זה היה הלילה הראשון שלי באולטרה זון וכבר ראיתי את לואיז. אנשים היו מחכים במשך שבועות. משחדים שומרי סף במועדונים שאליהם היא פעם קפצה, מנהלים תכתובות אם עשרות אנשים שמינו את עצמם לעוזריה. ואני כבר פגשתי אותה. לילה ראשון של משחק על השרת של האולטרה זון ולואיז מדברת איתי. " אני אוהבת איך שאתה לבוש " - היא אומרת לי. " הטריקו הישן הזה ומגפי הנחש. איפה משיגים כאלו ? "  " זאת חולצה שלי מהבית  " - עניתי לה . " השתמשתי באחד מהסורקים התלת ממדים האלה שמעבירים את הכל לדיגיטל.  זו חולצה שקניתי פעם ביום נדיר של שמש באמסטרדם."  " היית יכול לנקות אותה קצת לפני שסרקת אותה " - היא חייכה. לבושה בפולו השחור הזה. ניקיטה של האולטרה זון.  " והמגפיים האלה ? מאיפה השגת אותם ? "  " החלפתי עם הנעליים הצבאיות שלי. היה בכניסה איזה ילד שכנראה רצה להיות צנחן. "  " נעליים חומות מישראל. אני יכולה להבין אותו. כנראה שהוא לא אוהב את המגפיים שלי יותר".  " המגפיים שלך ? מגפי הנחש האלה ? "  "הדגם הראשון שעיצבתי" - היא אמרה לי. "ושמתי בתוכן את כל המאנה שהייתה לי אז. מכוונת להגנה". " אז איך הם הגיעו לילד הזה ? " " הילד הזה הוא