נגעו בגבך ורטטו. איברי נגעו בגבך ורעדו. ואילו כאשר החלפנו תפקידים, הגוף שלך התגלגל על הגב שלי, לא יודע מי ומה מאברייך נגע בגבי מתי, אם היו אלה שדייך או שערותייך או שפתייך שחשתי כרטיטות עוצמתיות כל כך. יצרת בי תשוקה.  זה היה לא ממש רחוק ממעשה האהבה עצמו. את יודעת. עשית זאת במודעות רבה. רצית איש תיאטרון בין רגלייך. קיבלת אותי. אחרי האירוע הזה, בכל מקום שראיתי אותך, התבוננתי לתוך עינייך מתאהב בהן ולא יכול עוד. לא יכול לחיות יותר בלעדייך. שבוי באהבתי לעינייך התכולות. מספר שעות אחר כך לקחת אותי לסיבוב הליכה מסביב לקיבוץ. ברגע אחד שאלתי אותך, "איך זה אצלך בעניני רומנטיקה. את רומנטית?" היה ערב, הכוכבים נצצו, אבל המרחק בינינו לא איפשר לי לראות את עינייך, אולי כי אורו של הירח לא זרח באותו רגע. ואמרת לי:  - "כן, אני ורומנטיקה זה חלק מהחיים שלי. בוודאי". אמרת. היית כל כך רכה ורחוקה. כל כך רגישה וממתינה. התקרבתי ונשקתי לך. הופתעת מעט. שמחת מעט. ונישקתי אותך שוב ושוב סביב שפתייך, מתקרב לאט לאט אליהן. לא נשקתי בשפתייך באותו ערב. גם את לא נשקת בשפתי. - "האם את לא אוהבת שמחזרים אחרייך".  - "כמובן שאני