זה מאוד נכון שמוחמד בכרי היה ועדיין דון-ז'ואן לא קטן. וייתכן מאוד שהיה לי מה ללמוד אצלו. אבל הוא קיבל אצלי כמה שיעורים שחלקם מופיע בספר "הענקים וילדי השמש". וזה נכון שהתמודדנו על נשים, והתחרינו עליהן. לא תמיד הוא ניצח, למרות שהיה לו יתרון מסוים... בכרי איננו שחקן בחסד עליון. יש לו מעט מאוד טריקים שחוזרים על עצמם. וזה הצליח לו במשך השנים מאוד מאוד. עכשיו הוא יודע שזה סוף קריירה. ולכן החל את הסרטים הדוקומנטרים. אתה מכיר את הסרט "מאז שהלכת?" המתאר מה קרה לבכרי מאז שאמיל חביבי הלך לעולמו. ובין השאר מתבכיין על דברים שנאמרו נגדו על ידי הימין הישראלי, בכנסת. כולל הערות כמי: "מדוע הוא משחק בתיאטרון הלאומי הבימה ?" של ח"כ אלדד... זו הסיבה שח"כ חנין עשה ערב לכבודו לפני שבועיים בתל-אביב. ומוחמד כהרגלו לא מזמין. יש לו שכחה.  הערותיך האחרות מדוייקות מאוד לגבי מוחמד. רק דבר אחד אתה מחסיר וזו העוצמה החריפה של נוכחותו. ואת זה לא סבלו בחוג לתיאטרון. או בעצם פחדו מפניו. פרט לנשים שהשכיב ונהנו מאוד ממה שיש לו להעניק. ואני החלטתי להתמודד עימו ישירות. הייתי יחיד שהלך איתו עד הסוף בכל המובנים, פרט