ואין מוצא מפני צימאוני. באר שיקויי אהבתך כבר ריקה אך אני טובעת באנחתי ענפי גופי חם יהיה שם יותר מבין שהייתי אני מעניקה טוב יהיה לך יותר מכפי נשא אותך אליו אל אם אחרת על כנפי שכינתו, מתוך נוצותיי אך אלוקים אחד שונה חשב אחרת ומילאת עולמי שלום וענפי זית והיית לי האל, הגאולה מן הבדידות בין כנפיי נרדמת בוטח והייתי לך אם בחסות הליל יתמלא בך בחום שנשקת למצחי והבטחת שנצחי תגלה שהיה זה כאתמול יש ואולי אם תזכור ושורשיהם אחד. זה מזה כזוג אילנות השואבים אוחזי ידיים סמוקי חזה שהיינו יחד