חיקויים זולים של קולה, פחות כסף, ואין קוביות קרח בתוך שקיקי קרח בתוך המקפיא. מישהו או מישהם החליט לוותר על ההנאה שבפינוק, ההנאה לא התנגדה.  הלך הוא פעם את הדרך על הכביש ובין שיכונים, כמו משהו שנראה טוב בהתחלה, וכשאתה מגיע אליו אין לך מושג מה אתה עושה בו (כמו גוף עירום של אישה). הרגליים זזו, הראש כרגיל רדום וישן, וכל צעד נראה כאילו חוצה הרים וגאיות, וכל מנוחה היא מנוחה של אדם שעבר קריעת תחת מזריחה עד שקיעה, והוא מביט אל אודם השמש השוקעת ואין עבר ואין עתיד, רק הווה טהור, תלוי על השמיים כמו דם אלים, כמו פצע בשחקים. כל יום הוא למד קצת יותר איך לחיות בצורה מתאימה, וגם אם עשה דברים בלי לדעת למה, גם אם עד רגע זה הם נראים לו כטעויות, זה היה מכורח הנסיבות, הדברים שהיה עליו לעשות לאחר שנקלע למצב כלשהו מכורח נסיבות שאולי גם להן יש סיבות משלהן. לפעמים הוא קפץ או טיפס במודע, אבל תמיד השתדל להשאיר לעצמו סולם לעלות שוב, או חבל להשתלשל מטה. וכשהוא הביט, נקי מניקוטין ושיכור אדרנלין, בתמונות סרטי ה-וידיאומט הן נראו לו אוצרות, או אמורות לאצור, כל כך הרבה, כשבעצם היו רק שלדים של עבר קרוב, וטיוטות נסיוניות