אותי". "הי" אמרתי והוא לא הרים את מבטו "מצטערת, ישנתי ולא העירו הלב שלי החל לפעום חזק, והצטערתי שהסכמתי להיפגש. נראה כל כך יפה, כל כך שבור, או שככה רציתי שירגיש, ופתאום והוא באמת היה שם, ישב על הדשא לבד, בוהה בנעליים שלו, והוא שמגיע לו לחכות. שקבענו, כשאני במרחק 02 מטר משם אני מתחילה ללכת, חושבת לי אני מגלה ששמונה ורבע, אני לוקחת חבילת מסטיקים, ורצה לאיפה "מה? מה השעה? חושך כבר?" "קומי אימא אמרה שתבואי לאכול משהו". "מממ" אני פותחת עיניים ורואה את אחותי שוכנת מעלי, "אור" אני חושבת לעצמי, ממתי החלה הבוטות הזו? להתקשר אליי אחרי מה שהוא והזונה השנייה הזו עשו? מה קרה לי כל כך מה השמוק הזה רוצה להגיד לי, איך יש לו את החוצפה ככה אכלתי, התקלחתי, התלבשתי וחיכיתי שיגיע רבע לשבע, סיקרן אותי באתי אחרי בית ספר וישר סידרתי את הבית, לפני הכול. פרק 8