המילים-"כמו שלא נאהב עוד לעולם". זהו זה, הברז התחיל, אני בפגישה עם יואב, חנוק, מתפתל, אני בקושי מוציאה את לוחשת איתו "אהבנו, אהבנו" והגרון מתחיל שוב לרעוד כמו בבוקר שכיבה על הצד, הידיים שלי מושטות קדימה, אני נוגעת בפנים. מגיע הפזמון, אני נחנקת שוב מדמעות, מעבירה את גופי למצב של מליון פעמים, והוא אף פעם לא מרגש אותי, אבל עכשיו הוא... ברדיו יש עכשיו את השיר של אביב גפן, "אהבנו". כבר שמעתי אותו באגרסיביות. הוא נכנס לחדר שלו לשנייה, אני שומעת את הדלת של המקלחת נסגרת התגעגעתי אלייך. טוב יאללה כנס למקלחת יא מסריח". שלי!! ברוך הבא הביתה נשמה. בוא תן חיבוק לאמא שלך. נשמה להיכנס. קולה של אמא מרעיד את כל הבית, "חייל שלי!! גיבור אני שומעת את הדלת של כניסת הבית נטרקת בחצי כעס חצי תשוקה מטשטשים. המראות: מחברת-סליל-ברזל מאדימים. שמי החיים-מוות-אלוהים-הכרית כמו דמעות מתחככות בלחיי וכתמים של גרגירים מלוחים הכרית הספוגה משתפשפת בחול הכרית הספוגה את הדמעות על הכרית הספוגה. כותבת ביומן: מדליקה גלגל"צ ונשכבת על המיטה. בוכה עוד איזה 5 דקות ומנגבת שלי, אבל לי אין חשק להשתתף בשיגעון שלה, בהתקפת גולן שלה.