עלונים על רצפת הקרון. והיא שם משפשפת כף רגל קטנה יחפה בכף רגל אחרת, מיני טיפות שקופות ומלוחות מנצנצות על החלק העליון של חזה והן לוכדות את האור הכתום של חול המדבר, מתערבלות וצפות. היא שולחת יד ומוחה את הזיעה מעל שדייה, נוטלת את הסוכרייה בפיה. הוא חוצה את הקרון הראשון בלב הולם ופורץ אל הקרון השני, שם הרוח חזקה ועיתון בוקר מונח ברפיון על אחד המושבים. היא מוחה את הזיעה מרקתה ומכופפת מעט את רגליה אליה. הוא חש את הקשה קשה הזה שעומד מתפקע בין רגליו, ובצעדים מתנדנדים הוא חוצה את הקרון השני ומבדק אל הקרון השלישי. רוח המדבר מתעתעת בחושים, מטריפה את המחשבה, וידה ממוללת את מקל הסוכרייה והיא מזקיפה את בטנה כדי לשחרר טיפת זיעה כבדה שנקוותה בטבורה, והטיפה נוטפת ומשתחררת משקע הטבור, זולגת במורד הבטן ונבלעת תחת חלקו התחתון של הביקיני אל הערווה הלחה. ואז היא יושבת שוב בניחותא במושב, משכלת את רגליה, וכדור המציצה מגשש אל שפתיה. כך הוא פורץ מקרון שלישי לרביעי, וממנו לחמישי. לאט לאט הוא מתנדנד עם הרכבת, נשרף בתשוקתו לגעת בגוף הזה. כפות רגליים עדינות נוגעות ברצפה הלוהטת, והאצבעות מתקפלות. היא נוגעת בצווארה,