ילדייך, זו שחיכתה עד הדייט הרביעי כדי לפתוח רגליים ועושה את זה עכשיו פעמיים בשבוע, רק במיסיונרית, אולי לפני שהכרתם (כי אנחנו נצא מנקודת הנחה שהיא אישה טובה ונאמנה), היה מישהו שלא ממש חיבב אותה, ולא היה אכפת לו להכאיב לה קצת? ואולי היא אהבה את זה? הוא חזר. הוא תמיד חוזר. יש דברים בחיים שלא נוטים להשתנות. השמש זורחת במזרח, כוכב הצפון מכוון לצפון ואורי תמיד חוזר. עברה שנה מאז שהוא נסע. נראה לי שיש את הגברים האלה, שאת שלהם. יש כאלה שאת שלהם רק כרטיסיה, ויש כאלה שאת שלהם חופשי חודשי. אורי הוא חופשי חודשי, בענק.  "צלצול טלפון החריד את הדממה". לא ממש דממה, לא ממש החריד, ולא ממש זיהיתי את המספר שהופיע לי על הצג (אח, פלאי הטכנולוגיה, כמה התמוטטויות עצבים היו נחסכות מאתנו אם מישהו היה טורח לפתח את השיחה המזוהה מוקדם יותר). "שלום, מי זה?" "את כבר לא מזהה אותי?" "לא" "אורי" "אני לא יכולה לדבר אתך עכשיו, אני אוכלת" "אני אתקשר אחר כך" "טוב". מה בחורה הגיונית וחזקה אמורה לעשות? להעיף את הבן זונה לכל הרוחות. ומה בחורה שמזמן אף אחד לא זיין אותה כמו שהיא אוהבת אמורה לעשות? אולי לשאת תפילת הודיה לאל