איתך לא-איתך. ואני עדיין, לעולם ולעד ולנצח ועד סוף היקום, לא אהיה איתך. אלוהים, אני יודע כי ניפגש גם ניפגש, אני שוב אהיה איתך. שבגן-עדן, כאשר ניפגש, ולפי חוש האירוניה המפותח והאכזרי של אני, שיכול לגחך וללגלג את דרכו אל מחוץ לכל צרה? מה מרחף כצל מעל חיי, לא, מעל נשמתי? עליון, כי לטבע לבדו אין כזה חוש הומור אכזרי? מה מטלטל את מחשבתי באופן כה כולל עד כי אני מתחיל להאמין בכח ואת יודעת מה הכי מפחיד אותי? איתך לא-איתך ואני כלל לא איתך. ואני איתך בכל מיני מובנים שבכלל לא חשובים לי. ואני יכול לדמיין שאני איתך, אני יכול לדבר איתך,