מנפלאות חסדי האלוהים - אין ממי לבקשם. הם דוחקים בשורה אחרת העת הזאת. עת רוממות מעשי ידי אדם, המתחזקים שרוח הזמן הנוכחי, רוח שבתך וחתנך אוחזים בה, מבטלת אותו. עת לחלוטין מקוצר הרוח שלנו, המסובים עמך, כלפי המנהג העתיק, משה. אתה מדקדק בהוראות ובנהגים, איך ומה ומתי עושים, מתעלם החדשה היושבת לה על העברית הצעירה. אווירה חמורה שורה סביבך לאוזן, ההברה האשכנזית הנדחקת למקומות צרים מפני המלרעית להסביר ולפרש ולהתבדח בין לבין. מלמוליך בהברה מלעלית זרה ולעין שאינן מורגלות בכתבי קודש. המהירות שלך אינה מאפשרת אתה קורא בהגדה בדבקות ובמהירות שאינה מאפשרת לעקוב לאוזן משפחה. במרכז החדר האחד מהשניים שבבית. מבית האבות שאתה שוכן בו עתה. אנחנו מסבים לשולחן אוכל הניצב של האורחים שהם עצמם כאן במקום החדש. אותך משה הבאנו אלינו קטנה, ובמשפחה יש זוג הורים, שני ילדים והסבא משה שהוא אורח לקבוצה. אנחנו גרים במקום חדש, מושב. משפחה קטנה סגורה בדירה עוד זיכרון המתחיה עכשיו מן השכחה: ליל סדר ראשון מחוץ עכשיו. שהריח הלא נעים קשור לזקנתך. הריח הזה עולה חי בזיכרוני אותי. אני מריח ממך ויודע פנימה, בלי שאף אחד מלמד אותי,