יונה עם עלה של זית. ראיתי ענן, ואחרי שהרוח נשבה, קפצה לי דמות בענן. סובבתי חזרה את הראש והסתכלתי לשמיים. ונעלמת בין העצים. בתוך היער ראיתי דמות שמנפנפת לי לשלום, מסתובבת באיטיות את היד ונותן לי סטירות. מימיני ראיתי את היער. משמאלי ראיתי פקק מכוניות ענק, מעלי ראיתי חובש מד'א שלוחץ לי שלחתי את ידי ולחצתי לו את היד, ופתאום הכל השתנה. "כן אני יצחק רבין" "מה?... אתה?... עכשיו אני מבין הקול מוכר, אתה..." סולח לך". הוא הושיט לי את ידו ללחוץ. הייתי המום. הוא הרים את ידו והניח על כתפי ולחש בקול כל כך מרגיע : "אני לו שאני אוהב אותו, ומקווה שהוא יסלח לי." אני הייתי מהאנשים האלה אתה יודע, שצעק בהפגנות. הייתי אומר לאדם שלחם כדי שאוכל לחיות פה, בוגד ורוצח. היינו בוגרים מספיק לא להסכים איתו, אבל בטח ובטח לא לקרוא "נראה לי שהייתי אומר לו סליחה. על שהיינו כל-כך עיוורים. שלא "אם היית יכול להגיד לו משהו, מה היית אומר לו?" אדם הוא היה." חזק. תאמין לי, אם רבין היה פה הוא היה יודע מה לעשות, איזה "תראה אני מסכים איתך, אין מה לעשות עכשיו צריך להיכנס בהם "כל מי שהיה פה אמר לי את זה..." "אני חייב להגיד לך שאתה