דף חדש, לא עוד התלמיד המצטיין, לא ולנפש, העלתה כמה תהיות בנוגע לעצמי, לעתידי, לאישיותי, חשתי שהייתי מעורב בו קודם לכן, שהותי שם הייתה מעשה בריא לגוף ראו אותי במשך כל הקיץ, ביליתי אצל דודתי בכפר, רחוק מכל מה להמשיך בדרך זו. שאר התלמידים בכיתה עדיין חשים עוינות, לא ציונים מרקיעי שחקים, אינני חושב כי אני מסוגל להמשיך, רוצה טוב, אולי התלמיד המושלם בשבילם, משתתף, ממושמע, מתחנף, המורים מקדמים את פני לרווחה, מחייכים, הם יודעים כי תלמיד "שנת הלימודים החלה, וכבר אני אובד עצות. -       )צוטט מפי יומנו של הנער( 09.1.3, הנספח - תומאס קראון, כיתה י' - ממש". אך עדיין אין זה מסביר את היעלמותו של מפצח האגוזים.מסתורי זמזומם המהפנט של פיות הסוכר היוצאות במחול.אולי היה זה חלום, ובבוקר, כאשר התעוררתי אל השלווה, נשבעתי כי שמעתי בחלומי את הביא, אלא משום הכוונה אשר הייתה מאחוריה, עיני נעצמו, המסורת, הצליח דודי לנחש את שרציתי, לא בהכרח משום המתנה אשר כמה נפלא, חשבתי לעצמי, עתה החג יהיה מושלם, ובין שלדי זה לא אחרת מאשר.. מאשר..   מפצח אגוזים.. פניו קשיחים, מעט קרים, כובעו שחור ומרשים, אם עלי לנחש, היה קופסת עץ