אצבעות הרבי שהרכיב את הפסיפס הזה עברו בדיוק 365 אבנים." "365, כימי השנה", קרא המלך המאושר, "אני הייתי אומר 365, כמו ימי חיים מאושרים." "כרגיל צדקת." מיד קרא לצייר החצר וציווה עליו להעתיק על גיליון נייר גדול את הפסיפס, וכשהעתיק אותו בדיוק בצבעי האבנים רשם המלך מתחתו: "365 לאפידס בוני אות 365 דיאס ויטה פליציס" (365 אבנים טובות כמו 365 ימי חיים מאושרים, לטינית.) המלך מקים לפי עצתו של רבי אדם מעונות למחוסרי בית מאוחר בלילה נפרד המלך מרבי אדם. הוא העמיד לרשותו את המרכבה המלכותית המוזהבת ומשני צדדי המרכבה ליווה אותו משמר מלכותי. "למה להטריד בלילה את החיילים?" טען הרבי, "אין לי כל צורך בהגנה על גופי או על רכושי. כל השודדים ביער שמתנפלים על נוסעים עשירים וכן השודדים בדרכים מכירים אותי, שמלבד תה חם ביום קר או ברכה שישנה את דרכו, אין דבר לרבי הזקן שלפרנסתו חוטב עצים ביער ומוכרם לאנשים שזקוקים לחום מדורה." "המשמר לא נועד להגנת חייך או רכושך", הרגיע אותו המלך, "אלא הוא משמר כבוד, כבוד לרבי שכה היטיב עמי." ומאז נהפך רבי אדם ליועץ המלך, שנוכח כבר שכדאי להתחשב בדעותיו של הרבי הכול יכול. היו ימים,