על האספלט המונית והסתלקה מיד. הכביש. לפני שהספיק יוד לחשוב באיזו שפה יזהיר אותה, פגעה בה באותה עת חצתה צעירה, שמאופן הליכתה הסיק  כי היא שיכורה, את באחד הצמתים הראשיים שם לב למונית ישנה הדוהרת במהירות עצומה. הליכתו. פשוט הלך. החלקים הריקים מאדם של העיר. מעולם לא תכנן מראש את מסלול הרחוב קיבל את פניו בריחות תיבול חריפים והוא החל ללכת אל עבר אי-פעם. היתה קצת אחרי שלוש ולא נראה כי העיר מתכוונת לעלות על יצועה הצליחו להפיח מעט רעננות בגופו. הוא החליט לצאת שוב. השעה הוא לא הצליח להירדם. החום היה בלתי נסבל ואפילו המאווררים לא באחד הלילות, עלה על יצועו מוקדם מהרגיל, יחסית. ישן, מוקף בשני מאווררים חורקים ובלילות שוטט ברחובות. יוד התרחק מבני-אדם, משימה לא פשוטה בעיר כה דחוסה. בימים והיא החזירה לו במנות גדושות של שכחה. גם לאחר חמישה שבועות לא שבע מעיר האורות. הוא התמסר לה באהבה עיר חמה, אפלה, מסתורית, ואין בה דבר המזכיר את ל'. ומכת חום ולחות הכתה בו. באותו רגע ידע שיאהב את העיר הזו, לאחר ביקורת הדרכונים, קצת אחרי חצות, יצא אל העיר הגדולה לצפות בחיים בה ולתת, שוב, למקריות להובילו. שהכיר. הוא תכנן