נעצמות העיניים. דמעה זולגת פרפורי לב מבט מאשים, מתחלף תמצא לה חיים תמצא לו תחליף לכל אחד מאתנו לכל אחד מכם שם תמצא תחליף שוקעת למעמקי האוקיינוס מהדהדת צרחה נשמעת אוחז ברסיסי לבה הדומם, שכאותו אהוב ישן פוסע לו ברחובות הסואנים ת'דמעות?! כשלכם זה יקרה, אתם חושבים שאני אהיה שם כדי לנגב לכם בוחרים הם לנמנם לפתע עיני העולם סגורות מבט מאשים, כעת צונחת לצד גופה. אצבע אמצעית מושטת אל השמיים נשיקה איטית, בלתי מורגשת לב מדמם זע בפעם האחרונה מאשים, כעת מניח לכוכב בוהק מבט אחרון נשימה איטית, ארוכה פרפור אחרון זיכרונות ישנים של אהבה גב מקועקע שפתיים עיניים אולי כסימן לבאות ורד מלא דמעות זוג אוהבים, שנתן לה תמונה על הקיר שליבה החסיר פעימה מיופייה זיכרון של הרגשה שפעם שחתה בה רובצים אחד בחיק השני על הדשא שבפארק זיכרונות אחרונים של ימים שטופי שמש של אהובה שפתיה זוכרות עוד את אותו טעם ישן משמיע נשימותיו האחרונות לבה מפרפר מבטה מתערפל אוחזות בה חזק הצלליות משתלטות אכזבתה אופפת אותה האם תמצא לה אחד אחר?  לא היום ולא מחר זה ייגמר ממתיקות במעט את העצב שלא מניח לה מתמזגות בין דמעותיה שלה זולגות עליה לאיטן