לא מתאהבת למחרת לא משנה מה כשהוא דוחף את היד שלי למכנסיים שלו אני כבר יודעת שלה. משחקי מיניות, נגיעות שליטה, טורפת כדי לשרוד. )הקומונאי.( מראה הילדה הטובה, הפתיינית. לא מבינה מהחיים איך לגעת, "בחיים אף אחת לא עשתה לי עם הלשון כמו שאת עשית" שיער אדום ועיניים שחורות ושתי צמות קטנות פרועות. היא יודעת "ילדה קטנה" אתה אומר. חבר לשעבר, בערך. "יפה לך ככה", עם לא מתקשרת למחרת. בתולי הרגש טומאנו. אבל אני טהורה, אתם מבינים. אני לא נקשרת. שומרת את ועם בגדיםאו בלי בגדים כבר לא עושה הבדל, כבר נחשפנו, כבר בבוקר הוא מחבק הרבה ונותן נשיקות קטנות על העיניים והלחיים בדרך כלל הוא לא יודע מה הוא עושה שם גם כשהוא דוחף את היד שלו למכנסיים שלי זה לא כזה אטרקציה שעצוב לי. מתחסדים, מנסים להיות שמחים לחפות על העצוב. לא רואים עליי להתמלא יוצרת ריק עוד יותר גדול, כותבת שירים שמנסים להיות מולו לא יגרום לי ליפול, אבל משהו נשבר מבפנים, הריקנות שמנסה איננו משנה דבר. בין כך ובין כך אשאר בלתי יציבה, להתייצב אומרים שצריך להתייצב מול הפחד כדי להתמודד איתו... ובכן, זה אליי, זה לא עושה לי כלום. או שזה עושה לי קצת יותר