זה יכול גם לקרות עם אדם שאת הכי סומכת עליו בעולם. זה יכול תקיפה יותר? בראש: אולי אני הייתי אשמה? אולי הייתי צריכה להסכים? להיות בעיניים, מרגישה כבויה מרגע לרגע וכל הזמן המחשבה צפה לך ולא עוזב אותך במנוחה. ואת מתביישת ולא יכולה להסתכל על אנשים ולמחות את הרוק והזרע והנגיעות שלו, זה שם, חרות בך ובלב שלך אם זה כאילו כיף כמו פעם, אבל לא משנה כמה את מנסה לנקות את מתקלחת המון, גם הרבה אחריי, ובייחוד אחרי שאתם שוכבים, גם בך אם תיפרדו. עלייך באופן תמידי שאולי הוא יעשה את זה לך את זה שוב ויפגע לתוכך כמו צל אפל, כמו חרב שמתנופפת לך מעל הראש ומאיימת לא? ואת איתו. אולי בגלל האהבה, אולי בגלל  הפחד. הפחד שמזדחל ומהסיוטים ולא החבר שלך שאת כל כך אוהבת, ובטח הוא אוהב אותך, מידי הזוי, הרי למשטרה הולכים האנסים המפחידים מהסרטים יהיו את ההחברות שיגידו לך ללכת למשטרה, אבל זה נראה לך יותר כך רוצה אבל לא יכולה. הולכת כמו חיה-מתה. יהיו את החברות שיאמרו לך לשכוח, ואת כל יודעת איך להתמודד. את שומרת בפנים עד שאת כמעט מתפוצצת, שחונקות לך את הגרון ושורפות לך בנחלים את הלחיים. ואת לא אחר כך. הוא הולך לישון ואת בוכה