ההסטוריה של הגברת היא הגישה לו בהיסוס את התיקייה הצהובה, והוא נטל אותה בחיוך. מהפסלון על השולחן. "הבאת את הקורות חיים שלך מכוח אדם?" המנהל אמר וניקה כתם אבק בסדר גודל כזה. "כן, אני מקווה", היא אמרה בלחץ טיפוסי לראיון עבודה לחברה הא?" בקול סמכותי ועמוק: "אז בך אנחנו מפקידים את הפרוייקטים שלנו, עיניו וחייך קלות כשהדף עדיין בידו. הוא הניח את הדף ואמר לה בזמן שהיא חיכתה בסבלנות. הוא הרים את גבותיו, הפנה אליה את שהוצב שם. הוא זקף את גבו תוך הסתכלות חטופה בנייר האחרון הניירות על שולחנו שהונחה בדיוק ליד פסלון אל הפריון האפריקני נראה כלא שם לב אליה למשך כדקה כשהיה עסוק בעלעול בערימת והתיישבה על הכסא מול האיש הקטן עם ארשת הפנים הרצינית. הוא אותה סרקה בחטף את המשרד הענק בסגנון הארט נובו שנחשף בפניה החברה בתוספת שלום חלוש לפני שהסתובבה לסגור את הדלת. משסגרה עם היד על הדופק כבר שנים. היא זרקה חיוך בזוית פיה אל מנהל בשבילה. הליכתה נראתה מסוגננת ויאה לאשת עסקים שנמצאת בתחום כבר קיבלה את עבודת ההנהלה החשובה שהיא באה לריאיון עבודה היא לבשה חליפה אדומה שהשרתה לה מראה מאוד מכובד, כאילו היא