מטפסות לגבעה נמוכה, שקודם צמחו בה פרחים ודשא רעננים, ועכשיו המקום דרוס וזועק למים. מתיישבות על סלע ומשם צופות במהומה. דליה מדברת בהתרגשות: חזרתי מתוניסיה. נלוויתי לאייבי נתן שרצה לפגוש את יאסר ערפאת. הפגישה עם האיש לא הייתה יותר מאשר טקס צילום, שהתקיים בזכות לחץ בלתי-פוסק של אייבי, שכללה המתנה באחד מחדרי הווילה של ערפאת ולבסוף, כניסה אל משרדו ולחיצת ידיים של המנהיג הפלסטיני לאייבי נתן ולעוד כמה עיתונאים, שגם אני הייתי בהם. אחר-כך נסעתי לבקר בחמאם א-שאט, שכונת וילות לחוף הים. שלט מסחרי בכניסה מספר כי זו שכונה בסגנון פרובאנס, בתים קטנים לבנים. במרכז השכונה אנדרטה המזדקרת לשמים, תודה לנשיא תוניסיה, שהתיר להקים את האנדרטה ביום השנה החמישי לפשיטת הקומנדו הישראלי. כאן הושיבה ממשלת תוניסיה את ראשוני הפלסטינים, לאחר שגורשו מלבנון ב-1983, וכאן הקימו את מוסדותיהם. הייתי גם בסידי בן-סעיד, עיירה הבנויה על צוק סלע היורד אל הים. במרכז העיירה כיכר ובה דוכני מזכרות לתיירים. בשישה עשר באפריל 1988, פשטה, כנקמה, יחידת קומנדו ישראלית על ביתו של אבו ג'יהאד וחיסלה אותו בצרור מתת-מקלע. ראיינתי את ג'מיל פלאל,