לשכוח את פניך האכזריות, אחרי שהודעת לבת-הדודה שלי על המוות של בעלה בחתונה שלהם לפני שנתיים?" שיט. אף-פעם לא חשבתי על זה שאנשים עלולים לזהות אותי מאירועים קודמים. "אבל הוא בכל מקרה מת," ניסיתי לפנות אל ההיגיון שלה, "שום-דבר לא ישנה..." "לא!" היא צעקה פתאום בחמת-זעם נוראית. "כל עוד אתה לא תספר לה, הוא יהיה חי בשבילה, וזה מספיק טוב בשבילי!" רציתי למחות בפניה על חוסר-הלוגיקה המובהק של טיעונה האחרון, אך דומה היה כי הכעס המחודש מביע אותה לכוחות פיזיים מחודשים, כאלו שגופי הפצוע לא יכל להם.  כשהיא לוקחת את הזמן שלה, מיכל אמדורסקי הרימה את הסכין שלה והתחילה לחשוב על האופן היעיל ביותר להוביל למותי בטרם עת. אבל אני לא התכוונתי לבזבז את הזמן שלי, מיד התחלתי להעביר במוחי אלפי תוכניות מילוט אפשריות, תוך שאני בורר את הטובות ביותר ועושה סקירה מדוקדקת של הסיכויים של כל אחת מהן לפעול. בחרתי באופציה מתוחכמת למדי, ראוי לציין, בה לקחתי בחשבון את התאורה המועטה של המקום, מהירות הזרימה של מי-ברז ומשקלה הסגולי של דלת בתא שירותים. בדיוק התכוונתי לבצע לה תכנון טקטי אחרון כשלפתע הייתי חייב לקנח את האף. צורך כזה