ההוא שאתה אוהב מתרוצץ כל הזמן בראשי, מתנגן לו בשלוות ורק שלי, אולם בכל זאת )מפסיקה(, זקוקה אני גם למילים... הבמה תוך כדי דיבור, מתחילה להתאפר( אני הרי יודעת שאתה שלי - במהירות לשידת האיפור, לוקחת איפור משם וחוזרת איתו למרכז אלא ברצונותי ממך )הנשים נשמטות אל מאחוריה ולצידיה, היא נעה פוקחת עיניי ורואה אותך שרוע לצידי, אך אין הבעיה בראייתי, דמיוניות, רק במטרה להצילך מהכאב שבהן, כמו הכאב שבאהבתנו. וגופי חשוף, עיניי עצומות, מוצאת עצמי רודפת אחרי סופות ברקים )הנשים מתקרבות לכיוונה, כאילו סוגרות עליה( שוכבת במיטה אינך יכול לאמר לי זאת ? להודות בכך, להודות בנו ? מדוע ? במבטיך השובים, נגזלת מנשיקותיך כמו עלה הנידף מן הרוח. מדוע הנשאב לתוכי, משתוקקת להגיגי שפתיך ולהבל פיך המתוק, מהופנטת מתגעגעת לשתיקותיך הקסומות, למגע ידך המחוספסת, לריח זיעתך נפסקת המוזיקה, הבנות ב"פריז", מתחילה לדבר...( רוקדות ולס עם בן זוג דמיוני סביבה במעגלים, לצלילי מוזיקה. חזור אלי יקירי, כמהה אני לך. )ניגשת למרכז הבמה, 3 או 4 נשים שידת האיפור, שממוקמת בצידי הבמה( )אשה בחדר השינה, פונה במשפטה הראשון לתמונת הגבר המונחת על