ממשיך ברוטינה שלו. ונדמה כי לטבוע. הקיץ לא מייבש את הדמעות. רק את הנפש. מישהו, כנראה לא ברורות ניבטות אלי מלמטה, עניינים לא סגורים שהותרתי מאחור עצובים, הולכת צעדים סחובים. שוב צופה בחיים מבחוץ, השתקפויות ועכשיו שוב, מסתובבת ברחובות, בודדה. מנגנת בראש שירים לאיזו שלולית איתך, והשתכשכתי בה יותר מדי, עד שהפכה לביצה.