במקום אותי המשטרה בחשד לסמים. איזה חשד, הם כבר ידעו הכל. לעולם לא לגרום לה צער וכאב בכוונה. לפני שלושה ימים עצרה אמא שלי או לא, היא שונאת אותי. אבל לי יש את חובת הבת לאמא, תמוה. כשהוא בא אלי פעם ראשונה, אבל אני עוצרת את עצמי, משום מה. לקטע הזה אני רצה לספר לה איך אני דיממתי לפני חמש שנים בערך, הדם עף לה מבין הרגליים ואז מאחורי העיניים. תמיד כשהיא מגיעה הפגועה עם החושים הלא מפותחים. ואז היא מספרת איך היא ראתה את ימים כי היא היתה צריכה להחזיק אותי בפנים, התינוקת הפגה תמיד היא טורחת לספר לי איך בלידה שלי היא צרחה קרוב לשלושה הדיאפרגמה ואני נולדתי. לפתוח רגליים. היא גם ככה כועסת עליו כי הזין שלו קרע לה את איכפת לה. לא משנה לה את מי הוא מזיין כל עוד היא לא צריכה יכולה לצאת. אמא לא יודעת. בעצם היא כן יודעת, פשוט לא ממש כי הוא לא קיבל אתמול בלילה, אני יודעת שהבית בטוח, שאני בלילות. עכשיו למדתי שיטה, כל פעם שאני שומעת את הדלת נטרקת שנים כבר הוא נוגע בי, המניאק. בגללו אני לא ישנה יותר שבוע שעבר אני לא מתקרבת אליו יותר. מת עלי. חולה על התחת שלי. הוא באמת חולה על התחת שלי. מאז מינוס 'אל תספרי