תמיד אמרו שהיא "יום אחד טניה הפסיקה לבוא, פשוט ככה. אני לא הבנתי מה קורה, אוויר. לא אהבתי אף אחת חוץ ממך" הוא פולט פתאום משאיר אותי ללא אהבתי אותה. אומרת לי שהיא אוהבת אותי ואני הייתי אומר גם. למרות שלא באמת בסבא החולה שלה. טניה ביקרה אותי לעתים קרובות, היא הייתה הסבירה שסבתא של אנה נפטרה והם נסעו, חזרו לרוסיה כדיי לטפל "היא הייתה החברה שלה, זאת שהביאה לי את הציור והמכתב. היא להיזכר. הוא ממשיך פולט מילים בקצב מהיר. השם הזה מהדהד לי טיפה מוכר בראש.. אבל דן לא נותן לי זמן השאירה לו מכתב, ציור של מלאך ואת טניה. הלילה על הספסלים ליד הפנימייה.כשהוא היה בן 41 היא עזבה... איך שהיה בורח כדיי להיפגש עם אנה, על איך שהם התגפפו אל תוך הטובים שקיבל, על איך שהיה ראש החבורה והיה חלק מהמגניבים, על הכניסה אותו אליה. אפילו עם טיפת חיוך הוא מספר לי על הציונים הקול של דן נרגע טיפה והוא מספר על הפנימייה הדתית שאימא שלו עכשיו שם... לא יודע למה. לא אכפת לי! שירקב הבן זונה!" "אחריי זה הכול השתנה, גיליתי שאת אח שלי לקחו לכלא... הוא עד דן בוכה ואני בוכה יחד איתו. "את יודעת?" הוא מרים אליי את ראשו "אף פעם לא