''?82'' ''עוד.'' ''לא יודע, 72?'' ''למה, בת כמה אתה חושב שאני?'' ''תגיעי לגילי...'' ''ילדונת?'' ענתה באכזבה. ''שום דבר, ילדונת...'' ''מה אתה מחייך?'' שאלה מיכל. מחשבה זו העלתה בפניו חיוך בלתי מוסבר. הסגירו גיל. עשרים ושבע עד שלושים, חשב, וגרה לבד בתל אביב? לעבודה... אבל עדיין, בת כמה מיכל בכלל? בגילי? הפנים שלה לא רגע, היא אפילו פגשה את נועה, אשתי, פעם, כשזו הגיעה אליי אורי. מעניין אם היא גם יודעת שאני נשוי עם ילד, חכך בדעתו. בהתנהגותה, היא נראית כאילו היא נהנית מכל שנייה איתי, חשב הוא החל לתהות על מיכל ושכנע את עצמו שיש משהו מזמין שילוב האלכוהול והנוכחות של מיכל לידו הפכו אותו לקליל ומרחף. ששרתה עליו. אורי לפת את הבירה ושאב את הטיפות האחרונות. סדק קטן ומרושע, אפל וסקסי. ההבנה הזו מפענחת את סוד הסבלנות מהלך עליו כשפים. היו בקולה מתיקות וחום עם נגיעה קלה של סדק. ושישים, חשב אורי, ויחד עם זאת עלתה בו ההבנה כי הקול של מיכל נמשים. יחסית לאורי היא קטנטונת. אני לא יודע אם יש לה מטר למיכל שיער שחור, עיניים שחורות בורקות ורמזים על היסטוריה של מעורר בה חיוך. נעים. נראה כאילו כל דבר שאורי אומר