                  מאור  ' נדבר כשתצאי, עדיין לא סולח לך. ברור לי שהרגת אותו כדי להיות איתי ורק איתי בלבד, אבל אני בכל מקרה מצטער. אני יודע שלא ביקרתי אותך מאז שנכנסת לכלא כבר חצי שנה, לא? 'מה נשמע? "תודה אורנה" החזירה עינב ופתחה את הפתק. להוציא מבין כיסה האחורי את הפתק. "גם הגיע עם זה פתק, שכחתי להחזיר אותו לסלסילה" התאמצה לעצמה, ולפני שהסתלקה נזכרה. "זה חדש לך? מחפשים על כל דבר שמגיע מבחוץ. את מיוחדת?" גיחכה "למה זה פתוח?" שאלה את הסוהרת שהביאה את זה. שהכיר אותה היה יודע שאלה הדברים שיעלו אצלה חיוך. בחבילה יכלה לראות שיש בה שוקולדים מובחרים ומתוקים שרק מי שער הפלדה חסר האופי לקבל את המשלוח הלא צפוי. ממבט אחד "עינב הלוי, יש לך חבילה". אסירה 3293901 עינב הלוי ניגשה אל לצפות את מה שעתיד לקרות. גם אחרי כל הזמן הזה שחיכה לסצינה הזו, מאור עדיין לא יכל האקדח יישר קו עם עיניו, מכוון אל ביניהם. האקדח בחשש. כעת הישיר מבטו אל עיניה. ידה נעה לכיוון האקדח. מאור עקב אחר אצבעותיה המלטפות את דמעות צער "אבל תדע שאני אוהבת אותך". "בסדר. תקבל מה שאתה באמת רוצה שיקרה" לחייה ממשיכות להתכסות הגיעה להבנה