אהבה. וגם זה סוג של אין בי חרטה, רק צער עד זוב דם. מחר זה יגרד גם אם נעמת לי היום כמו נמלים אדומות ידיים מטפסות על העור למה דווקא בים. למה דווקא בשש-עשרה אף פעם לא אמרת אף פעם לא הבנתי נחש ארסי בתוך דמעה הקעקוע על גבך רוטט ולך זה לא אכפת השיניים ננעצות בבשר החי הזאבים יוצאים ממחילותיהם והאנשים פרצופם המים שינו צבעם תראה, השמש ירדה שש-עשרה שנות חימה שש-עשרה שעות שינה צוברת בגדים וחטאים. ובינתיים לשרוד עד ש... אין הבדל או תאריך או בחדר אמבטיה קר למות בידיים מחבקות שארית הפליטה שלי ושלך לערבוב חומרים לעיניים יבשות לחיוך רפה לצלילי פסנתר כבויים לזכר הדורות הבאים