תהיה חייב להחליט. יום יבוא ולא תהיה ברירה אתה חי בין הפטיש לסדן לפני החורף את אמרת לי: לא יהיה מאיפה לעקוף יום יבוא וכל זה יתפרץ תעקוף את הפקקים את אומרת: סע מגהה אין בך צחוק הנשיקה שלך מרה האיפור שלך לא שרד את יום העבודה קצת דרומה מגלילות אני אוסף אותך לאוטו וזה שברו זה החלום שמכבים את האורות שהבטן שלך עושה כל פעם אני שומע את זה בצלילים אני נוגע בזה בקליפות הפירות אני מריח את זה בסדינים ולבסוף יהיה רע מאד יהי לנו רע ואז רע יותר להלן נבואת הזעם: