פרווה, לכן החלטתי לאמץ חיה אחרת, חיה שתחליף כלב. אחרות... לא? לכלב, אך - אחרי הכל, קשה כל כך לעשות את זה, ויש אופציות יכולתי להשקיע בכך ולפתח בעצמי את חוש האחראיות שכל כך נחוץ הנה. מגיע אמנם כלב חמוד, אך הוא הולך הולך במהירות רבה ממה שהגיע בגרות, והיא גורמת לאשליה יפה - אך שברירית של אחראיות, ואיתה במציאות - עם הגיל מגיעה תחושה חזקה מאד שיוצרת רושם של במבחן המציאות. המהלך של "איקס מוביל לוויי" הוא מקסים בתיאוריה, אבל לא עומד אך.. מהר מאד גיליתי שגלגל החיים הוא קצת מרובע ומחוספס... כל אחראיות ועם חוש אחראיות יגיע גם כלב חמוד, אמורה לבוא גם בגרות, ועם הבגרות אמור להגיע חוש עמוק של חשבתי לתומי כי הבעיה תיפטר מאליה כשאגדל, אחרי הכל - עם הגיל בבקשההההה", או "כי... אבל אמאאא!!" שרק ילדים יכולים להבין את ההגיון שבה, הגיון כמו "כי... קבועה של "אבל הפעם זה שונה כי..." ואחרי ה'כי' מגיעה תוספת וכך הכלב היה מוצא את דרכו החוצה למרות כל ההבטחות שלבשו צורה והוחלפה בתקופת ה"אוף.. למה אני צריכה לעשות את זה"(, הכלב?, אז לך תאכיל אותו עכשיו!" אבל היא עברה במהירות )היא האכילה אותו בד"כ... - היתה אמנם