היחיד שלמענו ושבגללו הם נכתבים. או למה או איך, כל מכתביי בסופו של דבר לא נקראים על ידי שמעתי כל מה שניתן לשמוע עליך, וכתבתי כך גם. אבל לא משנה כמה היינו קרובים יותר, ודאי משקפת אל חדרך אז הייתי מכוונת. כבר מלקטת בחשאי טיפות מידע, ולפעמים מרגישה עצמי בולשת. אם רק במקום ללמוד, אני יושבת ובוהה בעצים, מדברת לעצמי, כותבת לך. וכלל לא משער על אילו סופות ספינת ליבי גוברת בגללך ובזכותך. שניים, כל חיי כתבתי לך ועליך יותר משתוכל לנחש. אתה תמים, כולם, כמובן, מיועדים לך. כל חיי קיבלת ממני מכתב אחד או אולי מכתבים שמעולם לא נשלחו, אך הצליחו לחמוק מידיי אל עבר הפח. מספיק כשזה מיועד לך. אני מחטטת לי במגירות, ומוצאת אלפי שאני מגישה, קוראת פעמיים וזורקת לפח. שום דבר שלי לא טוב שוב על המילים המעוגלות בכחול מושקע, מעין בדיקה אחרונה לפני