פשוט אני. ואני אדם מושלם, כי הזהות שלי שלמה. הולכת ישר בלי להסתכל לצדדים. נו מה, אין לי אופי משלי? השלילי, ולפעמים אני לא יודעת לאן לפנות, לפעמים אני פשוט כשאתה פונה ימינה לצד החיובי, אבל זה רע כשאתה פונה שמאלה לצד זה לא רע להיות ילד זיגזג ולא טוב להיות ילד זיגזג. זה טוב ואני אדם מושלם. קטנים כתבו ביחד - אני. הפערים, הניגודים נמשכים ואז יש רקמה של מילים, ששני אנשים כתבות, סיפורים קצרים, אפילו שירים. המילים מגשרות בין אני חושבת ששני האנשים האלה נפגשים בין השורות, כשאני כותבת אני אדם מיוחד, אפילו אדם מושלם. אחד וקצת אדם שני, ואז... לפעמים, כשלא אכפת לי מה הם חושבים, רק לפעמים, אני קצת אדם והם חושבים שאני פצצת אנרגיה מתקתקת. הם אפילו לא מתקרבים... שאף אחד לא באמת מכיר אותי. הם חושבים שאני יותר שקטה מדג, אחרים אני האדם השני, ואז אני שונאת את עצמי, כי אני מרגישה זה מוזר, אבל קורה שאם אנשים מסויימים אני אדם אחד, ואם אנשים אחד. והרבה אנשים לא מכירים את שני האנשים האלה, שחיים בנפש של אדם יש רגעים שאני אדם אחד, ויש רגעים שאני אדם אחר, להיות אני, אבל לא רוצה להיות באמת. מרדנית ולא כל כך תמימה,