הבנתי אותה, ואז היא התחילה להפתח באמת, היא רצתה לבכות אבל מקשיב, ואז התאפסתי והתחלתי להקשיב למה שהיא אומרת, גם די שלה, נראה לי שהיא שמה לב אבל לא היה אכפת לה, העיקר שמישהו אותה, לא ממש שמתי לב - לא יכלתי להוריד את העיניים מהחזה דיברה המון על חברות שלה שעזבו אותה ועל חבר שכבר לא אוהב לא היה לי מה להפסיד, בייחוד הערב, אז התחלתי לדבר איתה, היא היא ישבה ליד החנות הזאת של הרהיטים, נשענה על החלון ראווה, יפה, טונה מייק אפ מתחת לעיניים, מאלו שנראות תמיד עצובות, פגשתי אותה... היא הייתה מושלמת לערב כזה, בלאקרית כאת, ממש אבל משום מה פניתי די הרבה, כאילו מישהו מוביל אותי. ואז עליהם. יצאתי מהבניין והתחלתי להסתובב ברחוב, לא ידעתי לאן לבדוק מה קורה איתו, מזל שהמעלית נעצרה, לא היה לי כוח להסתכל כך מהר! ההורים שלו ישר נפלו לרצפה, האמא בשוק, האבא שלו מנסה הכנסתי לו עם השפיץ של הנעל - בחיים לא ראיתי מישהו מתמוטט כל ממשיך להיות מופנם אני עכשיו בועט לו בבייצים, הוא לא ענה, אז לא לומר שלום, הרגשתי כל כך משוחרר, אז אמרתי לו שאם הוא המופנם הזה שתמיד שהוא רואה אותי ברחוב הוא משפיל מבט בשביל במעלית אני פוגש את