הוא כבר לא מרגיש ככה? התקופה הזו עשתה לו טוב כנראה. אז הוא פחד לא ברור מהדבר שכל-כך חיכיתי לו. הוא פתאום רוצה לחזור? לפתוח אותו או לא. מסיבה לא ברורה חששתי ממה שהוא מכיל. מן לקחתי את המכתב בידי ומיששתי אותו לכמה רגעים. התלבטתי אם נראה מקסים כזה. איכס איזו קיטשית נהייתי. ושהוא צחק עלי, אז אמרתי לו שמה הוא צוחק, לי זה תמיד היה רומנטי כזה קיטשי, ואמרתי לו שתמיד רציתי לקבל מכתב בבקבוק, וכבר נמאס לי מהמבטים שלנו אז הסברתי לה שמזמן כזה, ראינו סרט -"יש לך מזל שלא פתחת." קשור.' על זה כל הדרך והתאפקתי שלא לפתוח כדי להבין מה הוא רוצה ומה אז היא שלחה לי מבט של: 'אני רואה, אני לא מטומטמת, הסתכלתי אז החזרתי לה מבט של: 'מה מה זה? את לא רואה?' דנה דפקה לי מבט שאמר: 'מה זה הבקבוק הזה לעזאזל?' -"וואי, אני לא מאמינה שהוא זכר את זה!" ומכתב. 'זה', מסתבר, היה בקבוק כזה מזכוכית, כמו בסרטים, עם ורד אדום "אה, והוא נתן לך את זה." בכלל להמשיך הלאה?! עכשיו, הוא רוצה לחזור. רצה לדעת אם המשכת הלאה." איך אפשר דנה התעלמה לחלוטין ממה שאמרתי. "הוא ניסה להבין מה קורה איתך )לא אני לא.( קטעתי אותה. "אוי באמת תודה, אני