שם צופה הוא, לו את שירי אנכי חב הבט מעבר גבול שמים וכוכב תבל, הלא תהום בהזדעזע שרך אלופים ושרים! הכניעו קימרו ירך אכן, שוכן ומבין לב חם להדהים אחים  מעבר שלטון צדק ומאדים חיבוקים לרוב ונשיקות לכם אביא רבי רבבה, אמצתיכם בחדרי לבי כנסיקת נץ להרים, לגוזליו טרף אוצו, אחים, רוצו טוסו אל-הרף תהום ומהמורה, גם דל ההצע. עלז, בקום תבל שאלתו לבצע בן-אנוש הבט, אל תאטם למגינה יצור פעוט זע בהשמע קול רינה אושר במסלולי החיים משלחים נשיקות המטירתנו ויין מנצחים שכר חלק, משאלת לב ברך. לאמיץ ולשפל, כביר כלב-רך  ברכת אבירות מעם מקור הטבע מבוע שופע מכן גדוש הוא קבע ולא, יפנה, ינשל מארץ תקוה. כאחד יתענגו אז על זו החדווה רגש גם נשמה, כהיות אח לאחות  אילו יפסע בעקבות אלו השמחות ניתך אלי חלד בתשוקה יוקדת. שנידב לו גורלו רעיה אוהבת - לב אמת בחברו אהבה שזר. כשביט נסק  באור, נגה זהר, אברותיך הענוגות, רוך גלי אחדות אנושות מאורסת, בחופת התלכדות כל ניצוץ, כל גץ, שדרכו תעתעה.