כואב, רק אושר ככה כל יום, אשר כותב, אני קוראת. וכל הזמן הזה שנינו עם חיוך עליו עוד ועוד. וכמה שהוא סיפר יותר, ככה הרגשתי יותר מאושרת. ואני, ישבתי שם וקראתי, וכמה שאשר כתב וסיפר ככה רציתי לדעת מאמין שאם אנשים רעים בכלל, אז הם רק מסכנים או טיפשים. אף פעם גם לא מלוכלך פה. ואף פעם לא נכנסים אנשים רעים. אשר כבר 5 שנים שאשר עובד פה לבד. מנהל את הכל. לקחו ולקחו ואף פעם לא נגמר. שנים שהחנות הזאת קיימת, ואשר אף פעם לא הוסיף כלום, ואנשים החפצים של האושר אף פעם לא נגמרים. לא ברור איך זה, אבל כבר 5 וככה זה, אנשים מגיעים לפה, נכנסים, בוחרים משהו ולא משלמים. הוא רצה, שאנשים פשוט יכנסו ויקחו מה שיעשה אותם מאושרים. תאבי בצע, אז הוא החליט לוותר על הקטע. עשה לאנשים, ומאושרים הוא בטוח לא עשה אותם, אולי רק יותר והוא הסביר לי על הקטע של הכסף, שהוא ראה בחיים שלו מה כסף ייצא קצת יותר מאושר ממה שהוא היה. והוא שם בחנות הזאת משהו ממנו, כדי שכל מי שאי פעם ייכנס לפה, אז הוא אסף את כל הדברים שמזכירים לו אושר, והביא אותם לפה אושר. אז הוא חיפש את המקום הכי עצוב שיכל למצוא, והגיע לכאן. היא הרגה את עצמה. הוא סיפר איך