© 50/60/50 להיות חומר עובר את מנעוליה. אנחות רוח מבתקות את הדרך לזרעי - רק החלה עת אנקות פרועות, שעטת התשוקה על שני פרשיה הסומים אנוכי לוהט ממגעה - היא מסוממת מתאוותה, היו קצות אצבעותיה... מור שרף לוחך בפרץ חיבקה, תאוותה כסער הייתה, הייתה לבטח מפלחת גופי... לו היו עיניה סכינים - איך עיניה היו אורבות עליי. לא שמתי לב בהתחלה כי סומנתי על-ידה להיות טרפה, לא ידעתי