''סטלה''... זה תהליך קשה מאין כמוהו, פעם ראשונה אני נחשף למחלה הזאת, עד עכשיו ראיתי את זה רק בסרטים ובטלוויזיה, אבל מסתבר ששידור חי הרבה יותר מרשים...  אני חושב שאיבדה תוך שבוע כ-15-20 קילו ממשקלה, ובן כה וכה היא רזה... ניסינו כבר וכמובן לסרב לכל עבודה שהיא, ביקשנו ממנה רק שתנוח, בשביל שהשפעת תלך מהר ותחזור לעבוד... אבל היא, בשארית כוחה ובעצם בשאריות חייה המשיכה לנצל כל בדל כוח שעמד לרשותה, וראיתי במו עיני איך היא מנסה לאתר את ההפוגות את הכוחות, בשביל לעבוד בכבוד, ולפרנס את ילדיה בכבוד, ולגמור את חייה האומללים בכבוד. זה דבר נדיר. נדיר באמת לראות נחישות כזאת, נדיר לראות כוח כזה, ואני ראיתי את זה בשידור חי, מול עיני התרחש הסיפור האנושי הזה. עברו כעשרה ימים מאז שהודיעה לנו על ''כוונתה'' לעזוב, ושבוע מאז שנפגשתי עם אחותה... היא כבר לא תפקדה, וניכר כבר באיזה שלב היא נמצאת. אני נמצא בתפילת שחרית, של יום שבת, בבית הכנסת בפנמה. ההיכל פתוח ועומדים להוציא את ספר התורה.  התפללתי בתוכי, ולמעשה דיברתי, זה לא היה נוסח של תפילה... דיברתי בלי לפצות את הפה, בלי אפילו ללחוש. רק חשבתי בראש, ואמרתי: