סבלנות, התמסרה לתביעותיו המיניות של רון, אולם לא יזמה דבר. היא השמיע קולות מזויפים של אורגזמה, וידעה שאינו מאמין לה. היא ניסתה לשוחח אתו, להסביר לו שזו תקופה קריטית בקריירה שלה. אבל הוא עסוק היה בחשבונות הקטנוניים של היחסים ביניהם. עד שהתפרצה לעברו: "הקשב לי רגע אחד!" הוא נרתע, נסגר בתוך עצמו, 'גם אני יודעת' חשבה בליבה, 'לגזול אנרגיה ברגע,' ואז חייכה מפויסת: "אני מצטערת על הצעקה, אתה מוכן עדין להקשיב לי? אולי לייעץ לי? אולי לתמוך בי?" רון הנהן ללא התלהבות. "אני מתכוננת להרעיד במרפאה את אמות-הספים, בסך הכול זה נראה שינוי קוסמטי, אבל אני מאמינה שיעשה פלאים, לכולם, מטפלים ומטופלים." אמרה בנשימה אחת. "אז איפה כאן הבעיה?" התפלא, "לכל היותר לא יישמו..." "לכל היותר," הסבירה, "לכל היותר יזרקו אותי מהעבודה." "אם את מאמינה בזה, אינך יכולה לוותר. אני לא מאמין שיזרקו אותך, לכל היותר יקראו אותך לסדר. לכי על זה, אני מאחריך." סיכם.  16. כל כולי במרץ רב נכנסה לשיחת המטפלים, לא נתנה להם להתחיל ולברבר, מיד כשנפתח הדיון בקשה את רשות הדבור: "אני מבקשת את עזרתכם, בתמיכה בפרגון, ובעשייה." שקט השתרר, הרצינות