נהיגה ואתה תהיה מוביל הרהיטים שלנו. תוכל להרוויח משכורת יפה ולהתקדם ואפילו לרכוש לך בית משלך, בבוא היום". אייב הציץ אל מעבר לכביש, שם הבחין בחנות רהיטים רחבת ידיים. המקום נראה מרשים בעיניו, אך בשעה זו היה עייף מדי מכדי לחשוב כיצד ינהג הוא במשאית עמוסת רהיטים. הוא רק הנהן בראשו לאות הסכמה ולאחר אייב שמח עד מאוד לפגוש את משפחתו החדשה של אחיו, במיוחד שמח באחיינו החדש פרסי בן ששת החודשים, לאחר שהורגל להשתעשע עם אחייניו, ילדיהם של שלושת אחיותיו חנה, גולדה, אסתר ואחיו, הרץ, אשר נולדו בזה אחר זה בשלוש השנים האחרונות. בהגיעם אל הבית עצמו, ניצב פעור פה מול הבית, והביט בו בהשתאות. היה זה בית לבנים של ממש, בנוי משתי קומות ובעל גג רעפים אדום, שניצב בשורה אחת עם עוד בתים הצמודים זה לזה. הבית נראה לו בית מפואר ממש, להבדיל מבתי העץ המוכרים לו מן הכפר שבו נולד. אין ספק, שאחיו עשה חיל והצליח מאוד בעסקיו בזמן כה קצר של שלוש שנים, מאז השתקע כאן. אומנם, שילם עבור הבית אשר רכש סכום מסויים מדי חודש בחודשו, מה שהגדיר כ-"משכנתא", עוד מושג שאייב למד להכיר כאן, אך מקס לא נראה כמי שמוטרד מכך. נכון לעכשיו היה