באחו. אני חושבת שגם הספקת לכרסם את הזנב לאיזה תפוח אדמה מרוב פוריות, שלא לדבר על גימי הנחשה המיובשת!" "על מה את מדברת?" שאלה שאישי בתימהון "על זה שהחבר הזה שלך יכרסם לך מתחת לזנב בלי ייסורי מצפון, וגם חצי עלה עשב לא ייתן לך לחורף!" אמרה ניני הכבשה, 'ושלא תאמרי שלא הזהרתי אותך!' אמרה ופלטה כדרך הכבשים 'עשב מים' על האוגר. והסתלקה. "למה היא מתכוונת?" שאלה שאישי, לא יורדת לסוף דעתה, "מי זו גימי הנחשה?" "את באמת לא יודעת?" שאל האוגר בזלזול מה 'אז גימי זו נחשה זקנה יותר מהסבתא רבא של סבת סבתי המנוחה, שאפילו ביצת נחש אחת לא הטילה כל חייה, והיא רק יושבת כל היום בנחל ובוכה. היא ידועה בכל היער," אמר האוגר, "אבל נעזוב את החול הזה, מה שמך?' "אני שאישי" ענתה לו.  "ואני נוריק. נעים מאוד." "נוריק, אתה יכול להראות לי איפה גימי?" "אני לא מבין למה, אבל למה לא? בואי נלך". והם החלו ללכת בכיוון הנחל. כעבור כמה דקות הליכה מהירה, כאשר הקרקע נעשתה בוצית יותר, נעצר נוריק. "שאישי, בא לך לראות משהו ממש מגניב?" שאל לפתע, "את תיהני, הבטחה שלי". הוא פנה וניכנס אל הין כמה עשבים, ושאישי זחלה אחריו. היא מצאה את עצמה