כלום, לא הייתי כאן." "חסר לך, שרק תעזי", סיננה סמל רותה. את עיניה ופיה בהצגת תימהון מושלמת. היא חייכה והניחה יד על שכמי, בדיוק כשנכנסה סוהרת ורד, שפערה לבנות, שצחקת וקראת לי ממזר." "סמל רותה, את יפה - עוד יותר יפה, כשאת צוחקת. אני אדווח תיכנס כבר." פתאום התחילה לצחוק, "בסדר, חביבי, המדריך הממזר. בבקשה, "בשבילך המדריך, בבקשה." "בוה'נה, תחזור." הספקתי ללכת עשרה צעדים בערך. חשבתי, שאספיק להגיע עד לחנייה. שלום." לקחתי את הארגז ויצאתי. שהמדריך חזר הביתה, כי בשער רצו לקלקל לו את כל מה שהכין, הייתי עצבני מהשיחה הזו. "בסדר, אז תודיעי לסג"ד בן לולו, "בשבילך זה סג"ד בן לולו." "אולי תתקשרי למפקדת.". "היא איננה היום, זה יום לימודים שלה. תשפוך, אמרתי." "אז תתקשרי להדסה." "אולי, ואולי סמים, זה לא עסקך, יש לי נוהל ברור וכתוב." "מה כבר יכול להיות כאן? נשק? חומר נפץ?" "שמע, זה כלא כאן, לא מועדון ולא חדר טבע של בת'ספר" מיינתי אותן ערב שלם.". "סמל רותה, אי-אפשר, הכל ממוין צדף צדף. אלו ערכות מסודרות. בכניסה היתה ה'מפלצת' בתורנות שער. "תשפוך פה הכל על השולחן." הקונכיות, והאמנתי, שזה יילך טוב. וחלזונות,