רק אז, הייתי באמת יכולה לאהוב אותך. אל תוך השקט הרועש הזה שלך, אם רק היית נותן לי לחדור לתוכו, שבסופו נמצא חדרך, מבצרך. ועולה במדרגות אל מסדרון ארוך בשקט אתה קם, מתבונן בי לרגע קט הסתיים המחול המטורף של נגינתך. ממש כמו להביט בעינייך הכחולות. ידיך חודרות אל הקלידים, עמוקות, מתנועע לפי קצב הנגינה המטורף שלך, ממש כמו באך או בטהובן, כך נשמעת לי. יושב על כסא ומנגן בפסנתר, נשביתי בקסמיך ובקסם נגינתך. הפעם שבה שמתי אלייך לב לראשונה,