עד כמה אהבתיך לספר לא אוכל  אהבתי בערה כמו הסנה שלא אוכל  מה יחלתי הבט בעינייך צלולות  חלומות אהבים נרקמים בלילות  עד כמה התרחקת אי אפשר להסביר  כמו ביני לבינך פתע נפרשת עיר  אם בטעות תמצאיני באחת הסימטאות  כסומא אתנהג שאינו יכול לראות  עד כמה אהבתיך לספר לא אוכל  אהבתי בערה כמו הסנה שלא אוכל.  אם תשמע כיסופי שירתי ותבוא  כחרשת אהיה מחפש מחבוא  לא אוכל לשתך לחבוק לחלוק  את כל מה שטמון אדמתי כה עמוק.  עד כמה אהבתיך עד כמה עוד אוהב  לא תדעי לעולם כי נסתר מעכשיו  אם תביטי מרחוק תראי הדמעות  אל תבואי למחותן אל תשובי להטעות