ליד הג'יפ שלנו. קרנפים אוכלים, ג'ירפות רצות בשיירה, חזיר בר בודד מחפש את עצמו ופילים מיוחמים חוסמים לנו את הדרך. שני זכרים מתחילים להתווכח על נקבה, "אני ראיתי אותה קודם" האחד רועם והשני לא נשאר אדיש ובתנועת אוזניים קלה מוכיח שהוא עצבני על ההערה. ראמים יושבים בצד בצל ולידם אנטילופות אוכלות עשב, ומרוצות ממזג האוויר הספק חמים ספק קריר שהיום מציע. אנחנו עוזבים מרוצים מעצמנו, רגועים מהשלווה שדרום אפריקה מציעה לנו. נותרו עוד ימים ספורים, אנחנו הולכים בשביל שמוביל לפסגת ראש האריה, עוצרים כל חמש דקות כי הנוף עוצר נשימה, והנשימה שרגילה בבית לעשן סיגריות נעתקת גם מעצמה. אנחנו פוגשים אנשים שעולים בקצב מהיר יותר, וכאלה שסיימו את הטיפוס. כולם כל כך מנומסים פה. באחת העצירות אני מתיישבת ונשארת מאחור, מתחתי פרושות מכוניות, הן נראות כמו קוביות לגו מפה. דאון, שהחליט שהיום יש מספיק רוח, עובר ממולי ומתחתי פרושה קייפטאון - עיר שמחוברת לים שבמרכזה הר שדומה לשולחן והעננים שמכסים אותו נראים כמו מפה שמישהו פשוט שכח להוריד. השמש מתחילה לשקוע, צבעים של סגול וכתום עוטפים את השמיים והעננים שממולי, גשם קל מתחיל