שלי נהרג הבוקר בלבנון בידי מחבל. הייתי בשוק, לאט לאט כל הבית התעורר וכשאמא נרגעה קצת )וגם אני( היא סיפרה בלי סיבה, בלי לדעת למה אני בוכה. כאב לי לשמוע את אמא ככה. לסבתא שלי )שבדיוק אושפזה בבית החולים( אז התחלתי לבכות גם, ופורצת בבכי תמרורים. לא הבנתי מה קרה וחשבתי שאולי משהו קרה בשעה כזו?!  אמא ענתה, ואחרי כמה שניות שמעתי אותה צועקת הטלפון- דבר שהיה מוזר ויוצא דופן אצלנו בבית, מי מתקשר אלינו כולם כבר הלכו לישון ואני ישבתי למטה לבדי. פתאום נשמע צלצול יש סוף סוף שקט ואני כבר רגילה לעשות הכל בלילה, ברגע האחרון.