שאתם מנידים ראשכם בספקנות ומחייכים בחוסר אמון. על אף המראה הרופס משהו שלי היום, הייתי אז בחור בנוי לתלפיות, אחרי שרות צבאי, שש לקרב ולכל הרפתקה כמו ד'ארטניאן מ'שלושת המוסקטרים', זה מה שהחלטתי לעשות. למעשה, החבר'ה מהמוסד  פ נ ו   א ל י , בתור בוגר סיירת צנחנים קשוח ומאומן כיאות שהתקדם גם לדרגת קצין , בחור עם כישורים לכל הדעות, והציעו לי לחבור למוסד וכך לעבור הרפתקאות עין לא ראתה ואוזן לא שמעה, להגיע למקומות שישראלי מן השורה אפילו לא חולם להגיע אליהם, להכיר אולי יפהפיות אקזוטיות בסין, הודו או סרי-לנקה וקמבודיה אם (וכאשר) יהיה צורך להגיע באיזו משימה עלומה לאחת הארצות ההן, להציל אחת מהן, עטופה צעיפי משי צבעוניים ולה עיניים שקדיות ומצועפות, ארוכות ריסים, שתיפול לזרועותי עירומה למחצה, אחרי שאציל אותה מהזקן הסיני השמן והמכוער שמחזיק בה בהרמונו על אף רצונה, ושתודה לי...טוב, כאן לא צריך להסביר.  או לפגוש אנשים שגמאו עולם, מיליונרים, פוליטיקאים, אנשי צבא קשוחים מדרום אמריקה, בקיצור, דמיוני נשאני הרחק הרחק.   מובן שעניתי בחיוב.   לא אלאה אתכם בפרטים על האימונים בכלי נשק מכל המינים בהם התאמנו, על