גרושים אפשר היה לקנות לא רק שלושה מסטיקים עגולים, אלא עשרה ובכמה צבעים, כחול, אדום וצהוב. במשך כל אחר הצוהריים לא פסקו שלושת הילדים להתרוצץ יחפים, כשהם לועסים במרץ מסטיקים עגולים צבעוניים והשמש התלויה מעליהם קופחת על ראשיהם במלוא עצמתה. מדי פעם, ירדו אל כביש האספלט, שחומו היה בלתי נסבל וצרב את כפות רגליהם, עד שברחו למקום מוצל כדי לקרר אותן. מדי פעם, ניסתה חנה להדריך את הילדה "איך לעשות בלונים ממסטיק", אולם הדבר לא צלח בידה. דניאלה, שניסתה שוב ושוב לחקות את בת דודתה,  שהפריחה בלונים ענקיים מפיה עד אשר התפוצצו על פניה, לא הצליחה בשום פנים ואופן "לעשות בלון". הזמן חלף במהרה ואפילו השמש החלה לעשות סימנים של תנועה לכיוון צד מערב, ששם היה הים של בתˉים, אך לילדים נותר עדיין מרץ רב. לפתע, תוך כדי מרוצה בלתי פוסקת, עצרה לפתע דניאלה והביטה כלפי מעלה אל השמיים. מחזה כזה לא ראתה מיום היוולדה. השמיים לא היו כחולים של יום ואף לא כהים שחורים של לילה. מעליה היו פרושים, לאורכם ולרוחבם, מרחבי השמיים הצבועים בצבע אדום שני עז. דניאלה ניצבה שם ברגליים יחפות, המומה לנוכח כל ההוד וההדר הללו. היא חשה כמעין