מיקה. אני "מאיפה לי?" שאלה מיקה. "את לא יודעת למה?" "למה מור משתכרת?" זה." "אולי." אמרה ליאונור. "נראה לי שכן, אחרת לא הייתי מכירה את בפירוש המילה. "בטח קראת את זה באיזה ספר." אמרה לה מיקה אחרי דיון ליאונורי פעלה במלוא עוזה בשיחה המוזרה הזאת. פטפטה עם מיקה על הפירוש של החרה החזיק. המומחיות של ליאונור שליאונור מהרהרת, לבטח בנושאים הרי עולם. אחר-כך ליאונור "אני לא מבינה מה יותר נורמלי ברוננדה." אמרה מיקה ושמה לב נורמלי יותר, נגיד רוננדה?" ליאונור נאנחה. "זה סתם לשבור שיניים. אי אפשר היה לתת לה שם "מי-צו-בי-שי." אז המיציבושי תישאר פה וזה לא טוב." במיציבושי שלה ואם אני אחזור עם מישהו, והיא תחזור עם מישהו, "אל תדברי אלי כאילו אני ילדה קטנה. ושכחת להגיד חנונית. באנו "תחזרו עם מישהו. פתרתי לך את הבעיה." אחת או שתיים היא שותה. היא לא תוכל לחזור." ליאונור חייכה שוב. "היא אף-פעם לא משתכרת ככה. אולי כוסית אגרוף ידידותי בכתפה. "אם את חושבת. אז מה את רוצה להגיד על מור, חנונית?" נתנה לה "אני כן." "את לא נראית חנונית." "אל תדברי דברים אידיוטיים כאלה. אני נראית חנונית." מין רצון לתשומת לב. יותר את