אני מצרף כאן מאמר של המשורר והסופר משה בן-הראש, והדיון שהתפתח בינינו באתרו, באישורו כמובן של בן-הראש. ניתן למצוא את הדברים גם בקישור: תחילה מאמרו של בן-הראש: חזות "יהודית-ערבית" ומהי שפת האם של יהודי ארצות האיסלאם. על הספר: חזות מזרחית / שפת אם, עורך: יגאל נזרי. הוצאת בבל, 225 עמ' בעברית + 184 עמ' באנגלית, 98 שקלים. השתתפתי בכנס של שפת אם, וכהרגלי בקודש, הדברים שאמרתי לא תאמו את התפיסה השלטת. משום מה אף לא נתבקשתי להגיש את המאמר לעורך. ההרצאה שנשאתי שם מבוססת על מאמר שהתפרסם כאן באתר. דיברתי שם דווקא על הרב תרבותיות של מרוקו ועל הרב-לשוניות. אבל התפיסה השלטת היום בעולם המזרחי היא שהייתה שם שפה אחת ודברים אחדים. בעיקר דברים אחדים. ואלה הם: כל יוצאי מדינות האיסלאם דיברו ערבית ומעולם לא דיברו שפה אחרת. ושפת האם כפי שמשתקפת מתוך הספר היא הערבית והערבית בלבד. אין אנו יודעים בכלל שיש סוגים שונים של ערבית ושהיהודים דיברו כשלעצמם דיאלקטים שונים של ערבית-יהודית, אבל כאן ההאחדה היא השלטת. התפיסות של שנהב ושוחט על ערבים יהודים משטיחים את הדיון על המזרחיות עד לזרה. הם הופכים את ה"יהודים הערבים"