"אתה לא חולם." יכול להזיק לי." "מה לעזא- טוב, אני מניח שאני חולם. ככה שמעבר בדלת הזאת לא "אחרייך!" הוא אמר בחיוך. שם דלת. היה נראה כאילו היא תמיד הייתה שם. ג'ק פתח את הדלת: ג'ק נעצר מול קיר אחורי של בניין. הוא נגע בו לרגע, והופיעה "לבית שלך, כמובן." צרה. "לאן אנחנו הולכים?" שאל סבסטיאן, אחרי שג'ק פנה אל תוך סמטה חייך, מרוצה מעצמו. הוא חשב לרגע - "ג'ק. כן, זה שם נחמד. יומיומי כזה." ג'ק "אתה לא יכול להגיד את השם שלי. אבל בוא נגיד שקוראים לי..." "דרך אגב, איך קוראים לך?" שלו, עצר לרגע כדי לקנות גלידה, והלך עם האיש המוזר. שציווה עליו לנהוג בספונטאניות. הוא קילל את הדחפים הפנימיים סבסטיאן החליט לקחת את הסיכון, על סמך איזשהו דחף פנימי תואיל בטובך לבוא איתי? במילא זה היום החופשי שלך..." האדם השני נאנח. "זה לא ג'ונסון, ולא קייט. ועכשיו, אולי השטויות שלו!" את הפרצוף המכוער שלו לתוך קערה של קצפת. עליי לא עובדות דברים בסגנון הזה, מתיחות וכל מיני. תמסור לו שהוא יכול לדחוף "מועצה? אה, הבנתי! זה ג'ונסון ממחלקת צרכנות... הוא אוהב "המועצה." מי כן?" סבסטיאן נראה כמו דג לשבריר שנייה. "אם לא קייט שלחה