ומהשוק. אל הרחוב מתחבר מגרש חניה ריק למחצה, שטוף שמש (אין בו כתם צל אחד). במגרש נוסעת מהר ובסיבובים חוזרים הסובארו של יפים. בתא הנהג יושב יפים, מחייך אל מחוץ לחלון .  במושב שלידו יושב  ליאור , 17, שחום עור, שיער שחור קצוץ, לובש חולצה אדומה לבנה של קבוצת ארסנל (חולצה של דניס ברגקמפ) ומעשן כשהוא מאפר מחוץ לחלון, מסיט מבטו לאחור ורואה במושב האחורי את  משה, 16 , נמוך מליאור, וחזי, 15 וחצי, נמוך יותר ממשה, שיערו בהיר. משה וחזי נראים בהולים, אוחזים בפחד ידיות שמעל החלונות שלידם ונצמדים אליהם. ליאור: הכל בסדר שמה? (מגחך לעבר יפים) יפים: (מרצין) מה מצחיק ? ליאור: (מחייך בזדוניות) שום דבר, שום דבר. עצור שניה שנוכל לדבר 4. חוץ. ליד רכבו של יפים .יום.4.                         הגלגל של יפים חורק לעצירה והדלת נפתחת. יפים יוצא החוצה ומתיישב על ספסל שנמצא ליד מגרש החניה, ליאור מתיישב לידו, ומצית סיגריה, מעיף מבט לכיוונם של חזי ומשה שנותרים לשבת באוטו, ומביטים אחד בשני בבהלה. ליאור: בקיצור, מחר באחת עשרה וחצי אנחנו זזים. אתה בפנים או בחוץ? יפים: אבל אני לא מבין, למה עגלה של רכבת? ליאור: מה אתה רוצה?