בראשית היה עולם, ולפניו היה רק אלוקה אחד, יחיד ומיוחד והוא ברא את העולם. בזמן אחד החליט האל לברוא עולם ובאותו עולם שם האל את האדם, יצור כדמותו בצלמו. ואז בעולם היה אדם. האדם הסתובב בעולם שברא לו האלוקה וזה דווקא היה נחמד בהתחלה, היו שם פרחים ודשאים והרבה דברים, אך האדם היה עצוב. נתן לו האל אשה כעזר כנגדו ושם התחיל הבלגאן... בראשית היה עולם בעולם היה אדם, האדם כבר לא היה אחד היו שם הרבה אדמים. העולם התרבה באדמים והאלוקה נשאר אחד, יחיד ומיוחד. האדם העדיף לברוח מהאל אזי האל הסתתר. האדם לקח את העולם ונכנס פנימה, הוא לא הבין הכל אז הוא נכנס יותר לעומק, ויותר לעומק ואפילו יותר עמוק. אך האדם הרי לא היה יחיד ולכן הרבה אדמים נכנסו לתוך העולם, הגדול אבל אחד. בפנים הם התנגשו, אחד על השני התעצבנו. בשם המדע והכח הם הרשו לעצמם עוד. הם היו בתוך העולם ושכחו מאיפה הכל התחיל אז הם התחילו הכל מחדש. בראשית היה אדם האדם חי בתוך עולם אחד, יחיד ומיוחד. ולאדם התחיל להמאס משאר האדמים, אז האדם יצר מכונה בדמותו. הוא פיתח נכנס לתוכה ואז נעזר בה כדי להרוס את שאר האדם אך בדרך הוא גם הרס את העולם. וכך נתרבו המכונות