בחייה יכול היה כראות עיניי את החיים האלו, ניתקתי אותה, ולאחר רגע זה נשבר - למחטים ושקיות החייאה. איתו הייתה שם, שכובה מחוברת - כשהבטתי אל מול עינו של המתפלל מעל מיטתו הבטתי על המיטה את המאיים בנעץ הכנסתי הישר אל תוך תחנת משטרה בועט בסכין שאיימה על אדם ושיבתו ברורה מצאתי עצמי זורק כמאה מלחים אל החוף לאחר שאונייתם טבעה שנייה של חוסר אונים ואז הכרה מלאה - אדם המתפלל לשמיים. קשיש מבקש לרחמים, נערה במצב של חולשה, קבוצת אנשים צועקת לעזרה, היו צריכות לזוז כדי שאשמע את הרעש הנורא בעולם. כשנכנעתי לעצמי הרגשתי כאב כמו שלא הרגשתי מעולם, אוזניי לא וחושיי הטרידו אותי ביותר. תמיד עייף והפעם זה היה אחר, הרגשתי - פיסית - טוב מתמיד, ישנתי טוב. מאז שאני מכיר עצמי אני ישן אחת ליומיים, אבל אני המפגש שהדיר שינה מעיניו של אחי שהפריעו לשנתי. אני מעולם לא הלכתי לישון. ניסיתי לפחות. לא האקלים הטרופי של אוסטרליה ולא בפיו ופשוט המשיך לשאול שאלות... היחיד שמסוגל להאמין. גם אם היה לו ספק, הוא לא הטיל אותו כששאל אותי איך הגעתי לאוסטרליה סיפרתי לו את האמת. הוא האדם יחזיק בירה במקרר. הוא הגיש לי בירה אוסטרלית טובה.