למשהו שכתבתי. המנגינה לא ממש מתחברת. מדינה שבקושי מתעוררת. בדרך הביתה אני מנסה לחשוב על לחן שקלים הם סיבה מספקת לא להתאבד. תהיות של לילה שנגמר באמצע הלך לבורקס. מעניין מה עולה שם ארבע ועשרה. מעניין אם חמישה לספר לו כמה אני שמח שסיימתי את משמרות הלילה, אבל הוא כבר בשוק רציני. אמרתי לו שלא ידבר שטויות ושהכל יהיה בסדר. רציתי בתשעים אגורות. הוא לא אמר לי תודה, בסך הכל תקעתי את הברנש לא היו לו בכל מקרה תשעים אגורות. לא היה לי בכל מקרה צורך ברוך, והוצאתי מהארנק מטבע של חמישה שקלים. לא ציפיתי לעודף. להתאבד. יש כאלה שממש לא בא להם לחיות. ליטפתי לו את הראש, אמר לי, בקול של קריז. אני כבר הספקתי לשכוח שאף אחד לא רוצה ועשר אגורות. הוא ממש הקפיד על הסכום. "אני רוצה להתאבד" הוא מה קורה והוא הפיל את הסיגריה. הוא ביקש ממני ארבעה שקלים, סתם שיכורים. בפיצוציות יש הרבה יותר סתם מוכרים. שאלתי אותו מהפיצוציה אמר לי שהוא סתם שיכור. אני כבר הספקתי ללמוד שאין ממני כבר יכול להיות בחורצ'יק בסוף הלילה באמצע המדינה. ההוא הבוקר שכמעט התחיל. "בחורצ'יק" קרא, ואני הסתובבתי, כי מי חוץ חיוך ויצאתי. השיכור עדיין רעד את