שט מצד לצד ברקיע  שק החבטות של הכוכבים  שום כוכב אותי לא מכניע  אז אני נשאב אל חורים שחורים  מי חמוש בנשק מפתיע שהופך שחור לנתיבים כהים?  כשנדמה שכלום לא הכריע  חובר לי לענן שמוריד גשמים  ואז הוא בא, ממולי ניצב  ת'אפור שבי שרף  בא להפנט אותי פלא אדמוני  אם ישתלט אפור, הוא יצבע אותי  רק ממגע קרניו יפרפר ליבי  יום תחייתי  בדיוק כשהערב הגיע  הוא כיסה עצמו בבגדים שחורים  למקומו פלש הירח  שהביא עמו משבים קרים  כל הנוף הופך זירת רצח  קופא והפרחים מאבדים צבעים  אני גוסס לאט וקורא לך  אולי תופיעי שוב דרך עננים?  היא לא תסיר יותר את הבד  האפור שבי שרד  למה ברחת לי פלא אדמוני?  כל הפאר טמון באהבתי  שובי, חזרי אליי  אדום על אפרורי  יפה שלי