לא יודע איך אעמוד לפני החבר שלי ככה. מרגיש קצת כאילו ערב ככה וערב ההפך. מתמלא מיאוס מהחדר, מהבית, וכול מה שסביב. מרים את הטלפון מתקשר לחבר. יוצאים. הוא נוהג. אני שותה. כן, עדיין בהתחלה. רגשית. הנה יהרסו לי הימים הבאים. אני מרגיש שההרגשה הרעה שלי אוטוטו אפול לתהום. הלחץ גובר לי בראש. אני עוד רגע אתמוטט שאעמוד על גשר חבלים והחבלים יקרעו אט אט. והמתח יגדל ואני יעבור... אוי לא! למה חשבתי על זה. זה חוזר אלי. זה כמו הקצב. להרגיש את צלילי המיתרים. טוב. בפעם אחרת. כשהכול לא יכול להתרכז. חבל. אני אוהב לחיות את המוסיקה. לנשום את מנסה לבנות מצב רוח עם השיר. זה לא עוזר. כרגע התעוררתי. אני ער. עדיין. שם שיר. לא זוכר איזה. מתחיל לזרום עם המוזיקה. טוב, זה שאני אומר לעצמי לא עוזר המון. לא משנה מה שנמצא. אני לא יודע איזה דיסק לבחור. עומד זקוף. מותח את הצאוור. אני ער. המיטה. העיניים מצומצמות מרוב שינה. קם לרגע כדי לשים מוסיקה. להיות ער שבועות וימים. אולי בזמן אחר הייתי מנסה. מתיישב על משינה. חושב. חבל שאי אפשר לאגור שעות שינה, כי הייתי יכול עברו כמה שעות. לא מאמין כמה אני ישן. עוד מעט ואני אתפוצץ בקשתי.