מחיר." כשהמשיכה: "אשירו, יוטה הוא... הוא... אהב אותי. הוא רצה "ספר לי על זה," אמרה רייג'ין בשקט, וקולה החל לרעוד מעט "את יוטה?" אשירו הופתע, "זה מוזר..." שמולה, "...אני זוכרת... שהכרתי את יוטה גם לפני כן." "אני זוכרת הכל עכשיו," אמרה רייג'ין, ומבטה ננעץ אי שם בקיר ענה אשירו במבט קודר. הוא ידע שגרם לבעיות... "אני אשתגע אם לא תספרי לי בקרוב מאוד במה גרמתי לך להיזכר." "...ותבטיח לי שלא תשתגע מזה." "אשירו, יש משהו שכדאי שתדע," פלטה רייג'ין לאחר נשימה עמוקה, "רייג'ין?..." שאל אשירו בחוסר הבנה, "משהו לא בסדר?..." פתאום. "כן, הוא... הוא עבד," מלמלה רייג'ין בשקט, עיניה מתקדרות תשובתה... בנקודה זו התעכבה רייג'ין מלענות, וסקרמורי החל לדאוג לגבי "ומה עם הקסם?" שאל סקרמורי בסקרנות, "...הוא עבד?" תדאג לי, אשירו. אני חזקה מכפי שאני נראית." ורייג'ין חייכה והנהנה קלות כשהיא מרגיעה אותו בתשובתה: "אל "הכל בסדר, רייג'ין?... את מרגישה טוב?" שאל אשירו בדאגה, הרגוע. לעברם בצלילות גמורה, ועדיין הייתה מסוגלת לחייך את חיוכה האלפית נטולת-הכוחות אמנם שכבה עדיין על הספה, אך עיניה הביטו וג'יגוקו שוב, כדי לוודא