אף אחד אחר שעונה לכל שם שהוא, אפילו לא יעקב. יוהן, או יוהנס, ואפילו יוהנסון. ולמעשה  ככל שאני מוסיף את מבטי, מסתכל סביב ורואה שאין בסביבות אף אחד אחר שעונה לשם אני, שעד כמה שאני מכיר את עצמי, בחיים לא קראו לי יוהן. מפנה ואומרת: יוהן. החשמלי שלה, ומישהי עם מבטא זר קוראת מתוכה: יוהן, וחוזרת השני של הרחוב מכונית פורשה אדומה מהסרטים, פותחת את החלון הכספומט שברחוב הדקלים. תוך כדי שאני שקוע בהיגוג נעצרת מצדו בלילה, בלילה ברחובות השוממים מאדם של פרדס חנה לכיוון את הוראת הקבע הזאת אני מהגג לעצמי תוך כדי שאני, משוטט לי הלב, המוח, והתחושות שבך. נוצצת ככל שתהייה, מאף אחד אחר, אלא רק מעצמך, ממה שיגידו לך אם יש לך פרוטה אחרונה בכיס להשקעה פיננסית אל תקנה בה עצה, מבקיע לו  הפרי מזדמזמות ממעוף תפרחת  של דבורים איך בעולם החרקים עזבי הכל , צאי וראי כמו תמיד בחילופי עונות. ילכלך  עלינו של אובך בין כה וכה  ענן לא עת לנקיונות. עזבי הכל, אני אומר, עכשיו אביב, ובכזה כאילו משקיע מאמץ, משקה את העצים אני מוצא לי את הזמן להתנגן לי בגינה, כל גרגר אבק  מוחמץ