30.1.51 חיכיתי לך. אני ישבתי על הגדר. גשום. היה זה אחר צהרים ארוך, את עיקולי גופך. בשכרותי שיזכירו לי רכובה על אופניה בסמטאות מעוקלות, הבדידות תיסוג לאחור של לבן וירוק. בגוונים של שתיקה, אל תוך רחובותיה הרטובים שיזרחו החוצה אל תוך העיר: ל א ט. ירדו הדמדומים בעתות קריאתי לך בשמך של תל-אביב, התפוזית