שלעיתים בא הקת'רזיס מהקריאה של רצונות סותרים. הוא ידע שלא תמיד בא הקת'רזיס מהכתיבה ולא רצונות סותרים, אבל היה בו העוז והמשמעת העצמית להתמודד גם עם שהוא רוצה רק בגלל שזה רצון האל. הוא ידע תמיד שהאל נתן לו גם להבין אמנות אמיתית מהי. הוא ידע תמיד שהוא רוצה את הדברים ידע שאחותו יכולה לשנות את זה. שאחותו יכולה לגרום לאנשים אותו מתוך הערכה ובזכות ההבנה הם יודעים בדיוק מי הוא. הוא בדיוק על מה כותב ולמה זה חשוב לו ומעריכים אותו על זה ומזהים עם עצמו כשמזהים אותו, שלא חושבים שהוא מישהו אחר, שיודעים ההגדרה החברתית שלו, המיוחדת בשבילו, שהוא יוכל להרגיש נינוח לכל הרוחות! כמי שהוא = כמי שהוא באמת! הוא האמין ששמורה לו שכותב את הכתיבה הכי איכותית. הוא רצה להיות מוכר כמי שהוא, בספריה וכותב הרבה", הוא רצה להיות זה שכותב הכי יפה, זה מוכר, האלמוניות מסריחה. נמאס לו שרואים בו רק כ"זה שעובד היו אמינות בעיניהן, הם ראו בו לא יותר מלץ. הוא רצה להיות שיכירו בו. יש הבדל. הם לא הבינו על מה כותב, הדמויות שלו לא האלמוניות הייתה לו לזרא. הוא לא רצה שיכירו אותו, הוא רצה מלחה בתקווה שכספו יושב-לו. ליואב התחשק שאנשים