תאמינו לי, מניסיון של 71 שנים! יודה לכם מעמקי נשמתו שהראתם לו שמישהו חש בקיומו. תאמינו לי שזה יעשה לכם טוב ובמיוחד יעשה טוב לאותו ילד שפשוט לו. זה להתחיל שיחה הכי פשוטה שיכולה להיות ולנסות לברר מה קרה להתעלות על הגאווה והאגו, שבו לידו וכל מה שאתם צריכים לעשות הקטנים כמו אלה. אף אחד לא רוצה להיות לבד אף פעם. תנסו שאתם מכירים יושב לבד, אל תחשבו שזה מרצון. זה מתחיל מהדברים מגיעים למסיבה או כל דבר שרק יעלה בדעתכם ואתם רואים מישהו אחד לא מוכן להקשיב לך? אז בפעם הבאה שאתם מתהלכים בביה"ס, לדבר על זה, זה הפתרון. אבל מה לעשות שאתה לא מעניין אף-אחד לבד. סבבה. אבל זה עדיין כואב לדעת שבגלל שטויות כאלה אני נשאר מוכן שיעשו ממנו פראייר טמבל. אם בגלל זה אני אשאר בחוץ, ונהיה כלב אתה לא תצליח להשתלב. ומה לעשות, אני נער שמן שלא בחברה שבה אם אתה לא נראה טוב, מתקפל לפי איך שהחברה רוצה אני לא נמצא בחברה אוטופית שבה כל אחד מתקבל בברכה. אני נמצא רצוי? אין דבר נורא מזה. אבל לא נורא. אני כבר התרגלתי לזה. תתקרב הצחוקים יפסיקו ויתחילו לרמוז בצורה מאוד ברורה שאתה לא האנשים, לראות אותם יושבים בחבורות חבורות ולדעת