וזה, בעצם, אומר את הכל. אבל אולי לא  טעות נוראה, ומבקש שאפסיק. חבל באמת שאתה לא יכול לענות לי, אולי היית אומר שכל זה הייתה כל-כך יכול לשאול אותך עכשיו. נראה לי שהתכוונת לקירות, ובמיוחד לא לקיר הזה, אבל אני לא אתה מאלה שאומרים שעדיף לבנות מלהרוס, גם אם זה קשה יותר. לא עד שכבר לא ברור אם אני מנסה לשבור אותו או לבנות אותו. וכל מכה מוסיפה לקיר עוד לבנה, ועוד אחת ובועט ומכה, וחובט ומשתולל, ומתרץ, ומנסה להסביר כמה זה קשה, ואתה שוכב עם עיניים עצומות, וכועס, ואני מתבייש אני עומד ומביט בך, )ותסלחו לי, אבל כל מה שנשאר לי עכשיו זה משחקי מילים( והופכות אותי לחסום, או יותר נכון לנחסם. הופכות אותו לאטום, מעבות אותו אותו אבל כל נגיעה, כל דחיפה, כל מהלומה או הסתערות רק מגביהות ניסיתי לעבור אותו, ואולי גם אתה, הוא אפילו לא קיים, ולכן הוא יותר ממשי מכל מה שאי פעם הכרנו