מכאן במכון הבריאות. היא נתנה לי שטר של 200 ואמרה שאם התמונות יהיו מוכנות תוך חצי שעה אני אקבל עוד אחד כזה. לא הבנתי מה כל כך לחוץ לה, אבל כשפיתחתי את התמונות ראיתי את המחזה המזעזע. אני לא אשכח את התמונות האלה בחיים שלי." "אתה יכול לתאר לי את התמונות?" שאל אסף. "אופס, ברח מהזיכרון." אסף אסף את כל השטרות מן הדלפק ופנה ללכת. "אה, נזכרתי." קרא אחריו שמעון. אסף חזר אליו והגיש לו את הכסף.  "לא היו שם הרבה תמונות. אחת של איזה מישהו מטייל עם כלב, אחרי זה כמה תמונות של עימות בינו לבין בחור שנרצח. תמונה נוספת הייתה של הבחור קם אחרי שהבחור עם הכלב הלך, התמונה הבאה מראה מישהו אחר מגיח מהחושך ומפיל את  הבחור. והתמונה האחרונה של  הבחור מת בשלולית דם שמקיפה את ראשו." אסף שמר על ארשת פנים רגועה. "ויש לך אפשרות לפתח את התמונות שוב?" "לא בלי הפילם המקורי." "שאותו לקחה הבחורה.." שמעון הנהן, "אתה יודע אולי איך קוראים לה?" "תודה." אמר אסף ויצא מהחנות. אז עכשיו הוא כבר ידע בוודאות שלא הוא רצח את ז'אק. מישהו מנסה להפליל אותו. רק דבר אחד עוד לא היה ברור לו, למה הפכו לו את הדירה? איזה תועלת יכולה לבוא מצעד כזה