בי ודרסה אותי. מהכביש, עד שמצאתי את עצמי בבית חולים אחרי שמכונית לא הבחינה המכנסיים בדרך אל האספלט, בדרך לזה שאספתי את כל השקלים במיוחד אחרי שנפער לי חור בכיס של השקלים והכל נפל לי לתוך יכול לקרות. מצאתי את עצמי מבין שאם קרה לי משהו גרוע, אז גרוע מזה כן ואגורות בכיסים כי אפילו ארנק לא היה לי. יחדשו לי רק אחריו, מצאתי את עצמי עוצר טרמפים עם חבילת שקלים למשוך מספיק כסף מהפקידה שיספיק לי לכל החג, כי את הויזה הרישוי על מנת לחדש ת'רשיון, מצאתי את עצמי בדרך לבנק בשביל מצאתי את עצמי ביום למחרת מבזבז את זמני על נסיעות למשרד דבר. בשביל לדעת שאחת מתופעות העיכול זה החרא, החרא יצא בסופו של הגענו הביתה והמקרה כבר התעקל לנו בבטן, ולא צריך להיות חכם עידן הגיע לחוף, העמסנו את הגלשנים על האוטו שלו ונסענו משם, ושוב אתה שואל את עצמך..."למה?". לו היית פועל אחרת. ומתסכלת אותך יותר, רגע שאתה יודע שיכול היה להיות יותר טוב הרבה, אבל מחשבות סתמיות בת'כלס, כי כל מחשבה רק מעיקה היה צריך לקרות ואם כל זה היה יכול להימנע, רגע שאת חושב מזה, פשוט יושב שם, מסתכל על הדמדומים ושואל את עצמך למה זה האלו של אותו יום שאתה