המגמה ממש אדירה, התיאטרוניסטים מתוקים, אנשים שורפת, מפרקת. "אז מה, מה איתך?" הוא שאל, ונשכב עם הראש עליי, כל נגיעה שלו שנדחקו למעמקי הארכיון שלי ולא ימצאו שוב לעולם. ישבנו, מעשנים והכל ריצד לי בראש כמו סרט, רגעים ושעות שחשבתי היית." הוא צחק ולקח לי סיגריה. "אני לא הייתי צדקנית." חייכתי את החיוך החדש, והשונה שלי "את להכיר" הוא אמר בחיוך ומיהר להסתלק. נפערו, כאילו הוא כבר שמע את השם הזה בעבר. לחצנו ידיים "נעים בינינו "דור שחף, גלי דוד." דור שמע את שמי והעיניים שלו החיים, היא הייתה הכי צדקנית בעולם." הבחור חייך, ועידן הכיר ושהצטרף אליהם רק השנה "הבחורה הזאת הייתה ממררת לנו את מאמין? גלי דוד, מעשנת." אז הוא הסביר למישהו שישב לידנו הוא קרא כמעט בצעקה והביט משועשע בסיגריה שבפי, "מי היה התיישבנו ליד הבטון שנצבע מחדש, והוצאתי סיגריה "את צוחקת" לחיבוק, לנשיקה לדיבור קצר. גם במחששה חיכו לי מכרים, לקח לנו המון זמן להגיע ולהתיישב, כל הזמן אנשים עצרו אותי אותם. הגדול מעולם לא אהבתי, אתם חלקם היה לי צורב לחבק, אני שכחתי אנחנו הולכים למחששה, בדרך אני מחבקת המון אנשים. את חלקם מתרסקת בתוכי. אנחנו