במילים אחרות, החופש. עיניכם והריחו את הטל היורד במרחבים העצומים שבפנים. זה, כל אלה יפנו עבורי את כס המלכות ואת השליטה אקח לידיי עיצמו ואתקע את הדגל, אמא, אבא, הפחד, סוהרי הזיכרונות ועושי דברם, זה הניצחון שבאופק שאליו אני צועד, ברגע בו אדרוך בארמון לרגש. ובמלחמה כמו במלחמה אני מסיים תמיד גם מנצח וגם מובס. או ניצחון. הכתיבה היא מלחמה להצליח לגעת בעצבים חשופים, האחרות שאני עושה נשפטות לחובה או לזכות, ייאוש או שקט, תבוסה הפנימיים, זוהי תכלית הכתיבה ועל פי המדד הזה היא וכל הפעולות השליטה בחיי תעבור לידיי. זאת השאיפה האמיתית שלי במסעותיי מובנים ההתבגרות היא הפיכת השילטון בעולם הפנימי, שבסופה לחדור דרכה פנימה ולהחליף אותך ואת אמא בכס השילטון. בהרבה אף אחת ולהתמזג עם האני הפנימי. למצוא פירצה בחומה שאוכל מלאכתן ואינן עוצרות לרגע. לנסות להיכנס פנימה מבלי לדרוך אל להתבונן במתחולל בפנים כצופה מן הצד על נחיל נמלים העמלות על יכול לעשות זה לצפות בו. להסתכל בעולם הפנימי אבל לפעמים זה נדמה כאילו כל מה שאני שגם אצלך. הייתי רוצה להתקדם אל החופש בעזרת היכולת שלי רגועה. כן אבא, לפעמים זה רגוע שם בפנים,