הבטיח, כך עשה. ולאחר ערב של שירים ופיוטים, דניאל פניו. הפייטנים שיש שם". "תהיה בטוח שאני אבוא" הוא אמר עם חיוך על מחייך. דניאל התלהב מאוד ואמר-"תבוא, יהיה סבבה. אתה תאהב את השבוע שעבר עליהם. וחיים מוסיף-"מסתבר שאני כן בא לבקשות" הוא ידיים וברכת שבת שלום, וכך הם ממשיכים בדרכם, משוחחים על כל שכאשר התקרב לפתח, הבחין בו מיד. ואז מתחיל התהליך- לחיצות דניאל בהתחלה לא שם לב לחיים, הוא כמעט המשיך בדרכו. אלא חיים הזדרז להקדים את דניאל, וחיכה לו בפתח בית הכנסת. והנה כאשר גמר בליבו כן עשה. בתום התפילה והפיוטים הנלווים, אליו. להפתיע אותו, ורק כאשר כולם יוצאים ולוחצים ידיים, הוא יגש ובמבט קטן, הבחין בדניאל שישב בפינתו הקבועה. אבל חיים החליט ואז הגיע ערב שבת, וחיים החליט שהוא הולך כהרגלו לבית הכנסת. ולישון, שהגבס הפריע בהם, הוא הצליח להסתדר עם היד. גבס. אבל עם שאר הימים לא הייתה בעיה גדולה. חוץ מלהתרחץ את הימים הראשונים היה די קשה להעביר, כי זה לא פשוט לחיות עם לחיות עם הדבר הלבן הזה חודש שלם?" הוא מהרהר. הרופא אמר לו שתוך חודש הכל ייסתדר."חודש שלם?! איך אפשר מצב מעפן. דווקא עכשיו, כשרציתי לנגן" הוא