אחר-כך הופיע שוב איבר המין הנשי. שחר חשב ששני צ'ייסרים יעשו את העבודה אבל שחר טעה. אז הוא רק פיהק לעצמו ונשען מחדש על דלפק השעם. מעליו, על תקרת האולם, התנוססה כרזה אדומה בקרניים של לייזר: "הפסיכופת שבך הוא האִוּוּי של כולנו". עננה אדירה של גראס אפפה על הכל כגלימה נסתרת. ניחוח צורם של זיעת כלבים. שחר התרומם ונצמד בגבו אל הקיר הסמוך, משתדל לא לגעת בכלום, מפחד להידבק. נו, לעזאזל! איפה היא? לפתע הבחין מרחוק בסמוך לדלת הכניסה הצרה, הרחק מעבר לענני העשן, בעלמה ובאוצר הבריטי שקועים עמוק בשיחה, עולים ויורדים למולו בתוך ההמון. רגע, הם אוחזים ידיים או שזה רק נדמה לו? קיבינימט עם הכל. שחר הפנה מחדש את מבטו אל המסך הגדול, אל כפליה הבוכיים של התמונה השנייה. בגומחה גבוהה על הקיר הנגדי נישאה לה תמונת קנבס גדולה במסגרת מוארת. צילום מרוטש של הצלוב הנוצרי מופז כולו באוֹרָה של שתן. שחר הביט לרגע ונפנה חזרה אל הבר, חצי חיוך בזווית שפתיו. הוא נזכר איך פעם, מזמן מזמן, עוד כשבקושי הכירו, סיפרה לו עלמה שהוא הפרויקט האישי שלה. שהוא הכפרה על כל החטאים שלה בעבר ובעתיד. שככה סיפר לה המדריך בסדנה בגליל ושהוא יכול