במונחים התקניים האלו למשל השתמש השם בכבודו ובעצמו, כאשר דן את 24000 תלמידי רבי עקיבא לחדול. תלמידי רבי עקיבא נענשו על אחת העבירות שהיא תולדה של הלבנת פנים- עבירה העולה בהרבה מונים על עבירת "רצח", כי ברצח פיזי האדם מת עם הירצחו ובזה פוסק עינויו, אך בהלבנת פנים האדם ממשיך לחיות- היינו ממשיך לחיות את סבלו. מכאן אני מסיק שתלמידי רבי עקיבא היו אנשים איכותיים כל כך, עד כדי שהגיעו "לרמה" שהיא מעבר "לשלב" הכרונולוגי בו היו נמצאים. זוהי דוגמה אופיינית למעבר משלב אל רמה: תלמידי רבי עקיבא הגיעו לרמה של מידע, בה נחשפו אל "הרצח" האמיתי שבהלבנת פנים. לשלב רצח פיזי אולי לא יגיעו לעולם, כי הם עברו כבר את השלב החייתי ההוא... ברם עדיין יכלו הם לבצע "רצח", אך במוטציה חדשה, שתוצאותיו הרבה יותר קשות  "ויעילות" מהרצח החייתי בדם קר  ועל זאת הם שילמו את החשבון בפועל.  אין ספק, שגם 24000 תלמידי רבי עקיבא, ניסו לשחק בשטח-מת שהיה שרוע לידם, אך השם יתברך העמיד אותם על מקומם (רמתם), והפסיק את משחקם באחת.