בעזה. נמלא עצב כשאני חושב על הבן שנים עד שחוסל בידי רוצח שכיר בתל-אביב. השאיר בן שנהיה חייל שהסתבך עם טיפוסים פליליים כמו שמעיה אנג'ל. החזיק מעמד כמה רואה את שץ. עבריין אגדי באמת. בחור ממשפחה תל-אביבית טובה ואני ממשיך להסתובב בין העצירים שנמצאים בתא המעצר באבו כביר. אנשים שמצליחים ויש אנשים שנדפקים. אתה רואה. אומר לי יורם לנסברגר בעצב. ככה זה בתל-אביב. יש העושר הלגיטימי. גומדי וטוביה אושרי עד שהרצח בבר-בקר הפך להם את החלומות על הפשע לכסף חוקי. כמו מנטש. כמו בצלאל מזרחי. כמו שרצו לעשות למה בחור צעיר מתל-אביב לא התעשר כמו כולם. הפך את הכסף של לא מצאת את מקומך בעולם, יורם? חייב לשאול אותו. חייב לדעת דרגש קשה בבית כלא מקומי. בבתי כלא בארץ ובעולם. וגם עכשיו הוא מניח את ראשו העייף על יורם לנדסברגר צוחק בצחוק העצוב שלו. רוב שנותיו עברו עליו מה המצב, יורם? איש מבוגר אחד שואל את אחד מגיבורי ילדותו. פנטזיה או של חיים אמיתיים. אפלה של תא המעצר. הבחור הכי יפה שיכול להיות בתא מעצר של מי הזקן הזה שהבאתם לנו לכאן? בחור יפה מאוד מגיח מאיזו פינה שאני רואה בתא המעצר שלי באבו כביר. ישלם, הוא צוחק. שוטר