מעניין אם זה קורה רק לי. החיים האלה יקרים וקצרים מדיי כמו חצאית של מעצב על איטלקי ידוע. אני מגלה על עצמי דברים מדיי יום שמרעידים לי את הריצפה. 8 בסולם הזעזוע של עצמי. חודש אפריל הוא חודש הבלבול. אין בו רגע קט של שקט. מנוחה או רוגע. כבר ביום הראשון שבו - כולם משקרים לכולם אם זה לא מספיק אז מישו החליט להצטרף לברדק ולהזיז את השעון בתאריך הזה. השמש צהובה וחונקת והצבעיים של הבחוץ מבולבלים.  מואר מדי ללילה. חשוך מדי ליום יש ריח של משהו מתקרב. תחושה של אוטוטו זה יקרה ואני מקווה שאת מוכנה כי זה הזמן שאת צריכה להתכונן. בליינד דייט הזוי. אני באמבטיה. הכי חלקה ונקיה ומריחה מסבון בריח של עוד. מתלבשת. מתאפרת לאט. בקפידה. בושם. שמה את הסט של החזיה והתחתונים האדומים. משחילה את עצמי לשמלה השחורה נדיבת המחשוף. רוכסת מגפיים אדומות שעוטפות ומחזיקות הייטב את הירך שלי. אני מוכנה. חושנית. מפתה. אישה! שוב יגידו לי שאני נראת 23 או 24 או 25 תכסיס משעשע. אני בת 31. זה ודאי.  הלילה הפך להיות היום והיום ללילה. אני מגדלת מנהגים של ערפד. יוצרת וצדה בלילות מתרגלת נשיכות. ביסים קטנים ואדומים של אושר מפנטזת על זוגיות