היא רק לקחה הפסקה. המלחמה לא נגמרה, רק תקווה עמומה ותפילה אבודה. אין שום תשובה, המוות פה הוא הרגל מביטים לשמיים, שואלים את האל בדם ודמעות הימים נחתמים. יד רועדת מניחה פרחים, זיכרון מתעטף בתכריכים, ילד שלא ישוב לעולם. עוד אמא מתייפחת על לרחובות שטופים בדם, יוצאים מהבית בפחד היא לקחה הפסקה. המלחמה לא נגמרה, זו דממה מפחידה.