עד מחר. גבוה ככל האפשר. למחוזות נפלאים ובלי פחד, ואתך לעוף ביחד לאחוז בידיך הקטנות ממש לצדך, עוד מעט אני שב להיות מדחיק צעקה. בחוזקה, השעון שניותיו, ותוקף שעולה ככל שנוקף כמיהה לתמימותך וגעגוע וכולי מלא אני יושב, רוצה לנוע, בליטוף חרישי. ובראשי כשנושא אני אותך בשתי ידיי וחיוכיך מביטים אליי התכולות כמו ים, מול עיניך