חברות וידיד, אבל חוץ מחברתה הטובה לא ממש שמרה על קשר עם אף איתה חברים מהמושב, כאילו היתה לה חברה אחת טובה ועוד שתי ניטים. הם נראו בעיניה מוזרים, אבל מעניינים. היא לא לקחה מזל ראתה לידה שני בנים עם מוהיקן בשער, ובחורה עם קולר והתיישבה על הגשר של המקדולנד. השעה היתה שתיים עשרה בצהריים, הלכה לבדה, זה כבר היה חול המועד סוכות, הסתובבה בקניון השנייה לקחה את עתליה, אחותה בת העשר לאכול, בפעם השלישית הדיזנגוף סנטר. בפעם הראשונה הלכה עם אמא לקנות בגדים, בפעם לחדור לתוכם. היא התחילה ללכת ולשבת לבדה בקניון מול הבית, בשבילה, יכול להיות שהיו מגובשים, היא לא הבחינה ולא הצליחה עירוני א', למגמת אמנות פלסטית. האנשים שם היו קצת סנובים הכירה אף אחד בעיר הזו, כשעלתה לכיתה י'. נרשמה לבית הספר ראש העין, לתל אביב, רחוב טשרנחובסקי, ממש ליד הסנטר. היא לא רועשת, הלחיצה אותה אבל היא בכלל לא ידעה. מזל באה ממושב ליד עד שעברה לגור בעיר הגדולה לפני שנתיים. העיר הגדולה היתה ילדה עדינה היתה פעם, כשעוד כונתה בשמה, מזל, עם מעט חברות. הוא מטר שישים וחמש. המשקל שלה הוא ארבעים, אולי אפילו פחות. גוף רזה, רזה מידיי. כמעט ואין