התקף, מנהרה של אור... מבפנים בקור רוח כיצד המסע נעשה לאבסולוטי... רק אורות..., התקף מעופף ואני מביט גבול הקיום, כשהכאב כבר אינו יכול להיות מובן ארץ שטופת שמש, מסע אסטראלי אל היכן ומהיכן אל המקום המתוק שבו כבר אין יותר כאב מפגיעותייך על גבי תחושה עצומה של עומס אני זוכר מסעות אדירים כיצד חייכת לך בזדון כשהתוודתי שגם אני אז כשאמרת שאת אוהבת