הבדיחה . אנחנו הבנו, אבל לא היה לנו חשק לצחוק. שלי הסביר שהוא רגיל לאכול פופקורן בהפסקה של הצגה. הזקנים לא המסכנה גמגמה שהיא לא יודעת, ולמה צריך דווקא פופקורן. החבר גברה כשמגשהזי פנה לגברת הזקנה ושאל איפה מוכרים פופקרן. בחשד. בחורים צעירים ללא טלאי או שרוול צהוב. חשדנותם עוד אלה. הם ענדו את הטלאי הצהוב, נראו מפוחדים, והסתכלו עלינו גיל חמישים. מאז שלקחו אותנו מהבית לא ראינו יהודים בגילאים בחדר המתנה עם עוד חמישה אנשים, שני זוגות ואישה, כולם מעל לעשות לבדכם. שלום להתראות מחר". קליש הלך. מצאנו את עצמנו "כאן תקבלו תעודות והפניה לרחוב קולומבוס. את הדרך לשם תצטרכו בפנים. הבקענו דרך והגענו לפתח של דירה או משרד, עוד מילת קסם ואנחנו נפתח ואנחנו היינו בפנים. מעלה המדרגות היה עמוס באנשים. היה מרוצה מהפרוטקציה. הסדרן אמר משהו דרך הצוהר שבפתח השער הסדרן פילס דרך קדימה, וקליש משך אותנו אחריו בין המוחים, שלא לא להתנתק ולבוא אחריו. הוא ניגש לאחד הסדרנים ואמר משהו. ומשקיפים על הבלגן. קליש כינס אותנו ופקד עלינו להחזיק ידיים האדום מנסים להשליט סדר ביניהם. שני שוטרים אדישים עמדו בצד הצהוב צרים על שער