עמד לו שם, נוטף מים ורועד מעצבים העגלה עם כל הציוד ניקיון ודרדרו אותה מההר עד שהיא התרסקה על אותו לגמרי עד שהוא החליק ונפל לתוך האגם ואח"כ גנבו לו את לגרד אותו מהרגל. אח"כ הילדים השמנים התעופפו סביבו ובלבלו של איזה במבי שמן ונאלץ לראות אותו יושב וצוחק בזמן שהוא ניסה יום אחד הוא נשבר. זה היה יום גרוע במיוחד, הוא דרך על חרא זרק אותו בגועל. אבל רגע לפני שהוא נגס בו כל התסביך הזה שלו הופיע מחדש והוא מהעבודה, וכמעט התפתה לאכול אחד, הריח שלו דווקא היה ממש טוב, הם פשוט גרמו לו הרגשה ממש רעה. פעם הוא היה רעב במיוחד כשחזר חוטף בחילה נוראית. הוא בכלל לא ידע למה הוא כל כך שונא אותם, תפוחים... כמה שהוא שנא תפוחים, מספיק לו שראה אחד והוא היה הכי קשה ביום שלו היה לקטוף כמה תפוחים. הוא בכלל שנא הזונה ישנה כאילו היא הייתה זאת שעבדה כל היום והוא זה שהדבר ארוחה חמה היה מוצא על השולחן קערה גדולה מלאה בתפוחים ואת והמייגע שלו הוא היה חוזר למערה התחובה שבה גר עם אשתו ובמקום והוא היה צריך לנקות אחריהם, ואפילו לא כשאחרי היום הארוך זורקים את העטיפות של הממתקים המיובאים היקרים שלהם בכל מקום הקטנים השמנים