למלכה החדשה, שייכת ארץ הזהב. השלטון, למען ישררו בארץ כוח ופחד רב. פן יראו הנתינים, כי ,ומתוך פחד לראשם מפסידים אותה שוב לאיומי פושעים, שביקשו את וחייל, הומתה המלכה, רוסקה הממלכה, ושלושה חיילים מושלים בה שנה לקח להם, שנה לקח לכולם לבוא, בשבוע של שריון תותחים נשאר ממלכתם החרוכה. כשסיימו עבודתם, נלקחו בשבי אל ארמון המלכה. היא הראתה להם מה של זית,לזכר אותו הגנרל. לאחר שנה של עמל, ותיקון פחדם במתן מנוחה אחרונה,נטעו הם עץ או מנצחי החיים? שלושה חיילים, מוגי לב ופחדנים, שאת סופם לא ידעו הם, קבורים מהלב השבור לרסיסים?" במשך שנה שאלו הם את עצמם, "איך אין אנו מתים? מהמים,מהצופה , חיילים, חופרים קברים. צבא המלכה צפה ,והלך, ושלושה תצפיתנים  נשארו להביט, בשלושה בכמה דקות, כי לא היה לו נשק איתו לשים קץ לחייו. כי לעולם לא חשב על צרכיו כמו לשתות, מת משברון לב, מאוחר מדי וצבא המלכה ,רואה מרחוק, את גנרל הצבא, שם את ליבו בנפשו, מת מורעל כמת ממי ההגנה של הממלכה. ויכול הוא לצעוק אש, אך מאחר את הגל, כל צבאו, מחופר בתעלה, בואו, והוא נשאר זקוף, לא חושש. כאשר צועק הוא "להתחפר!" הוא נשאר זקוף, צבא המלכה מסיים את