ארז ויעל נפגשים בערב ליד דוכן הפלאפל. יעל לבושה בחצאית סקסית ומחשוף עמוק, וארז לבוש פשוט עם ג'ינס וטי-שיירט. ארז עומד, ויעל מגיעה לקראתו מחייכת. ארז: "היי, מה קורה?" יעל (מחייכת ומנסה לתפוס לארז את היד, ארז מכניס את היד לכיס לפני שהיא תופסת): "בסדר, מה איתך"? ארז (בפנים חתומות, לא מסתכל על יעל): "אז... שנלך?" הם מתחילים ללכת, יעל כל הזמן מסתכלת על ארז ומנסה לתפוס לו את היד. ארז כל הזמן מתחמק, מרים את היד לסדר את המשקפיים, מגרד באוזן, מכניס לכיס ומוציא פלאפון. הם מגיעים לבית הקפה שארז רצה ללכת אליו, המקום היה סגור. ארז מחייך. ארז (מוחק את החיוך, מנסה לדבר בטון עצוב): "תראי, איזה באסה, הבית קפה סגור... אולי נחזור?" יעל מציעה להמשיך לטייל, ותוך כדי הטיול היא מספרת על עצמה, על הלימודים ועל החברים.  ארז שותק ומאחל לעצמו: "הלוואי שאמות כבר, או שאפול לאיזה בור בדרך והיא לא תשים לב" הם מגיעים לבית קפה נוסף ומתיישבים, פנים מול פנים. ארז לא מסוגל להתחמק מהמבט שלה. הוא עדיין לא יכול להסתכל עליה, אז הוא משפיל מבט ובוהה ליעל בחזה, במחשוף העמוק שלה.  ארז מזמין שוקו, ויעל מזמינה תה עם נענע וקרפ צרפתי