מהם שוברת את העיגול השלם, הנה בליטה - אולי אוזן. כשכבר יכלו וורוד וסגול, אז הפך הכדור השחור לאט לראש. הנה שערה בודדת אליהם. כשהחלה השמש נושקת למים, והאופק כבר קיבל גוונים של בה. אבל בכל זאת ראו בבירור נקודה שחורה יורדת מהאופק ישר הנקודה עד שאם לא עצמו עיניים לרגע לא היו שמים לב לשינוי שחל שחור, שהולך וגדל טיפה עם כל גל שמכה בחוף. כל כך לאט גדלה הסתכלו עליה כשהתקרבה אליהם, לאט לאט תופחת למימדי עיגול כשהחלה השמש להתקרב אל הים ראו באופק נקודה שחורה. שניהם שותקים. הרוח החמה ליטפה את הקמטים שכבר לא שמו אליהם לב. זה היה היום האחרון של  הקיץ. הם ישבו שם ביחד, שני זקנים עוד כשהיו צעירים. מהשולחן, מפנים את הכלים ופוסעים יחד אל המיטה שישנו בה יחד ומנגבים עם הלחם את המיץ של הסלט מהצלחת. אז היו קמים היו יושבים ואוכלים לאט, מסיימים עד הסוף את העגבניות, מניחה את הצלחות הכחולות אחת מול השניה ולידן סכין ומזלג. אז חותכת את הירקות דק דק, מטגנת ביצה ומוציאה קצת גבינה מהמקרר. ספר, או מהרהר בלי חומר כתוב. היא בינתים היתה ניגשת למטבח, הוא היה מתיישב ליד השולחן הקטן בפינת האוכל, קורא עיתון או ביד לצריף,