מה לעשות," אני עונה והטון החדש מוצא חן בעיני, נחוש קשה. מבטו של רני נעוץ בפני. "אני שונא להתאהב," הוא אומר בקול מרחפות החוצה קלות, לא מורגשות. ולא מכוער וחכם, מגיע לי ה-כ-ל. לכן אני אוהבת אותך." המילים "מגיע לי אחד גם חכם וגם יפה. לא טיפש ומכוער ולא יפה וטיפש השקדים החומים מתעגלים אלי. קר לי בתחת אבל אני בוערת. "כי מגיע לי, נכון?" "בטח, מה?" הרכים, פני הילד שלו. "ידעתי שזה יקרה  לי בסוף!" אני מכריזה, ומתיישב מולי על הרצפה. אני בוחנת את תוויי פניו העגולים, אני מדליקה סיגריה, רני מביא מאפרה, לוקח סיגריה לעצמו זרועותיו, אני מלטפת את עורפו החלבי. רני פותח את הדלת, עיניו מאירות אלי מלמעלה, הוא פותח את מחכה רגע ליד הדלת, מחזירה את הנשימה, צובטת בלחיים המרוקנות. את רני שלי, אני עולה בריצה במדרגות הבניין שלו, שתיים, שתיים המעיל עף ברוח, הסיגריה חורכת את הכנפיים שלו. בקרוב שוב אראה "בואי אלי," הוא אומר, "עכשיו." "רני." כתוב על פתק כתום. בעמידה?" "לא אכפת לי," הוא מחייך ומנצנץ אלי בעיניו, "עשית את זה פעם משונה, לפעמים אני לא מדברת, בכלל." "לא, מה פתאום, אני מתכוונת לקשרים בראש. לפעמים אני קצת