הרהיטים בחדר גם יחד! כולם מפסיקים לאכול ומקשיבים.  אנחנו לעולם לא כועסים על אף אחד קני. זה פשוט מאוד. לכל חיה, אדם ואל יש את המקום שלו בעולם. ברגע שאחד מהם אינו נמצא במקומו, הוא אינו ממלא את תפקידו, ומזיק לעצמו ולאחרים. התפקיד שלנו הוא כאן, לאורך נהר הגנגס, ותפקידם של האנגלים באנגליה. אתה מבין? קני מהנהן בכבוד וחוזר למלא את פיו בחצאי קציצות ענקיות. אני יכולה לשמוע את קולות שתיית המרק, שנשמעים כמו מקהלה של משאבות מאושרות, כמו מטפי כיבוי אש של האנגלים הטובים, שעזרו לנו לכבות את האש בכפר, למרות שכבר הכל היה שרוף. הרעש של המיץ הלבן שכיבה לי את היד, זה היה הרעש הכי מרגיע שאני זוכרת. אבל גם הרעש של המרק מרגיע, מנחם.  הדודה הזקנה אומרת כמה שהמרק טעים. היא לא יכולה לזכור מתי אכלה כזה מרק טעים. היא גם לא יכלה לזכור איפה היא יושבת עד שקני הראה לה, אז יכול להיות שהיא כן אכלה כזה מרק. השמלה שלה נתפרה במיוחד עבור היום, כי יש לה צבעים של סגול וורוד, עם פרחים קטנים משולשים, כמו הפרחים שפורחים באמצע החודש שעכשיו, כשהנהר עולה על גדותיו, ויש ציפור לבנה שעושה עליהם קקי, ומביאה ברכה לכל מי שמת באותה שנה.