אנשים עם בגדים שחורים ומשקפי שמש וגם בוכים ואין להם דמעות.  איזה עצוב. אוה, מן, וההלוויה. איזה להם הגרון. הם יעבירו על העיניים את השרוול כאילו הם בכלל לא המודעות, יסרקו אותן מלמעלה למטה, וכשיראו את הגיל קצת ישנק חייבים לתלות מודעה כי למדתי אצלם. אנשים יעצרו לרגע ליד המרכזניקים לא אהבו אותי. גם החבר'ה בהר המור לא, אבל הם בישל"צ, בהר המור וליד הבית. אולי גם במרכז. בעצם לא. מודעה של עשר על שתים עשרה לפחות. מודעות אבל ענקיות יתנוססו כן. ככה יותר טוב. וגם בעיתונים. מקור ראשון ימסגר אותי בתוך קטנות על מותו הטראגי להפליא של בננו, היקר באדם מאז ומעולם". קודר", יהיה כתוב במודעות. לא. נדוש מדי. "קרועים לפיסות למטה מהר מדי. וגם המשפחה תהיה בדיכאון עמוק. "צער רב ויגון לדחוף אותי. מסתבר שהוא כן. בטח יהיה זעזוע נוראי כשאני אגיע ברור לחלוטין שיש לי מצנח. אחרת המדריך בחיים לא היה חושב נופל. מרים מבט למעלה- הנה המטוס. הם חושבים שאני נהנה. הרי מבצע גלגול הפוך, ומתייצב בגובה שלוש עשרה אלף רגל. ועדיין הייתי נשאר בחיים הייתי ממש שמח שעשיתי את זה. אני מסתובב, פלאק! הרוח טופחת בפני. המראה מהגובה הזה מהמם