אומר שכשהוא יגדל הוא רוצה להיות בדיוק כמוני. בילי, הקרוי על שם "בילי הילד" הקאובוי המפורסם, הוא תמיד ישרים. "איך שאני אוהב לספר את הסיפור הזה", אמרתי לילדי הקטן נכנסתי למיטה שלי, התכסיתי בשמיכה החמימה שלי  וישנתי שנת שלי ונסעתי משם. כאשר הגעתי הביתה השעה הייתה כבר 1 בלילה. שהוא היה אדם טוב אליו נתגעגע כולנו וכו', נכנסתי חזרה לטנדר הבור. מעל בור שמתי אדמה וקצת חול, התפללתי מעט לזכרו, אמרתי המטען, חפרתי בור יפה ונוח וזרקתי את גופתו של מר כהן לתוך האלון העתיק. נסעתי עם הטנדר שלי עד לעץ, הוצאתי את הגופה מתא שלבסוף החלטתי לצאת ליער הסמוך לביתי ולקבור אותו שם, ליד עץ משכתי את הגופה הביתה והתחלתי לשאול את עצמי מה לעשות איתה עד הזאת היא פשוט אלוהית. אני מתלוצץ, רק הרגתי אותו. אם להגיד את האמת, תחושת הרצח התפוצץ כמו אבטיח בשל בקיץ וגם היה טעים כמו אבטיח... טוב, לכיוון ראשו של מר כהן הזקן. נשמע קול נפץ וראשו הקטן והמקומט לרוץ עכשיו. הרמתי את הגרזן גבוה לאוויר והורדתי אותו במהירות אך מעד ונפל. "איזה מזל", אמרתי לעצמי כי לא היה לי כל כך כוח פרצופי. התחלתי לצעוד באיטיות לכיוון מר כהן, הוא התחיל