תריס ברזל וילד קטן, אולי בן שש, הציץ החוצה, שלף לשון מחודדת וכיוון מין רוגטקה לראש של קריות, עד שמישהו משך אותו פנימה והתריס נסגר בשקט. ואז קריות הלך לדרכו, בלי להעלות על דעתו מה קרה מאחוריו ושאני שם, מסתכל..." סג"מ דוד אוריה: "... ואז מגיע הפתולוג ומבהיר בצורה חד משמעית מאיזה כיוון הוא נורה ומאיזה נשק, אבל איך שהוא מסתלק, מגיעות הפקודות מלמעלה. כמה למעלה? הכי למעלה. כשהתקשרנו לוודא, אמרו שסא"ל רביד היה אדם משכמו ומעלה, מלח הארץ. אמרו שהמשפחה תשבר. ולא רק הם. הרבה משפחות ישברו ולאף אחד לא יצא מזה שום דבר. זה הרי לא ישנה את העובדה המצערת. אבל בעיקר אמרו שזו תהיה טלטלה גדולה מדי בתקופה כזו, פגיעה במורל ובבטחון הלאומי, ובדימוי שלנו בעיני האויב ובתקשורת העולמית. בכל אופן לא השאירו לנו ברירה וזה מה שכתבנו בדו"ח..." סגן אלוף תמיר רביד: "... ואני רואה את החבר'ה החוקרים אוספים דברים ומצלמים ומתעדים ובלבי אני אומר להם, יופי חבר'ה, תחקרו, תחשפו הכל, תרדו לחקר העניין, ופתאום הם קופצים לג'יפ ובורחים באמצע, בלי לגמור את העבודה. צעקתי להם לחזור ולעשות את זה כמו שצריך אבל הם לא שמעו אותי ומיד