תדאג  . עבדך       המזנון...  אם אתה מבין  את כוונתי   .... הספקתי  להסדיר את עינין עמוס:  ) ברמז  גס (  רציתי להודיע לך, מאיר , שעדיין לא חרסית: אם אני לא מפריעה .... , נכון  ? בחברתי  ארוחת בוקר טובה  ולהמשיך בשיחה המענינת שלנו את חרסית  , לסעוד מאיר: לא עכשיו ... זה סיפור לזמן אחר  ....עכשיו אני מזמין אם כי  אינני  מבין... עמוס: ) נבוך במקצת . שולח מבט שואל  למאיר (  תודה, תודה ...           הכבוד.... הברוכה  , אדוני העורך... כל חרסית:  ברצוני להביע בפניך את מלוא הוקרתי  על  יוזמתך ... נעים  מאד.... עמוס: ) אינו מסיר עיניו מגופה החטוב. לוחץ את ידה ( נעים מאד         של  " האופק " .... עמוס הראל ,עורך ראשי מאיר:  נא  להכיר...  חרסית עצמון , סטודנטית לגיאולוגיה ,         מעוררת  בו עינין  ממבט ראשון ( ומי ... הגברת  הצעירה ? בה את עיניו   .   היא עמוס:  הוא בדרך ... מרחק  של  כמה דקות מהמערכת .... ) נועץ           מגלה את נוכחותה של חרסית . ( שלוחנו של מאיר . רק אז הוא משוחח  קצרות  , מחזיר את השפופרת ופונה מיד אל אותו נוטל את השפופרת . ) בינתיים  מתקבל צלצול בתאו של עמוס הראל . רואים