קלוריות, אגב, הן המצאה של רזים. השמנים באמת - לא סופרים אותן. תרתי. זה רק הדקיקים שמסתכלים על העבים כשהם אוכלים, מנידים להם בראש ורומזים רמזי-פיל-עתיר-קלוריות שאוי ואבוי עומד להגיע, יחד עם גוג ומגוג. אם כי, עכשיו כשאני כותבת את זה, אני מבינה שיש גם את דרגי הביניים, אנשים כמוני, שאינם רזים מספיק ואינם שמנים תודה לאל. אנחנו לא סופרים קלוריות, אבל מודעים להן, לפעמים. לו היינו מודעים תמידית, היינו יותר שמנים. כי מודעות היא חצי הדרך לביצוע. היינו נזכרים ומתנפלים, הרי קלוריות הן האוכל הכי טעים. תנסו כמה, כדאי לכם. אתם אפילו יכולים לצאת מהן בזול, למשל אם תקנו רק אטריות. הכי פשוטות. וגבינה לבנה. הכי פשוטה. ותערבבו אותן כשהאטריות מבושלות. מלח. מזלג. נו?