)מלכים א', פרק י"ט, פסוקים י"א-י"ב( קול דממה דקה" ואחר האש, לא באש ה'. ואחר הרעש אש, ולא ברעש ה'. ואחר הרוח רעש, לא ברוח ה', ורוח גדולה וחזק מפרק הרים ומשבר סלעים לפני ה', "והנה ה' עובר את הצעקה החזקה ביותר שצעקת בחייך. בדממה הזאת, תמלא ריאותיך אוויר עד אפס מקום, ותפתח פיך לצעוק מנוטרדם, חזק יותר מהרמקולים המתוחכמים והרועשים ביותר. ואז, באמצע הופעה, מצלצול הפעמונים שעל ראש מגדלו של הגיבן ובדממה הזאת, תכיר בעוצמתו של השקט. חזק יותר ממוזיקה רועמת יישמע. תנסה אתה להתשתלב, כמו בדרך השנייה, תחליש את נוכחותך. גם הדממה הזאת תהיה מוחלטת. גם רעש הצעדים החרישיים ביותר לא ולא מכאיבה, דממה שלווה, של שקט שנפל על העולם כדרך הטבע. אך אין רעש של ציפורים. העולם החליט לשתוק לפתע, הדממה לא צורמת, לתוך דממה מוחלטת. שתיקה מוחלטת של העולם. אף אחד לא ידבר, הדרך השלישית, אותה מתכוונת אני שתדמיין, היא שתקום בבוקר שגורם אתה בנוכחותך לא יימנע. נוכחותך הרועמת בעולם הדומם והשקט הזה ייעשו, אך הרעש הצורם נשימותיך יהפכו קלות ושקטות, כל הדרכים בהן תוכל למנוע את מנת שלא להפר את השקט ברחש הקל ביותר של צעדים בדממה. גם