גורה. באותה שעה, היו עסוקות הבנות אסתר, חנה וגולדה מי בבישול, מי בטיפול בילדים הקטנים מקס ואברהם, ומי בגיהוץ ותפירה. הבנות המתבגרות לקחו על עצמן את עבודות הבית, לאחר שאמן מרים הקדישה עוד מזמנה לשם עזרה בפונדק הדרכים. אחיו הקטנים ממנו, שהו אף הם בבית באותה שעה, לאחר ששבו לא מזמן מלימודיהם. בהיכנסו הביתה, קיבלו את פניו, מקטן ועד גדול, בצהלות שמחה.  ומרים, לא היה מאושר ממנה באותו הערב, עת שבה לביתה לאחר יום עבודה מפרך בפונדק הדרכים, והתבשרה בבשורה טובה זו כי בנה זה, נפתלי הרץ, יישאר במחיצת המשפחה עוד זמן רב. הידיעה כי לפחות אחד מן הבנים יישאר עם הוריו לעת זקנה, ניחמה אותה עד מאוד. מרים ופסח לא שיערו בנפשם כי זה הבן, שומר המצוות, מכין להם הפתעה משמחת נוספת. הוא עצמו שמר את הדבר בסוד. בכל אופן, פסח לעולם לא שם ליבו למבטים החטופים שהיה נוהג לשלוח הבן החסיד שלו, לעבר עזרת הנשים שבבית הכנסת ששם, בכל שבת ובכל חג, נהגה רחל להצטרף אל הוריה לתפילת יום השבת, או לתפילת החג בזמן מועדים לשמחה. למען האמת, רק היא, רחל, שמה ליבה לכך שהבחור מוצא בה עניין רב. בכל פעם שהיה נושא עיניו מעלה, הייתה היא מחזירה