וישאיר את הכאב שם למטה." ואור לבן ילווה אותי עם הזריקה האחרונה וירימו אותי למעלה אל מושב התמימות, מרחק דקת נסיעה, תיכף יבואו לקחת אותי מפחד שוב לרדת לתהומות עמוקים ולהעלם. ולבד, מפחד להפגע, ואחרי כל מה שעברנו ביחד, אני עדיין מרגיש חשוף נותנת לי אויר לנשימה. היא זו שמחזיקה אותי, ונאחז בקושי בזרוע הקנאה. טובע בים החשדות וההאשמות ועוצם עיניים. מזריק את הכאב פנימה הכל מעורפל, לא מוצא בחיים שום דבר טוב או רע, אני כבר לא מוצא הבדל ובינתיים... הכל יהיה בסדר, מבטיחה לי ירימו אותי מעל מזרון החיים,