קצת לפני שנמשיך בסיור. " "אם אתה רוצה, אתה יכול גם להישאר לבלות קצת זמן עם סוזי," דברה סוזי על עצמה בגוף שלישי, היא תעשה לך 'גוד-טיים'." המשיכה. זה היה מפתה, אבל כמו 'פולני טוב' נזכרתי שזה לא מוסרי להתענג עד כדי כך. "לא, תודה," השבתי מתוך הרגל, "אני חושב שאמשיך עם פרדי בסיור." "האמן לי," אמרה סוזי, "לא תמצא בכל הרובע אחת יותר בריאה, נקייה, וידענית כמוני."    האמנתי לה, אבל... הפולניות או אולי הפרנויה לא הרשו לי להישאר. יצאנו לקור, לגשם, ללחות ולבוץ החלקלק שבחוץ    "אתה יודע מה?" הציע פרדי, בוא אלי, נוכל לשוחח חופשי."   הנהנתי, צעדתי ליד פרדי השמן, שהתגלגל תוך כדי נשימה כבדה. הבנתי שאין לו מספיק אויר כדי לצעוד ולדבר, ולכן שתקתי. גם לא עלה בדעתי שום דבר חכם להגיד.  בקצה הרובע עמד בית קטן ומטופח.   "כאן," אמר בגאווה, "זה הבית וגם המפקדה."  -   "מפקדה?"   - "כן, אני קורא לזה כך. פה מקבלים הזמנות, ואני מטפל בקבלת עובדים, יש תמיד היצע העולה על הביקוש."    כשקרבנו לשער נפתחה דלת הבית ונערה יפה וחטובה, עם צמה בלונדינית ארוכה משתלשלת מעבר לכתפה הימנית, פתחה לנו את השער. לבושה הייתה בשמלה