עד שהמוות יפריד בינינו. לא נוכל בלעדיה. האהבה כה כואבת, אחרי הכל כולנו סדיסטים. ככידון ההורג אותי אט אט ללא רחמים. ידייך הנוטפות מדמי, עינייך הקורעות בבשרי, שינייך הצחורות - אני מדמם. חיבוקך החם כמו קורע בבשרי מבפנים, משחיט את קרבי, הוא אשר גורם לרצות לסיים הכל וסוף. חיוכך אשר את שולחת בתום רק פוגע והורג, מבטך הסתמי כביכול יסודותי - בלעדייך אני מתפרק, נמס, מת. את דמעתי המלוחה אנגב ואבכה פנימה בלבד, אני מתפורר, לקחת את היא צביטה בראותי אותך עם אחר. את שנאתי אלייך אני נעלץ לקבור עמוק בתוך אהבתי וכל שארגיש