המושלמת מבחינה בכך היא מצחקקת אלפרדו חלם שהוא מתגנב בחשאי אל שיחתה של אישתו של אגון עם התחייבה. הלוויתן. בהזדמנות הראשונה היא תתרום לצער בעלי חיים - היא אבל אותו אל גם ניסה להראות לה מה אומללים חייהם של גורי שהבינה את החלום - עליה להודות לאל על שאיננה גור של לוויתן אחרת זה היה הסוף שלה. אבל מיד אחרי שחשה הקלה גדולה היא חשבה התעוררה והרגישה הקלה גדולה על שאיננה באמת גור של לוויתן - לחישה, את זה בטוח אלפרדו, שישן בחדר הסמוך, לא יישמע. היא היה נדמה לה שהיא מצליחה והיא ניסתה לצעוק אבל מה שיצא לה זה השפתיים וגם לא הייתה בטוחה שאלפרדו הוא מי שיעזור לה, בסוף רצתה לצעוק בכל הכוח "אלפרדו!!!" אבל בקושי הצליחה להניע את שהיא לא בארץ, שהיא בפאריז, כך שאין טעם שתקרא לאגון. היא לה זרועות. היא ניסתה לקרוא לעזרה ולא יצא לה קול. היא זכרה היא הבינה שגם אם הייתה רוצה לשתות לא הייתה יכולה - כי אין אותו. היא הביטה בהשתקפויות שבקפה וראתה כריש גדול מאחוריה. קפה פרנץ' וניל ולמרות שהייתה צמאה מאוד היא לא רצתה לשתות הזה. בגומחה ליד פתח המערה היא הבחינה בכוס קפה קטנה. זה היה ניסתה למלמל. אני לא הייתי נותנת לעצמי