עץ הרימון נתן ריחו בין ים המלח ליריחו, שב, חומתי, גדודך מנדוד, שב, תמתי, דודך מדוד. אוצרות אופיר וצרי גלעד, רכב מצריים שללתי לך, בת. אלף הזמר אתלה לך מגן מן היאור עד הירדן. את כלולה מכל כלות, את דגולה כנדגלות. שתיים עינייך כשתיים יונים וקול קולך פעמונים. לך התרועות, לך הזרים, לך כל שלטי הגיבורים, מה לי חיל אלף ומה רבבה? לבבי מת מאהבה. שב אל הקשת, שב החץ, שב הרימון אל ראש העץ, לך ואלייך החיל יוחל, בואי כלה, כי רד הליל.