דבר של מה בכך להתפלל בחברת אורח מישראל הנמצא ממש כאן בין המתפללים. עובדה זו עוררה התרגשות בקרבם, מאחר והייתה לחברי הקהילה היהודית כמיהה רבה לדעת כל פרט וכל ידיעה הנוגעים לנעשה בארץ ישראל. בו ברגע הוחלט לתת  לסלומון ולמנדו את הכבוד לעלות לתורה. עכשיו אחזה התרגשות של ממש בסלומון. בבת אחת חזרו אליו המראות מטקס בר המצווה שלו. זכר את אימו הצעירה בכמה וכמה שנים, מציצה אליו מלמעלה ואת מטח הסוכריות שהטיחה מלמעלה במרץ רב דודתו, פאני. הוא הציץ למעלה והבחין בפנים מוכרות מבין וילונות התחרה שהוסטו כמעה הצידה. הייתה זו הדודה פאני שעמדה שם במלוא הדרה, ממש כמו אז, בטקס בר המצווה והביטה בו בעיניים אוהבות. למותר לציין, כי הדודה פאני הייתה תמיד אישה מהודרת והקפידה על מראיה ועל לבושה. עכשיו נראתה במיטבה, מחוייטת, שם למעלה, בעזרת נשים, בעמדה ליד אימו. כך התפללו תפילת שחרית. מנדו אהב את מעשה התפילה ומדי פעם היה נכנס אל בית הכנסת השכונתי להתפלל, אולם סלומון לא היה מן המתפללים הקבועים בבית הכנסת ברמתˉגן, והמעמד עורר בו התרגשות וצמרמורת. משהסתיימה תפילת שחרית, הוזמן הכהן שבקהל לקרוא את פרשת השבוע, פרשת