הגורילה כזאת" "אנחנו גם מאד רעבים אולי אתה מכיר מקום פתוח שמגיש אוכל בשעה עיניו ומפהק. "באנו ברכבת ומחפשים עבודה ומגורים" ענה שלמה כשהוא משפשף את "מה אתם עושים בשעה כזאת" שאל הקוף. שלמה עשה אותו דבר. במוחי מילותיו של קליש. פשפשתי בכיסי והוצאתי את תעודת הפליט. עצבנות, אל תמהר, ואל תיתן את כל התעודות בבת אחת", מהדהדת בהם. הבריון האמצעי - קוף ענק - מבקש תעודות. "אל תראה מגיחים שלושה אנשי צלב החץ נושאים תת מקלע על כתפיהם. התנגשנו לאכול משהו, כי אני שוב רעב. מאחד הרחובות החוצים את השדרה לא ברור מה. אני מבקש רק חור להתחבא בו ולישון, ואולי לפני זה בשדרת אנדראשי פונים שמאלה, עוברים ליד האופרה ומחפשים משהו, השמות ידועים וגם המקומות המרכזיים ידועים היטב לכל הונגרי. לדנובה. התחלנו לרדת דרומה בטבעת. שמות הרחובות היו מוכרים, התחנה המערבית נמצאת במרכז העיר בשדרת הטבעת הגדולה מזרחית חייבים לשרוף עוד שלוש שעות. ההנחיות של קליש, אסור היה להופיע במקום לפני השעה שמונה. היה לנו מושג לאיזה כיוון לפנות ומה המרחק. מה גם, שלפי חמש בבוקר, חושך בעיר הגדולה והזרה. ידענו את הכתובת אבל לא בודפשט, השלושים באוקטובר