לגעת בך... מאותו יום, עד סוף חייך. לא תתני יותר לאיש להתקרב אלייך, הייתה אמורה לעזור. שום מים כבר לא ישטפו את הזוהמה שתשאי יותר. את יושבת בשלולית דמעותייך ודמך ניגר ממך. המקלחת החמה להפסיק לרעוד, לא מסוגלת לעצור את הדמעות, לא מסוגלת לקום בשמיכה ויוצא מהדירה. סוגר אחריו את הדלת. את לא מסוגלת את יושבת בפינת החדר ומתייפחת, צועקת לו שילך. הוא עוטף אותך קצר לאחר אותו יום. אבל הנשמה, היא זועקת ודורשת צדק. לך עד אין קץ. הגוף כבר לא כואב, הסימנים נעלמו כלא היו זמן לילה, בכל חלום, הוא עדיין שם. עדיין קורע ממך בגדים ומכאיב מאז לא ראית אותו יותר, אף פעם לא שמעת עליו דבר. אבל בכל את מפחדת מאנשים, מנסה להימנע מהליכה בשעות הערב. אותך. את רואה אותו בחלומות שלך, נראה לך שהוא עוקב אחרייך. בנפשך שתהיה סיוט, תתעוררי והכל יעבור. אבל הסיוט הזה רודף השעה הארורה הזאת ששברה אותך לרסיסים. השעה הזאת שאת מתחננת אי אפשר להחזיר את הזמן לאחור. הוא סוטר לך. מתייפחת בכאב. הבנת שאת הנעשה כבר אי אפשר לתקן. רק צוחק ואומר לך לשתוק. את רוצה לצרוח, את מנסה לקרוא לעזרה. עדיין מתחננת בדמעות שיפסיק. אומרת לו שהוא מכאיב לך.