                                   אותה לראשונה. שאפילו החמיאו לגזרתה. הבנתי שזה אותו היום בו הקול הראה לי נתן שיראו את תפארתו, היא עטפה עצמה בבגדים ארוכים ושחורים אותה נערה. שערה הארוך שעוד היה רטוב מהמקלחת היה אסוף ולא את מעט העוברים ושבים שצעדו ברחוב. מהבניין שמולו עמדתי יצאה את השעה 01 בבוקר. כך גם נראה הרחוב, שמש אביבית נעימה ליטפה המסעדה רעשה מקולות המאווררים בלבד. על הקיר שמולי השעון הראה מוכן. ובחדר של אותה נערה שאפילו את שמה לא ידעתי, החלטתי שאני קראתי, הסתובבתי ולמדתי כל פרט קטן בעיר השוממת שבה הוצבתי הורדתי את המים. אחרי זמן רב )אם אפשר לקרוא לזה זמן( שחקרתי,