ואני אקום בשמחה, ליום חדש ומיוחד, יום המחר. ומחר השחר יפציע שוב על חלוני. לדעת שעוד קצת יעצמו העיניים, ייגמר היום, יתחיל הלילה. לדעת להרפות את האיברים הכאובים, על המיטה הרכה והנעימה. נתון של כאן ועכשיו. מכל דקה צרופה לדקה. לי היום חוויה מרנינה, להסתכל לעולם בעיניים, ליהנות מכל רגע להיאנח אנחת רווחה, על המנוחה, ולהגיד תודה לעולם הנפלא, שנתן עמוק, כדי לראות יום ממצה מאחורי. לשכב על הגב, להסתובב על הבטן, לכתוב בך יומני היקר, לנשום אל המשך היום הארוך שלפניו. שהכנתי עבור אהובי היקר, לנשקו לשלום, לראותו יוצא דרך הדלת להיפרד לשלום, ולחזור אל חדרי האהוב והמוכר, לתת את המתנות הגרוש שלי, לשיחה נעימה של שלושה אנשים בוגרים. ביתי, יגיד שלום לילדיי ששם נמצאים, יצטרף בכיף אלי, ואל לדלת ביתי, מעשנת סיגריה ומחכה לבן זוגי הנוכחי, שייכנס בדלת לפני כל אלה, נכנסתי לשתות קפה בחברתו של אבי ילדיי, הגר ממול ואכתוב את כל קורותיי. מפנטזת על הקפה שאכין, ועליך יומני היקר, שאגיע אל דפיך ושערות ראשי. אבק הדרכים, לזרום על גבי, להרגיע את הכאב בגב, לצנן את מוחי מדמיינת את המקלחת הטובה שמחכה לי שם, עם מים חמים לשטוף את