להתפורר, לחזור אל אמא אדמה שלי כמו בימים "הטובים" שעברו. נופים המשתנים ומתחדשים' אך רק אני איני משתנה. רוצה אני אבן שחוקה העומדת דוממה כל שנות חייה' כך גם אני עומד. סביבי איתי. תחילה אני מבין אותם' אך לאחר שניות מספר הכל נשכח. כמו מדוע אני מסתכל סביבי ולא רואה דבר? אנשים פונים אלי, מדברים אפשר להגיד לא? למה אומרים לי שאוהבים כשבעצם שונאים?