ולא רואים אותי עומדת. עסוקים בעניינם, סביבי כולם חולפים, לא מסוגלת לזוז, חיי קפאו במקומם, אבל בחוץ דממה. והקול בראש מהדהד, הצעקה כלואה בגרון, אך לא מצליח לצאת, קול מפי מנסה להשתחרר, כשהוא רוצה לצאת. כולאות אותו בפנים, לא נותנות לעצב להשתחרר, אך העיניים אינן בוכות, הנפש עצובה עד מאוד, אי אפשר להבדילן. ואי אפשר להפרידן, אחת בתוך השניה סבוכה, בראשי יש מחשבות,