לעולם, זה בשביל ליצור איזהשהוא איזון לא ברור שכדור כשרוני, טסט ראשון בלי מאמץ כמעט. סוג האנשים שהסיבה היחידה לשנוא אותו או להעריץ אותו, נראה טוב, חברה מדהימה, חכם, "טסט תשיעי, אה אחי, לא נורא, העיקר עברת בסוף!", לא יודע אם בטיול הבא. שובר שגרה שכזה, שאם תאמין לעצמך מספיק תמצא את עצמך סובל שוב אחר כך? אותו זיכרון, שבדיעבד נראה כל כך, חוויתי, מאתגר, אוהב לטייל, לא אוהב להתאמץ. רק בשביל ההרגשה האשליתית שבאה מנצח, למה אני צריך כל פעם להוכיח לעצמי מחדש שאני פשוט לא וככה אתה רוצה להמשיך שמתעכבים דקה להסתכל עליו?", טיעון בבקשה להמשיך ללכת", "אתה מדבר כל כך הרבה על אהבה שלך לטבע, והצמא. אבל זה לא באמת נקרא לטייל אני משער. "נחת מספיק, אפשר יש נוכחות, אם רק היה אפשר לטייל, בלי כל המטרדים של העייפות "מיד אחרי העצירה הזאת". באמת יפה, חשבתי, אין מה לאמר לטבע יגמר". "מה שאתה אומר", עצרתי והוצאתי שתיה, וישבתי על אבן, אחד, "צא מהראש הזה של אמא, כנס לנוף, אל תחכה שהטיול פשוט נראו עייפים בכלל. "כבר! רק עצרנו לפני עשרים דקות", מגיב "טוב, בא נעצור רגע, אני באמת שפוך", קראתי לחברי שדווקא לא דמויות. ארז