"לא אומרים איכס על אוכל", צעקה אלינור. "זה מגעיל!" צעק סימנטוב. "זה בריא!" המשיכה אלינור מהסלון. הוא צעק: "וחוץ מזה יש לי גבולות, ומים זה אחד מהם". עיתונים. לעזאזל היא יודעת שהוא קרא את זה בעיתון, היא הרי לא קוראת "זה לא היה בשום עיתון", צעק בחזרה סימנטוב, וחשב לעצמו, איך זה רעל?" צעקה לו אלינור. "מים זה בריא. זה לא היה כתוב בעיתון, ליד הגילוי המרעיש שקפה להפסיק להתחכם שם? אני כנראה הולך לשתות מים, ואת מתחכמת". "יש בזה משהו", מלמל סימנטוב לעצמו, אבל צעק לה: "את מוכנה ומתוק. "אז זה די אומר שאין לי, לא?" נהנתה אלינור מניצחון קטן "לא", הודה סימנטוב בצעקה משלו. "ראית פה פעם תה?" אלינור לא נכנעה. "אז יש לך או אין לך?" צרח סימנטוב. "תה זה לרכרוכיים", צעקה אלינור בחזרה. "יש לך תה?" צעק סימנטוב מהמטבח. "טוב אני הולך, אני הולך". - לך תכין קפה". "ידידי היקר, תדאג לעניינים שלך, ולפני שאתה חוטף כרית לפרצוף לפסים קצת פחות משפילים. "לא הייתה לך עבודה להגיש?" ניסה סימנטוב להעביר את השיחה מלווה את עצמה בשיהוקים. "אל תגרום לי להכנס לעוד התקפת צחוק, בבקשה", התחננה אלינור, "הימורים הם נוהג נפסד", ענה