תחריבו את העולם, אנחנו עוד מעט פורשים." שיר על זקנים, מה עוד יעשה? הרעב הזה לחקור את גבולות היקום, לנפץ את סודות האלוהים. מה אלוהים יודע? מה הוא שומר אצלו? והוא הולך ומתמוטט. מסה של היסטוריה ודומינו כל רגע, סיבה ותוצאה, מקריות שמולידה אסונות עולמיות. הכל קורה עכשיו. כל המתים נהרגים עכשיו. כל המלחמות מתרחשות עכשיו. ישו נצלב עכשיו. הר-סיני, עכשיו. שמשון צורח תמות נפשי עם פלישתים, עכשיו. עכשיו. כל הזמנים הם רגע אחד של שבריר שנייה. החיים גדולים ונוראיים מדי מכדי שנחזיק בהם מעמד. איך כולם חיים? הם משטחים. איך הם לא רואים איך היקום והמימדים ושבריר הזמן הקפוא, והנשמות שמתחלקות ומתחברות כמו כספית, איך הם לא רואים שזה לא קל לכתפיים צנומות עם ראש חכם וחריף בכוכבים של היום אני מחר אתה שנושא את כל היקום על כתפיו. עוד מעט הוא יידע הכל על החיים והיקום וישתגע, ואז שום דבר לא יהיה חשוב, שום דבר בכלל. כל החיים יהיו טיפת מים של טל ביום חורף קיצי, ידיי בוץ צחות, מים יבשים, מוסיקה עם משקל... הכל יהיה מוקף בהילה צחה של טינופת, ואלוהים יגיד לו - עכשיו אתה מת ונולד מחדש, שוכח הכל, ומתחיל מחדש.- אלוהים לא