אני לא מתעסקת בדברים של מה בכך בזה שאתה לי מובן מאליו. אני פרקטיקה. אני לעולם איני מתחילה משפט מבלי לדעת מה יבוא אחריו והמילים שלי הן פנינים חדות מאוד והשיער שלי מלופף בתוך מעיל הגשם ומתנפנף בפראות מלוטפת ברוח אני כמעט נושרת ביחד איתו ואני יודעת שהתכוונת כשאמרת שאני באמת יהלומים. אתה ואני זה כמו טבעת חברות שחוקה. רצית שיהיה רטוב והתקשית לקרוא לזה בשם אז מצמצת והבטת בעיניים קודרות אל התחתית דגת אותי מתוך בריכה בתקווה שיותר מדי מאמצים יניבו פרי מינימליסטי בשל. אולי באמת יש בי נטע רע איך שהכל שחור מדי אצלי איך שהאיפור נוזל לי מן העיניים אל הלב העשן מתעגל לנשמה זרה והפה מחייך ארסיות חמורה אבל לפחות אין בי אף פיסה של שעמום. תתנחם. חיפשת אצלי בידיים מפוחיות ואין. כי זה לא כלי הנגינה שלי, אותי אונסים הפסנתרים. אותי דגים מבריכות עירוניות ומקווים שאתבשל היטב ואסגור עיניים תמהוניות. אני לא מתרפקת על דברים של מה בכך על העניין האחרון שלי ושלך אתה לי טכניקה ברורה.