מחליא. אבל אתה לא שור, הייתה אומרת ומלטפת את חזהו. אתה בן-אדם. כמה תמורה יכולה לקבל יד מזיעה, יד קבצנית זקנה מזיעה, שתקנה בזה לחמנייה. כמה תמורה. אולי מעט נחמה, הייתה אומרת. אולי דמעות תודה, או אומללות. אומללות תודתית. תודה אומללית. נשיקה על המצח, אתה לא צריך כלום, רק את אהבתך לי ואהבתי לך. והוא היה מרגיש את הראש שלו כמו פרה משוגעת נחלבת. מתרסק מתחת ליקום הקר והלא-מובן. לילה טוב... הייתה לוחשת. אהוב שלי. אהובי.  