בארנקה  והצ'אנטה מאוד מצאה חן בעיניה, החליטה לצרפה לסל הקניות שלה לאותו היום.  בעיניים נוצצות חזרה מזל טוב למקום המפגש, אך למרבה הצער, מנדו וסלומון לא חיכו לה שם.  מנדו וסלומון, מעת שעזבו את המעדנייה, נהנו להסתובב ברחובות השוק הענק הזה. סלומון מצא באחת החנויות פנטופלאס צבעוניים עשויים מבד סאטן מטולא בכל צבעי הקשת, בעלי קצוות מחודדים, וקנה זוג אחד לשושנה וזוג זעיר יותר לדניאלה. "פנטופלאס מחודדים בקצוות יכלו לשמש לעוד מטרות" - חייך לעצמו, כשחשב על המקלחת המשותפת ברח' יהל"ם. הוא ממש היה משועשע מהרעיון... באותה חנות מצא גם חצאית סאטן שחורה וקטנה, אף היא עשויה בד סאטן, כשמסביב לה היו תפורים שלושה פסים בשולי החצאית, אדום, ירוק וצהוב. קנה ל"קטנה" את החצאית והם המשיכו בדרכם עד שהגיעו למעין בית קפה. "קארה און  ראקי?" - שאל סלומון את אביו - "אני מזמין". מנדו לא היה ממש שתיין, אבל לא סירב לכוסית ראקי קטנה, ושניהם התיישבו בבית הקפה הקטן והזמינו מהמלצר בקבוק ראקי, וובוס חמינאדוס ובורקאס ענקיים דה איסטנבול, ולקינוח - בקלאווה. כך ישבו להם הצמד חמד ונהנו מארוחת המלכים שלהם במשך שעה ארוכה, עד שלפתע