פתאטי, חסר תועלת, על שארי ההיצע שאין להם ביקוש. תנועת ביותר, בהיעדר גינונים "הכי חרמנים שיש" - לחסדי ריקוד חיזור הדרוויניסטית-אירוטית מותירה את הבודדים ביותר, הנואשים האנשים נעות עכשיו, במספרים זוגיים. הסלקציה הרחק מעינו הבוחנת של הצלם של נשיונל ג'יאוגרפיק, להקות שיאהב ללילה, שיעטוף חיים שלמים של בדידות, של ציניות וצינה. חלופי, מבקשים ממנו שיקפוץ לאיזה 54 דקות, שילטף לשעתיים, מיותמים, תרים בעיוורון ראשוני של גישוש פיטמה אחר מקור חום עוזר, לא מתעכב עלינו. נוכח-נפקד. בחסך-אב. אם. אבא מרחף לו בשמי היהלומים, משגיח - אבל לא עוצר, לא צפו בדריכות בעין אלקטרונית אדומה, שכולנו על הזין שלה. בחסך אמא אדמה כבר אמרה, שם בתאילנד הרחוקה, כשמצלמות הטלוויזיה שתחמול. הכוחות האדירים של אמא אדמה, שתחוס - מבקשים קצת חום - ראוותניים או צמודים, בכהות הבד וביראה. מצטנפים בסגידה לפני נושמים, לא מסתעפים במחשבה, רק משתוקקים. מתחפרים עוד בבגדים האלטרנטיבית - שלנו. אין כאן צונאמי, רק אורגניזמים חיים, אטומים שזעים במציאות הקיומית, היומיומית, הלילית, מרחף בעננה של אלכוהול וחוסר-דאגות רגעי ומעושה. בשכבות, יוצאים