זאת הפעם הראשונה שרואים את הדברים אחרת  שמתפכחים בבת אחת  שורות שורות שמתיישבים מול מסך ענקי של סרט  והווילון עליו עולה לאט לאט  זה הזמן להירגע, לפזר את האבק לרוח  להשתחרר מהאחיזה  לקחת צעד חזרה, לסגור מה שנשאר פתוח  תן לקצוות להישרף לאט לאט  הדלת נטרקה, השער נחסם  תמיד אני נתקע בין כאן לבין שם  וזה תמיד אותו דבר, תמיד אותו דבר  חסמו לנו את הראיה במסך חשמלי שטוח  וטישטשו את הפנים  כמו עכברים בתוך מבוך אנו רצים אל היציאה  היא נטרקת בפנים לאט לאט  הדלת נטרקה...  לבד.