מוכרים. זו חנות נחמדה ברחוב המשרגים. ישנה חנות סריגים ואין סוחרים בה בדברים אחרים או מסוג הדברים, ייתכן שהמבחר אינו גדול מספיק, כי לנו הכול לא מספיק. זוהי סוודר או סריג יש אדם אותו הוא דורש, ולמרות זאת החנות ריקה. ירושלמית בה מוכרים שריגים. כל אדם וסריג מהסוג שלו ולכל החולמים אוהבים. הסוודר חמים ונעים בחורף הזה. אני נמצא בחנות אוהבות ותומכות בנו בחום לאורך כל השנים, הימים והלילות שבהם בלחיים המפויחות או המוכתמות בכתובות גרפיטי, מפני שהאבנים עצומות, אך חדירות מבחוץ ורגישות מבפנים, והן אינן מתביישות הירח. כיפות וקשתות תומכות באבנים עצומות לשטיפת מי השמש וקולון מגדלים. בין חריצים חסוכי מלט וטיח. ירושלים היא עיר של אבן, כמעט ללא ומצלים על בתי אבן קטנים ומונעים מקריסטל הירח, שירקוד ויחדור ליפו, עם הרוח המתחככת בגורדי השחקים- הברזלים הקרים. קרים שלא כמו בירושלים, קרים הם הלילות בתל אביב. לחות הים בורחת ברחובות את חומה הקבוע של העיר. הצרים, ישנם אנשים. בני אדם כמעט בלי סוף, אנשים חמים המשמרים לא לי, מפני שבין שדרות הבתים, הבניינים הגבוהים והרחובות קררר... שיהיה. ויגידו שקר, מפני שזה לא משנה.