לאט את רוכסן האוהל, מציץ מבעד אני ער לגמרי. הצעדים ברורים ונשמעים די קרוב, מצד שמאל שלי. צעדים מדשדשים בחול ליידי ומתעורר. ג'וני מתרחק והדובים אחריו, עוברים על פני בסך. אני שומע מחייך. מהטייפ בוב מארלי שר בקול מתוק: שיירה ארוכה של דובים. "אנחנו הולכים לציון" הוא שר לי, ג'וני הולך לקראתי עם טייפ ענק. מאחוריו בטור עורפי צועדת מתכון של קורקין, הפעם תפסנו דג שמן". מוזיקת רגאיי מתקרבת. מפרפר. הוא מכין אותו על מנגל, מנפנף עם מטקה ואומר: "זה וקלצ'ניקוב חוצה את הזרם, מתיישב לידי ושולף מהאפוד דג סלמון היום הרדימה אותי. חלמתי חלומות ברורים וממשיים. אסף עם מדים נהיה מאוחר ונכנסתי לאוהל. היה אור בחוץ אבל העייפות ממאמץ כולם. נבהלו וגם חובבי המוזיקה שמרו מרחק- השירה שלי הבריחה את נזכרתי בדובים והתחלתי לשיר בקול רם כדי להפחיד אותם. הדובים המיית המים היתה מרגיעה. צילמתי את עצמי יושב על המיכל, הארוחה חזרה לתוך המיכל, הברגתי את המכסה והתיישבתי עליו. הרכינה אליו את ראשה הגדול ובלעה אותו. ארזתי את שאריות והתגלגל למרגלותיה של פרה שצפתה בי בסקרנות. היא לא התבלבלה, איך לפני כמה חדשים, בגואה, ג'ינגלתי לי על