מי מאיתנו לא שמע את המילים: "ממך לא יצא שום דבר!". או המשפט: "יש לו המון פוטנציאל אבל הוא מבזבז אותו על שטויות". מאז תחילת הזמנים, היחסים בין הדור המבוגר לדור הצעיר היו קבועים. הדור המבוגר רוצה שהדור הצעיר יעשה משהו עם עצמו והדור הצעיר רוצה לעשות בדיוק ההיפך ממה שהדור המבוגר אומר. לפעמים הדור המבוגר צודק. אחדים מאיתנו גדלים להיות פרזיטים ובטלנים, אבל חלק נכבד מאוד מאיתנו גדל להיות מבוגרים בדיוק לפי הספר. בעלי עבודה מסודרת, אחראיים, אנשי משפחה, תורמים לקהילה וכיוצא בזה. חלק מאיתנו אפילו הופכים להיות אנשים גדולים אשר ייזכרו בדפי ההיסטוריה. חלקנו ממציאים דברים חשובים. חלקנו הופכים להיות רופאים, חלקנו הופכים להיות עורכי דין וחלקנו הופכים, חס וחלילה, לפוליטיקאים. בנקודה הזו הדור המבוגר לא מצליח להבין איך זה קרה. איך זה שהילד המבולגן הזה, זה שלא אכפת לו משום דבר, זה שעשה לנו רק צרות כשהיה קטן, גדל להיות המבוגר המצוין שהוא נהיה?  הדור שלנו לא שונה מכל דור אחר. אנחנו עושים בדיוק את ההיפך מה שההורים שלנו היו רוצים שנעשה. אנחנו רוצים לעשות רק את מה שאנחנו רוצים לעשות. אנחנו מחפשים את עצמנו ושכל