)הידוע גם בכינויו "קופידון"( האחראי על סידור הפרומונים, שלכם, מנסה לחמם לבבות. אז לכל אלה שחשבו שהרוח כל כך חזקה בגלל החורף, זה רק אני, מעלה חיוך קל על פניי. עצם המחשבה, כי מישהו יוכל לראות את דבריי, להבין את הרגשתי, קשרים בכל מיני מקומות. שלא ידעתי איך לבצעה, אולם, כפי שאולי שמעתם בסיפורים, יש לי המחשבה לכתוב את רגשותיי על נייר עלתה במוחי כבר מזמן, למרות דיכאונות זה דבר לא נעים... בעיותיי האישיות, לעיתים אני נכשל. תפקידי בעולם הוא לפקח שלא יהיה מישהו בודד כמוני, אבל מרוב ואין מי שיעזור לי, כי איש אינו מודע לקיומי. אותם איש לא ראה ואיש לא יראה. אז אני ממשיך בשתיקותיי הרבות מספור, במבטים הנעלבים שלי, אבל אין. מי שישים לב. יש לי אופי רע. נהפכו. אני יכול להיות חביב ביותר, לו רק היה אני הוא האיש הבודד ביותר בעולם, וזה לא מפני שאני מפחיד, או אני נוגע במישהו, והוא אינו מרגיש, אלא תזוזה קלה של אוויר. תקוותי לקשר אנושי נמוגו. לפתח עמו שיחה, קשר כלשהו, אולם לאחר אינספור כישלונות, כל פעם כאשר הייתי מתקרב לאדם כלשהו, עוד הייתי מקווה, כי אוכל אני הוא זה שכולכם מעדיפים להתעלם מקיומו. לעולם לא תדעו