אכן הוא השתנה הוא חי בתחושת האהבה, הוא חולה שוב. עליה לדבר עליה לראות אותה בראשו ולומר לעצמו סיסמה זו . נצחית" שינן סיסמה זאת וכך שלא הייתה לידו היה רק צריך לחשוב הייתה מאושרת , כך האמין. סיסמתו החדשה הייתה "אני בשמחה הוא הצחיק אותה שיעשע אותה שימח אותה חיי איתה . וגם היא הבלון לידו שלו. גדול בצבע אדום שנשאר לידו על ידי קשר קטן של חוט קטן בין כילד שהולך עם אביו בשביל המוביל אל הגלגל הענק מחזיק בלון הרגיש מלא עם סיבה ברורה לצורך קיומו עם חיוך מטופש על פניו שיש עוד משהו שחושב עליו , מה שהחזיק אותו חי , ואיתה לצידו המשותף של שניהם יחד בלעדיה לידו חש ריק חסר משמעות אך יודע החזיקה אותו מרותק אל הגבול הלא ברור בין המציאות אל הריחוף תחושה לא בטוחה המביטה אל עבר יום המחר. היא הייתה שם למענו. הבנליות והשקיפות של עולמו נעלמה והוא חיי מיום ליום במין חש תחושת חום כילד קטן אובד עצות. נפגשו השניים לאחר מספר שיחות שהעלו את מורלם של שניהם והוא לחדרו. במראה במין תחושת חוזק ומוכנות לעולם החיצון אשר קיים מחוץ הם דיברו שעה ועוד עשרים ושניים דקות ולפתע מצא עצמו מביט עוד ב-הלו". היא הסמיקה מצדה והציגה עצמה