לסבתי שתבדל לחיים קלים ונטולי סבל. אז בשביל מה לחכות עד שישחררו את נפשי? תירו בי מייד כי אם לסוף אין משמעות בערוב ימיי תירו בי, תירו בי כמה שיותר מהר, או את הנפש כשלעצמה בערוב ימיי נתקו לי הנפש מן הגוף שהמודעות היא המחלה הכואבת ביותר וגם כאשר אני איני יכול לזוז, דעו עברו עליי ביסורים ואם להיות כנה- הימים האחרונים, כי ביליתי די והותר על פני הכדור הזה, בערוב ימיי תירו בי כי חרטות בי אין קץ, בערוב ימיי קשרוני כי כערו השנים את פניי כי כנראה שראיתי מספיק