לרגע או שניים ובלבד שלא לתפוס אדם בקלקלתו. ואף חייבים להודות שנדמה כי במקרה זה כבר חטאנו בכניעה לפיתויו של יצר ההצצה המוכר עד לזרא, אותו רגע חטוף שבו המבט נשאר תלוי, ממאן להיפרד מן המראות האסורים, עושה עצמו כאילו הידיעה שמן הראוי להסיט מבט עוד לא נקלטה על אף שזו נקלטה גם נקלטה. ובכל זאת, הדברים נחוצים לשם הבנת העניין כולו ולכן נצטט קטע מתוך דו"ח שכתב העלם בעקבות המקרה, "הענק התוודה בפני הילדה על המעשה. דומה שהקורבן הזכיר לענק בפרצופו, או ליתר דיוק בעיניו, את אחיו הקטן. אח זה כנראה עזב את חברתו של הענק מתישהו עזיבה טראומטית. הענק, שלא עמד בנוכחות הפרצוף המוכר, החליט לשנות את הפרצוף בכוח הזרוע וכך באמת עשה. יותר מכך, נסתבר מווידויו של הענק שלא היה זה המקרה הראשון ממין זה, אלא דווקא השלישי וכי רק בזכות האימה שדמותו מטילה על אנשים לא נתפס קודם." תיאור יבש זה נכתב זמן מה אחרי המקרה ולא תאם כלל את הטלטלה והאלם שנתקף העלם למראה וידוי מוזר זה, שלא ברור הקשר שלו לעניינו כלל וכלל. כשנגמר הווידוי נלקח הענק מן החדר, ואילו הילדה הוכנסה אל החדר שבו ישבו המפקד והעלם. שוטר החזיק ביד זו וליווה אותה