ללכת ליועץ ארגוני. גם לבעל הקיוסק היו פעם בעיות בלנהל את העסק, והבן דוד שלו, שהוא יועץ ארגוני, נתן לו כמה טיפים, מה זה טיפים, עצות פלטינה, ומאז העסק רץ. אז כדאי גם לו לנסות.  "למה לא" חשב, בטח שאין לו מה להפסיד. היועצים הארגוניים כולם אמרו לו שהמצב שלו על הפנים ושהפוטנציאל השיווקי שלו בזבל. הרי מה שנדרש לייצר אותו זה כלום. כל אחד יכול לעשות את זה לבד. בגלל זה השוק מוצף והאיכות יורדת, חוץ מזה אין לו פוטנציאל אדפטציה בגרוש, שלא כמו לשאר הטקסטים. את השירה, למשל, אפשר להלחין ולהשמיע ברדיו. אתה מוסיף לה את הוידאו קליפ וכבר כיסית שלושה מדיומים. מחזה ורומן עומדים בפני עצמם וגם אפשר להפוך אותם לתסריט. אפילו את התסריט אפשר להפוך לאיזה משחק מחשב. אבל עם הסיפור הקצר אי אפשר לעשות כלום. מקסימום סרט סטודנטים, או ספר אוסף, והיום זה כבר לא הולך כמו פעם. התחרות נהייתה קשה. הוא חטף כזה דיכאון אחרי האבחנה הזאת, שבקושי הצליח לגרור את עצמו מהמשרד החוצה לרחוב. חשב לתקוע לעצמו כדור בראש, אבל לא היה לו אקדח. אחר כך נרגע. "נו טוב, נמשיך לפרסם מדי פעם באיזה מקומון נידח ועבש ונגיד תודה על כל ג'ובה שתכנס", חשב