לרכוש לסלומון כרטיס נסיעה לנמל חיפה. לאחר מכן, המתינו בסבלנות בין שאר האנשים לבוא הרכבת, שהייתה באה ויוצאת בתדירות נמוכה. לבסוף, לאחר שעה ארוכה של המתנה, הגיעה לבסוף הרכבת. נהג הקטר התחלף עם הנהג שבא במקומו, ולאחר כרבע שעה נוספת החלו האנשים מסביב לעלות אל הרכבת. דניאלה לא יכלה לשאת את המראה והחלה לבכות בכי תמרורים. סלומון ניסה לשהות עוד קצת עם שושנה ועם הילדה הבוכייה, אך לבסוף נאלץ לעלות אל קרון הרכבת, אשר החלה לנוע קדימה. כשהוא עומד ממש בקצה פתח הקרון, נופף סלומון בידו לעבר הילדה והאישה, ועם התרחקות הרכבת הלך ונעשה קטן יותר ויותר, עד שלבסוף  נעלם לגמרי משדה הראייה.                                                                                                      פרק כ"ח איסטנבול - רמתˉגן  מרגע שסלומון עלה אל הרכבת, לא חדלה דניאלה מבכייה. היא חשה כאילו אבא נטש, וצערה רק הלך וגבר במשך הימים הבאים. לא עזרו לשושנה כל ההסברים שניסתה להסביר לילדה, כי זה עניין של כמה ימים ו"בעוד כמה ימים אבא חוזר". דניאלה פשוט לא רצתה להקשיב לדברי ההיגיון של האם, ובימים הבאים פשוט הייתה לנטל כבד על שושנה.