אל כוסה יין מן הבקבוק. אילריה הסתכלה טוב." אמר לאילריה. "למזוג לך, יקירתי?" ולפני שהיא הספיקה לורד בריס הושיט את ידו אל בקבוק יין שנח אל השולחן. "זה יין להסתלק משם. זה תן לחבריך המשרתים!" המשרת הצעיר מחה את דמעותיו מיהר קרא אל המשרת. "בני משפחת דמונשם לא שותים יין זול כמו זה! את הבקבוק, אך בו ברגע לורד בריס חטף ממנו את הבקבוק. "כסיל!" אותה אם היא רוצה יין. ליידי אילריה הנהנה. המשרת פתח את פקק להם שתייה ומביאים את המנות הראשונות. משרת אחד עבר לידה ושאל משרתים ומשרתות החלו לרוץ בין האצילים, עוברים ביניהם ומוזגים עלה אל השולחן המוגבה והתיישב על כיסא המלכות המרופד שלו. כתפיו הייתה רכוסה גלימה שהייתה עשויה מפרוות דוב יערות. הוא לורד בריס נכנס לאולם לבוש בחולצת עור ומכנסי בד יקר, ועל בחצר המלוכה, ובנוסף לכל, ליידי אילריה הייתה אישה מאוד חכמה. במקום, הוא קיבל אישה שהתעניינה מה קורה במועצתו, מה קורה אותו. לורד בריס ציפה שהוא יינשא לאישה צייתנית ושקטה, אך שהיא ידעה שהוא שונא אותה. היא ידעה זאת מן היום הראשון שראתה שחצן, אנוכי ולא יפה במיוחד, אך הדבר שהכי הפריעה לאילריה היה בחילה. הוא היה איש