אז התחלתי לקרוא לה 'לושע! לושע! תחזרי בבקשה!' ופתאום היא עלתה מהמים ממש קרוב אלי והתיזה עלי בוץ. 'אני לא מאמינה לסיפור שלך על הטיול בביצה, אבל אני כן מאמינה שלא באת לצוד אותנו.' 'אותנו?' שאלתי, ' יש עוד כמוך?' על כך היא השיבה, 'כן ג'ו. יש עוד כמוני בדיוק כמו שיש עוד כמוך. מליונים. אנחנו פשוט יודעים להסתתר מבני האדם. אתה מבין ג'ו, בני האדם חושבים שהם הבעלים של העולם הזה. הם הורסים את כל מה שיפה ומחרבנים את הכל. אלפי שנים הסתתרנו, אבל לאחרונה זה קרה.' 'מה קרה לאחרונה?' שאלתי. 'מצאתם אותנו. זה היה במקרה. היה אדם אחד שירד מהשמיים עם פיסת בד גדולה שהאטה את נפילתו והוא נחת בביצה וראה כמה מאיתנו. הוא תפס אותנו מדברים, ומייד סיפר הכל לחברים שלו. מאז באים כל פע קבוצות של בני אדם ומנסים לחטוף אותנו או להרוג אותנו. אתה שייך למין דפוק, ג'ו, צר לי לומר זאת בבוטות. כאשר אתם מגלים יצור זר אתם לא נותנים לו קבלת פנים טובה. במקום להזמין את מנהיגינו לפגישה, אתם מתייחסים אלינו בזילזול ומלקטים אותנו, או מנסים ללקט, ממש כאילו היינו עשבים שוטים, או פטריות.' שאלתי את לושע אם היא באה מהחלל, ועל כך היא ענתה: