הייתי רגיל לערוך הגיעה השיחה השניה שלי קראתי לפרופסור רייס וביקשתי ממנו שיבדוק מה מצבי. כשקמתי הרגשתי משום מה הרבה יותר טוב. אפילו יכולתי ללכת קצת. באותו לילה ישנתי סוף סוף בשקט, בלי כאבים. אחיות כמו האחות ההיא...". וכפי שאומרות מילות השיר ההוא של שלמה ארצי - "איפה ישנן עוד לעשות. שכבנו. יותר נכון, היא שכבה איתי, כי לא היה לי מושג מה מרי אמרה לי במילים אלו: "אני לא מוכנה שתמות בתול" ולאחר מכן שיקרה. מה שקרה אח"כ זה עניין שבחלומות הוורודים שלי לא האמנתי עניתי לה שמעולם לא שכבתי עם אישה ושאני לא שולט בזה. היא כל הזמן התפלאה איך בחור במצבי יכול להיות כל כך חרמן... כשהיא הגיעה לאזור המעניין בגופי היתה לי זקפה ענקית. האחות מרי רחצה אותי כמו בכל שבוע בחודשיים האחרונים וכרגיל המיועד. שנשארו לי שבועיים לחיות. ככה שעכשיו אני בערך שבוע לפני מותי עבר שבוע מאז השיחה עם פרופסור רייס שהודיע לי ברוב גדולתו מעניין. אני מקווה שאתם איתי עד עכשיו כי כאן זה נהיה מעניין. מאוד וכאן מתחיל סיפורי. כשכבר לא היה לי כוח, הלבישה אותי ורחצה אותי. היתה לי אחות נורא נחמדה שטיפלה בי כל הזמן. היא האכילה אותי הפחד זה