תם ונשלם המעגל. כך גם אני עולה מן המים... כך גם אני עולה מן המים וכפי שהם נפרשים כסולטאני השמיים כך גם אני מתנודד בזהירות מדודה וכפי שהם מתנדנדים מעל העולם אני מקיץ איתם ועל אף שבקרוב אפול לישון עכשיו המנופים הקיצו מתרדמתם שלאפ'חד ממנו לא אכפת שריקתו של אדם זרבודד ציוצו של דוכיפת שוכחים מה זה ליהנות מטיפשיותו של שיר ולהרגיש מלך על כס מלכות שוכחים מה זה לכתוב שוכחים מי זה אני מוצאים מוח בוגדני חושבים נפש תאומה פוגשים נשמה תועה הסיפור מוכר שטרם הראתי לאיש. לחתום את הרצף הפואטי הזה על אף שהוא כרגע נבחר זה שיר די מיותר וכמוהו חסרי סוף... בלתיממשיים כמו החושך נהיה אלוהיים כמו מנוף על עמוד של חשמל נהיה אורבים כמו שני עורבים ואין לשומדבר משקל איפה שהזמן מתעצל לחלוף כמו לווין שצף בחלל יקירתי נהיה בניאלמוות מאחוריה נופלים הבתים. תראו אותה עכשיו הולכת ברחוב השכוח נפשה הייתה מיטלטלת ברוח כמו עלים מתים... מעט מעט עיניה היו אש שכבתה לאט לאט הייתי שומע שיר שגווע כשהייתי רואה אותה ברחובות השכוחים והחשוכים היא יפה מכדי להיות עכשיו מניח אותם בתוך הפחים מלאך תשוש מועד על כנפיו ויפה מכדי להיות של אף אחד