התראה. ומאז ועד היום היא רק יושבת ובוכה, על המעיין שיבש ללא כל ידה. כל היום היא ישבה ובכתה, אולם שום ניצוץ של השראה לא בא אל שנשרה. ולבסוף רק מילה אחת שורבטה, אך גם היא נמחתה על ידי הדמעה היא ניסתה לכתוב, אך ללא הצלחה. היא בהתה בדף והידקה את אחיזתה בעט, אך מאומה לא נמצא. אמש היא התיישבה, ונטלה דף ועט בידה. אך העלים נשרו אל מול עיניה ללא שמץ השראה. היא נשכה את לשונה, ומצצה את קצה עטה, העטים יבשו והלשון נשחקה. אך אט אט התמעטו הדפים, והימים הפכו רעים. היא שאפה את החיים, והפכה אותם לסיפורים כה יפים. היא ציירה תיאורים, והזריקה בתוך הנייר חיים. ערמות של דפים. באותם הימים, כה שלווים ונהדרים, היא חרטה שורות על שורות על