התיכון. שהמזרחיות היא הגשר לחיים משותפים של סטודנטים מזרחים-ישראלים נסחפנו לדיון רחב על מהות המיזרחיות והערביות, שבסופו הרגשתי הערביות?! סיפרתי לו שבדיוק אני כותב מאמר על הבעיה הזאת. מדוע אם כך המיזרחים בארץ מצביעים מפלגות הימין, ודוחים את סיפרתי על המאכלים העיראקים. בתגובה להכרזתי שאל אותי סמאר לחייך. סיפרתי על אימי העיראקית, שדיברה בשפה הערבית עם סבתי, כסטודנט מיזרחי כלומר סטודנט יהודי-ערבי. האמירה שלי גרמה להם חיפה. קודם לכן, רציתי להבהיר לשניים, שאני תופס את עצמי, כיצד הם מגדירים את עצמם באוניברסיטה ישראלית, קרי אוניברסיטת שאלתי הרביעית והאחרונה עסקה, בעניין הזהות. ניסיתי להבין הסתכלתי על השניים, הם חייכו מולי והבינו את המבוכה. אותה, או להכחיש אותה וכמובן, חשוב לי שלא להדחיק אותה. זהויות מתנגשות. אבל זהות היא דבר מולד ואין לי שום דרך למחוק כדי שאני, פאדי וסאמר נוכל לדבר כשכנים, כחברים ולא כבעלי שהם ייעלמו, רציתי שכל זהותי המיזרחית-ישראלית, תיעלם גם היא. לי תחושה שאין אני חי במדינה נורמאלית, כשמצב כזה קורה. רציתי התרגלתי לכמויות החיילים שהסתובבי סביבי עם מדים ונשק. הייתה תמונה שהיא