קטנה ומטונפת בדרום הופכת לכיריים בוערים שעליהם אוכל שנשרף. -אלגוריה, נעלמה. והביט באותם צללים נעלמים. הוא ראה וילונות של להבה צבעונית הוא הסתכל על עבודתו, וראה מולו מאות רסיסים שחורים, רסיסים מאחוריה. של הדלת, היא עשתה קול של דלת עץ חורקת וישנה כשהיא נטרקה בגילופים של חיות מדהימות ומקושטת בזהב וכסף. למרות כל משקלה היא פתחה את דלת הפלדה הגדולה של הארמון, שהייתה מצופה אחר כך, אבל בלי שהוא יראה. בדרמטיות ופנתה לכיוון הדלת. כדי להוסיף לדרמה היא גם תבכה לפני שהסתובבה. הוא אהב איך שהשיער שלה התנופף כשהיא הסתובבה יודע לעשות. אתה אפילו לא בנאדם. רק צל של אחד." היא אמרה "שום דבר לא אמיתי אצלך! רק צל של המציאות, זה כל מה שאתה שלרגליו, ממיסים איזה דימוי או מטפורה. ליד שולחן העבודה. שאריות החומר השחור נשפכו על הדפים ליצירת זהב, כשבטעות הוא הפך ספל קפה שנפל והתנפץ על הרצפה מדהים לפני רגע. הוא חיפש את הדף שעליו היה רשום המתכון כמעט צעקה עכשיו. למה הוא צריך כסף, הוא חשב, הרי היה לו אוצר "אתה לא עושה כלום, אתה לא מרוויח כלום, אתה פשוט כלום!" היא "מה...?" הוא תהה על מה היא מדברת, אלו רק להבות קסם