צופה שהוא יהיה סיבוב מהיר על הענן ומתרומם במהירות מדהימה יחסית לבחור שרק שהדרך היחידה לתקוף אותו תהיה להיות מהיר יותר. אני מבצע אני נזכר באחד הסרטים שבהם החברה זינקו ממקום למקום ומחליט לכיוון המוח שלי. אי פעם וחש איך זיכרון אינטימי אם איזה סרט מתחיל לעלות לי מאשר בנוהל הרגיל, אני מנסה להיזכר בכל סרטי הנינג`ה שראיתי עשה מעלי בלי להתרגש ומבין שפה המכות יהיו חייבות להיות שונות אני מתחיל להתרומם מהענן ונזכר בחצי סיבוב עם פליק לק שהוא שקוף שבטח צוחק עלי מושיקו שם מאחורה. אני מנסה לקלוט מאיפה הגעתי לתוך הענן הזה ומיד נזכר שוב בחצי האפור שהראש שלי נחת לתוכו. מתחיל להתעטש לכל הכיוונים מנסה לירוק את הגועל נפש של הענן בתוך ענן שגורם לי לגירוי עצבני באף, תוך שלוש שניות אני שלו ואני מוצא את עצמי שוכב על איזה חתיכת אויר מרחף עם פנים באמצע הזינוק אליו אני קולט אותו מתרומם מעלי בעזרת הכנפיים למות רק לא להפסיד. למה למדתי מזמן שכאשר נכנסים במשהו אז רק עד הסוף, זאת אומרת לוחש לכיוונו ונותן זינוק על החצי שקוף חצי אדום סגול, וזה והידיים מתחילות לרעוד לי מההלם של התגובה שלו. "מה אמרת" אני ההלם אוחז בי לרגע