בחיבוק ידיים, והרי הורגלה בעזרה בעבודות הבית עוד מבית הוריה, ועל אף שכרסה הלכה ותפחה, השתדלה לעזור לחמותה ככל יכולתה. ככל שחלף הזמן, כך נעשה מזג האוויר גשום וסוער יותר, ולקראת חג החנוכה כיסה שלג כבד את אדמת הכפר ואת גגות בתיו. מזג האוויר החורפי גרם לנזקים לגידולי הירקות, וכך נאלצה משפחת פייט להתפרנס ממוצרי החלב שייצרה הפרה וממכירת ביצי התרנגולות בלבד. בימים קרים ומושלגים אלו, היה אף קשה לעמוד זמן רב בקור העז ברחבת השוק של הכפר, והמסחר הפך למהיר. סחורה עברה במהירות מן המוכר אל הקונה, ובשעת הצוהריים  כבר אספו הרוכלים את שארית מרכולתם ופנו איש איש לביתו. רחל דאגה עד מאוד, שמא לא יחסכו די ללימודיו של יעקב יצחק, ואילו מנדל, הוא היה תמיד שמח וטוב לב. "אל לך לדאוג..." - נהג להרגיע את רעייתו. "הכל יבוא על מקומו בשלום וב"ה, גם יעקב יצחק שלנו יגיע לגדולות. הכל בידי שמיים..." ורחל, היא עשתה ככל שביכולתה על מנת שהדבר יתקיים. הווה אומר - בכל ליל שבת, בעת הדלקת נרות השבת, נהגה להתפלל בכוונה גדולה עבור פרנסה טובה, עבור בריאות תקינה של כל בני המשפחה, והצלחתו של כל אחד ואחת מהם. מזמן שנודע לה דבר