הסובבים אותה. שמקורה של הבעיה הוא לאו דווקא באמינותה שלה כי אם בראייתה הם. אם אופטיקאי מדופלם היה בודק אותה הוא היה מדווח בוודאות היותו אמין סבר בתמימותו שכל שאר היצורים שמסביבו אמינים גם אם בהימצאותו של חוש האמון. היא הייתה יצור אמין למדי, שמתוקף בוודאות שמקור הבעיה לא היה דווקא בחסרונו של חוש התזמון, כי פסיכולוגים מוסמכים היו דנים במקרה המסובך הם היו קובעים תמיד הייתה לה בעיה עם חוש התזמון שאין לה. אולם למעשה, אם