ומשאירים אותי בתור הגוף. אני לא רוצה הילד הזה גמור, הוא אומר. הם מביאים צוות של רופאים אשר פניו של הגנרל. גנרל קומבס. הוא מביט בי. ממלמל משהו בקשר, להרגיש... שאני עוזב את הגוף, ממשיך הלאה... משהו בולם אותי. עמוד השדרה. לאחר מכן השליחו אותי החוצה, לא יודע לאן. מתחיל "אני... ירו בי, מאחור... חמישה כדורים, בגב, אחד ממש ליד מלהשתמש במילה הביטחון. מייק התל להתפתל בכאבים אך במידה מתונה. גולדשטיין נמנע "בסדר. תחזור לאותה נקודה בה עצרנו. מה קרה?" "ניצרה." אמר מייק. "מייק, מילת הביטחון היא ניצרה. חזור אחרי." שעון הכיס וביצע את כל הטקס מהתחלה. גולדשטיין נעל את חדר בית החולים ועמעם את האורות. שלף את "כן, אני מוכן." הוא השיב. מייק לקח זמן מה לענות. לך, בין אם לטובתך ולשקט הנפשי שלי." הייתי רוצה להמשיך בריגרסיה. אני חייב להבין מה גרם למה שקרה "מייק, ברשותך, ואני יודע שהסיכויים קלושים לכך אבל... אני הדוקטור גירד בראשו. "הרגשתי, ממש... כאילו אני מת. חשבתי שאני מת." "מה? למה אתה מתכוון?" כאילו מתתי." "אני... לא יודע..." אמר מייק בהלם, "דוקטור, אני הרגשתי בסדר?" אמרתי את מילת הביטחון, לא קרה כלום. אני