עוד יש לה סיכוי להפוך לדירה מכובדת. דורון מתפתה לרגע להכנס למעבד התמלילים ולכתוב את כל מה שקרה, אך לאחר מחשבה נוספת הוא מוותר. יש יותר מדי אור בחוץ, חבל לוותר עליו. שניהם בחוץ, מבקשים מהמלצרית שמיהרה להגיע למקום מפית, לנקות את כל הליכלוך. שניהם מתנצלים תוך כדי צחוק. המלצרית מהנהנת בספק הבנה ספק מבוכה ספק כעס.  שאר הארוחה מתנהלת טוב, יחסית לפגישות עיוורות. האוכל סביר, השיחות זורמות. לאט לאט הדירה של דורון מנקה את עצמה. היא צריכה להיות נקייה, הוא צריך לעשות רושם טוב. כשאלינור קמה מהשולחן כדי ללכת להתרענן, דורון מנצל את ההזדמנות וחומק לתוך חדר המחשב כדי להמשיך לעבוד. המחשב נדלק באיטיות, מעבד התמלילים עולה, הקובץ נפתח. הוא מקליד במהירות, במיומנות, את המילים. יש ניצוץ. יש!  התאמה - יש. סיכוי, יש! סיכוי סביר, שהפעם זה  זה.  שומר, ויוצא במהירות מהדירה, בדיוק כאלינור חוזרת. "השתעממת כשלא הייתי כאן?" היא שואלת בעודה מתיישבת על הכיסא. המטקות כבר לא על השולחן. אין יותר צורך במשחקים. יש שם עכשיו רק אוכל, וסכו"ם, והרבה אמת. אמת. המילה צצה פתאום על מסך המחשב, בחדר הכתיבה. שומר המסך. מהבהבת, מאירה,