עליו יותר ואז עצמתי עיניים וקפצתי, הרגעים שעברו בזמן תיראו אותי, איך אני גבוה גבוה מול כולם. הסתכלתי על עומר ולא רואה אותי, תמיד היה אומר לי "אל תתני שידרכו עלייך" ועכשיו לא הקשבתי לו רק הסתכלתי למעלה, אבא היה גאה בי אם הוא היה נכון מאמי שלי?" המילים שלו היו כל כך חסרות חשיבות בשבילי, "מאמי בואי לפה, מאמי בואי נחזור הביתה, את לא רוצה למות לי הסתכלתי לצד ימין. עומר עמד שם. ראיתי כמה קטן הוא ניראה "אוו הינה בעלה, הוא יוריד אותה משם" שמעתי את קול אומר, "המאמי שלו" חיי, ועכשיו אני אקח את הדבר הכי חשוב בכל חייו, אותי. את עומר, שנאתי אותו בכל ליבי, הוא לקח את הדבר הכי יקר לי בכל בפעם הראשונה בחיי עמדתי לעשות משהו שאני רציתי. שנאתי את אני אעזור לך לרדת" לא הקשבתי להם, הם בטח יחזירו אותי לעומר. "חמודה בבקשה תירדי משם" שמעתי צעקות מכל מקום, "בבקשה בואי, בספר. הסתכל בי בעיניים שלו, אהבתי את העיניים שלו. הם קראו בי כמו שלי. האחות ליטפה לי את השער ואת היד והרופא ישב לידי ורק הם דבר חשוב וחיוני למשפחה אבל בת קטנה משלי הייתה תמיד החלום קטנה. לא היה לי שום דבר כלפי בנים, להפך אפילו חשבתי שבנים לא