כי מעפר אני ואל עפר אשוב. יודע אני עתה גם אני אתכסה בעשב נוף ילדות נכחד שמתכסה בעשב הרפת הישנה והמוזנחת ואסם התבואה המתפורר עליה שמרנו בלילות קרים ואפלים אוכלת יושביה חובקת בניה בהורים אבלים באחות בוכה בארץ מדממת נפגוש משברי חיינו שהשארנו מאחור בדרך העולה אל בית הקברות הישן אל מנוחת הלוחם האחרונה בצל האורנים המקיפים חרש חרש נעלה שעלינו למות