ידיה היו         כבולות  לפנים , וחייל עם רובה מכודן החזיק בה בחבל כשאחרים ליווה משני      צדדיה. למרות שרגליה צרבו מן המלקות , צעדה שרה זקופת גב כשהיא מסבה      מדי פעם ראשה לצדדים  כאומרת שלום לבריות וניפרדת מן המושבה . בפניה     הקורנות נראתה כאילו השכינה ליוותה אותה . המודיר אחמד בק מקיסריה שראה    את שרה  בדרכה האחרונה , ציין בפני יעקב סמסונוב , מוכתר חדרה, כי באותו רגע    החל  להאמין  במלכות ישראל..........           (הבמה מחשיכה לשניה ומיד  היא מוארת , בבית אהרונסון. סרג'נט מידחת מכניס את     שרה לחדרה . למרות חזותו הקשוחה , נכמרים עליה  רחמיו ) .                       תמונה  אחרונה -     סיום סרג'נט מידחת:  ( עוזר לה לשבת באיטיות . לאחר מכן מתבונן בלא מעט הערצה) .                 אני כל כך מצטער , מדמואזל , הכל יכול היה להיות אחרת   שרה:            אם היתי ניכנעת למפקד הארור שלך ..... לידיו המגועלות בדם ולתאותו           החיתית...  סרג'נט מידחת: האמיני לי מדמואזל, אני קרוב אליו כבר כמה שנים, ראיתי נשים          בהמוניהן כורעות ברך לפניו כמו שיפחות ....... אותך דוקא העריץ