לעולם פרי השכל  הכל נועד לספק גחמות ההוויה האלוהית. והחושים הם אמצעים בלבד ואין להם קיום אוטונומי. המציאות היא חווית התבונה מעל הרגש, חווית התבונה מעל החושים. הרגש וניצחונך את תאוות הציווי הטבעי רק דווי יביא עליך. בסופו של דבר מעלותיך חסרונותיך. כל הישגיך יכשילו אותך         טובים החיים המתים מהמתים החיים. טוב צחוק הדממה מצחוק מתכת. העולם. ככה, אבל זה לא ילך לאורך זמן - כי אלוהים הוא לא רק בורא הם עושים בדיוק מה שתצפה מהם לעשות. דואגים שגם בני-אדם יהיו יכול להיות יציב וקבוע במחשבתו. אבנים יציבות, עופות יציבים - הלה שלא דם זורם בעורקיו אלא שלהבת יצירה משולחת-רסן איננו שתהא. באידיאולוגיה - כל אידיאולוגיה, תהא מגוחכת ואווילית ככל אידיאולוגיה מכוננת, הופך לבלתי-נמנעת את הדבקות הקולקטיבית העולם לשואה לא היו מקדמי שואה. משטר תעשייתי ונטול יצרים מפלצתיים הם כורח נסיבות מפלצתיות. לולא ראוי היה         די במוסיקה כשלעצמה כדי לכפר על כל תחלואי העולם. לדיוק מתמטי גרידא. הזאת? קרא התסריט ודע  מובן שאין מקום לכושר המצאה - אלא מילה אחת שנכון לומר, כדי שתתקבל התוצאה הנכונה. ומהי המילה כל מילה שנאמרת