משהו מיוחד. אני לא יכול להסביר את זה!". "ואתה לא זוכר את השם?", שאל פרג'ון. "האמת, אני שאלתי את הגברת את השם, אבל לא רשמתי את זה...זה היה משהו שדומה למילה 'אלבי'!". "'אלבי' זה משהו מזרחי, לא?", אמר ברדה. "לא!", ענה אהרון תמם, "זה בפירוש לא היה משהו כזה. זה היה מין קונצרט". "קונצרט!?", אמר פרג'ון בבוז. "לא בדיוק..", התפתל אהרון תמם, "אני לא יודע איך להגיד את זה!". כיוון שלא נמצא פתרון לבעייתו של אהרון תמם, גלשו השיחות לנושאים אחרים. עאדל, שראה את מצוקתו של תמם, קרא לו הצידה: "תשמע! יש ברחוב הרצל חנות של מוזיקה. תלך לשם ותגיד שאתה מחפש קסטה עם קונצרט כמו שאמרת. ותזמזם להם. מה איכפת לך לנסות?" "שמע! זה רעיון! תודה, עאדל!". אהרון תמם מצא את מבוקשו. ה'אלבי', הסתבר, היה שמו של המלחין: אלבינוני. והיצירה נקראה בשם: אדג'יו.  עתה התעוררה הבעיה היכן להאזין לנעימה, ללא נוכחות מי מן המכרים. בבוקר, למחרת, נטל את הטייפ הזעיר של בנו, נכנס אל מכוניתו, ובמקום לנסוע בשעה זו של בוקר אל מוני, חיפש מקום רחוק מהמולת העיר, מקום מתאים להאזנה ליצירה. יצירה שנראתה בעיניו כעין תפילה, ועל כן היא ראויה להאזנה במקום