ותיקח קו אחר, בינתיים שכל הנוסעים יעלו, כדי שיישאר לה תענוג אחרון שלא ידאגו לה. האוטובוס מגיע, והסיגריה רק במחציתה. היא מחכה כמדומני, זהו האוטובוס האחרון לאותו היום, חשוב שתגיע הביתה, במסוף האוטובוסים היא מחכה לקו 81, אותו הקו שאני צריך, מתעקשת לאחוז את ידו של חברה באותו בטחון. הסיגריה בין אצבעותיה, בביטחון רב כל-כך, בטח גם ברחוב, היא שאיפה ראשונה. אולי כן מתאים לה לעשן, איך שהיא מחזיקה את בכמה שנים טובות, לא מתאים לה. היא מציתה סיגריה, ולוקחת סיגריות, ווינסטון לייטס, סיגריה של נשים, נשים שמבוגרות ממנה אחריה, לא אומר מילה, לא מתכוון להגיד מילה. היא שולפת חפיסת היא משפילה מבטה ומתחילה ללכת לכיוון היציאה, ואני דולק עולה לרכבת והדלת נסגרת אחריו ואחרי שאר הנוסעים. לרכבת, מביט מבט חטוף אחרון אחורה, אליה, ומחייך אליה. הוא בנימינה-רחובות. היא עוקבת בעיניה הרכות אחריו, והוא עולה הוא בינתיים עולה לרכבת, זו שירדתי ממנה, רכבת אמר לה חזרה שהוא אוהב אותה. ישכבו, היא רוצה שהוא יהיה הראשון שלה. היא מחייכת אליו, בטח הרבה זמן, הוא החבר הראשון שלה, עדיין לא שכבו אבל הם בטח כבר יחד. שפתיה מסננות בלחש