כל מה שתיארתי במרפסת- עבר בשתי דקות... והינה המכובדים באים, נכנסים אחד אחד, ומתייצבים ישירות לפני, בלי לדבר בלי לפצות פה, החבר'ה ממתינים למוצא שפתי. ארז שרה וגידי. ארז בן 12, שרה 10 וגידי 7.  לא היה לי מושג מה אני אמור להגיד, אבל ידעתי שעלי לפתוח את הפה ולדבר  וזה מה שיצא לי: אתם בטח ממתינים לעונש על הציפצוף שלכם נכון? אתם בטח ממתינים שאטיל עליכם עונש כבד נכון? ובכן טעיתם ובגדול, אין בנושא הזה עונש ואין הענשה, אני לא יכול להעניש אותכם שלא רציתם ללכת לבית הכנסת, כי זה צריך לבוא מאצלכם מבפנים, לכן טעיתם בציפיה שלכם לעונש כי אין כאן עונש, יש כאן אופציה פתוחה שעומדת בפניכם: או ללכת להתפלל או לא, ההחלטה נתונה בידכם.