ידי כל אחד מן המשתחררים שהחלו לעלות לרחפות. לאחר שהאחרונים עלו פנה חזרה לסוס. הוא עמד לידו כשאחת הרחפות החלה לנוע. הסוס נבהל, ככל הנראה. רגלו האחורית התכווצה בבהלה ובעטה, פוגעת במפקד הגדוד. הבעיטה לא הייתה חזקה במיוחד, אך היא פגעה במדליה. המתכת המלוטשת חדרה בין הצלעות, המשיכה פנימה ונעצרה בתוך הלב. הוא אפילו לא הספיק להבין ממה נהרג. היינו צריכים לראות בזה סימן אזהרה, להבין שיש כאן יותר ממקריות אומללה, אבל אף אחד לא שם לב. מפקד הגדוד נקבר בטקס מכובד ואיש, כך נראה לי, לא ניסה להבין איך משהו כזה קרה. חוזה הגיוס הבטיח לי זכות לחלקת אדמה חקלאית - חווה, בעצם - לאחר סיום השירות. זו הייתה הסיבה העיקרית לכך שהתגייסתי מלכתחילה. הוריי הקימו חווה לתפארת במושבה אחרת לפני שנולדתי, אבל בתור האחרון מבין תשעת ילדיהם לא יכולתי לסמוך על חלקי בירושה כדי להתקדם לחיים עצמאיים, וגם לא רציתי. העדפתי להתחיל מחדש, בדיוק כפי שעשה אבי לפני שנות דור. נדרשו למערכת הבירוקרטית יותר משלושה חודשים כדי להקצות לי את השטח המתאים ולספק את המבנים והציוד שנכללו בחוזה. כעת הייתי חייב להשקיע עבודה רבה בהכשרת השטח הפראי והפיכתו