יצרים חבויים, מרדניים..." הוא נתן בה עכבות ומעצורים, לנטרל כשאלוהים ברא ברוכת איברים, כמו שפנה.. לשמור עליי בשליטה, שאחרת הייתי משתגלת "אני חלק מתוכנית אלוהית מוזרה, "אני לא סתם שמנה" היא מהגגת עם מראה.. היא מושכת את השמיכה ומקלסת רגליה בתוכה בהגיעה לחוף הבשורה.. נע כמו אדווה ביום קייץ מיוזע, המתנפצת אנחות חרישיות מפלחות אינטימיות זכה וגופה, ממוללת באצבע לחה את פיטמתה... ונוגעת באמת החשופה ונוגעת בעצמה, מלטפת את שדה שהתקינה לעצמה,"מאיפה התעוזה?" היא חושבת לעצמה עירומה היא נשכבת על מיטתה,בוהה בתקרת המראה, את מעילה וחליפת אימונית דהויה. היא מהלכת בחדרה חסרת מנוחה, פושטת גם הפעם חוזרת טל, חפה מכל רכישה. מטמיעה פניני אופנה מפיה של מוכרת חטובה. טל מדדה אחריה, מצטנפת בחליפת אימונית מהוהה, מוכרת חטובה ופרץ חיוניות חדש נסוך בה... "טוב", בואי נראה מה יש לנו בשבילך" מובילה "לא",ממלמלת טל, "סתם שמנה... שהחליטה לפנק עצמה בגרדרובה חדשה.