אומרת: לעומת זה! - "אתה פתאום נהיית צעיר! בסוף," היא אומרת וצוחקת, הזקנה שלי, "עוד יהרגו גם אותך בגלל שאתה כזה צעיר!" ה"נבלות" נהייה כמו "התקווה" ששרנו במגרש על יד פינתי, כשרקדנו בכ"ט לנובמבר כשמכל הבתים, מכל החלונות הפתוחים, נשמעה הספירה להצבעה על המדינה. רקדנו כל הלילה, חצקל הביא יין בחינם, מה הביא, חביות הביא! ובירה. עשו מדורה מכל השולחנות של הבתי קפה. המשטרה באמת קנתה את העניין עם המומחיות מימי המנדט לחיסול וראש הממשלה הזהיר את הצעירים בתל-אביב לא להסתובב בלילות. בעיתון אחד היה כתוב ש"במהלך גל הרציחות המתבצע בעיר, נרצחו עד כה שלושים ואחד צעירים."  אני יכול להעיד: לא היו נרצחים, אנחנו לא רוצחים! היו מוענשים! אם כל ישראלי שהרג באיזה מבצע צודק הוא רוצח, אז רוב המדינה הם רוצחים!  זה בסך הכול, הצדק שלי נגד הצדק שלו.  אבל איך שזה הולך, זה הכול מקרה. פעם הדוד שלי עמיהוד הלך להתגלח. ישב, הספר שלו חידד את הסכין בעור המתוח, חידד טוב, שם קצף על הפנים של עמיהוד, ואלה חברים משנים, הדוד שלי היה בא אליו בדרך לעבודה, כל בוקר, אולי ארבעים שנה היה בא, והם היו יחד בהגנה. אז הספר מתחיל לגלח עם התער