המניע?" שאל בהגיון. "לך ותבין מטורפת," אמרתי בזלזול. שקט השתרר, שנינו שקענו במחשבות... "ומה עם שאר התופעות?" שאלנו שנינו כאיש אחד. שוב ירד השקט על משרדנו. ניתן היה לשמוע את זמזום מכונת הקפה. זבוב בודד עף בסיבובים מרגיזים סביבנו... "לעבודה," אמרתי לאחר שתיקה ארוכה. ניגשתי אל כן הציור, שעומד דרך קבע במשרדנו, וכתבתי: הלאפ-טופ- תכנות מראש. ריח הבושם - מאדה חשמלי. צמיחת השער - ? החזה הזקוף - ? הקריצות  - ? שינוי הזמן - ? סופן נעץ מבטים משתאים בי ובכן הציור, ולבסוף אמר: "אם מצפה אתה שהישועה לסימני השאלה תבוא ממני, דע לך שאין לכך סיכוי. אולי לעניין השער יכולה להיות תשובה טבעית  לא אחת ראינו תופעות כאלה, הרי אנחנו יודעים ששערם של נפטרים ממשיך לצמוח זמן מה לאחר המוות. מה שלא ברור למה לא הפריע הדבר עד עתה? אולי היא הייתה מסודרת כל כך שכל חריגה הפריעה לנו." "אני לא מתפעל מהחזה הזקוף." אמרתי, "אנחנו יודעים שניתן להשיג זאת באמצעות סיליקון. מה שמפריע לנו זו העובדה שאנחנו לא הזרקנו לה, אבל אין כל מניעה שמישהו אחר עשה זאת. אולי שילמה למישהו." לקריצות ושינויי הזמן לא היה הסבר רציונאלי, כך לפחות נדמה