שהייתי במצב הכרתי מלא. לא הצלחתי לחשוב, בכלל. מה זה? כאב עמום הולם בראשי, עידו עידו עידו. משהו לא בסדר עם עידו. הלכתי לישון. הגעתי הביתה. הזמנתי מונית. קמתי והתלבשתי במהירות. לקחתי את התיק שלי וירדתי למטה. עמוקה. הבטתי לצדדים, וראיתי את עידו שוכב ערום לידי, שקוע בשינה קמתי מכוסה זיעה קרה. נרדמנו. הוא גמר, ואני בכיתי. הוא לחש את שמי, ואני חשבתי על ליאור. הוא חדר לתוכי, ואני נשכתי את שפתי התחתונה. הבוקסר שקניתי לו ליומולדת שלו לפני שמונה חודשים. הוא הוריד לי את המכנסיים ואת התחתונים, ואני הורדתי לו את הוא פתח לי את החזייה, ואני פתחתי את כפתורי המכנס שלו. הוא הוריד לי את החולצה, והורדתי לו את החולצה. הוא נישק אותי, ונישקתי בחזרה. קפאתי במקומי. מהרגע, מהשניות שיוצאות לי מהפה, אבל אני צריך אותך". לא יודע בכלל מה אני אומר עכשיו, אני לא חושב על כלום חוץ צריך אותך, ונעמה, אני אוהב אותך, ואת יודעת את זה, אבל.. אני כמו שאת התנהגת אליי כל השנים ולבקש אותך איתי עכשיו, ואני הרבה, אבל אני מרגיש שאני יכול לבקש ממך, ולהתנהג באגואיסטיות קיומו ביטלתי, ואני יודע שאת לא יכולה לתת לי מעצמך כל כך פיזית,