נטושה מאז שהובאה האנקונדה, וגייל הכניס את שניהם לקרונית ריקה שהחלה בנסיעתה.  "תמיד שאלתי את עצמי למה אין כאן חגורות בטיחות," יסמין אמרה ונאחזה במוט המתכת.  הם החלו בעלייה האיטית, ויסמין נזכרה ברכבת שהיתה בה ביורודיסני. אם שרדה אותה, היא יכולה לשרוד גם את זו. הלונה פארק והאנשים הרבים שבו, ורמת גן, נראו היטב מלמעלה. יסמין החדה הראשונה התחילה, ואחר כל למדה לשים לב לפסים המתעקלים ולא למסביב.  הקרונית נעצרה ושניהם זינקו החוצה, ובדיוק אז שמעו את קולה של אברדין: "הי!"  הם פנו, ואברדין, ג'ורג', בן וישו התקרבו אליהם.  "איך ידעתם שאנחנו כאן?" שאלה יסמין.  "אנחנו כבר מכירים אתכם מספיק טוב שנוכל להגיע אליכם מכל מקום." אמרה אברדין, וינקה מכוס הברד שלה.  "אני שונא את המקום הזה," ג'ורג' רטן.  "חשבתי שאתה אוהב פארקים," יסמין אמרה לו.  "לזה את קוראת פארק?" הוא התלונן, "למה שלא נלך לפארק שעשועים בעולם האנרגיות?"  "יש דבר כזה?" יסמין שאלה בהתלהבות.  "יש המון," אמר ג'ורג'.  "אבל עכשיו אנחנו לומדים איך לעבור ממקום למקום בעולם האמיתי, אז כדאי שנישאר בו," אמר גייל.  "טוב, אז מה אנחנו תקועים פה? בואו נעלה על