(... פרחתי אלבי וא'פרח ביכום ...)  על כביש אספלט נישא לאט  לאלף תשע מאות שמונים וקצת  בית ספר  מקיף כללי מוקף כללים  בהפסקה על ברזלים  כבר ערב  רוחות שרב בקצה הסתיו  ריחות הבישולים יום ו'  בית כנסת  בין סביונים לחרציות ילדה קטנה בשתי צמות  איך אני בה מאוהב  והנה היא עולה לצלילי המנגינה  עיירה יחפה מתהלכת  עוטפת בגופה את זכרון ילדותי שחלפה  ואני שעזבתי השארתי אותה עוד שואלת  אבא שוב עושה קידוש בין אמונה ולבין ייאוש  אני בשקט  בוקר יום למחרת  אלף תשע מאות שמונים  ואת אחרת  כביש אספלט בין המראות  אני רואה אותך על סף דמעות  נלחמת  ואת יפה, כל כך יפה  מפהקת עייפה  אני נרדם ואת חולמת  הנה היא עולה לצלילי המנגינה  עיירה יחפה מתהלכת  עוטפת בגופה את זכרון ילדותי שחלפה  ואני שעזבתי השארתי אותה עוד שואלת