הראשונה שלי. הנשיקה הראשונה של עם בן. בנאדם מיוחד שחר", הוא חייך, והלך. עמדתי שם המום. הנשיקה הסתכל לי בעיניים, עם העיניים המדהימות שלו, ואמר "אתה באמת לי נשיקה. לא נשיקה סוערת או משהו, אבל בכל זאת. נשיקה. הוא הסתובב, והתחיל לעלות במדרגות. לפתע הוא הסתובב, רץ אלי ונתן דיברנו עוד טיפה עד שהוא היה חייב ללכת. הוא אמר לילה טוב, לבית שלו, הוא גר יותר קרוב. עמדנו עוד מספר דקות מחוץ לבית, דיברנו, צחקנו. הוא באמת נראה אחלה בנאדם. הלכנו בסביבות 11 ב9 באיזה בית קפה פינתי, חמוד. הוא בחר את המקום. ישבנו, התלבטתי מה ללבוש, מה יחמיא לי יותר, איזה בושם לשים. נפגשנו הוא שאל אם יש סיכוי שאני אפגוש אותו לקפה בערב. כל היום למחרת. מזל שהוא לא יכל לראות אותי, כל כך הסמקתי... ושאני בטח לא אשמע ממנו יותר בחיים. ולהפתעתי- הוא התקשר אמרתי לעצמי שאין לי שום סיכוי איתו, שאני לא הטיפוס שלו, הלילה התהפכתי וחשבתי עליו. מדהים איך הוא סובב לי את הראש. לשבת ולבהות בו, אז אמרתי משהו על כאב ראש ויצאתי משם. כל שלוש פעמים אם אני בסדר, אבל אחרי זה חזר לשחק. בסוף נמאס לי נראה שהוא שם לב שהייתי "בעולם אחר" כי הוא שאל אותי