הספסל... לבד... לחבק את עצמך... רק להחליט לאן ללכת. הבוקר היה... קריר. יחד עם זאת השמש הציצה מבעד לעננים. עכשיו היא לבשה את התיק על הצד, שמה בתוכו את המפתחות ואת הארנק. זה גם ימנע שריקות וקריצות, מה שאומר שזה מושלם. יגרום לאנשים להסתכל עליה קצת אחרת. מחייכת לעצמה בחיוך משועשע, היא סגרה את דלת הארון. מראה שלא לארון, מוציאה ג'ינס וחולצה ספורטיבית. מי לובש בימינו שמלות. היא הורידה את השמלה ודחפה אותה חזרה המחשוף בגב. היא ניגשה לארון בחדר, מוציאה משם שמלה. היא לבשה את השמלה עם צח. לרענן את הראש. אין סיבה שתישאר בבית. היא החליטה לצאת החוצה ולשאוף אוויר הראשונה שאכלה במשך כל השבוע. הרגשה טובה. היא סיימה את הכף האחרונה וכיבתה את הטלוויזיה. ארוחת הבוקר את ראשה. תוהה על מה לעזאזל היא חושבת. אני אפגוש אותו אין סיכוי שאני מביאה אותו למשטרה. היא ניערה דווקא חמוד המדען הזה, היא מלמלה תחת אפה בחיוך משועשע. אם ברור, הרי כל יום רואים ברחוב מדענים שברחו מהכלא. מישהו יראה אז הוא מוזמן להתקשר. הם הראו את התמונה שלו ואת החשודים ואז הופיע הטלפון שאם שהוא יישב שם. טוב, אם זה לא מטורף... מספר חשודים שסייעו