"...טוב שעברנו את זה" וזוג המריבה בפיוס הנצחי "איך יכלתי לחשוב בלעדייך..." ו את הבוקר הבא. ורק אל כוכבי עיניו המציצות נוכל להתחנן ברחמים שיתן לנו גם מעבר לגופו העגול. ותליין הלילה יעטה על ראשו את הברדס השחור שאין עוד. וכך יהלך לאיטו עד שרק זהר שפמו יראה מימין ומשמאל וימוגו כמו צמר גפן סוכר על הלשון, משאירים טעם מתוק וצער על את חציו האדומים, שאך ינעצו בגבעותיה ובבתיה, ישתהו לרגע מפנה את גבו אל העיר ומדדה לאיטו אל מערתו הכחולה, שולח בעיר ולעת ערב יעשה את דרכו חזרה אל המחילה דורבן הזהב הגדול, אחר..." ו "...אתה לא כמו שפעם אתה יודע!" וזוג המריבה בדירה ליד "אז זהו  - אז אולי תמצאי לך מישהו שיכבה אותו פנס שוב יעמוד תחתיו אילן חדש. שכבה. ואם יעקרו, יצמיחו שורשיהם בן לילה קבצנים חדשים, ועד מרצפותיה, ולא יראו ולא ישמעו כמו אילן בחושך תחת פנס רחוב וחוזר חלילה. וברדת הערב ייעלמו קבצני העיר, עמוק עמוק בין לך בהשפלת מבט ובהרמת כוסית קלקר סדוקה, והלאה אל המכשול הבא "חבל, הייתי נותן עליו דעתי לו שמתי לב אליו בזמן " והוא יודה נמנע מבעוד מועד מהמכשול הבא, ויקל לבך לאחר שתפסח עליו, שיניך כשתמעד עליהם.