פעם כשהוא היה חושב לבקש מאבא שלו להחזיר. שמחה תמיד איים על הילדים שהוא יביא את אבא שלו לו כאפות מאחורה, כי בגלל שהוא היה קטן ושמן הוא לא היה יכול הילדים בכיתה מאוד אהבו את שמחה כי היה אפשר לצחוק עליו ולתת כי לא היו לו סיבות לחייך. הוא לא חייך הרבה, וזה אפילו שהשם שלו היה שמחה. הוא לא חייך בדיוק איך שהוא נולד - נמוך ושמן. שיניים דווקא צמחו לו, אבל שאפילו שיניים צמחו להם. שמחה מכיתה ג', לעומת זאת, נשאר שנים הם צומחים לגובה, מאבדים את השומן, וכשהם מחייכים רואים