"אפשר לספר צ'יזבט גס?" שקט. להתחיל?" "טוב," יפעת ניסתה להרגיע את הרוחות, "למי יש צ'יזבט ורוצה "שתוק לפני שאני מפוצצת אותך, גמד!" הדר השיבה, ורון התרחק. "אה! הדר כל כך שמנה שהאור לא עובר לה את הסנטר!" רון הצביע. בחינניות מפחידה. מתחת לסנטר, ככה, שייראה מפחיד. נו, תנסו," יפעת הדגימה "לא נורא, תשתמש בזה של הדר. כל מי שמספר סיפור מחזיק את הפנס "המדריכה, אני שכחתי," אמר רון. וכיפים לאללה. כולם זכרו להביא פנסים כמו שביקשתי?" "טוב, איפה הייתי? לא משנה. בקיצור - סיפורים מפחידים נורא "כן... בסדר," הדהד הקול מהחשכה. שמעת?!" "יאללה לך כבר. אבל תאמר לנטלי שתחזור ותחזור מהר בעצמך, מבט עצוב אל יפעת. "נוווו... יפעת!" "לא יודע על מה הוא מדבר," אורי ירה מבט זועם באלי, ואז הפנה "מה?!" לעצמו. "נו... זה בדיוק העניין... הוא כבר בכיתה ז'," מלמל אלי "אתה כבר בכיתה ז'! תתאפק חמש דקות!" "אבל אני ממש ממש צריך..." "חכה שנטלי תחזור ואז תלך." "אני הולך לשירותים." "אז כל הכבוד לך. אורי, שב, מה פתאום קמת?" "כן, אמרתי 'פחחחחח'." "כן גילי, אמרת משהו?" "פחחחחח..." יום אחד תהיו מדריכים בעצמכם..." אותם לפני כמה שנים