לשכון יחדיו. יש עוד מקום שבו יוכלו הלב והאתה אך מי הבטיח שמעבר להר שרטט עולם חדש בכל שנייה, - בעט בקסם החוקים הזה, שייכפה עליו עוד יום חדש. אם לא, יודע הוא וכשישבע ירצה רק שקט, היעדר, משנה אם אהבה, שנאה או יופי, הלב רעב למלאות ואין זה האם חוקי הלב אכזריים? 3. חזרה למדרונות ולהרים. יום יבוא ועוד נחזור והירפא, - זחל בין השיחים והבוץ והחיים הרי מעל הכל. מוגלה תפרוץ מן הבשר עכשיו הכל אחד. תמו תרגילי שיווי משקל הלב פועם כדי לחיות. ננעץ בין הצלעות. חבטות דשא עמומות וגזע חד מדוע? זה אחר כך. 2. נפילה וחישוקיו שלחו ופתחו את מנעולי הברך. טבעות הבריטון הפכו לבס גדול, ובאינסטינקט עיוור שאף לשקט גדול עוד יותר. ועתה רוחף הכול, הלב מצא שלווה לפעום בה הטיפוס נשלם, חזיון ההר נגלה, )היופי לא נצפה מראש ואף לא תכונתו(. הופך את נקישות הלב לבריטון עמום אך לא, שקשוק הנחל העליז המאמץ - והסיפוק. הראש יוצר תבנית: הלב פועם כדי לעלות,