ולאגור כוח להמשך דבריו. "לאחר שהכרזנו על העולם כשלנו, עלינו לשאול, מה הלאה? מה נעשה ביצירתו הנלעגת של אבי? נזרע זעם ושנאה כמובן!", זעק לוציפר בהתרגשות, וההתלהבות בקרב זקני ציון הייתה גדולה מאי פעם.  "הציונות כבר יצרה זעם ושנאה בעם הפלשתיני, היא יצרה זעם בין אדם לחברו ובין הימין לשמאל, אך שכחנו משהו חשוב חברים. רק מגזר אחד עוד נותר לקחת אל ידינו". דממת מוות שררה בבית הקברות. כולם נותרו דרוכים, ממתינים לתשובה. "האישה!", זעק לוציפר.  אנשים החלו למלמל, לתהות ולהשתאות. "האישה חברים, בימינו אנו, היא יצור מאוד מבולבל ואבוד. אחרי אלפי שנים של עבדות והיותה רכושה של הגבר, עידנים של "אל אישך תשוקתך והוא ימשול בך", נראה שבמאה האחרונה נוצר מצב של בלבול והאשה מחפשת תשובות. עלינו לאסוף את האישה שוב אל חיקינו כפי שתכננתי מבראשית, ולי יש את הפתרון המושלם!", הקהל המתין בדריכות ובמתח לפתרונו. "חברים, הכירו את דנה ספקטור!".  אל הבמה עלתה, מעט נבוכה, אך בהחלט בטוחה בעצמה, בחורה כבת 30, חייכנית ולבושה היטב, ההילה התל אביבית קורנת מסביבה בצורה ברורה. דנה לא תמיד הייתה כל כך בטוחה בעצמה, ובטח ובטח שלא האמינה