סטטוס קוו עם הברגים מאחוריי מחוייכת אשכב בערסל עם הראש על כתפיי וכשאסיים, אני אסיים את השנתיים האלו אבל אני... אני לא. והראש שלי שם זין על השנתיים האלו השנתיים האלו שמות זין על הראש שלי שניהם אטומים ולא מקשיבים. אני נתקעתי בין הראש שלי לבין מערכת ברגים, כבר כמעט שנתיים שאנחנו בוויכוחים והוא עדיין לא משתכנע. בלעדיו. אז מה לעשות... נשארתי כאן הוא מעדיף תרמיל ומקל לא בארץ ישראל. אבל הוא אמר שלמרות כל מה שטענתי ככה כולם אומרים, וזה עובר מהר אמרתי לו שזה רק לשנתיים אז בטח לא מה שעושים עכשו.. אמר שאם כבר תורמים טענתי שכל אחד צריך לתרום את שלו, הוא אמר שהוא לא רוצה. צריכים להתגייס, פעם ניסיתי להסביר לו שככה זה בצבא אי אפשר לדבר איתו בהגיון, הוא כמו ילד קטן שאני צריכה אותו והוא לא מוכן לחזור. הם לא מבינים שחסר לי הראש שלי אבל הם לא נותנים לי, רוצה לחבור אל הראש שמזמין אותי בעיקשות אני במטווחים, רוצה א' הרטבה. הוא בזימבוואה, ניו זילנד, מדבר שפה שונה אני כאן והוא לא