נועדו לעצור לתנומה מדודה. אז גם החיים )כמו הקו לחיפה( עם שקית קניות מקומטת, כבדה, ואם החיים הם בעצם אישה עייפה מתיישבים במושב לידי, לפניי ואנשים שלא מזמן חלפו על פניי )קו ישיר לחיפה(, רכבת זקנה חורקת בלמים, לאותה התמכרות, לאותה מעידה. הם מביטים בי - קורצים ושבים לילות התעלסות כימי עבודה. ימי אהבות וחובות כואבים, מזכיר לי ימי הבנות אחרות - מלטפים נחשים וחוקרים מערות, מבט בזוג אוהבים, בעת הכניסה לתא שירותים על צרחות, עינויים, זוועות וקולות. המדברים על קפה, צוחקים וחולמים משובצים בהמון מחופצי-הבתולות מעורר בי הרהור על שמיים כתומים של מכשיר שנוצר לשמר החיים, שומר מבולבל בודק מגעים, על אדם די תמים עם צפצוף של גלאי מתכות על תמימות, נעורים ומלחמת אחים. ואני מקנא באותם פרחחים לנסות להבין משמעות, ערכים. אך פרחחים רק בוכים, לא טורחים המנסה להכינם לשלילת פיתויים. על שמלת אמם למודת החיים, ילדה וילד בוכים בחנות הממתקים שליד הכניסה נחושים לדבוק באותן הזיות. ממהרים להמשיך במסע המתיש ממהרים לרכוש עוד שקית קניות אתה נוכח לגלות רק אישה ועוד איש אך כאשר אתה רואה את אשר לפניך איך החיים חולפים על פנייך רק