היה רגוע ושליו. נראה לי שהוא כבר נרדם. והוצאתי אותו מהכיס. הוא עדיין היה לבן כזה ורכרוכי אבל הוא בערב אחרי שצחצחתי שיניים ולקחתי את הכדורים נזכרתי בו והכי בעדינות שאני יכול תפסתי אותו ושמתי בכיס של המכנסיים. שלה כדי שאני לא אשחק איתם ויהרוס אותם. אז הושטתי את היד אותו בכיס ולשחרר אותו בבית כי אימא נועלת את החלונות מהצד ויפה. אימא הייתה אומרת שברירי. אז החלטתי לקחת אותו ולשים אבל גם כשהוא נכנס בכל הכוח בחלון עדיין היה בו משהו עדין כזה זמן. או במה שאתה רוצה. אומרת את זה שזה נכון אבל לא לגמרי. זה תלוי אם יש לך מספיק שאין דבר העומד בפני הרצון. ואני חושב לעצמי כל פעם שהיא שאם היה לו מספיק זמן הוא בטח היה מצליח בסוף. אימא אומרת הראש עם החלון. אבל הוא היה כזה קטן וחלוש. ואני חשבתי לעצמי לברוח. כאילו הוא מנסה לשבור עם הראש את החלון. או לשבור את עקשן. הוא חבט את הראש בחלון פעם ועוד פעם כאילו הוא מנסה עם החברות שלה. הוא היה קטן כזה וחיוור ורכרוכי. אבל הוא היה