הסוסים שלהם. מישהו פעם אמר לי שהוא מכיר מישהו שלועס יפה את הענבים בתוך הפה, אבל ג'יזוס שלנו - הוא יודע איך לשתוק.          ג'יזוס לוקח את כד היין ומוזג לעצמו לתוך הכוס. לא שותה - ג'יזוס, רק מוזג. מוזג ושותק יפה. הפנים שלו מביטות עמוק באיזו חתיכת אוויר שמרחפת לפניו.          "אני חולם שיום אחד יהיה לי אופנוע."          "אופנוע?"          "אתה מדבר על סוג של סוס?"          "סוס? מה פתאום סוס? איזה סוס בראש שלך? הוא מדבר על א-ו-פ-נ-ו-ע."         "למה אתה מרים את הקול, פאולוס?"         "זה פטרוס, הוא לא שומע היום כלום. בגללו."          "אתה יכול לדבר יותר בשקט. מה לא שמעת, פטרוס?"          "כל העניין הזה עם האופנוע. את זה לא שמעתי. אמרת אופנוע?"          "זה מה שאמרתי. אופנוע. ואתם יודעים למה אני רוצה את האופנוע הזה?"         "אין לנו מושג ג'יזוס."         "כי כשיהיה לי את האופנוע, ואני ארכב עליו כאן מסביב..."         "הוא רוצה לרכוב עליו?.."         "תן לו לדבר."         "...אז כולם ידעו מי זה ג'יזוס. ג'יזוס הוא זה שרוכב על האופנוע. זה ג'יזוס. ואם, ככה במקרה, פתאום תסתובב לה איזו נערה יפה