גם הבוקר אקום באותה השעה.  ובערב אחזור באותה  הצורה.  יש תכנון, הצלחה, יש ימרה.  אלא מה: יש לי בלוז עבודה.  אנשים נעולים בכלובי הזהב.  שכחו איך לשיר. שכחו מרעב.  איזה חפש יש לנו ואיזו בחירה?  לכודים. חוץ מבלוז עבודה.  עם תקרות הזכוכית ורצפות הבטון  בין שקרים לקומבינות מקיצים מחלום.  מביטים על השמש בעיני חרדה.  נבוכים. זהו בלוז עבודה.  עבודה יהודית מתבצעת בסין.  טלפון מתחמם ורוטט בלי לשים.  בין שיחה ארוכה, מבוכה, ובריחה  מסתנן לו בלוז עבודה.  בוקר, בוקר מתחיל באותה השעה  ערב, ערב נגמר באותה  הצורה.  אין סליחה, אין אולי, אין חוקה.  ולכן יש לי בלוז עבודה.