ונעלמת( )היא נשאבת לבועה השחורה                   לא!!!!!!!!!!!!!!!! די!, די! תעזבי אותי )היא נמשכת בחזרה לבד השחור, נאבקת..( ומתעתעת בי היא בולעת אותי מושכת אותי אחריה...לבועה השחורה שלה אותי אבל היא חוזרת וחוזרת, כל הזמן מכריחה אותי לעמוד, ומושכת ואני, אני נתקעתי עם חצאית טוטו תפורה לי לעור. בסוף מצאתי אותה עם חור בראש, וכל החיים נזלו לה לריצפה. )האור נכבה - המוסיקה נפסקת - האור נדלק כשהיא במצב הקודם( )היא נופלת על הריצפה, בוכה( "תרקדי אני אמרתי, חתיכת חרא" "די אמא אני לא יכולה, אני לא יכולה" "תקומי מהריצפה חתיכת טינופת, תרקדי, קומי, קומי, תרקדי.." )קול של אם נשמע בצעקות( הצלחה( )האור נכבה - מוסיקה קלאסית - האור נדלק הילדה רוקדת ללא כאילו היא חשבה שזה מה שיהפוך אותי ליצור רגיל, אנושי. עד , עדשהיא תפרה לי את החצאית המזדרגגת לעור. היא נכנסה למעין טירוף אובססיבי של בלט לגבי. ואם העזתי להוריד, היא הייתה שורפת לי סיגריות בתחת. היא שלחה אותי לביה"ס עם חתאית טוטו, סירבה להוריד אותה ממני. היא הכריחה אותי, למרות שלא היתה לי טיפת קורדינאציה מזדיינת. ישובה במצב הקודם( כמו בובה, לאט לאט נחלשת