לשנייה "מניאק, מניאק, זה מה שהוא יודע להגיד, בסדר?" "איזה קטע.. שיגיד רגע מניאק, תגיד לו שיגיד מניאק" התלהב הבחור, מתקדם לקצה המושב בציפייה. "תקשיב" נדב אמר בצורה הכי קרה שהוא ידע, "זה לא עובד ככה, אי אפשר להגיד לו לעשות את זה, הוא עושה את זה מתי שבא לו, בסדר?, עכשיו תעשה לי טובה ו..." הבחור קטע את נדב בגסות- "רגע אחי, תגיד לי, היית צריך לשלם עליו כרטיס? נדב כבר היה מיואש לגמרי, הוא לקח נשימה עמוקה וסינן מבין שיניו- "לא". כבר לא התחשק לו לשים חזרה את האוזניות כי הוא פחד שהסיטואציה הזו תגרום נזק בלתי הפיך לאלבום הזה ושכל פעם שהוא ישמע אותו הוא יזכר בבחור המעיק הזה שהרס לו את הנסיעה, בסבבה שלו... אז הוא עשה סטופ במיני דיסק, שילב את ידיו וגלש קצת למטה במושב בידיעה ברורה שעוד רגע זה יגיע. וזה כמובן הגיע- "תגיד,אפשר ללטף אותו?" "לא" השיב נדב במעט תוקפנות "הוא נושך" "מה נושך?, זה? חחחחחח" צחק הבחור בצחוק המזלזל הזה שמורכב רק מהאות ח', נדב לא יכול היה לסבול את הצחוק הזה מאז שהיה ילד, "הקטנצ'יק הזה? מה הוא יכול לעשות לי?" המשיך הבחור תוך שהוא בתוכי. נדב כל כך הופתע, הוא ממש לא ראה את זה מגיע