וירדה במדרגות מאיה חייכה והעיפה ראסטה תועה שברחה לה מהקוקו. "טוב, סבבה "לא, לא! רק הזכרתי לך..." "את חושבת שאני מטומטמת?" "אבל מאיה, אף מילה. אסור שאף אחד ידע על זה." כזה גרוע. חייכתי, אבל עדיין לא הייתי רגועה. רוצה להתעשר יותר הורס את העיר, תיק פלילי במשטרה זה כנראה לא היא צחקה והסבירה לי שבמדינה כמו שלנו, שכל קבלן מיליונר שרק "תיק פלילי במשטרה על ונדליזם, לא? אנחנו כולה בנות 61..." מודעת לסיכון, כן?" רצינית! וואי, מאיה! את תותחית! אבל..." השתתקתי לרגע, "את הבעת הפנים המופתעת שלי התחלפה בחיוך מאוזן לאוזן. "בטח שאני והוסיפה במהירות "אבל רק אם את לגמרי רצינית לגבי זה." ובשפע. אפשר ללכת ולרסס..." אבל פתאום קלטה את הבעת הפנים שלי מאיה חייכה. "דינמיט אולי אני לא אשיג, אבל ספריי יש לי "כן," עניתי, "למה?" הזכירה את הולילנד או הרעיון שלי מאז. התפלאתי קצת. כבר עבר שבוע וחצי מאז אותו יום, ומאיה לא "תגידי, את באמת רצינית לגבי הרעיון הזה שלך על הולילנד...?" אחרי שנעלמו מהשטח מאיה הואילה בטובה להסביר לי. אמרתי לנעמה ויעל שאני כבר אפגוש אותן בחוץ ושלא יחכו לי. "ביחידות..." נעמה ויעל שעמדו לידי.