זה היה בעדן לפני ירח  רוח על תימן בליל בכה  התפללנו את תפילת הדרך  ויצאנו כל המשפחה  את הפיתה בתרמיל צררנו  ושאבנו מיים מן הבאר  ובשורה כולנו היסתדרנו  ובדרך זה את זה ספרנו  אם כולנו יש - ומי חסר.  יש אבא מורי ניסים, ירחם השם,  ויש ניסימה האם ירחם השם,  ויש נחמיה, גדליה, זכריה ועזריה -  סלים, סעדיה, מיכאל, חנן, חנניה.  וירוחם ורחמים,  ברוך השם הם תאומים,  והתינוק שלום הצוחק בחלום,  ואני אחותו מרים,  והחמור הקטן בילעם, והחמור הקטן בילעם.  כה הלכנו בפסיעה טופפת  ופיתאום המיניסטר האנגלי  יא, ראה אותנו במישקפת  וצעק המיניסטר: אויה לי  וציווה המיניסטר לקווסים:  הביאום הנה, מת או חי  ובאנגלית ענו לו הקווסים -  טוב, חבוב - ענו לו הקווסים  רקדו ושרו עד בלי די:  נתפוס את מורי ניסים, בעזרת השם,  ואת ניסימה האם בעזרת השם,  ואת נחמיה, גדליה, זכריה, ועזריה -  סלים, סעדיה, מיכאל, חנן-חנניה.  וירוחם ורחמים,  ברוך השם הם תאומים,  והתינוק שלום הצוחק בחלום,  ואת זו אחותו מרים,  והחמור הקטן בילעם, והחמור הקטן בלעם.  אבל אנו ארצה בליל פחד  באנו ונישק את עפרה.  ועכשיו בעיר כולנו יחד  מטיילים אנחנו בשורה