והיא צוחקת וקוראת: "אך לשונה של הדבורה מחמיצה אותם," אני מנסה לברוח ממנה, אך קורה ההפך וגופי לא שלי, נכנס בה שוב. "הם שוקעים חזרה לתוך הפרח, בוכים," ואני גומר. "תוכל לקרוא לזה בכי," היא ממלמלת ברחמים כשאני מתרוקן. "שזוחל עליהם, רעד, בעודם קמלים ונעלמים..." וכשהיא אומרת את דבריה האחרונים זקפתי כבר נעלמת. אני קם ממנה בבהלה, שמח שגופי חזר אלי. "אם תעשי את זה עוד פעם אני אהרוג אותך!" היא מביטה בי מרוצה מעצמה. "תמיד אתה יכול לנסות." 2 חשבתי אתמול יהיה כיף לראות פלייבוי כשנפלתי על תכנית של עירומות רוקדות. "שבי," אמרתי לה. "אל תזוזי, תשתקי, תראי שגוף משגע יש למיליונים כמוך." זה היה נחמד בהתחלה עד שהבחורות התחלפו בדפי. במקום אמריקאיות ממוצאים שונים אני מגלה את דפי שוב ושוב על המסך, רוקדת עירומה ומלטפת את עצמה, זוקרת אליי לשון, מזדיינת עם גלי ים. אז הרמתי את מוט הכושר והתחלתי לכסח את המסך. אבל שום סדק לא נוצר בו, ורק דפי הייתה, גם לידי בסלון וגם על המרקע, צוחקת עליי, ממלמלת-שואלת: "מי כאן טיפש? האם ייתכן שזה פרנקי? אוי, אלוהים, זה באמת פרנקי!" הלכתי בעצבים למטבח וחזרתי עם סכין. "פרנקי," המילים