החשובים. היא לא תופיע ולא תפצה פה בפרהסיה, תכסה את פניה  כנדרש כל אימת שתצא ממגורי הנשים, אך יהיו לה מגורים נפרדים עם בעלה לא רחוק ממקום מגורינו.    הנסיך נדהם מעוז הרוח שבעצם הצגת רעיון מסוג זה.   תני לי להרהר בדבר. אמר לה.   החתונה נערכה ברוב פאר והדר, מטבע כסף ניתן כמתנה לכל אזרח מאזרחי הממלכה, ומשתאות נערכו בכל רחבי הארץ, דגלים צבעוניים ופנסים יפניים  האירו בכל מקום, ממתקים, שקדים, צימוקים, אורז מבושל וממותק הושמו בגנים, במקומות הציבוריים, והונחו בכל פינה על מגשים  מעל שולחנות מכוסי  מפות משי, וכל דיכפין היה מוזמן לקחת ולאכול. ההמונים השמחים הריעו בקול לחיי הנסיך ואשתו היפהפיה-שכן שמע יופיה יצא בכל הממלכה, אף שפניה, כמנהג המקום, לא נגלו ברבים. בכל הארץ חגגו את הנישואין האלה, שהבטיחו גם שקט עם הממלכה השכנה של אבי הבנות. ועם שוך החגיגיות והמסיבות שקטה הארץ, אך דברים חשובים החלו להשתנות במדינה.    נשות הממלכה הורשו להסיר את הרעלות שכיסו תמיד על פניהן, אף שנדרשו עדיין להתלבש בצניעות, והורשו ללבוש גם בגדים צבעוניים ולא שחורים בלבד. הן הורשו אפילו לחשוף את שערן, ולהתאפר-דבר שהיה אסור