לא עניין הסרט. מבחינתי להיות בין זרועותיה היה עולם הבילוי המועדף עליה היה לשכב במיטה מחובקות ולראות סרט. אותי והייתי בעננים. פעם שראיתי אותה התהפכה לי הבטן. היא היתה מחייכת אליי מרחוק מקרב כי הוא הופך את הפגישות ליותר מרגשות. זה היה נכון. כל ואומרות שככה לא יימאס לנו לראות אחת את השניה והמרחק בעצם פעמים ביום ומתראות פעם בשבועיים. תמיד היינו צוחקות על זה הראשונה בבוקר והאחרונה בלילה. היינו מדברות בטלפון לפחות 6 דבר לא יגרום לנו להיפרד. סתיו היתה הכול בשבילי. היתה המחשבה כמובן שהיו מריבות בקשר ואפילו הרבה, אבל תמיד הרגשתי ששום רציתי שככה זה יישאר לנצח. אוהבת רק אותי והיא שלי כמו שאני שלה. רוצה להתבגר איתה יחד, לצחוק ולבכות כשהיא לידי ולדעת שהיא אני רוצה את סתיו איתי תמיד. שהיא האחת והיחידה בשבילי ואני שנים. בתקופה הזו התבגרתי. הבנתי למרות הזמן הקצר שלנו יחד סתיו ואני היינו חצי שנה יחד, מה שתמיד היה נראה לי כמו שלוש סתיו זרקה אותי הרגע. עובדת עליי כי היום ה1- באפריל. סתיו רוצה ללכת. לעזוב אותי. ומהר, אך ככול שעברו השניות הבנתי שסתיו לא צוחקת. סתיו לא מאותו הרגע רציתי למות. שמישהו יבוא