מתנגשים ויוצרים מחשבה קטנונית. ואני שוב שמח, שלם עם עצמי, לוקח בקלות נתיבים, שחוזרים,                                   בית ג וענן רודף אחרי הגשמים, שלולית של דמעות משברי מלאכים.                                   גשר ולפעמים אני חושב, אני בלתי נראה, רוצה שקט שנגמר מהר. ואני שואל איפה הייתי אתמול  במחשבות של אנשים, באמצע טלפון,                                   בית ב משפתיים יבשות מסוכר. והלבנים בכביסה הם לא שלי, לא שלך, הם פנטזיה סגורה, נמסה                                     פזמון עם יד על הקווץ חיממתי גרון, חושק בנוזל החם ששתיתי אתמול.