שמתחיל לחיות, בניגוד לרצוני. הסיפור הזה לא ידבר על אהבה בשום אופן. הכל יתפורר בו, כמו באמת. יהיו כאן התפרדויות ופרידות. יהיו כאן אלכוהול, סמים, זיונים, בריחה ועברי לידר. הסיפור הזה ידבר על כמה שמזיינים אותנו מוחית, על הבולשיט של החופש במהירות חמישה מגה או הצימרים בראש פינה שמדונה רוצה לקנות. אבל אהבה לא תהיה פה. אני מבטיח. "שלושה עמודי בולשיט." "ומה בדיוק אני אמור לעשות עם הביקורת הזו?" הדגשתי כל הברה. "מצדי תתקע אותה לתוך המחשוף של ההיא," העיפה את המילים לכיוונה של אחת שישבה מימין. "אבל ביקשתי ממך לנסות לעזור לי ולקרוא." "אז קראתי." היא לא מצמצה. "וזה בולשיט." "המילה הזו שאת מנפנפת בה ככה, זה בולשיט," העפתי את העט לאורך השולחן, "אין בה שום רצון לעזור ושום עומק." היא צמצמה את עיניה, לכדי חצי חריץ. אחר כך חזרה להבעה הנונשלנטית שאני שונא כל כך. "מהרגע שנתת למישהו לקרוא את הדבר הזה הוא נתון לשיפוטו הטוטאלי. ואם לא עניינת אותו, זו בעיה שלך. הקורא שלך לא חייב לך כלום. וגם אני לא." "פאק יו." הבת זונה לא רצתה לתת לי אפילו קצה חוט להתחיל ממנו. "פאק יור פאקינג בולשיט. כשתכתוב משהו אמיתי, תודיע