המתוקן הפרופסור: ) בהיסוס מה ( לבקש את סליחת הקוראים ולפרסם את מאיר: לאיזה דרך אתה מתכוון , פרופסור ? הבושה הזאת  ... הפרופסור:  ובכל זאת , אני  סבור שיש  עדיין דרך  לתקן את הולך  לפח . ומשחיתים אותו  ואחר כך , כפי שכבר  ציינתי , אותו , מכתימים אותו , מקפלים ידינו .  משוטט בחוצות ,  עובר מיד ליד , מרטיבים ... העיתון כבר בחוץ, לא בהשג מאיר: צר לי , פרופסור ,  אבל עכשיו  לא ניתן  לעשות דבר שרומס את כבודי... הפרופסור:  אלה לא סתם מילים , מר  מאיר,  זה  בליל   תועבות       אז מה הבעיה  ? לא  יקרא את המאמר  שלך ... משמעותן  גם כשהן שגויות  , מי   שלא מעונין  ,  ממילא שמעונין  בטח  יבין את פרופסור,  בא לא נישכח  שאלה בסך הכל  מילים , מי את העשתונות , מאיר: ) מנסה להסתיר את תדהמתו ממראה עיניו (  אין צורך לאבד         קטסטרופה  שאין  כדוגמתה  ... .... קטסטרופה , אדוני , לאקוויפר  "  ועליה מתמדת  בריכוז  הכלורידים " לחדירת  מזהמים במקום : " פעילות אנוש גורמת לשינוי במישטר  הזרימה , הכולרות "   .... לחדירת  מזהמים  ל "אקופר "    ועליה מתמדת   בריכוז לשינוי במישטר הזימה , אחרונה , שים לב, בבקשה: