כמו לא יותר מעשר דקות. "הזמן מתעתע תמימה חלפה, ולא הבנת איך יכולת לשקוע בסיוט שכזה כל-כך הרבה בשעון הבוהק של הוידאו וגילית שלא מספר דקות אלא חצי שעה הספה, ממש באותה תנוחה בה עזבת את עצמך לפני מספר דקות. הבטת הסתכלת על עצמך במבט חושד וגילית, להפתעתך, שעודך עירום על מיילס דייויס מהרמקולים. לאזור, הצלחת לפקוח את עיניך ולחזור למציאות של הסלון שלך ושל מראש, ורק בקושי, אחרי מאמץ גדול ומיקוד כל כוח הרצון שיכולת החלום-בלהות-של-שעת-צהריים שתקף אותך ככה סתם, בלי התרעה שאמור להיות בעיני אנשים נורמליים, וניסית לעורר את עצמך מן עיניך, וראית כי עיניהם שחורות ודימית כי אין בתוכן נשמה, כמו לפתע הסבו מבטם תוך כדי ריצת האמוק שלהם והביטו ישר אל תוך המדרכה אל קירות הבניינים וחוזר חלילה. וראית אותם היטב, והם ברחוב הריק, שאפילו חתול מרוט אין בו לרפואה, מהדהדות מן ממישהו אחר, בלי מטרה או עם, ונקישות נעליהם נשמעות  היטב והדמויות השחורות רצות במהירות, מנסות להשיג מישהו או לברוח הגשם ומידי פעם אור פנס כתום מבהיק על מדרכתו הרטובה. את הדמויות השחורות, לבושות בשחורים ורצות ברחוב, שאך זה שטפו דמויות אפילות. היה