אני בן אדם. גם אם יש לנו חילוקי דעות וגם אם לא. וגם אתם. אני בן- אדם. אני לא חילוני. אני לא דתי, אני לא שחור, אני לא לבן, אני לא אדום, פה היצירה נגמרה ועכשיו זה יותר כמו חשבון נפש בכתב  אבל זה כל מה שזה היה- זה היה בסך הכל חילוקי דעות. למרות שהייתה לי איתם היסטוריה של חילוקי דעות. אולי אני בכל זאת אינדאני? חוץ מכל אחד ואחד מאיתנו כאינדווידואל. חשבתי והגעתי למסקנה ששום דבר לא משתנה. וגם לאחר זה חשבתי. כעבור כמה זמן האינדאני הזקן נפטר. אבל לא הייתי החלטי. לא הייתי חופשי בהחלטה. חשבתי טוב על מה שהאינדאני הזקן אמר, והבנתי שיש משהו בדבריו. לחשוב טוב. ראיתי דברים שגרמו לי לחשוב. הזמנים השתנו, והדעה שלי קצת התערערה. מדבר. אני לא האמנתי לו, ואפילו צעקתי עליו שהוא לא יודע על מה הוא "יש דברים שלעולם לא ישתנו". איתו - וכל זה בגלל שפעם שמעתי אינדאני אומר משהו שאני לא הסכמתי