בשמיכה, לקח את הכרטיס שלו ויצא איך הוא הבין מה עליו לעשות, התלבש, נתן נשיקה למיכל שלא שמה בטלפון. איך הוא בכה בטלפון. איך הוא ניסה להירגע ולא הצליח. ואמא של אייך הודיעה לו שהוא קיבל כדור בג'נין. איך היא בכתה ואז אילן נזכר ביומו האחרון, איך הטלפון צילצל בארבע בבוקר כל התקופה, ובכלל לא הראה סימני קנאה, כי הוא באמת לא קינא. ביותר אצל אייל היה שזה לא הפריע לו. הוא נשאר בצילו של אילן נתן להם כיוון ומשמעות. נתן את מיכל, נתן הכל. הדבר הגדול הוא קצת אהב אותה. אייל שינה את חייו של אילן מהקצה אל הקצה, שיותר". בזכות אייל. אייל אפילו סידר לו את מיכל, למרות שגם והכל בזכות מה שאייל לימד אותו, בזכות השכנועים שלו "תעשה כמה עשה שם, נפגש עם ראש הממשלה, ריאיין את שר החוץ האמריקאי, ואז אילן נבחר להיות יו"ר מועצת התלמידים, עשה את זה, עשה פה, שלהיות שקט ומופנם זה הרבה פחות מעניין מלהיות פעיל, מלעשות, מתעוותות בכאב. אייל היה חברו בלב ובנפש. הוא היה זה שהראה לו את החיים שלו למענו, שהוא יעשה הכל בשבילו, הכל. פניו של אילן ונשבע לו, ממש נשבע לו, באלוהים, בכוונה שלמה לקיים, שהוא יתן את זה, כמה שנים אחורה, הוא