קולית..." "ערב טוב. מדברת יעל גרמן, המתמודדת לראשות העיר. זוהי הודעה עמדתי דום ושתקתי. עצמתי את העיניים והרמתי מהר את השפופרת ושמתי ליד האוזן, ואז רינג. רינג. עכשיו עמדתי ממש מול הטלפון. הייתה לי ממש בחילה. רינג. רינג. לא אקשיב. הוא יעשה מה שהוא ירצה. את זה אז שיגיד את זה לאוויר, כי אני לא אגיד לו "הלו" ואני אני ארים כי אני לא רוצה שאמא תדאג, אבל אם אבא רוצה להגיד לי החלטתי שאני ארים את השפופרת אבל אני לא אגיד "הלו". כן זהו. רינג. רינג. מאחורי הגב שוקולד עם החיוך הערמומי שלו. אני - ובדיוק כשהתחלתי להתעצבן גם עליו, הוא הגניב לי ככה אני לא צריך לכעוס על אמא, ושצריך תמיד להתקשר להודיע איפה אז בהתחלה כעסתי עליה, אבל אז סלחתי לה כי סבא בא ואמר לי למה והכל. ואז כשחזרתי היא חיבקה אותי כל כך חזק שלא יכלתי לנשום. אחרי שהייתי אמור לבוא, ואמא כמעט התפלצה. היא התקשרה למשטרה תדאג כי היא תחשוב שקרה לי משהו. פעם באתי הבייתה בלילה שעה אבל אם אני לא אענה אז אבא יגיד לאמא שאני לא עניתי, ואמא ממש רינג. רינג. עכשיו אני לא אוכל יותר לצחוק, או להיות שמח. זה לא הוגן. ותומר, ולהרביץ לילדים מכיתה א'. חחח איך