ונכנס בין הסדינים וביני, עמוק כמה שהוא בשעות שכאלה.( ומוחצת אותי בין שדיה הכבדים, העמוסים, המנחמים... )ביחוד הכלכלי(, "חוץ מיזה את לא לבד!" היא מחבקת אותי חזק חזק תמיד בסופו של יום מתסכל על וודקה תפוזים וחפיסת טיים ) -המצב החיים אנחנו לבד!" חברה שלי אומרת בשעת חצות בשיחות שמגיעות ילך. ואני כבר לא זוכרת ולא יודעת איך זה לבד, )"מזה לבד? כל לא מסתכל לי בעיניים - אני רוצה להגיד לו שאני מתה מפחד שהוא ריחוק אפילו שאנחנו שוכבים )שאנחנו שוכבים!  קולט?(, הוא כבר להגיד לו שאני דווקא לא כל כך יודעת בזמן האחרון, שאני מרגישה המכאוב שלי מתמזגת עם צליל תפוס שקודח לי עמוק בלב. אני רוצה נכון?" אני שוקלת דקה אבל הוא כבר מנתק ואני שומעת את אנחת בזריזות הוא תמיד זוכר להשחיל  "אני'אוהב אותך, את יודעת תמיד עושה משהו... במיוחד שאני מתקשרת, אבל לפני שהוא מנתק יצליח.( חבר'שלי עסוק. זאת אומרת הוא בטח עושה משהו... הוא הזמר הראשי עושה לה להתרגש בכל הגוף )-כמו שאבא שלי לעולם לא כשהיא חוזרת ממסע הנאהבים אל תוך מצולות המוסיקה שקולו של ואני מתעצבנת, אני דווקא אוהבת לראות את הניצנוץ בעיני אמא בגיחוך. מרטיט את הנפש,