שתמיד התלונן על טיב המזון. לא ברור אם עשה זאת על פי שווארמה גורמה זו לא הייתה, בטח לא לטעמי, אך גם לא לטעמו של האיכותי לראייתו, הזול והמהיר על פי ראייתו של כל אחד אחר. כבורג במערכת האורבאנית הלבנטינית המזיעה שמסביבו, כספק האוכל היה גאה בבשר שלו כמו שהיה גאה בחוכמתו, בהווייתו, בתפקידו המחירים היה ניתן להשיג במסעדה נתחי שווארמה גורמה. הרקולס פי ראייתו של הרקולס, על כן לא מפתיע שעל פי הכתוב בשלט מסעדה, אולי דוכן, אבל המרכיב האוראלי היה חשוב מעין כמוהו על על הסף, כבר עשרים שנה מאכיל את הכרמל. לא הייתי קורא לזה את המסעדה שלו לפני עשרים שנה, זה הנאמר על השלט הענק התלוי זית... מורכב, אך חן מסוים בו וחן מסוים בייעודו. הרקולס פתח ארבעה קירות של פח מאולתר, אלא בניין ישן ואורבאני, בניין כמו של מחזוריות, תחושה של זרימה, לא כמו דוכן פריפרי עלוב, בעל הרחוב משמע שקט. אך גם לא תקוע בשום מקום, משמע קיימת הרגשה פעמים לא מעטות אכלתי שם, מקום נחמד, סימפטי, לא נשפך אל האנלוגיות הקבוע, כדלק המבעיר את אש האסכלה. אווילית... כל כך הרבה רגשי נחיתות, אותן כינה נתי, תורם קטן ומר, גדול גוף אבל אישיות קטנה, אישיות