הנהן. לא כמו שמהנהנים כשמסכימים עם מישהו. לאט יותר.         "מחכים לך כבר שש דקות," אמר חייל גדול נורא, זה שנעמדתי לידו. ראיתי את הצל שלו נמתח על האספלט לפני. הוא עמד מתחת למנורה הקטנה של רחבת הכוננות. לא עניתי לו. בזווית העין יכולתי להרגיש את הסמב"ס מסתכל בי. עשיתי כאילו שאני בודק את הפאוצ'ים באפוד. פתחתי אותם אחד אחד וסגרתי. ספרתי שלוש מחסניות. עוד שתיים נשארו בחדר, נעולות פעמיים.         "אנחנו יוצאים עכשיו, באיחור של שש דקות לגדר הרחוקה," אמר הסמב"ס. היתה לו אינטונציה של שועל קרבות ותיק. "בגלל שאנחנו באיחור, אנחנו נצטרך להגיע הרבה יותר מהר," הוא אמר והסתכל בי. פתחתי שוב את אחד הפאוצ'ים והוצאתי ממנו מחסנית. "בגלל זה אנחנו נעשה את זה בריצה," הוא אמר. החזרתי את המחסנית לתוך הפאוץ'. החייל הגדול שלידי קילל בשקט. "כוס אמק," הוא אמר. ראיתי את הצל שלו זז על האספלט ומכסה כמעט את כל הצל שלי.         הסמב"ס שם קסדה על הראש והתחיל לרוץ לתוך החושך. שמנו קסדות ורצנו אחריו. רצתי שלישי, אחרי הסמב"ס והקמב"צ, משתדל לשמור מרחק משאר הכוננים. המימיות שלנו פכפכו כשהן קפצו בגובה המותניים, והרובה השמיע