שהצילו אותך. הרי הם לעולם לא יאהבו אותי באמת ממילא. מה שחשוב לי זה שאת הבנת שאני בעצם לא שונה, שאני כמו כל שאר הדרדסים". דרדסית, קצת עצובה, רכנה לעברו של הדרדס האדום ונשקה לו על לחיו. "תודה", היא לחשה לו, "סודך שמור עמי", ונכנסה לביתה. הדרדס האדום חזר לביתו, כשהוא הוא יודע שמאותו יום, הוא רכש סוף כל סוף את החבר הראשון שלו. ליתר דיוק, החברה. ואם תהיו ילדים טובים, אולי תצליחו גם אתם לראות את הדרדסים. "הבנת מה מוסר ההשכל של הסיפור, חמוד?" סיימתי את הסיפור ופניתי אל בני. אבל הוא, הוא ממזמן כבר היה שקוע בעולם החלומות, חולם על דרדסים כחולים ואדומים, ושאר יצורים מצויירים .