אני אוהב את הפתיחות שלך, ונראה לי שהמונולוגים של שנינו טובים. הדיאלוג איננו מונולוג וגם איננו מורכב משני מונולוגים. התיאטרון מבוסס על פעולה דרמטית ולכן הדיאלוג יהיה מבוסס עליה. חזרתי לעיין בספר, אחרי שזמן רב לא נגעתי בו. ובזכותך אני קורא בו בעיניים שאפשרת לי לראות אותו, באור טוב שאתה הבאת אליו. ואני חוזר להנות ממנו שוב. היום קראתי את הקטע בין רחל הפסיכולוגית ואריאל, ופתאום, אחרי שנים היתה לי תחושה שהקטע כתוב היטב. זה גורם לי עונג, ושקט פנימי. ותחושה שעשיתי משהו באמנות. המילה מונומנט, מאוד מרגשת לגבי ספר. בעיקר כאשר אתה משווה את זה לשני המרכזים משואה ובית גדי שהיו לשם דבר, מבחינתי האישית כמעט כל  חיי... זה גרם לי להרגיש טוב בזמן הקריאה. וכאשר אמרת שהספר שלי יישאר אחרי 2 המונומנטים האחרים. זו אולי המחמאה הגדולה ביותר לה זכיתי. ועוד אמרת דבר שמרטין נהגה לומר על הספר, ש"הוא יילמד בבתי-הספר"... כל הזמן אמרה זאת בביטחון מוחלט. הניתוח שלך עושה לי טוב. תודה רבה.