יותר לארץ הוא עזב את הקיבוץ והקים עסק משלו." פרופ' מורנאו נראה כאילו הכה אותו ברק מן העבר.  "אז הבן של מאיר הוד הפך לקולנוען". "לשעבר" תיקנתי אותו "התפוח לא נופל רחוק מן העץ." פרופ' מורנאו שקע בהרהורים. כששב לדבר בחר לעשות זאת בשפה הגרמנית ובגוון נוקשה מעט. "סיפור הדבר שקרה לי, הוא סיפור שלי. לא גיליתי אותו מעולם. אני מצטער, אבל אני חושש שאיני יכול לחרוג ממנהגי זה גם עתה. אפילו ולמרות שאתה הוא בנו של מאיר." "פרופ' מורנאו" השבתי לו בעברית "אבא שלי גוסס, נשארו לו פחות משלושה חודשים." לשמע המילים הללו נאלם מורנאו שוב למספר רגעים. כששבו מילותיו לשפתיו, היו תחילה שיכורות ותועות קמעה. "שתיתי יותר מדי בשביל שיהיה לי אכפת, אבל עדיין אכפת לי." הפטיר "בכל זאת... אני לא יודע כמה אתה בכלל יודע ומה סיפרו לך. סיפר לך אבא על סמואל קירכה?". "שמעתי אותו מזכיר את השם מספר פעמים, אבל לא זכור לי מעבר לכך." ומורנאו החל בסיפורו שסיפר על סמואל ועם שהחל בו הפכה שפתו העברית למתונה והוא היה מטעים מילותיו בזהירות נינוחה.