להתחשב. לא יקרה שום דבר "אני לא מתכוונת ממש לשקר. אבל אתה יכול לפעמים, להגיד דברים כח מסויים. "ילדונת שלי, את הרי יודעת שאני לא יכול לשקר." אמר לי בחוסר לי נעים יותר לשמוע." אמרתי לו. "אני לא כועסת, פשוט שלא יזיק אם לפעמים תגיד לי דברים שיהיה "אל תכעסי עלי." אמר לי. בעדינות. היתה התחלה מרוסנת יותר ממה שתכננתי, אך החלטתי שמוטב להתחיל החבובוטף, יכולת להישמע קצת יותר נלהב." אמרתי לו. זו אולי "אתה יודע, היום כששאלתי אותך מה דעתך על הפיילוט של "כן." "אמיר ?" "לילה טוב." הוא ניגן לי בקול ישנוני. "כן." אמרתי לו. "את באה לישון ?" הוא שאל אותי. הכניסה האנרגתית שלי הפריעה לשנתו במקצת. אז נכנסתי במהירות אל חדר השינה. הוא כבר היה מנומנם, אבל את אותן המלים שהתכוונתי להגיד בפניו. מהר, חותכת בחדות את הקווים הישרים, עד שחישבתי בדעתי בדיוק היה חייב להיפסק. התחלתי להסתובב סביב השטיח יותר מהר ויותר ושהרגשתי לא טוב עם עצמי, בגלל אותה כנות בלתי מרוסנת. וזה במוחי אירועים רבים כל-כך בהם חוויתי תחושות של דחייה, תכונה איומה ונוראה. ועכשיו כשהתחלתי לחשוב על-כך, צפו ועלו טובה, אבל במידה. אי היכולת ליפות את