לבני אדם ולא עוזר להם. אני נשבע וגם שומר ראשי יישבע במקום הכי קדוש לך, אדוני המלך, ששמעתי רחש כנפי המלאכים הזכים, שנענו לבקשות של רבי אדם, והם ולא שדים שחורים הצילו את חיי. אין לי כל ספק, אם איש אלוהים כזה הזמין את כבודו לביתו לארוחת צהריים, יידע לכבד אותך כראוי למלך גדול ומכובד על ידי מלכים אחרים." מצאו דברי השר חן באוזני המלך ובאופן סופי אישר את הביקור והודיע לכל אלה שישתתפו בביקור על יום ושעה שעליהם להתאסף אצלו כדי לצאת יחד לצאת כפמליה מכובדת לביקור. אף על פי כן, ביום שקבע שהביקור יתקיים, שלח שליח מיוחד, כדי שיראה אם הרבי עשה כבר הכול כדי לקבל את פניו ופני פמלייתו. חזר השליח והודיע למלך, שהיה במקום ומצא בקתה רעועה ואיש לא נראה בפנים ולא בחוץ. היה הדבר מוזר בעיני המלך. רבי אדם אינו איש מתיחות זול, ותמיד בפגישות אתו נראה כאיש רציני, אחראי ורחוק ממעשי היתולים. לא אדם, מיטיבו, יאכזב אותו. הוא ציווה לרתום למרכבת זהב את ארבעת סוסיו הלבנים וכל הבאים עשו כמוהו. עלה המלך למרכבה וכל השיירה זזה. פרשים נושאי רמחים מבריקים בשמש הקיפו מיד כחומה את מרכבת המלך. ובכל זאת לא היה לבו של המלך שקט. בדרך