אל תשכחו שום דבר. אולי )כמו הרמן רות( ציווה: או את מי השאיר אחריו  איני יודע מה הייתה צוואתו כיהודי אני מזיל דמעה. ואין לי תשובה לאף שאלה בעולם. כניצול שואה יש לי תשובות לשאלות אלו במוח היוצר כנוירולוג הייתי הוגה בשינויים הכימיים שהתרחשו מעבר למעקה שהזניקה את הסופר לו אני פסיכולוג הייתי שואל מהו הציר לתנופה עד לפגישתנו האחרונה. כציניקן אני מקווה שהוא נשמר נקי ומטופח ומתי אעלה וארד בו אני. מי עולה ויורד בו כעת האם )או היכן( נמצא פיר המדרגות שלי כאדם החרד לגורלו, איני יכול להימנע מלשאול את עצמי אל מקום שאינו חיים. זה המתמשך כמו השתקפות של מים בצדה השני של הקפיצה איני סובר שפגש את אהוביו ויקיריו מלבד המגע המחליא של רצפת בטון קרה כאדם לא מאמין איני סבור שהמתין לו דבר בקצו שעבר, בין היתר, במחנה ההשמדה אושוויץ. וכך הסתיים מסעו המפואר בקפיצה אל תוך פיר המדרגות שבביתו פרימו לוי איבד עצמו לדעת ב 6891 בעקבות "נחלת אבות" מאת פיליפ רות