מחר,וכבר חודשיים אני בחזרות!"( זה,לך לפחות אין בגרות בהיסטוריה על הראש"( ולימודים )"יש לי חמישה מבחנים בשבועיים הקרובים"- "מילא על חברים )"אין לי כאלה" -"לא נורא,תמיד אפשר למצוא חדשים"( "יאללה" עניתי,והתיישבנו. התחלנו לדבר. דיברנו- בודד, לבניין הוא אמר "בואי נשב על הספסל הזה",והצביע על ספסל צהוב הוא נענה בחיוב ויצאנו החוצה. אחרי סיבובים קצרים מסביב "בוא נצא לשמש" הצעתי. עכשיו?", שאל אותי, התקרבנו לכיוון השירותים, אבל הדלת היתה נעולה. "אז מה "אהה...טוב..." הוא מלמל "לא נורא! אני אבוא איתך!" "לשירותים" עניתי. בא איתך" לפני שהספקתי לענות. יוחאי נעמד מולי ושאל בחיוך "לאן את הולכת?" ומיד הכריז "אני מולי, זרקתי לעברו "הי" חלוש, והתכוונתי להמשיך ללכת. אבל והחפצים האישיים פזורים בספריה. במסדרון הבחנתי ביוחאי הולך סנדרסון. לבסוף גם ממנו נמאס לי ויצאתי החוצה,משאירה את התיק מהר מאד נמאס לי מזה והתחלתי לעיין בספר שירים של דני ופתחתי את מחברת ספרות,במטרה לשנן עוד קצת חומר לפני המבחן. לחינם. מעוצבנת פניתי לכיוון הספריה. מצאתי איזה שולחן צדדי וחצי,רק בשביל לגלות שיש לי שעה חופשית, ושכל הריצות היו