 על הקיר האינסופי והרדוד בצורה מאיימת, שנקרא החיים. כל יום חוזר על עצמו, ואתה נהיה עוד נקודה שאוכלת, שותה וישנה אתה כבר נשברת ממזמן וכעת אתה משועבד לשיגרה. הכל חוץ מלפגוע בעצמך. אתה ממשיך להסתובב בחדר, למצוא משהו לעשות. מי גרם לך להיות ככה, מי הוציא את החיים מגופך? על המבט הריק והכואב בעיניך ושואלת את עצמי,