         "לא עוד!!!" זועקות את המסר: אוהבות עד מאוד אך אותיות עבריות אין זכר לאדמת מליוני המתים אין זכר לרצח מליוני יהודים העומדת כאן בדממה מוזרה ומלבד אנדרטה גבוהה אפורה המסמלות כל אחת קהילות מושמדות ומלבד אלפי אבנים הפזורות אך עכשיו כאן שקט "אמא! אמא!" תינוקות וילדים שזעקו: אורחים רבים עברו בטרבלינקה כמו מן אורח הפרפר כאן מרגיש והדשא פורח כי הכל כה ירוק באדמה הזועקת לא יכיר הפרפר הקורעת את השקט צרחו בדממה אבא, אמא וילדים שצרחו כי מתחת לדשא הזה נרצחו ולא ידע הפרפר הפך לתפרחת נדמה כי המוות השמש זורחת פרפר בטרבלינקה דשא ירוק על אדמת המתים בדשא ירוק וגדלים שצומחים פרח סגול בין מאות אחרים ויושב הפרפר על פרח סגול שלווה הזאת. הניגוד הזה היה כל כך מזעזע... פרפר צבעוני, גדול, שלא ידע, מה קרה שם, על האדמה הכביכול הייתי בטרבלינקה, ושם, על אדמת המוות, על פרח סגול, ישב לו השיר נכתב בעקבות המסע לפולין.