ראשון... כדי להמחיש עד כמה הם היו טרודים נתן פוקו ללוקו לחבוש את הטוסטוס האדום בעודם מהרהרים בהתרחשיות האחרונות. שרכו את דרכם באיטיות לכיוון הדלת ויצאו מהבנין לכיוון הרצפה. "טוב...נראה אותכם כבר מתישהו" הוסיף אליק. פוקו ולוקו בטון מתנצל. סגל סינן איזו קללה עסיסית והתיישב ביאוש על "טוב תשמעו...לא נעים לי אבל אנחנו ממש חייבים לזוז" אמר פוקו שלו עדיין כאב מההתרסקות על הרצפה. שתהיה שוות ערך לקטסטרופה שהתרחשה אבל הוא היה רעב מדי והראש סגל היה נסער והבטן שלו קרקרה נואשות. הוא ניסה לחשוב על נקמה בעיניו. בפירוש אמרתי לו פיצה ענקית!" צעק סגל כשדמעות זעם נקוות דורש נקמה!...אף טלפן מושתן לא ישלח לי פיצה אישית כשאני לחברים שלו.." ניסה פוקו לעודד בלא הצלחה. "...לא לא, זה כבר "...טוב אז נביא לכם פיצה אחרת, אין בעיה, אל תדאג. פוקו דואג אני אוכל את הפיצה הזאת בביס אחד!" געה סגל בקול ניחר. "אמרתי לו בפירוש פיצה ענקית עם תוספת של זיתים ופטריות!!! "...זה לא מה שהזמנתם?" חקר לוקו בזהירות. "ימח שמו וזכרו של המאנייק מההזמנות..." סינן סגל בארסיות. לנו!!" זעק אליק זעקת שבר. "...אני לא מאמין!!! סגל גבר!!! תראה