ואני פה כואבת, אכאב כל הזמן." "גיא, היית תמיד היקר באדם. שהלך וידע גם אי שם לעולם. תקווה בלבי ובלב כל אדם, נותרה אהבה, רק שאין לה לאן. צחוקו מהדהד עוד משם ועד כאן. ועתה הוא למעלה שומר על כל אח. בן עשרים הוא היה כשהפך למלאך. מותו של הפרח הבולט בשבילים. "מה עושים עם מותו?" שואלים המונים, והיו, שבכו שעות, גם ימים. כמו פרח נקטף בין קירות לבנים, מלא אהבה, אהבה לעולם. וצחוק מהדהד מכאן ועד שם, חיוך, שנחרט בזיכרון של כולם, זה היה חיוכו שהמס לב אדם. חבר, שהיה ואיננו פה עוד. אדם מקסים עם מגוון רגשות, חיוך, שכבש כה הרבה לבבות,