נעימה משמש של חול. עצמתי את הרמתי את התריסים שבסלון ואור בהיר שטף את החדר. מן המיטה, שלא להפריע את מנוחתו היפיפייה. מתרומם עם כל שאיפה, שפתיו מעוקלות בחיוך תמידי. יצאתי בשקט התעוררתי בחיוך מתוק של שבת בבוקר והבטתי בו ישן לצידי. חזהו אפוי ושל חרציות בקיץ. ותמיד היה מאושר. צהבהבות, והיה נדמה כאילו נוכחותו מילאה את הבית בחום של לחם החליף את כל הנורות הלבנות-בוהקות שלי בנורות חלביות- הוא תיקן את האופניים הישנים שלי ורכב עליהם לכל מקום. הוא שחשבתי שיזדקנו איתי. שתל צמחי תבלין באדניות. קנה דגי זהב. החולצות שחשבתי שאמורות להראות מקומטות. הסיר מהמפות כתמים בארון הספרים שלי בכתבי צ'כוב, ברכט וניטשה. הוא גיהץ את רועמות או תקליטים שרוטים של להקות צבאיות. הוא מילא מדף הוא המשיך לבשל. כל בוקר, צהריים וערב. הוא השמיע ברקע אופרות כי נסתדר ביחד. הנהנתי ללא מילה. מושלם. בעזרת זרוע שרירית אחת. הציג את עצמו בשמו היפיפה. אמר שמקווה עיניים חמות וצוחקות. חיוך לבן של פרסומות, הרים אותי מהרצפה היו שזופות, נדמה שמעצמן ולא משמש. חזה חלק, שיער קצוץ, הוא הסתובב אלי, לבוש במכנס פשוט, ללא חולצה. כתפיו הרחבות הזמזום