בבקשה ממך, תרשה לי לכעוס. עמוס... עמוס... כי בינתיים כולם אשמים. ויש לי בכלל את מי להאשים? עוד מותר לי לכעוס, עמוס? עמוס... הרי כבר אין לי למה לחכות... יותר קל לי לבכות... כבד לי כל מילה ומילה להפריד. וזה מה שכל כך קשה להגיד, ואתה אהוב שלי אינך פה, קטנים, קטנים, כמו נמלים. במקומם רק מלמולים, קשה לי לבטא אותך במילים, עדי... לא הייתי כך עצובה מעודי, עדי... עמוס... איך זה שאני לא מפסיקה לכעוס?