ציורים עתיקים ממש כיסו את הקירות, קולות הסימפוניה התשיעית. פסנתר שחור וישן עמד שם, ועליו כי הדלת היתה נעולה. הלכתי אל הסלון, המקום שממנו בקעה בקולי עם סכין בשר ענקית. נתקפתי חרדה, אבל לא היתה לי דרך החוצה, במהירות ירדתי לקומה למטה, שם ראיתי את האיש בעל השיער השחור, היה הרבה יותר מדי בשבילי, הייתי חייבת לעזוב את הבית הזה. שנקלע לאדנית. בין שיפודי המתכת היו, כמובן, עוד פרחים. זה כל החלונות יש קוצי מתכת ענקיים, כאילו במטרה לשפד את כל מי להיות אמיצה מתמיד ולעלות לעליית הגג, שם לתדהמתי ראיתי שעל וישן מאד, ועל כוננית היו הרבה מבחנות וצלוחיות פטרי. החלטתי שרופים, והמון עפרונות על השטיח. במסדרון היה שטיח קיר אצילי דינוזאורים ופסלי גולגלות. בחדר השלישי היו נרות עם קצוות שניה. עברתי לחדר אחר וראיתי בו המון דגמים של שלדי עיני זכוכית מזוגגות, מביטות בי כאילו עומדות לרצוח אותי עוד עוד יותר גדולות אפילו. עוד בחדר, היו המון המון בובות, עם ועל התיקרה עצמה היו המון שפיריות כאלה, גדולות, עם רגליים לעצמו. בפינה של הקיר, ממש איפה שהתקרה, נחו להם קורי עכביש, חומות וגדולות מאד שיחק קלפים עם עצמו, ותתפלאו-