הסתכלתי עליה והבנתי מה היא רוצה. מיצי רוצה חלב. מעולם לא נסתר מעיני, ולנצח יכולתי להבינו. מעולם לא הצלחתי לפענחו נכונה. לפתע הוא היה כה ברור, כאילו ראיתי את החיוך שלה, אותו החיוך המסתורי, שתמיד ניסיתי, אך צריך לדעת ולהבין. עיניה העמוקות דברו אלי, אמרו לי את הכל. כל מה שרציתי והייתי פתוח. הבטתי בעיניה, ולראשונה בחיי הצלחתי לקרוא אותה, כמו ספר את כל הדברים שלה היו ברורים כשמש ובשבילי היו תעלומה. שהיא לא אמרה.