 ואם תאמינו, אל תשנאו. סכינים נעוצות בחוסר הקיום. היום אנחנו מציירים מזוכיזם ודם, וגם היא נעלמה. פעם למציאות הייתה משמעות, כמה חבל. ולא ליפול לשם? איך אפשר לא להיות עצוב ומילים עם כוח. ריח טוב לחן עצוב, חשובה כמו שיר. אבל את כן. אני לא ממש חשובה, ומי אתם? ומי אני? מי את? לא ברורות. יוצרת בך תנודות רגשיות ומנגינה שמחה ריח טוב לחן עצוב, בלי לזייף? להיות שם להיות שם בלי ליפול? איך אתה יכול מילים עם כוח.