 אותו והוא מוריד בחזרה את עיניו אל הפסיכולוג. למעלה, עד שעיניו נתקלות במראות שעל התקרה. קולו של מיכה מנער הוא מוציא עשן סמיך מהמקטרת. מוני עוקב אחרי העשן העולה הבנתי. )מהנהן בראשו( מיכה מטופליו, הוא נוהג למצוץ באדיקות ממקטרתו בין משפט למשפט. עסוק מיכה בסקירת עצמו דרך אחת המראות. כשהוא מדבר אל כולם במראות גדולות. גם התקרה. בכל פעם שהמטופלים משיבים לו, לכל, ובעיקר לעצמו, ברצינות רבה. קירות חדר הטיפול שלו מצופים מוני יושב מול מיכה, פסיכולוג בן 04. מיכה מעשן מקטרת ומתייחס 9. פנים. הקליניקה של דוקטור מיכה- לפנות ערב. היא מנתקת וקמה ממקומה. היא לוקחת את תיקה ויוצאת מהחדר. ביי. הלו, עמיקם. חומד. אני סוגרת כאן ויוצאת הביתה. כן, עכשיו. תמר השפופרת: את התנועה ונעלם. תמר נאנחת שוב. היא מחייגת בטלפון ומדברת אל תמר מרימה את ידה בתנועת גירוש. לנדוור אפילו לא מחכה לראות תנעלי אחריך. לנדוור מרצין ומנסה להישמע סמכותי. הוא מחכה לתגובה כלשהי מתמר, אבל כשהיא לא משתפת פעולה, הוא אה, אני חותך. את יודעת, פגישה מאוחרת... לנדוור חוזרת לניירותיה, מתעלמת מנוכחותו. הוא מתאושש ומחייך שוב. דוקטור לנדוור נרתע לאחור.