שמגיעים אחד בסבא שלו, שהולך ונגלה אליו מתוך הערפילים. עמית המום, דמעות עמית הולך בגן עדן, המקום מלא בערפילים על הרצפה. עמית פוגש         חוץ, גן עדן, דמדומים.                     צבא? שיתמוטט כבר. שיתמוטט כבר הכל.                                           עמית                         ומה אתה חושב על הצבא היום?                                         פסיכולוגית התקופה, שהעברתי על עצמי." נתתי להם להאכיל אותי את זה. עד היום אני לא סולח לעצמי על שיקרים לי. כל אלה שהיו חברים שלי. ואני כמעט האמנתי. כמעט "ניסו למכור לי, שאני הרגתי את כולם. שהרגתי את כל אלה,                                             עמית עמית מפסיק לרגע. הפסיכולוגית מתבוננת בו. לפני גם כן. לא היה לו מושג. איך צריך להיות לו, בעצם. " לי, שזה לא נורא ומה קרה לי והלוואי והוא היה יכול להשתחרר בבוטקה והתחלתי לבכות. הוא לא הבין מה אני רוצה ממנו. הוא אמר בבקו"ם, כשהגעתי להשתחרר, התחלתי לבכות. נעמדתי מול הטמבל הציעו לי עזרה, לא תמיכה, לא הציעו לי מישהו לדבר איתו. לרצפה. אלוהים אדירים, אחרי אף אחד מהמקרים, שבהם מתתי, הם לא "היום,