אורחת ישמעאלים מוכרת את זיכרונותיו. הולך וכלה, הוא סנה כבוי ולשרוך את נעליו. מנסה נואשות לקטוע את מאוצו ואני כאם עקשנית כשרוכי פעוט שובב. זיכרונותיו הולכים ונפרמים גלגל הצלה בודד. הוא עבורו חוג הכדורים בין קפלי שמיכת חייו המתקצרת, טובע