ניוˉקאסל - ניוˉיורק - לוס אנג'לס - טורונטו - בתˉים 1961-1962 שלוש שנים תמימות המתין אלברט לאשרת הכניסה לארצותˉהברית של אמריקה. ביום בהיר אחד הגיע לגרמניה הדוד אייב, אחיהם של אביו, משה והדוד גרוינם,  לגרמניה כדי לחפש את הניצולים לבית משפחת פייט בגרמניה. והוא, הדוד אייב, שכבר היה אזרח ותיק בארצותˉהברית, עוד לפני המלחמה הארורה, בא לאסוף את כל הילדים אליו, כאילו ביקש לאסוף גוזלים אל הקן של ארץ האפשרויות הבלתי מוגבלות. במחנה רוזנהיים בגרמניה, הצליח אייב לאתר את שלושת ילדיו של גרוינם, ואילו בעיר לנדסברג שבגרמניה, איתר את אלברט ניווירט, אחיינו. אייב הבטיח להם הרים וגבעות. "אסדר לכם ויזה, לימודים והשכלה, ואחר כן תוכלו לעמוד על רגליכם". הבטיח לארבעה. אלברט הסכים מייד לבוא לארצותˉהברית. אלברט רצה לברוח מכאן, מן היבשת ספוגת הדם והמלחמה, ולא לשוב לכאן לעולם. והדוד אייב, הוא שמח מאוד לאמץ אליו את אלברט, אלא שהופתע עד מאוד והיה מאוכזב קשות לאחר שילדיו של אחיו גרוינם, מרים, צבי ושושנה סירבו בכל תוקף להצעת העזרה שלו. "אנחנו נעלה רק לארץ ישראל, לא לשום מקום אחר", הודיע לו צבי בתוקף. רוז'ה הלכה תמיד אחר