חושבת.' 'אם הוא מאמין באלוהים הוא בטח לא כזה חכם כמו שאת עושה ממנו.' אמרתי. 'למה?' 'רק פתי מאמין לכל דבר מאמין באלוהים.' פסקתי. 'אני חושבת שאתה טועה, אבל אני לא אתווכח איתך. מי שלא מסוגל להאמין באלוהים מסוגל להאמין להכל, זה לא אני אמרתי את זה ראשונה. אז למה אתה עושה בר מצווה, אבל, אם אתה לא מאמין?' 'אבא שלי הבטיח לי שאקבל המון כסף ומתנות אם אני אעשה בר מצווה.' 'אל תגיד את זה לאבא שלי.' אמר רותה 'הוא ממש יעצב. הוא ילמד אותך בכל זאת, אבל זה יעשה אותו עגום. אני לא רוצה שיהיה עגום ונעצב.' 'אז את כן אוהבת אותו.' אמרתי. 'כנראה שכן. אני לא רוצה שיהיה לו עצוב. אולי זה עניין של הרגל, אולי אפילו תועלת.' 'ואת מאמינה באלוהים?' חקרתי. 'בוודאי.' היא גרדה באפה. 'מה כאן כל כך וודאי?' שאלתי. 'וודאי שזו החלטה הרבה יותר נכונה בשבילי מלהחליט שהוא לא קיים. זה גם הרבה יותר מתאים לשאר ההנחות השרירותיות שעליהן מבוססים חיי.' 'אבל למה את חושבת שהוא קיים?' 'פעם הייתה לי הרגשה.' אמרה רותה 'עכשיו אני כבר לא סומכת על ההרגשות. יכולתי לסמוך על ההרגשה. אבל זה לא קשור. אני משערת שהוא יכול אולי הוא קיים ואולי לא. אני