מפה צחורה פסים של תכלת, היא יחידה ואין אחרת: בתוך ליבנו זה חרוט, אם נתבקש נדע למות. טין ובוץ על ההולכים, צחנה וריח של זעה- כילדים שמשחקים  ובידיהם נע המקלע. שטים קדימה כסופה, מול מכונות יורקות האש: הראו לי נוער בתבל- האם כזה עוד יש? הס: נדמו טרטורי המכונות, מתפזר ענן גפרית שבאוויר: רכונים, שוכבים, עומדים בתעלות, ומצפים ליום שרק יאיר. אוספים את אלה שהיום אינם איתנו עוד: מכסים בזה הדגל וממשיכים לצעוד...                                         18.10.85