בואי נמשיך, יקירתי, מהמקום בו התחלנו. רכבת, אמרת. גשם. אני יושב ליד החלון. ידיי בוודאי בכיסים של הג'ינס. לפניי כוס אספרסו קצר. השיער מסורק בג'ל. יצאתי באחר הצהריים הזה בדרך חזרה ללונדון. טיסה שהוקדמה. זה כבר ספציפי יותר.  מעניין איפה את בילית קודם, ואיך התחלנו לדבר. בטח לא התחלנו לדבר. אולי רק מבטים חצו את הקרון. שעתיים ברכבת מברייטון. את תמיד יושבת עם אוזניות? קשה להתחיל לדבר כשהמוזיקה חוצצת בינך ובין העולם. היי, גם אם כתבו בשבילנו את הסוף, עוד לא כתבו את ההתחלה. ספרי לי על הנובמבר הזה.