המחשבות. הן לא סלחו. סיבת המוות: מנת יתר, קבעה המשטרה. אבל מה הם יודעים? אלה היו האיש שכתב את הסיפורים היפים ביותר בעולם מת ביום אביב נעים. מהן חופש? אותן קיבלו המחשבות חיים משל עצמן. איזו זכות הייתה לו למנוע לא יסלחו לו על כך. הן לא היו שייכות לו בכלל. מהרגע שהגה בעולם בתוך הלב העצוב ביותר בעולם- הלב שלו. הוא ידע שהמחשבות כך שבגלל ה"חברים" האלה שלו הוא כלא את המחשבות היפות ביותר שה"חברים" שלו אמרו. הם היו אמיתיים. הוא בכה כי הרגיש אשם על מעינייו. הוא בכה כי הסיפורים שלו בכלל לא היו עצובים, כמו הסיפורים היפים ביותר בעולם זרמו מבין אצבעותיו, והדמעות זרמו לסבול זאת עוד. הוא התחיל לכתוב, וכשהתחיל לא יכל לעצור. ושותק. אך המחשבות סירבו לשתוק. הן צעקו בראשו עד שלא יכל הוא הפך להיות האיש שחושב את המחשבות היפות ביותר בעולם, האיש שכתב את הסיפורים היפים ביותר בעולם נעלב, והפסיק לכתוב. מהסיפורים שלך. עליו. צא מהדכאון, אמרו. יש מספיק דברים עצובים בעולם חוץ לקרא את הסיפורים. הם אמרו שזה עושה להם מצב רוח רע. וגם צחקו מקומות, אבל הוא תמיד חשב שהם לא באמת חברים שלו. הם לא רצו חברים. כלומר, היו אנשים