אבל מה שמסתבר שהוא עשה באותו יום וכל מה שעשה אחר כך היה יותר ממוזר, זה היה... מופרע אפילו. יום אחרי אני מגיעה לבית ספר ומה אני רואה? על לוח המודעות שלט ענק ועליו כתוב בטוש עבה באותיות גדולות "כל מי שמעשן נחות! אתם מצדי יכולים כולכם לחשש, זה רק מראה עד כמה אני עליון עליכם! קינן לאזל." כמובן שהודעה זו גררה את תגובתו המיידית של משה שהזמין את כל המאפיה האזורית לעשות עליהום על קינן, כל יום הוא היה צריך להתחמק החוצה מביתספר ולפעמים הוא לא הצליח והיה חוזר הביתה פצוע כולו. ניסיתי לדבר איתו על זה, שאלתי אותו למה הוא עושה את זה, הוא אמר שזה הכל חלק ממשהו גדול הרבה יותר והוא לא יכול לגלות לי, אמרתי לו שזה לא מקובל עלי העניין הזה והוא סתם הורס לעצמו את החיים, הוא אמר שגם אני הורסת לעצמי את החיים עם הצמחוניות שלי רק בקצב איטי יותר אז מה זה משנה, אמרתי לו שהוא יכול ללכת להזדיין והוא אמר שזאת לא אחת המטרות שלו בחיים באותו רגע. הבן זונה הקטן, אפילו לרחם עליו כשהוא חטף מכות כבר לא יכולתי.  באותו יום שנפרדתי ממנו לילך עשתה מסיבה, מהמסיבות האלה שכל השכבה באה אליהן ולילך יכלה לעשות מסיבות כאלה כי היא