האורות הנוצצים הייתה שורל'ה, אשר צפתה על המתרחש מחלון חדרה שבקומה השנייה.  בעוד סלומון, שושנה ומשפ' סגל היו עסוקים בטעימת האוכל, ראה לפתע סלומון את מר ינובסקי מתקרב לעברם. מייד נתן צביטה קלה בזרועה של שושנה כדי לסמן לה מי מגיע לאזור. סלומון חש אי נעימות רבה, ורצה מייד להימלט מן המקום ביחד עם שושנה ודניאלה. אך שושנה לא התבלבלה לרגע, ומייד כשהגיע מר ינובסקי אליהם, פנתה אליו: "חג שמח אדוני ראש העיר." "חג שמח" - ענה לה ראש העיר. "אני מקווה שאתם טועמים קצת מן האוכל". מר ינובסקי תמיד היה זכור לטוב בשל דאגתו לשכנים. הוא ידע כי לא בכל יום זוכים האנשים הללו לאוכל משובח, והוא פשוט עודד את השכנים לגשת אל השולחנות ולטעום מן המטעמים.  לאחר שנתקל בתגובתו האוהדת של ראש העיר ולאחר לגימת כוסית יין, התחיל עכשיו סלומון לחוש יותר משוחרר, וכאילו נמצא הוא בנשף הפרטי שלו. מאחר והיה רקדן בלתי נלאה, נראה לו המקום מתאים בדיוק לריקוד ואלס סוער. הוא אחז בזוגתו שושנה, ושניהם פצחו בריקוד ואלס לצלילי "הדנובה הכחולה" של יוהאן שטראוס. מר מורגנשטרן, העומד מן הצד, ריקד לו אף הוא במקומו בשמחה רבה, תוך כדי הנפת ידיו לימין