קולומביאני מיוחד, שוקלת לפי דעתי כחצי טון... העברתי את המיטה! לבד! התיישבתי ולא יכולתי לקום! פשוט דפקתי את הגב שלי. וכנראה דפקתי אותו באופן חמור. באותה לילה לא הצלחתי לישון מכאבים, כל תזוזה לוותה בכאב גיהנומי, שלא היכרתי עד אז.  לפני שנה עבר אחד מהמשפחה שלי את אותו המסלול... הוא גם הרים משהו מוגזם (עדין פחות מוגזם ממני) ושכב כחודש בבית חולים. הציעו לו לעבור ניתוח והוא סירב! הוא מסרב עד עכשיו, ועדיין נתקף בכאבי תופת  עוד לא השתחרר מזה. משם למדתי משהו על "הצרה" הזאת... למחרת "התאונה" החלטתי החלטה תמהונית: להתעלם להתגבר וללכת לעבודה וכאילו כלום... פשוט לשחק אותה עוד הפעם גיבור... לא רציתי ללכת לרופא ולשמוע ממנו את הבשורה הרשמית- פשוט לא בא לי להכנס לעניין הזה מהדלת הרשמית...  עבר עלי אחד הימים הקשים מאז ומתמיד - לא הצלחתי לשבת, לא הצלחתי לא לשבת, לא הצלחתי להתכופף אפילו בשירותים... ועל כל תזוזה הכרחית הכי קטנה- קיבלתי עונש מוגזם ואלים. התחלתי את היום בתפילת שחרית- ושוב אני מדבר על השבוע שעבר, יום שישי בבוקר. את ארבעת הרכינות בעמידה לא הצלחתי לעשות, הסתפקתי בהרכנת ראשי. יצאתי משם לעבודה