שנחשפתי אליהם הצלחתי להבין, פחות או יותר, את התוכניות שלך, בגדול. תשאל איך הצלחתי לפרוץ אל המחשב שלך, קיבוצניקית סטודנטית לפילוסופיה שכמותי. ובכן, אתה כנראה שכחת שכשקנינו יחד את שני המחשבים, שלי ושלך, אתה התקנת אצלי תוכנה שמאפשרת לי  לראות הכל על המחשב שלך. אמרנו, כבר בתחילת הקשר, שנהיה לעולמים נאמנים ושקופים לחלוטין, האחד מול השני. "תוכנת האהבה והנאמנות" קראת לזה, אתה זוכר?  אז באופן מאוד סימבולי , הו, האירוניה, אפשר לומר שהאהבה היא שדפקה אותך בסוף. או, אולי, כבר בהתחלה".  היא הפסיקה לרגע, בוחנת בעיניה החכמות את תגובותי. הבטתי אל תוך עיניה, זזתי בעצבנות על הכסא המוסתר תחת הטלית הלבנה,  הגדולה, עיני נמלאו דמעות.  "תמשיכי", אמרתי לה.  היא התיישבה על המיטה מולי, האקדח מופנה עדיין כלפי, נאחז באצבעותיה הרכות, העדינות.  היא העבירה שוב את ידה העירומה  בתלתליה, יכולתי לחוש  שהיא מקשיבה לגשם המאנפף בחוץ על הרחובות.  היא החלה להתייפח, לבכות בקול רועד, בכי רע, בכי מר.   "אני אתחיל מאחותי, כלב מסריח ומטונף שכמוך. לפני כמה שנים, אחרי שנה מתחילת הקשר, בערך, היא אזרה אומץ וסיפרה לי על הדברים שאתה