המשא ומתן עם השם יתברך אודות הצלת סדום, הוא לא התכוון להציל את אנשי סדום עצמם, אלא התכוון להציל את מקומו הוא. במילים יותר מדויקות, הוא ביקש להציל את בחיים, והתמכר לעיסוק הזה של ריצה בלתי סופית אחר המידע ועיבודו, וגילוי עוד מידע אחר דרך המידע החדש המעובד... הוא אהב את האווירה הזאת - את הסביבה שבנה ואפשרה לו להמשיך את התכלית הזו... הוא ביקש לשמר את הסביבה הזאת בכל מחיר, אפילו במחיר שנוגד באיזשהו מקום את עקרונותיו ונטיותיו... אפילו במחיר הישרדותם של אנשי סדום ועמורה!  הוא לא ביקש להערים חלילה על השם יתברך, ולהראות לו וכאילו הוא חס על אנשי סדום ועמורה עצמם... אלא סגנן את בקשתו באופן כן, אך לא הכי ישיר - כי הוא לא דיבר בשם עצמו... וכך הוא פנה אל השם יתברך: אולי יש בסדום עוד חמישים אנשים כמוני, שמקיימים את ייעודם בחיים כהלכה וכפי שאתה בעצמך ציפית מהם וייעדת אותם  אולי יש חמישים כאלה... האם תשחית את ''הסביבה'' שלהם בעבור אנשי סדום...? אין וויכוח איתך שמגיע לסדום ועמורה השחתה טוטלית, אך הוויכוח שלי הוא על שימור הסביבה הנחוץ לאנשים כמוני... כחמישים במספר... הרי לא יעלה על הדעת שאדם יחיה בלי