בבקשה! ככה.... אבל אלוהים! אני סובלת! אני לא מאושרת, וזה לא צריך להיות ככה. אני כבר מספיק מסובכת, לא?? אני גם לא רוצה לקחת לידיים שלי את מה שלא צריך להיות בהן גם משהו כזה )בלי להתערב בהחלטות או משהו!!(. אפשר גם להרוג אותי באיזה צורה טראגית, תאונה או פיגוע או עושה, לאן אני ממשיכה מכאן? פה בעצם אתה נכנס לתמונה, אולי תיתן לי איזה סימן? מה אני אושר, אהבה, כסף וחברים. פרדוקסלי לא? עצמי בעוד 02 שנה עם בעל שאני נורא אוהבת, כמה ילדים חמודים, מצד שני, לסיים חיים כל כך מהר. מי יודע? אולי אני אמצא את חושבים שאני סתם עוד פעם צוחקת. אחד לא מבין שלכל דבר שאני אומרת ועושה יש מטרה. והם, שוב, אשמים. בעצם, הם באמת אשמים. אף אחד לא לוקח אותי ברצינות, אף וכמה הייתי חשובה להם, והם ייבכו, ויהיו נורא מזועזעים ויחפשו ואני אשאר צעירה לנצח. פתאום כולם יבינו כמה שהם אהבו אותי או אולי בעצם, אם אני אמות, מצד אחד כל הבעיות שלי ייגמרו את הטעויות הכל-כך מכריעות בחיים שלי ולהתחיל מחדש. השגעון החולף שלי. ולפעמים אני רוצה להתחיל הכל מחדש. למחוק לפעמים אני כל כך רוצה שכולם ימותו, להשאר לבד בעולם עם וגם ככה אף אחד לא מבין