הכבויה, כי הדודה לא רואה טלביזיה ביום שישי, ואימא שטפה את הכלים במטבח. "כמה נזלת היה יורד לו" הנהנה הדודה ליזי בראשה והביטה בי. "ככה היה יושב בכיתה והאף שלו כל הזמן מטפטף מנזלת. איזה גועל זה היה". אבא הוציא מקטרת פמפם לתוכה ואמר בחיוך: "את מדברת על סאשה התאילנדי?". "הוא לא היה תאילנדי", אמרה הדודה ליזי בקול חנוק. "היה לו שם תאילנדי, אבל הוא היה ישראלי". ואחר כך השתעלה, הניחה את ידה על ליבה ואמרה: "זה כל כך לא טוב לבריאות  העשן הזה", אבא מיהר  לכבות את המקטרת ולהתנצל, וכשראשה של אימא הציץ מבעד הפתח וידה סימנה לו לבוא אחריה, ליטף את ראשי אמר: "תתנהג יפה אודי", ויצא אחרי אימא למטבח. ככה ישבנו אני והדודה ליזי בסאלון, שתקנו ובהינו בטלביזיה. רציתי לשאול אותה מה שלומה, או מה שלום התוכי שלה סימן טוב, שהיה שורק בוקר טוב, תמיד כשהיינו מגיעים אליה לביקורים לפני התמוטטות העצבים שלה, גם אם זה היה בצהרים או בערב, אבל פחדתי שזה עלול להרגיז אותה ככה שתשבור לאימא את השולחן החדש קנתה לסאלון לפני שבועיים, אז שתקתי והשפלתי את הראש וניסיתי לספור את הסיבים שיש בשטיח, בשביל לא להרגיש את הדגדוג החדש שהתחיל לי