להחיות אכזבה. הולידו תקווה צבעים נתפרו בין שמיים לארץ בלי סיבה שצף מראות ליטף חמוקים אני בערתי זמן עומד ונרגע איה צורח עולם לתרבות אחרת ? צעקות נמרחות באוויר הרחב הלא מובנת פוסחות מדלגות מעל קדושתן פרות משוטטות בגאווה מבשרים תפילת מוות בברכה. מכנסים כבודם ליום האחרון השניות מסתירות טיסת זמן נחושה נסיעה מתבלבלת בריח של פדאלים למראית ליל ויום. אך אפורה הייתי גבולם העליון נטבע בכחול גלי החום פני שמיים מקציפים שוטטו מעל, סנוורי הדרך הקדימו בתפילת השמש יצרה בי תחושת הזדהות. בעולם  מתעשר תרבות כה נדחקת את כבודי ליקום. בין אגלי הזיעה רחשתי איתך, קורנת אור אל מעבר לחושך חלמתי אותך,