לי היא סתם ראתה יותר מדי סרטים. ילדים אחרים אומרים לאימא שלהם כל שניה "אימא אני אוהב אותך." ופתאום אני גם לא אוהב אותה... מה זה קשור בכלל? אפשר לחשוב מפה היא מגיעה לזה שאני לא אוהב אפחד ואני לא אכפת לי מאפחד לחדר ומתחילה לבכות על למה אין לי חברים ולמה אני כזה ואיכשהו "עוד הפעם ההורים שלי עם השטויות שלהם. אימא שלי  באה אליי השתעממתי עד מהרה. דפדפתי כמה חודשים קדימה. כל הדפים הבאים המשיכו ללעוס את נושא הטיול השנתי, ממנו מי להיות בחדר כנראה שגם אין לי חברים." כולם רק נוסעים בשביל להיות עם חברים בחדר, אז אם אין לי עם שהיא תמצא לי עם מי. היא כזאת מפגרת למה שאני אנסע גם ככה לה שאני לא רוצה בגלל שאין לי עם מי להיות בחדר והיא אמרה "היום המחנכת ניסתה לשכנע אותי ליסוע לטיול שנתי. אז אמרתי אדם אחר מלבד עצמו, ולא ראה צורך להציג את עצמו. היומן התחיל באחת, ללא הקדמות. הגיוני, שכן הילד לא כתב לאף והתחלתי לקרוא. נדרש לי רגע לעקוף את העיקרון המוסרי נגד החדירה לפרטיות, כאילו היה מדובר במחברת בית-ספר. זה שעשע אותי לרגע. שנית. הוצאתי אחת ופתחתי אותה. התאריך היה רשום בראש כל עמוד, היומנים היו למעשה רק 3