מצבי רוח משתנים, אשר נראו לי משונות, אך סמכתי על כושר שיפוטך. גם לאחר שראיתי כמו כן חברותייך הישנות נעלמו מחייך, ואותן החליפו זוג בנות שמתי לב יותר ויותר לתקופות שאת אינך זמינה. היית נעלמת פשוט. שלא בגללי נהיית אחרת. באותם ימים לא ידעתי, שהכל היה מסווה. שלא אני שיניתי אותך. שתקתי. לא ידעתי מה לעשות. בתוכי חשתי שהשחתי אותך, לבי נקרע. ליבו של הגורל." ושמש זורחת. אתה הוא שהראית לי את הצורך להיות קשובים לרחשי אותי באמורך: " אתה לימדת אותי שהחיים הן יותר משמיים כחולים העניין שבחיי האחר. כשהשבתי את תשומת לבך לשינוי שחל בך, פטרת מניפולטיבית. במקום לשבת וליהנות מיופי השמיים, חיפשת תמיד את אמיתית וכנה אשר אהבתי, לא נותר דבר. לפתע החלת להיות חשדנית, התנהגותך הייתה פתאום אחרת. מאותה נערה טהורה, חייכנית, עברו. אך אז, לאחר סוף שבוע בו ביליתי אצל סבתי בצפון, חודש נוסף עבר עלינו בשלוות תמימים. הכל היה בסדר, כימים אוהבת אותי. ומי מאתנו אינו מועד בפעם זו או אחרת? מעין זה. לאחר שהודית סלחתי לך, הן אהבתי אותך, והאמנתי שאת אותך אל מול האמת. רציתי שתדעי שלא תוכלי להסתיר ממני דבר דבר, אך חולמנותך וריחופך