וספרים, ופורנו, ואני קונה את פאד בוי סלים המגניב לאללה, ועף משם לתחנה הקרובה. בנות מסתכלות עליי, בעיקר הצעירות, אבל לא מדברות. גם אני לא. אין לי חשק, אין לי אומץ. אני חובט את נעל הבוסטר בתוך החומה שאני יושב עליה, ומחכה לאוטובוס כשאחת יושבת לא רחוק ממני, (כל הבנות היו יותר מדי קרובות,) וכל פעם שעבר אוטובוס זה היה נראה שהיא רוצה לקום, אבל היא רק הוציאה משהו ממקום כלשהו. עוגיה. ארנק. האוטובוס לא מגיע ואני עייף, ומרגיש טוב, ואין לי חשק רק להיות בבית. מזג-האוויר נראה כמו חורף קל על הים, כמו הד של ממטרות.