אחר-כך זה פרץ, ללא שליטה. סבתא בכתה,חיבקתי אותה חזק, בכיתי איתה,בתוכי. אתה יודע,עמדנו כולנו סביבך, סביב ביתך החדש היום, ללא דיבורים, ללא נשימות, ללא חיים. החיים אצלכם שקטים, יותר מדי שקטים. והדלת שלכם,היא מין אבן מוזרה, שלא ניתנת להזזה. גרים מתחת לאדמה, בעצם, מה שמאפיין אותך ואת שכנייך בביתך החדש, זה שכולכם בעצם עכשיו, אתה כבר נראה כמו כולם,כולם דומים. אחרי שהרגשתי שאני מוכנה לזה. היום ראיתי אותך,אחרי שלוש שנים.