"זה הכל בעיניים שלך, ילדה. אין שם כלום" ראיתי ילדה שכבר לא תוכל לבכות. שלעולם לא תיהיה שמחה. ראיתי ילדה שרוקנה את עצמה מרגשות. הסתכלתי עלייך, אחות שלי, וראיתי ילדה שכבר אינה עצובה. ילדה המבט הריקני שמצאתי אצלך אומר הכל. את חלולה. "זה הכל בעיניים שלך, ילדה" לראות שהיא איבדה אותה. איבדה את המשמעות. ולראות את זה בה. אני מכירה אותה מספיק בשביל להסתכל עליה לשלוש שניות בודדות "זה הכל בעיניים" למה? "זה הכל בעיניים" איפה? "זה הכל בעיניים" מה? "זה הכל בעיניים" עדיין מכירה אותה. לה. נכון אני לא יודעת מה קורה בחיים שלה עכשיו, אבל אני היא עשתה ואפילו אם היא עברה או נכשלה בטסט האחרון הזה שהיה אך למרות זאת, אני מכירה אותה. נכון אני לא יודעת כמה טסטים תכלת. לבנות קשר ושניים בשביל להרוס אחד. גם אני לא טלית שכולה הוציאה אותי מהמעגל שלה. על מי אני עובדת? צריך שניים בשביל אנחנו כבר לא חברות. אני לא בדיוק יודעת למה. איכשהוא היא ויותר עצובה. לא היה כיף. לא לה, לא לי, לא לאף אחד. אבל היא רק נעשתה יותר פעם היא גם היתה ילדה שמחה. אחר כך היא הפכה להיות עצובה, זה היא ילדה יפה. היא לא מחצינה את זה, אבל היא באמת