רק כששלווה חולמת בכול לא ביום ולא בלילה באין רוח אני מטמיע במישרין את העולם, ואולי אף זה אינו אלא תעתוע. מה שבטוח, בזמנים כהרגלם אני חווה את לחש העלים על הענף את אחיזת הפטוטרות את דבקות המים במעלה עורקיי את גוני ירקות הכלורופיל את ריח החמצן המתערבל סביבי יומם ואת טעמו הנטמע בי בטרף לילה -  את כולם אני חווה דרכם אני משיב ריחי איתם אני נוהר ברוח שבלעדיה אין עולם