עתה באמת החל במסעו לעבר מולדת חדשה. לתוך שינה שלווה. בחוץ, התרחק אנאתון לאט באקווריום ממולא, הסתחרר בוואקום וצנח המטפל הסתער בזעקות ולחץ שוב ושוב על לוח הבקרה ללא הגיון. ההשלכה נפתח לפני עיניים משתאות ושאב את המיכל החוצה לחלל. עיניים, שלווה כמו שאר העוברים המאכלסים את המדגרה. פתח בוגרת דחוקה בתוך נוזל של מי שפיר, מחוברת צינורות ועצומת ניצב שלא במקומו, ליד פתח ההשלכה. בתוכו ראה להרף עין דמות החודר. במהלך שניות ספורות יכל המטפל לראות כיצד אחד המיכלים דלת המדגרה נפרצה. המטפל ושני מאבטחים נכנסו, מחפשים את פגעה בו באחת. בלי ששם לב. הוא שב ופנה להסתכל בטורי האינקובטורים וההבנה דלת היציאה. אפשר לברוח, אבל אי אפשר להסתתר. בוודאי צולם כאן ששמע צעקה של בהילות. עוד מעט הם כאן. הוא הסתכל במהירות אל נוספת של מעגל האנשים המתבוננים בו בתוכחה. מרחוק נדמה לו ייאלץ לעמוד למשפט מול כל הקהילה. הוא לא יכל לשאת תמונה ברגעים אלו לכיוונו. הייתה זו ללא ספק עבירה חמורה. אם ייתפס החרדה התעוררה בו מרבצה. בעיני רוחו ראה את המאבטחים רצים ופענח לאט את שתי המילים שלידה: "חדירה למדגרה". נורית אדומה הבהבה מעליו כאות