אלה היו הערותיי  אך משהו מגרד לי ביד. לאחר בחישה בחומר כה מגוון ורחב- אתה חייב לשכוח עוד משהו... ואני חייב לציין ש-למשהו הזה אין קשר ישיר לחומר שבנידון כי-אם קשר עקיף... אולם גם על הדלת הזאת "הגמישות" דופקת נכנסת ואומרת את שלה: מותר לצאת קצת מהמסגרת- כל עוד ואינך מתרחק ממנה במאות הקילומטרים... את המידה הזאת של "הגמישות" למדתי מהתנאים של המשנה, במסגרת לימודי לחומר המרתק הזה  שם נתקלתי בתופעה מעניינת וחדשה בשבילי- בן העידן של המאה הנוכחית... נהוג בתרבותנו לראות את "הענייניות" כהתרכזות בעניין ספציפי ללא שום תזוזה בעניין הזה. שופט למשל יקרא מיד לסדר- לעו"ד סורר שסר לרגע מהנושא, למטרה עלומה שבראשו... גם יו"ר הכנסת יקרא לסדר לח"כ שיצא בנאומו ממסגרת הדיון, והוא עלול אף לזרוק אותו מאולם הישיבות  כך סופר שמכבד את עצמו- הוא לא ירשה לעצמו לצאת ממסגרת הנושא שבנידון, שמא יאשימוהו בתימהוניות ויאבד נקודות מקצועיות...