"טוב." אמר משה, "אם כן... טוב." "בוודאי." השיב דני ללא הניד עפעף. המ..." "כן." אמר משה וגירד במצחו, "רק בשביל הרשומות, אתה אכן "טוב, אז שנתחיל?" אמר דני. שטופים בכיור. הוא תהה שמא אולי טעות בידיו. מעט סביב בדירתו של דני. הבלגן חגג. בגדים על הרצפה, כלים לא משה העביר במוחו את המידע שנקלט ברגעים אלו, לאחר מכן הביט זאת, אנו לא חיים בזמנים תנכים, אלא מודרנים." "אני לא בחור תנכי." השיב דני, מעט ברוגז, אך רק לרגע, "בלבד "דני, אה." אמר משה, "זה לא נשמע תנכי במיוחד." "השם הוא דני, דרך אגב," הוסיף, "דני גבריאלי." "אלוהים, כמובן." אמר האדם בחיוך, כאילו זה ברור כשמש. "אה... מי, אמר לך?" את הצלילים מתוך פיו. משה היסס זמן רב, גירד בראשו בעצבנות, אך לבסוף הצליח להוציא שבחרנו באדם הנכון." שאני צריך אותך, והיו לי ספקות בהתחלה, אבל כעת אני יודע היה זה צריך להיות בלבך לעשות את הצעד הראשון. הוא אמר לי "תראה, לא יכולתי למסור לך את הכתובת בלי שום נכונות מצדך, "נכון." אמר משה שוב, במאמץ, מנסה לא להגיע לעילפון. "התגליתי בפניך לפני חודש, נכון?" "מה?" פלט משה לאחר מאמצים רבים. עכשיו בשביל לגשת לעורך שלך?" "אני