ובארצות החום כשלו רגליי ירדתי במדרונות אל עמקי השועלים מצצתי גחלים נקברתי בתוך שדות אדומים הם לא שאלו למה ומדוע רק הדביקו טלאים ואני טעיתי בין מבוכים ניסיתי למצוא בכוכים אוצרות גנוזים הדלת נפתחה כדי סדק, ונטרקה באחת בגזר חמורים סבבוני אט-אט ירדתי לתוך המחילות הנוצצות שברתי את כלי החרסינה היקרים לחתיכות לתוך האשפתות הלכתי, והם ספקו כפיהם "את כל האוצרות נתנו, ואתה הולך לבתי-האשפות." רגל לרגל חיברתי, יד ליד מארבע מוטות ומשטח עשיתי לי שולחן חיברתי סדק לסדק, קריעה לתפירה והם לא היו יכולים לראות יופי עשוי מאשפה הביאו לי עו"סים לרוצץ את גולגולתי מדיינים עליי שלא בפניי, שופטים דברים שלא נעשו בשבילם ואני צחקתי, אוי, כמה שצחקתי אוזלת ידה של הפשיסטיות בארץ סוציאל-דמוקרטית לבסוף כמו תמיד הם צחקו על עצמם כשניקו את האבק מחדרי ביתם פרשו אלה שהבינו שמלחמתם אבודה השאר קוראים לי לץ, או מרדן עקשן או אטום-מוח, או טיפש עצלן אבל בשם הסוציאליסטיות - הפשיסטיות פורחת כשהם לוקחים אחד שמחפש דרך ובידיים "נאורות" מעצבים פלסטלינה לתפארת הצינורות מאוד דקים ומסועפים לא תמיד אני יודע לאן מגיעים הגרתי דם לבן, בשיממון