99.2  באמת  באמת..... נקי. טהור. אותך. עם הל על גזייה , ניעלם ,  נימחק  -  אתה תאהב  אותי ואני בעיניי, תנשק את אוזני ותבוא השקיעה...     נחמם לנו קפה שחור אולי נפרוש שקי שינה בתוך מדבר כמו פעם.  תלטף את גבי, תביט אולי תתקשר אליי ותבוא.  אולי ניסע מפה לשומקום ונרגע.... שונאת להיות לבד. שבצידי הרחוב, את הזקנות , את הזקנים המקומטים.     איך אני אני שונאת את כל החתולים והכלבים, את כל הרהיטים המיושנים הקירות הצבועים בספוג, המנעולים, המפתחות, הדלתות החורקות, המדרגות האינסופיות, את בתי השימוש הישנים, הדירות המשופצות, השטוחים, את אלפי האנטנות המשומשות, את הכניסות המלוכלכות, את העם.  וגם שונאת את כל הבניינים המרובעים, את הגגות הפוליטיקה, עקרות הבית, נהגי המוניות, העם.   כמה שאני שונאת המתקתק, הפוסט-פמיניזם הקלוש, הבדיחות המשומשות, את תוכניות הבוקר, את המנחים העייפים, את הצביעות, את הרדיו המילים..... כל-כך שונאת את המילים חסרות המשמעות.  אני שונאת הנשיקות הפריכות, הנגיעות הרכות, הלפיתות, את חיבוקי הדב, את הארוכות, את השקרים, את המילים המזוייפות, החיבוקים המעושים, את שדיי או רק לדחוף אותי