11 הזאת". "יחסית כל העסק לא יצא יקר ובתכלס הייתי זקוק להשתחררות כך. נמרוד הוא שף באמנות, ניחן בידיים טובות, תמיד הערצתי אותו על סבבה, הכרתי שם כמה מתבודדים מקומיים, חבל על הזמן..." תפשתי לי פינה על הבטון שמקיף את נהר הסיין וציירתי, זה היה "יום אחד התפצלנו, הבת- דודה שלי הלכה לעשות שופינג ואני והיונים עוטות עלי בכיכר המרכזית של אמסטרדם. תמונה מהטיול בר-מצווה מול העיניים, יד מושטת חופנת זרעונים "כן, עולם קטן, ישראלי מדריך אותך בחו"ל" עניתי. קפצה לי ומה? הם ישראלים!" יום למחרת פגשנו אותו ואת כל המשפחה שלו בארוחת הבוקר במלון, אדם ברחוב וקיבלנו תשובה באנגלית משובשת, ישר הרגשתי במשהו... "קטע אחד ממש מצחיק קרה בהאג כשחיפשנו את המלון, שאלנו איזה בהולנד ופריז. המשכנו לאסוף את רועי ומאיה ובינתיים נמרוד סיפר לי על החופשה "שלום לתייר החוזר" חייכתי באומרי זאת. המכוניות חלפו בזו אחר זו, ומיד הגיעה גם זו שבאה לאסוף אותי. ה- 03 לחייו, צועדים תוך נקישות עקב קצביות. מבט ארוך עד להפניית העורף ובחזרה, אחריהם- שקט, ואז זוג בגיל ירד, בעודי עומד על שפת הכביש עברה חבורת נערים, שילחתי בהם בחוץ נשבה רוח קרירה,