לעולם, שולם-שולם, אפ'פעם. אם נהיה שולם, השם ייתן עונש... והלכתי ככה להתנחם עם גלידה, אני ככה אוהב להתנחם עם גלידה כשממש עצוב לי, ואמרתי לפסל של ויקטור הוגו שניצב אצלי בפינת הסלון - למה, למה זה קורה לי, מה כבר עשיתי? והוא אמר לי - "סאלם עליכום." אני חוזר ואני רואה את הקיר שוקל טון. ומאחוריו יש מלא ספרים כאלה עבים וישנים. ואני פותח ספר, ורואה את המפלצת צוחקת לי בפנים. סגרתי בבהלה. וסביב הבית שאגו רוחות וייללו תנים, וירד גשם חזק, והיו ברקים והיו רעמים, וראיתי דרך החלון ממש את המכוניות עפות ברוח, ואת העצים נעקרים ממקומם... נורא פחדתי, אפילו שאני לא פחדן, והשתנתי ככה מהפחד במכנסיים... אמרתי זהו, זה יותר מדי. אני לא קונה יותר סודה מהמכולת, ובטח שלא 12 ליטר!