ובחירותיהן...   מי טוב ל י ?    עד כמה לאפשר לעצמי ללכת עם המשיכה הטבעית שלי, שלאו דוקא מתאימה עם מה שאני יודעת בשכלי, ולרוב נוגדת את ההגיון...והרי אני  נ מ ש כ ת  ד ו ו ק א  ל ב ח ו ר י ם  ש א נ י  י ו ד ע ת      ש ל א  ט ו ב י ם  ע ב ו ר י !...   היא  הרגישה אבודה,  חסרת הגנות, פגיעה. זה היה אוקיינוס שאינה יודעת לשחות בו  העולם נראה גדול, חסר גבולות, מאיים ואינסופי, והיא לא חשה מוכנה כלל להתמודד איתו. אפילו לא להתחיל.         האפלה סביב הקשר הזה הלכה והתעבתה. היא  חשבה: אני לא יכולה להמשיך כך.   היחסים האלה התקרבו לקצם במהירות   בבטנה החלה תחושת מוזרה - שוב לא הייתה בה תשוקה. כאילו היה שם משהו אחר.      משהו החל להתרקם בגופה. משהו לא קרוא.     הוא שאל אותה אם היא רוצה להינשא לו, לשמור על הילד. הוא ניסה לעשות מה שצריך והיה מוכן להתחתן, להתקשר לטווח ארוך, לנסות ברצינות  לקחת אחריות.    אבל היא לא.    גם אמה ניסתה להניעה לכך. אבל הסיכוי הזה, להיות עד עולם במצב הזה, במקום הזה, אתו, איכשהו חשה שזה לא יכול להיות. כשניסתה לדמיין את עתידה מכאן והלאה כאן, כך, אתו, זה היה מדכא ומפחיד. זה נראה