שם היא גדלה לעלמה צעירה. בעולם שאיילת בראה לעצמה בין רקפות שפורחות, על גבעות ירוקות איילת שרה עם ציפורים, נרקיס אחרי גשם גם אחרי פרפרים ואחרי מנוחה היא ממשיכה מוחה לה דמעות של שמחה. מציל עליה ומדבר אל לבה עץ ערבה פורס עליה חסותו הגבוהה רודפת אחרי פרפרים לבנים, מנגנת עם ציפורים שירים ישנים עם תרמיל של חיים על גבה. שכובשת פסגות של שמחה בתמימות מדהימה של ילדה כזאת היא איילת בקצב שלה וגיבורים טרם זמנה. נופים נושאי פרי דמיונה ומציירת בפנקס דמוי כבשה על צלע אבן מסדירה נשימה וכשהיא מתעייפת לרגע קט מתיישבת, רוקדת למנגינות של רועי צאן צעירים שם היא נרקיס בשדות בר של טועים על גבעות פריחה ירוקות. רואה מקרוב, מסתכלת רחוק, תופרת בגדים לבובות. משיטה ספינות נייר בשלוליות של חורף כזאת היא איילת להכיר אותה מאז הייתה ילדה קטנה וללוות אותה מתבגרת  וגדלה. מוקדש ליוצרת מוכשרת מאוד, איילת קשת, שיש לי את העונג