שלי הגיעה הביתה ומצאה את הבלגאן והתקשרה לבית חולים. הם העירו אותי וסיפרו לי מה קרה, מסתבר שמשה קיבל מנת יתר ממה  שהוא הזריק לעצמו ובסופו של דבר הוא לא הצליח לשרוד. כל היום עברה לי בראש התמונה שלו מתמוטט, לא יכלתי להתמודד עם זה. התקשרתי ללילך, היא תמיד עזרה לי עם הבעיות שלי בגלל שהיא באמת חכמה יותר מכל השאר, והיא אמרה לי שהיא צריכה להיות באיזה מסיבת מכללה או משהו ושאני יכולה לבוא. במסיבה היה די נחמד, למרות שעדיין היה לי קשה להוציא את התמונה הנוראית הזאת מהראש, אפילו שרקדתי ושתיתי קצת ובאמת ניסיתי להנות. בשלב מסויים ישבנו ליד איזה שולחן והעברנו צחוקים והוציאו סיגריות והתחילו לעשן, לא היה לי אכפת וידעתי שככה זה במסיבות האלו, גם לא הופתעתי כשהניקוטין בסיגריות הפך למשהו יותר חזק אבל ידעתי שגראס זה סם קל ופעם אחת לא תעשה לי כלום. ידעתי את זה כי לילך אמרה לי כמובן, ואפילו שהיה לי קצת מוזר אחרי ההרצאה הזאת ששמענו בכל זאת לקחתי כי כבר אמרתי לעצמי שעם התמונה הזאת אני חייבת לעשות משהו דרסטי. שאפתי, היה נחמד, לקחתי עוד שאכטה, בסוף הלכנו הביתה. לאט לאט אחרי זה הלכתי עם לילך לעוד כמה התמונה עדיין לא