המשיך. אדמונד נרגע, ולאחר שהצליח לשחרר גבותיו מהעווית הכעוסה לי." שאמרת שהוא היה... אני מצטערת, אני לא אדבר, אני אקשיב. ספר רונית הניחה יד על פיה ומילמלה - "אוי, אני מצטערת, חשבתי פרטיזן! יהודי אמיץ, שנאבק להציל יהודים אחרים מהגטו!". אדמונד הרצין לפתע. "קונסטנטין לא היה איש רע! הוא היה הניחה יד על ברכו ואמרה - "קונסטנטין. כובע אנגלי. איש רע". "חזרתי, תמשיך", ציוותה רונית. אדמונד הביט בה אפוף, והיא החל לטבוע בזכרונות. הריבוע הסגול ושלף את הנייר המרשרש מתחתיו. הבד היה רך, והוא ודילגה לעבר האמבטיה. אדמונד הביט אל הבד שבחיקו. הוא הרים את שניה, אני רוצה לשמוע, תן לי רק לשטוף את הידיים". היא קמה רונית קמה והצביעה באויר באצבע מבריקה מקרם - "חכה לי רק קשוח מאוד, ניהל את מגורי הבנים..." שחור, וכובע קטן אנגלי כזה. שמו היה קונסטנטין, הוא היה איש שבו הגעתי אסף אותי מהשער איש מבוגר, היו לו משקפיים ושפם ברומניה הקיץ היה נעים, אפילו קר קצת לפעמים. בכל אופן - ביום רומני, לא כמו בישראל שבימות הקיץ מזיעים אפילו בתוך הבית, שם וארבע נשלחתי לבית יתומים בגלאטי. זה היה יום קיץ, אבל קיץ נו מילא, אני שוכח את