משהו. שירים עצובים ויפיפיים, חשבתי לעצמי, שירים של חופש מופנם. לקחתי את הדיסק, הם דיברו קצת ערבית, והזכירו לי לקחת מצית. בדרך חזרה הניידת כבר הספיקה לעצור מכונית חשודה, שבהמשך הדרך חלפה על פניי. היו בה ארבעה גברים במכונית קטנה לבנה, לא יקרה. כוחותיי החלו להיחלש, אני אדם מעשן ובעל סיבולת לב-ריאה נמוכה. אבל הצלחתי להגיע לבניין השקט של הבוקר, לטפס במדרגות, לפתוח את הדלת ולזרוק את השקיות ליד המטבח. את התכסית בדוק של ערפל, מסממת עצמך אחרי מקלחת בשירים של תחנת הרדיו "אקו." כשראית אותי כיבית את הרדיו, הדלקת סיגריה, ומזגת לעצמך כוס קפה. אני התפשטתי עירום, לקחתי מגבת, והתקלחתי במים כמעט קרים. חפפתי את הראש אחרי הרבה זמן שהוא לא ראה שמפו, וכיסיתי את גופי בקצף. קצף הסבון סתם את אוזניי, והכול נשמע לרגע כמו מתוך אקווריום. שטפתי את עצמי התנגבתי. יצאתי והעליתי על עצמי תחתונים מתוך סלסילת הנקיים במרפסת. הדלקתי סיגריה. את הבטת בי חצי עירומה, ואני עשה לי טוב להסתכל על חלקות ירכייך. הגוף יבש בינתיים, והידיים גם. שמתי את הדיסק ותהיתי על הצלילים הראשונים בדרך למטבח, להכין לי קפה. התפרקדתי על הספה לידך, ואת