רציתי להשאר בארה"ב רק עוד שבוע אחד. איתי, שנוכל להיות ביחד, לפחות לשבוע, כמו שגם אז רציתי, לא זהיתי אותו בכלל. ואז פתאום זה היכה בי... אני רוצה שישאר, חלפו להם וכבר שכחתי אותו והנה הוא פה, מולי, יושב וצוחק ואני אותי כדי שלא יהיה לי קר, חשבתי שאהבתי אותו, אבל שלוש שנים שנים, במרחק של כמה סנטימטרים מהמפנים שלי ובעל החיוך שחיבק קצת ויצא מהקווים. החיוך הזה שהיה נורא קרוב אליי לפני שלוש בצד ימין, כאילו כשציירו לו את החיוך הנפלא הזה המכחול נמשך הנקודות חן בלחיים שלו שמתעמקות, עם הזווית הקטנה שנצרת לו בחור, נורא מצחיק, עם חיוך... חיוך שלא מהעולם הזה, עם נזכרת, לפני שלוש וחצי שנים אני הייתי שם, בארה"ב, הכרתי שם אני מבינה מה קלטתי ממנו, מאיפה הוא מוכר לי, אני מבינה, אני לשיעור חשבון של כיתה א' עושה 1+1 ופתאום אני מבינה... "דניאל" מישהו צועק במבטא דרומי קל, ואני רואה אותו מסתובב אל הנפלא הזה המכחול נמשך קצת ויצא מהקווים. הזווית הקטנה שנצרת לו בצד ימין, כאילו כשציירו לו את החיוך מכירה את החיוך הזה, את הנקודות חן בלחיים שלו שמתעמקות, את לעצמו חיוך קטן, אבל אני ראיתי אותו, אני קלטתי אותו, אני