקקה בשקט. לימודים פוריה ומוצלחת!"... בקול דיי צורם, וכל ויליה במנגינה אחרת "שתיהיה המשך לכם שנת