המים עדיין לא רתחו. המלצריות עדיין לא גמרו את ההכנות. למה? בטח ניחשתם. נכון!  עדיין לא עשו את הסיפתח. לקחנו את מגילת הקניות וירדנו העירה, לחפש חנות שכבר עשתה סיפתח.  הלכנו לפרישמן-צרכי-בנין, לקנות לילד איזולירבנד וקאטר וחוט שפאגאט ושמן דאבליו-די, ועוד כל מיני כאלה. מתי הספיקו להמציא את כל זה? בזה החיילים מתעסקים? עד שהוא ימצא בצ'ימידאן את הקאטר  והאיזולירבאנד והמשחה נגד שפשפת, תיגמר המלחמה.  פרישמן, למרבה הפלא, כבר עשה מזמן את הסיפתח ויכולנו לסמן וי על חלק מהפריטים. נשמנו לרווחה. כל העניין הזה, של ה"סיפתח", עורר בי סקרנות. וכיוון שבין כה וכה לקחתי לי יום חופש למסע הקניות, התחלתי לשאול שאלות.  "סיפתח", כך אני מבין עכשיו, הולך יפה עם "נאחס". לפי חוק מרפי, מובטח לך שהיום, כל יום, יהיה נאחס. כדי לקדם את פני הנאחס, אתה צריך לעשות סיפתח טוב. ואיך שלא תסובב את הדברים, תמיד מובטח לך נאחס.  מהו סיפתח טוב?  אורלי, מהחנות-ספורט שמוכרת ציוד כזה לטירונים, אומרת שהסיפתח הכי טוב, זה שמישהו קונה משהו בסכום גדול, ואינו מתווכח כלל. למשל, "ערכה קומפלט לטירונות". לעומתה רחל, מחנות לאביזרי חשמל, סבורה שאם