שחולף במהירות. רץ בתוך שעון עצר, חושב על ג'ים והשדות שלא מתים, אתה הולך לאיבוד בתוך העיר, הילדים שומעים מוסיקה שאתה לא מכיר, הכל מחליק פתאום מהידיים, אחרי המלחמה, רדפנו כל אידיאל שהיה לנו אז, נכנסנו אל תוך התעשיה, כשהסיגריה סיימה לבעור, מדבר מלא בחושך והזיה. אור דלת נשפך לתוך הכלום, צווחה פתאומית של ינשוף, ולהקה אחת של זאבי ערבות, ל.ס.ד., חשיש, מריחואנה, אלכוהול, אווירב, ירח מלא- בטלויזיה העתיקה של המוטל. סרטים מצויירים בשחור לבן, מסביב, לילה שחור של נוואדה, הזמן ההוא במדבר, הזכרון שמגיע מיד אחר כך, בגיטרה קולנית. מצלצל בפעמוני שמיים, עוטה ופושט הזיות רגעיות. משורר לוחם קלאסי, איך אפשר להאשים אדם ברצח באמצע מלחמה? והוא מתאר אימה. נגד הלחות ונגד צ'ארלי, כשהמלחמה היתה בחו"ל, של הקולונל, בלילה, בקמבודיה, מופיעה בראש שלי תמונה,