ולאברמיקו ההזדמנות להגיע ממש עד לכינרת, ששמעה הגיע לאוזניהם עוד באיסטנבול. לאחר הליכה לא קצרה של כ-5 קילומטרים, הגיעו ממש לשפת הכינרת. צבעה של הכינרת היה ביום מעונן זה, כחול-אפור, והימה הייתה מעט סוערת. מייד עם הגיעם, חלצו שלושתם את נעליהם, קיפלו כמה קיפולים את שולי מכנסיהם, ונכנסו אל המים הקרים כדי להרטיב במקצת את כפות רגליהם. דריו חש מתחת לכפות רגליו את חלוקי האבן החדים. כך התקדם אט אט פנימה אל תוך המים, כשהוא עובר בין חלוקי האבן הזרועים מתחת, ומשתדל שלא להחליק וליפול כל כולו אל תוך המים. האבנים הכאיבו במקצת לכפות רגליו, ומדי פעם כמעט איבד את שיווי משקלו. אברמיקו התכופף, וטבל ידיו במים. לפתע החל להתיז מים לעברם של דריו ואיה. נתזי המים הקרים הקפיצו אותם, והשניים החלו לקפץ מרגל אל רגל, עליזים ומאושרים. בשעה זו היו המים מעט סוערים, והשלושה השתדלו שלא להרחיק יתר על המידה מן החוף. בינתיים, נרטבו אף המכנסיים כמעט עד למותניים. ממול נשקפו צלליהם התכלכלים-אפורים של הרי הגולן, אשר היוו מראה מרהיב ביופיו, למרות היום האפרורי.  לא רחוק משם, נראה דייג פורש רשת דייגים מסירתו אל תוך המים. החוף היה