היא פסעה באיטיות לעבר פח הזבל ליד הבית שלה, וחשבה לעצמה שאולי גם היא עצמה צריכה להיות שם, בפח הזבל, עמוק. היא השליכה את השקית שאמה ציוותה עליה לזרוק והמשיכה ללכת באיטיות, לא ידעה לאן. היא העבירה את ידה בשיערה השחור הארוך העף ברוח, וריח חריף של זבל הגיע מידיה. כמה הייתה רוצה לחזור הביתה ולראות את 2 הוריה יושבים ביחד, צופים בטלוויזיה, עושים משהו שגרתי לחלוטין, ביחד, חשבה לעצמה, אך זה היה בלתי אפשרי, הוריה התגרשו כאשר הייתה בת 6, ילדה תמימה כל כך, מה היא הבינה בכלל? מה היא ידעה על החיים האלה? במשך השנים היא תהתה יותר ויותר לגבי הגירושים של הוריה, ובאיזה שהוא מקום הרגישה אשמה, אולי אם לא הייתי מגיעה לעולם הזה הם היו כרגע ביחד, מאושרים, בלעדיי, חשבה, והחליטה ללכת לכיוון ביתה של חברתה הטובה, טלי. כשהגיעה לשם ראתה את כל חברייה מהיישוב יושבים, צוחקים ורואים טלוויזיה, היא חייכה לעברם במאמץ והתיישבה על הספה ליד טלי, גם סתיו היה שם, זה שאהבה כבר שנתיים וחצי, ואף פעם לא קרה ביניהם כלום, למרות שהיא כל כך רצתה, אך אף פעם לא העזה לדבר איתו בקשר לזה, הם תמיד דיברו על דברים אחרים, שלא קשורים לאהבה. היא