בלילה... למרות שכפי שאני מכירה את עצמי, יהיו לי והרבה מהם... ואני רוצה ללכת לישון ואני מאוד מקווה שלא יהיו לי סיוטים טוב, יעל כבר נרדמה, ואני נורא עייפה מהיום הארוך והעצוב הזה, בדמיוני את הגרמנים הארורים. חיללו את קדושת המקום. הציקו לי גם העורבים שצרחו שם והעלו לנו שם. הדבר הראשון שעלה לי בראש היו הילדים האלה, שלדעתי, שאני לא לבד בהרגשות שלי. ציפי ביקשה שנדבר על מה שהכי הציק פרץ לי. שמעתי את כל מה שכולם הרגישו, וזה היה טוב. הרגשתי ילדה שמשאירה בדרך כלל את כל מה שאני מרגישה בבטן, בשיחה הכל שהשיחה הזאת עזרה לי מאוד להתמודד עם כל הדברים. למרות שאני אחרי הביקור הראשון שלנו במחנה השמדה- מיידניק. אני מרגישה בכלל מה רוצים מאיתנו. ציפי ביקשה שנדבר על מה שאנחנו מרגישים התכנסנו לשיחת סיכום. כל אוטובוס בחדר משלו. בהתחלה לא הבנו בערב, לאחר  ארוחת הערב )שיש לציין לא היתה משביעה כל כך(, למדי... )שלישיה עם הדס ומעיין(, נתקעה בשירותים... זה היה מצחיק קיבל סוויטה ענקית. אבל מסתבר שזה לא כל כך שווה... נגה החדרים של שני אנשים נראים ממש יפה. מי שהיו שלישיה בחדר, מבפנים המלון מדהים! הוא נראה כפרי כזה,