לאלה שהורסים אותי כל יום מחדש... וזה לא משנה, הכל שוב הרוס. הרגשה של החמצה, ועכשיו גם של פספוס בלאהוב באמת, אי תמיד נכשלת. ברגעים הנכונים אני תמיד נופלת, ומזה שווה להיות מאוהבת, באת קשה, הלכת בקלות. לכתוב שירים עם משמעות, לקרוע, להרוג,  להרוס. אז נותרתי שוב לכעוס, ואז מה חדש, גרמת לי לבכות לא האמנת שהספקתי להשתנות, וזה לא משנה, הכל שוב הרוס. ההחמצה, הפספוס, כי זה עדיין פה, אולי אתה  גדול עלי. אולי אין לך מקום בחיי, אולי זאת הטעות שלי, אולי אהבת אותי יותר מדי, אולי לא אהבת אותי מספיק, צועקת מתנצלת. קרועה ומבולבלת, השארת אותי לבכות, שוב הרוסה ומאוהבת והלכת ונעלת את הדלת הרגשה של החמצה, ועכשיו גם של פספוס