אני תמיד אזכור אותה. אמא צדקה, בעצם היא כבר הייתה אכולה מבפנים. מהכדור, זה כאב לה מאד והיא כעסה, היא אכלה את אמא מבפנים, או מדי לצד הלא נכון בטעות ופגע בבטן של אמא, החיה מאד נפגעה בכדורגל ואמא ישבה על הספסל והסתכלה )אני חושב(, אבא בעט חזק בצהריים אבא אמא ואני הלכנו לפארק "יד לבנים" אבא ואני שיחקנו לה "מרוב מחשבות על החיה את לא חושבת על החיים שלך". אמא ואבא בבוקר רבו בגלל החיה, נדמה לי שגם אבא מקנא, הוא אמר אומרת לי "גם ככה אתה תמיד תזכור אותי, נכון?". איתי היא אף פעם לא מצטלמת, תמיד כשאני רוצה להצטלם איתה היא מהבית וכשהיא יוצאת זה רק כדי שיצלמו אותה ואת החיה. מאז שהודיעו לאמא על החיה היא כל הזמן מדוכאת, היא לא יוצאת העייפות ניצחה אותי והלכתי לישון עם חיוך גדול על הפנים. אומרת "חיים, אני אוהבת אותך, אתה החיים שלי" מאד שמחתי, אבל בטלנובלות, דיברו המון דיבורים של מבוגרים ואז שמעתי את אמא ביום נישואיהם הצצתי והם מאד נהנו, הם רקדו יחד, התנשקו כמו חגגו את יום נישואיהם. לראשונה מזה חודשיים, חייכה כמעט כמו לפני שנה כשהיא ואבא כשהעוף שהיא הכינה מכאיב לי בבטן אחרי הארוחה, אמא חייכה לשירותים ובטח