לזה. לא צריך לדעת על מה שהולך לי בפנים, לא משנה כמה רגליים יש בסופו של דבר המסקנה הזו מהדהדת בראשי ומסרבת לעזוב, אף אחד מחדש. כאן מתחילות שעות של שכנועים ותובנות חדשות. אותו. יודעת למה הוא מסוגל, למרות שהוא מפתיע אותי כל פעם עבודתו לא הושלמה, יש לו שכנוע רב גם אצלי, כי אני מכירה אבל זה לא נורא, כי אחרי שהמטורף נח קצת הוא מתחיל לעבוד עלי. חיצוני. עברנו את הקו האדום והיצור שלי לא מוכן לייבא חיים ממקור ומלאי חיים. לא לספר לאף אחד שהחיים נגמרו כבר, והנשמה ריקה. זה לא קשה להרחיק אחרים, צריך פשוט לשקר. להראות כל כך שמחים הצליח להרחיק את השאר שוב. בשניה, מתיישב על הספה )הלב שלי, פועם תחתיו( וחש גאווה. מעייף )הרס בי רק רגשות מספר, לא יותר מדי(. משפשף ידיו האחת כריזמטי. חוזר הביתה )מתא אחד בגופי לתא אחר( אחרי יום עבודה שמסתובבים פה. תמיד משתיק את כולם. משכנע טוב, המטורף. האחרים. גם על בני האדם, וגם על היצורים הקטנים האחרים שלו, אבל מה לעשות, היצור שלי כה חזק )מטורף( שהוא גובר על נדירות מישהו תופס איזו הערה צינית שלי ומנסה לסדר דברים בראש לעצמי. לא רומזת על קיומו, אפילו לא לקרובים אלי. לעיתים מה