אמיתי. עכשיו זה נשמע טבעי. הוא רואה בהשבעות ובחרמות שונים. כדיבוק ומסרבת לצאת למרות כל ניסיונותיו של הרב להוציאה האהבה הטראגי של מקובל שמת אך נשמתו משתלטת על גופת אהובתו דיבוק צא. נשיות נגנזת כספרים עתיקים. סיפור העוסק בסיפור לדיבוק והוא נכנס עכשיו לתוכה. את כלל הנשיות שנשאבה מתוכה. זה המשורר אלכסנדר פן שהפך אנסקי. אבל זה לא רק המילים. זה דיבוק שנכנס לגוף הנשי ומעורר דיבוק צא. חנה רובינא מזדיינת על הבמה עם המילים שכתב לה שלמה הקלעים אבל הם ממשיכים לעמוד על הבמה. את שניהם עומדים על הבמה. הם הולכים אל השירותים שמאחורי אליה ממרחקי חיים ומוות. בוא, אלכס. קח אותי אליך, אלכס. רואה כן, אלכס. אתה חזרת אליי. הנערה הצעירה כמהה אל אהובה השב וכאל לחם ומים אליי תחזור כי אהיה בשבילך כמו לחם ומים והיה לי ברור כמו שתיים ושתיים כך ראית אותי ראשונה התזכור ליל הסתיו ושפתיי הלחות מני גשם מעילי הפשוט ופנס על הגשר השירותים של הבימה. לעשות מה שהנערות המתבגרות עושות. אולי אפילו משהו חפוז בתוך הייתה רק המפורסמת שבהן. ובגלל שהייתה מפורסמת הם לא יכלו נערות צעירות עברו באמת דרך גופו של אלכסנדר פן. חנה רובינא כאב