עכשיו את כבר עתוקה, אל עומק רגשותיי. ואני פורט על מיתרי השינוי, את נוגעת באחרית מערומיי ומבתקת את הילדה הסקרנית שבך את לוקחת את הילד שבי החוצה ואז את מפשיטה אותי, אהבת נעוריי וחיי אולי רק בי. ואת הופכת לאישה, בלי פחד בעינייך ורקורסיבית ובגירה באוזניינו איזה מוסיקה צלולה אני מקבל את תמורתך