בתנועה אבירית, המובנת לכל גברת. היא תלתה במהירות את ארנקה  המטופח על שכמה והלכה בעקבותיו. "הוא בא!", קרא בהתרגשות יחיאל. ג'ינג'י קם ממקומו, מבלי  שהזמרת  'הציונית' שעל הבמה הופרעה, החל לצעוד לאט לאורך הקיר. הוא התקדם לאט אל היציאה. עשרות זוגות עיניים עקבו אחריו בהתרגשות. לפתע נעמד והרים את ידו, כאילו אמר 'שלום' לחברה ומיד הוריד אותה. זה היה כנראה  הסימן. כל  החברה פרצו בשירה עליזה ורועמת: "הבה נגילה, הבה נגילה ונשמחה!" כולם באולם ידעו את השיר . זה היה ההימנון של ציוני ליל. כולם קמו וליוו את השירה במחיאות כפיים סוערות. נוצרה אנדרלמוסיה עליזה ובתוך 'בלגן' זה יצאו מתוך השורות כמה צעירות וצעירים ותוך שירה עליזה התקדמו אף הם אל דלת היציאה. בחוץ חיכה להם כבר  'ג'ינג'י'  ובלם את השמחה הצעקנית בשתי מילים קצרות: "שקט! סיילנס!".  האצבע על הפה, המחישה את דרישתו. עתה הלכו כולם בשקט בעקבותיו. ושוב פקודה: "לעלות! יש כאן סולם. להחזיק טוב ולעלות!" הוא הצביע על הסולם הצמוד למכונית ועזר למהססות לעלות. עוד בטרם הסביר את תפקידו של הסולם, קפצה מדלן, כשהיא מחזיקה בידה של ל'אינקון לתוך המכונית והתיישבה בפינה