אחת אני מתקרב אליה ריצת הבוקר עם הטרנינג הכחול והשיער האסוף כדי לתת לה הזדמנות אחרי שבועיים )נתתי לה זמן להרגע(, הלכתי לבית הקפה שלה אחרי ראיתי שזה לא רגע טוב לתפוס דיבור והלכתי. של "מרלין מנסון" ברקע ולא שמעו כלום. יש פרוטוקול וקודם צריך לצרוח, אז היא צרחה אבל בדיוק היה שיר לה המים ונהיה לה מבט של "מה לעזאזל?!" ואז היא נזכרה שבעצם היא הסתכלה עלי והפה שלה נפתח להגיד משהו ונסגר כאילו נגמרו ממש מסוכן- תל אביב, סוטים, את יודעת... אליה ואמרתי לה שכדאי לה לשים וילון בחלון כי רואים הכל וזה יפה אחרי הריצה עם הטרנינג הכחול והשיער האסוף. בפאב ניגשתי שער, שמה מייק-אפ וליפסטיק ובושם ורציתי להגיד לה שהיא הכי אחרי שבועיים היא שוב הלכה לפאב. דרך החלון ראיתי אותה מייבשת למלצרית שבתשע מאוזן זה צ'ייקובסקי. חכמה אמרתי? עשה כמה סלטות ופליק-פלק לאחור אבל אז היא חייכה והודיעה הראש מהעיתון וקימטה את המצח כאילו שהיא מזהה אותי והלב שלי הבית שלה. אז באתי והתיישבתי כמה שולחנות ליד. היא הרימה את בוקר- חוץ מכשאין לה כוח ואחר כך אוכלת עוגת גבינה בקפה שממול ושיש לנו אותו הטעם במוזיקה- סלין דיון. גם ידעתי שהיא רצה