        הגענו לגיהנום. רק אז נבין- כשנרגיש בתוך תיהום, כשנרגיש שכבר אין לנו כלום בלב, כשנרצח מתוך כאב, כשמה שנשאר הוא רק בריחה, כשייאוש יהפוך לשיגרה, כשניקח כדור בשביל דממה, כשנאהב מתוך רגשי אשמה, כשייאסר להגיד "לא עוד!". כשנשנא מתוך כבוד, כשנחייה רק בתור דמויות, כשהרגש יהפוך לדמעות, כשנרגיש בתוך בועה, כשנחיה בתוך דיעה, כשנריב על ה"צבע המובחר",