כֻּלָּם נָשָׂא הָרוּחַ, כֻּלָּם סָחַף הָאוֹר,  שִׁירָה חֲדָשָׁה אֶת-בֹּקֶר חַיֵּיהֶם הִרְנִינָה וַאֲנִי, גּוֹזָל רַךְ, נִשְׁתַּכַּחְתִּי מִלֵּב  תַּחַת כַּנְפֵי הַשְּׁכִינָה.  בָּדָד, בָּדָד נִשְׁאַרְתִּי, וְהַשְּׁכִינָה אַף-הִיא  כְּנַף יְמִינָהּ הַשְּׁבוּרָה עַל-רֹאשִׁי הִרְעִידָה.  יָדַע לִבִּי אֶת-לִבָּה: חָרֹד חָרְדָה עָלַי,  עַל-בְּנָהּ, עַל-יְחִידָהּ.  כְּבָר נִתְגָּרְשָׁה מִכָּל-הַזָּוִיּוֹת, רַק-עוֹד  פִּנַּת סֵתֶר שׁוֹמֵמָה וּקְטַנָּה נִשְׁאָרָה –  בֵּית-הַמִּדְרָשׁ – וַתִּתְכַּס בַּצֵּל, וָאֱהִי  עִמָּהּ יַחַד בַּצָּרָה.  וּכְשֶׁכָּלָה לְבָבִי לַחַלּוֹן, לָאוֹר,  וּכְשֶׁצַּר-לִי הַמָּקוֹם מִתַּחַת לִכְנָפָהּ –  כָּבְשָׁה רֹאשָׁהּ בִּכְתֵפִי, וְדִמְעָתָהּ עַל-דַּף  גְּמָרָתִי נָטָפָה.  חֶרֶשׁ בָּכְתָה עָלַי וַתִּתְרַפֵּק עָלָי,  וּכְמוֹ שָׂכָה בִּכְנָפָהּ הַשְּׁבוּרָה בַּעֲדִי:  "כֻּלָּם נָשָׂא הָרוּחַ, כֻּלָּם פָּרְחוּ לָהֶם,  וָאִוָּתֵר לְבַדִּי, לְבַדִּי..."  וּכְעֵין סִיּוּם שֶׁל-קִינָה עַתִּיקָה מְאֹד,  וּכְעֵין תְּפִלָּה, בַּקָּשָׁה וַחֲרָדָה כְּאַחַת,  שָׁמְעָה אָזְנִי