אליה. איך אני יכול, לכל השדים והרוחות, לשכוח ממנה סתם ככה? "אני לא יודע. תגיד לי אתה." אני לא יודע!!!! "כן אתה כן. תחשוב טוב." אוקיי, אוקיי, אני יודע איך אני יכול להתגבר על טל. תחזיר אותה חזרה. תחזיר אותה חזרה אליי. "כבר החזרתי אותה. בחזרתי אותה ברגע שהיא מתה." לאן החזרת אותה? למה היא לא כאן? "הו, אבל היא כן כאן. היא כאן, ממש מתחת לאף שלך." איפה היא? תראה לי אותה לכל השדים והרוחות!!! ואז מישהי פתחה את הדלת של החדר שלי. לא יכולתי לראות מהמיטה מי היא בהתחלה, אבל אז היא התקרבה, וכשראיתי מי היא הבנתי הכל. החלום, הכל הסתכם בחלום. החלום שלי על טל, החלום בו היא אמרה לי לא להתעסק עם ניר. ישר אחרי שטל בחלום הפסיקה "לחיות", והעיניים שלה התרוקנו ממבט טל הקטנה העירה אותי מהחדר שלה. כשבאתי אל טל הקטנה היא אמרה שהיא חלמה סיוט. היא אמרה שהיא לא זוכרת מה בדיוק היה שם, רק שאני הייתי שם. הכל הסתדר, הכל התחבר לי בראש כמו פאזל. טל מתה, טל נולדה. זאת הייתה טל הקטנה שנכנסה לחדר שלי, רק שהיה בתנועות שלה משהו קסום, משהו מבוגר יותר. היא התקרבה אליי קרוב קרוב, ולחשה באוזני: "זהו יותם. הכל נגמר עכשיו." ואז אבדתי