- אמרתי היא פתחה את הפה ונשמעה כמו מפעל לאלומיניום באמצע היום. לתוך השפתיים הורודות  והמצוירות שלה. פתחה את השקית הצבעונית של הסוכריות הקופצות ונתנה להם לצלול "בן זונה" - סיננה שוב. אולי אפילו שנאה מרוב שאהבה אותו וככה הלך לה. היא ממש לא אהבה אותו. היא לא אהבה אותו עכשיו. חור שחור שבתוכו שט לו בעייפות הכחול של העיניים שלה. השחור שפעם היה איי - ליינר משורטט ומדוייק ,היה נראה כמו נוגה שכבה על השטיח המקיר לקיר, של דירת החדר וחצי שלה וכל בעצם...שיכאב לו גם בשריר של הזיין". במיוחד שיכאב לו בשריר של של הלב. הלואי והוא ימות לאט ובייסורים ויכאב לו חזק בכל הגוף.