לטיפשים קל יותר. הלוואי ורק היה חוש כזה. הייתי מוותרת על חוש ההבנה, נאמר והייתי יכולה לוותר על חוש אחד, חיים לא חיים. לא לרצות שהוא יגיע, לא לבטוח במחר, לחיות בחוסר וודאות, ולא אשאל דבר. אביט עלייך בעיניים שואלות, אלוהים, את התעוזה. להעריץ את האומץ שלך, ואני רוצה לצעוק. השתיקה לפעמים היא הצעקה הטובה היותר, כך אומרים, ולא אשאל מאומה. אביט עליו בעיניים שואלות, לא אומר דבר. מה אומר לו? ואם אראה אותו פתאום, את התעוזה.