רק לפעמים באמת לפעמים נוראית. לפעמים אני חושב שלהתעסק בחיי שלי ולא בשל אחרים זו אנוכיות ונכשלנו, כאשר המשחק כבר מכור, אין דרך לנצח מעגל. לא אפשרי ולא מוסרי, אנו מנסים ונכשלים בטענה שניסינו למישהו אנחנו חוטאים בחטא של האנוכיות. אנחנו פועלים תוך אינטרסים אישיים בלבד, אפילו שאנו עוזרים איך אנחנו מסוגלים לחשוב על אחרים ולטפל בעצמנו, אין אפשרות, היא אנוכיות נוראית. לפעמים אני חושב שלהתעסק בחיים שלנו תוך כדי חשיבה על אחרים שקלים חדשים ותציע אותם למישהו הוא יחשוב שאתה מוכר סמים. לו בוקר טוב יסתכל עליי כאילו אני מטורף. בארץ שאם תלך עם 001 זה הכל ככה אנחנו חיים במציאות שבה אם אעבור ליד מישהו ואגיד שאנחנו רוצים שיראו לא להיות אמיתיים, לחרטט, לערבב, לטפל. "להסגר ולא לספר" זוהי דרך השיגרה שלנו, לתת לאנשים לראות מה התגוננות. בבעיות ,רצח, דם, כאב, פגיעה והרבה מאד שכבות ומנגנונים של רודפים אחרי הזנב שלנו בטענה שהחיים הם חרא אחד גדול מלא לעצמנו בטענה שאנו תורמים לאחרים. לאחרים בטענה שאנחנו לא עוזרים לעצמנו, אנחנו לא עוזרים לנו, בכסף שאנחנו חייבים שאם לא נחזיר יקחו הכל, אנחנו תורמים ולא לעזור לעצמנו,