לא נתנה לא אפשרות להגיב, מאוד שמחה לבוא איתך, אבל אני מאוד צריכה להיות בעבודה" )שני בקשתה של שני כמובן..."אני מאוד רוצה תכיר את הורי, הייתי ועכשיו, הוא מוצא את עצמו עוד פעם עושה מעשה מופרך, על פי שי, בישן, שמפחד לפגוע באחרים. כן...הוא לא התכוון כי היא תבוא לחיות איתו שם! אך כזה היה היה צריך להיזכר בעובדה שגם לשני יש דרכון אירופאי לפני "תיראי...אהה שני...אני רוצה לחיות בצרפת איזו שנה" ...הוא נכון גמגם לה(, לאחר שחיו ביחד חצי שנה בתל אביב, הוא לא הצליח. אחת מהפעמים האלו הייתה כאשר אמר לה )או יותר הוא ניזכר במספר הפעמים הגדול שניסה להיפרד משני, אך בכל פעם, "עוד מעט אהיה בבית שוויצרי קטן בהרים" תסכל את עצמו שי. האוויר העגום באוטובוס. ראיותיו החליטו לצאת החוצה דרך פתח הנשימה שלו לנוכח מצב בייאוש לקח שי נשימה עמוקה... ולאחר שנייה התברר לו כי לפגוע בה, היא כל כך עדינה". הייתה..." גמגם לעצמו שי, "היא הייתה נפגעת...אני לא יכול אני חייב להיות כלבלב של שני?". "כי אם הייתי מסרב לה...היא מוחו, שלא הרפה אפילו לנוכח רעידות האוטובוס המעיקות, "למה "למה? למה אני עושה את זה?" שאל אותו קול קטן של הגיון