קילומטר,ולמטה, בפנסים דלוקים, חיכו לנו המשאית וכוס תה חם ומתוק מאד שהורתח בסיר גדול ומפויח על אש בוערת, בתוך מתקן שהורכב מצנורות ונבנה בקבוץ מראש,במיוחד לשם כך, לטיול הזה, להגנה על האש מהרוח. כולנו נאספנו, חכינו לאחרון היורדים. המדריך ועוזרו סייעו לבנות שפחדו במיוחד לרדת לאט לאט, עם תמיכה ועזרה ממשית, כולל הכנת 'סולם' מ-4 ידיים כשהיה צורך, ונשיאת הנערה עליו. והכל בחושך, לאט לאט ואחד אחד.   המשאית אספה לבסוף את כולנו קרבה ולקחה אותנו למקום הלינה, אי-שם בלוע המכתש. מ כ ש ו ל  (חוג לכתיבה יוצרת) היינו בטיול כיתה י'.  היינו במצדה 36 נערים ונערות והמדריך, לכל אחד תרמיל גב עם בגדים להחלפה לכל ימי-הטיול, שק שינה צמוד ברצועות על התרמיל, והאמת, היה נורא קררר  בלילות, אך כיוון שהיינו מנותקים לעתים יומיים רצופים מהטנדר שליווה אותנו עם ציוד, וישנו בשטח, היה  הכרח לשאת , כל אחד כולל הבנות, את התרמיל על הגב,עם מימיה או שתיים, במשך כל הטיול. זה היה ממש כבד. נורא כבד היה גם לנו, הבנות,  אבל לא היו מים אחרים, כך שהיינו במשמעת מים. זה מחשל, כך נאמר לנו. חצי ספל תה מתוק מאד ומצמיא ב-4 בבוקר עם ההשכמה,