שלמה הציץ מתחת למיטה. הוא תחב כמעט את כל ראשו לחלל הצר שבין העץ הישן והמתקלף, קיסמי עץ דקיקים מסתמרים מתוכו פה ושם, לבין הרצפה החלקה, שהוחלפה לא מזמן. הוא בחן בעיניו את האוויר דמוי-הריק ששכן במקום הרדוד ביותר בעולמו. ולפתע עכבר. פרוותו הדקיקה של המכרסם סמרה, דבר שגרם לו להיראות תפוח וגדול מגודלו הרגיל. הוא התכונן לברוח, אך שלמה, שמעודו לא ראה עכבר או שמע עליהם, ברח קודם. הוא הסתובב אחורה ורץ בבהלה, מחליק ושורט את הרצפה החדשה בעודו רץ בהיסטריה ברחבי הבית שהיה כל עולמו.  הנרי שתה את כוס התה שלו כששמע את יללתו של שלמה המלך. הוא הרים את עיניו מן עיתון הבוקר רק כדי לראות כדור פרווה, צמרירי ונעים, טס במהירות, נתקע בקיר.  הנרי צחק במבטא בריטי, בעוד שלמה המלך מנסה להירגע. הנרי הושיט את ידו ללטף את שלמה המלך, אבל האחרון נרתע מידו, מבוהל מחווייתו המרעישה, ורק כעבור דקה נרגע מספיק בכדי להתפנק בין זרועותיו הבטוחות של ביתו בחיקו של הנרי. הנרי צחק בשלישית, אך הפעם צחוק של רוגע, בעוד שלמה מתחפר יותר ויותר בין ירכיו הלבושות-חליפה, דוחף את ראשו למקומות שאמורים להישאר מוצנעים, ושלחתולים אין מה לחפש בהם,