שיר רצה אל בין זרועותיו של טיראן. ושם, כשחשה מוגנת, התחילה לבכות. כמו היתרגמו כל החרדות, הכעס והתסכול לדמעות. "מה קרה? מה הוא עשה לך? הוא פגע בך?" דרש טיראן לדעת. "הוא במקדש, שם המקום שלו, והוא לקח את מה שהיה רק שלי, ועיוות אותו. לגמרי. הוא גנב ממני", ניסתה לשיר להסביר מבין הדמעות. אבל נדמה שטיראן לא שמע אותה. לנגד עיניה הפך האיש לגבוה יותר, לרחב יותר, לסמכותי יותר.