את בגדיו, ואף ויתר על ארוחה, כל כך היה עייף. נדמה היה לו כי ישן לא מעט שעות, כאשר תוך כדי שינה חש כי מישהו אוחז בו בכתפו ומטלטל אותו. לרגע חשב כי הוא נמצא בחדרו שבבית הדוד ונטורה בתלˉאביב, ורק רצה להמשיך לישון. אך מישהו התעקש להמשיך ולטלטל את כתפו. הוא פקח בקושי חצי עין לראות מי זה מעז להטריד את מנוחתו, ולצידו הבחין בגדעון הג'ינג'י, האוחז בידו בעששית, ומנסה בתוקף להעירו. "קה פאסה?" - שאל את הנער. "וואן, הולכים לכותל המערבי". צירוף המילים הזה, "הכותל המערבי", פעל כבמטה קסם. דריו קם מייד, ומאחר ולא פשט את בגדיו בלכתו לישון, לא התמהמה הרבה, רק שטף את פניו במעט המים שבקערית המונחת על השולחן, והשניים יצאו החוצה אל הקור של ירושלים.  בחוץ עדיין שררה בשעה זו חשיכה מוחלטת. לא ידוע מהיכן השיג גדעון עוד כאפייה. "קח, עטוף את ראשך בכאפייה" - ציווה על דריו, ועטף את ראשו שלו בכאפייה. "נצטרך לעבור בסמוך לשכונת המוגרבים הצמודה לכותל המערבי." דריו ציית מייד לנער, עטף ראשו בכאפייה, וכך חמקו שניהם במהירות בסמטאות הרובע היהודי, בואך הכותל המערבי. בחולפם ליד שכונת המוגרבים הגבירו צעדיהם, כשלפתע נשמע קול