את נשיקת המוות. זהו... עכשיו אני יכולה לנשק אותך. כל כך מלאכי. ואתה ממשיך לישון, כל כך שלו אני לוקחת את הסכין ודוקרת אותך ישר בלב. לכן לתמיד אתה תישן, אתה כל כך טוב כשאתה ישן שאף פעם לא תהיה שטן אני רוצה שתהיה תמיד מלאך ולא יכול להיות מלאך עם עיניים אדומות! לא יכול להיות! העיניים שלך אדומות כי כשהעיניים שלך נפתחות איך הייתי רוצה שתישן תמיד אבל נזהרת שלא לנשק אותך על השפתיים, אסור בינתיים. את הידיים החזקות האלו שלך את הלחי השמאלית, את הצוואר אני מנשקת לך את האוזן ברכות ואתה לא זז אפילו, לא שם לב. מלטפת לך את הפנים, את השיער אני מעבירה את אצבעותיי על שפתייך. אני מביטה בך ומחייכת, כמה יפה אתה. כמה חן, שלווה ורוגע אפשר לשאוב מאדם ישן. אתה חייב להיות מלאך. אתה נראה כל כך מושלם ואף קטנטן ככה באמצע. שפתיים עבות שמוסיפות חן לפנים ריסים ארוכות שמגנות על עיניים רכות מתכסה בשמיכה לבנה עם פרחים אדומים אני מביטה בך שוכב על הסדינים האדומים משרה אור קלוש בחדרון האפל.