אליי שוב וליטף אותי. התרחקנו לרגע והסתכלנו אחד על השני. זה קורה, אני לא מאמינה ששפתיו נגעו בשלי. הוא חייך אליי והתקרב אליי. ואז לאט לאט התקרב עוד יותר עד "לא..." "אז תגידי לא." הנכונה היא כן. אבל קשה לי..." "אני לא יודעת... אני רוצה להגיד כן כי אני יודעת שהתשובה הוא עזב אותי ופשוט הסתכל עליי. לזה שנה, את יכולה לעזוב את זה עכשיו?" אמר לי: "את באמת יכולה לעזוב את זה עכשיו? אם את באמת מחכה "זה לא מעניין אותי..." הוא אמר לי ואז חיבק אותי ותוך כדי אף פעם לא היה. אני קטינה, זה לא בסדר..." אבל אין ברירה, חייבים להרוס את זה. אין בעצם מה להרוס כי זה "רועי... יותר משנה אני רוצה שנגיע לכזה מצב, שתגיד לי את זה. מוצא מישהי באמת מיוחדת שמושכת אותי, למה? למה להרוס את זה?" שונה ולא מחפש איך להכניס אותה למיטה שלי, עד שסוף סוף אני "אל תעשי לי את זה... עד שסוף סוף אני מסתכל על מישהי בצורה "כי אני קטינה!!! כי אני אחות של מעוז!!! אני מפחדת..." "מעיין, אני רוצה להיות איתך! מה לא בסדר בזה?" "זה לא אומר כלום, אני עדיין קטינה. וזה לא בסדר." "לפחות עברת את גיל 61, את מתקרבת לגיל 81." לפני זה תקראו את אהבת אחים