סבים עם מצח בו קמטים, עם שיניים אותם ירקו אל הכוכבים. צוואר כפוף וראש זרוקים: בעיניהם אש גחלים. כאילו לזקנה לובן מתאים, זקנים ארוכים הצומחים מהר, כך נפרדו מזמנים גאים: עד שאיבדו את מבטם ודיבורם אחר. בבקשם רק לחם ומעט שתייה, את עצמם תופרים אל פינות הבית. בהקשיבם לרכילות ובחניכיים רעדה: בם היסטוריה ארוכה וחיים קצרים כשייט.                                                                 16.12.06