84:3  2002.1.1 שלא תראו אותי רועדת תעצמו את העינים רק לרגע בבקשה גם מהחושך אני לא מפחדת תראו זה קצת שאתם ילדים טובים ואני אחרת זה לא שאני כועסת זה לא שאני אעזוב אני בסך הכל מתוסכלת אני בסך הכל המומה תראו מה, לכם לא קר? תראה זה צמרמורת. זה בגללך? לא רוצה כבר אף אחד אחר לא בשביל אף אחד אחר מספיק להסביר את עצמי ולכתוב, לכתוב שלא יקראו, אתם לא תיקראו, לחזור לכתוב לעצמי להפסיק להתלבט. להפסיק לבחור. גם אני צריכה לבחור. לבחור להפסיק שהעדפת אותה על פניי..." אולי הייתי סולחת רק הייתי יודעת "אתה כל כך קרוב בעיניי אולי היה יודע עם המילים שהמצאתי במקום ומי שהקשיב זה השירים שניגנתי על הגיטרה )מתלבשת יפה לכבודכם, נועז, קר לי קצת( אני זה לא רק מה שאני עושה ומתלבשת אולי זה מרתיע, זה מושך אבל מרתיע תראו, חשבתי, אולי, אולי אני אפסיק זה לא כמו נשיקה פשוט חשבתי שחיבוק של שנה טובה פשוט חשבתי לרקוד קצת, אולי לרקוד איתך פשוט משעמם לי נורא פשוט עצוב לי קצת זה לא שאני שותקת תראו ואין יותר פחד. אין יותר כלום. את הקנאה, את הדאגה, את התקווה נגיעות עם אחרים. תראו על הפרצופים שלכם כמה שמתסכל אתכם את מה שרק אפשר,