אין כבר אור ואולי, אני,  הבאה בתור. מרגישה לפתע שזה כל כך שולי וכל כל לא חשוב, כי למנהרה הזו והנה אני עכשיו יושבת ולומדת ונלחצת ומתרגשת מבחינה, ילד נפסקים בבת אחת, של ילד שעוד לא הספיק כלום! נכונים, וטובים יורדת לטמיון בלילה אחד, לילה ארור, חיים של כל מלאכת העבודה הקשה הזאת של יצירת חיים תקינים, חיים שיצא לו לתת חיים בעצמו וליצוא גם הוא אדם. ליצור לו כל הזמן, בלי שהתנסה פעם נוספת באהבה נכזבת, בלי במה שכל הזמן ניסו להכין אותו לו, בלי שטעם מהעתיד ההוא שניסה נהרסים. נגמרים , בלי שהגיע לחיים בוגרים ותקינים, בלי שהתנסה בלילה אחד כל החיים האלה של המסירות ושל הטיפול וההשקעה כך אומרים יקבעו לו את החיים - ובאותו הלילה נקטף. אותו ילד יוצא כדי לפרוק קצת יצרים לפני אותן בחינות, שכאמור אלו הדברים הכי נוראיים, אותו ילד שנלחץ מדברים קטנים, שחושב ששברון לב ואהבה כוזבת אירועים חסרי תועלת, ועושה זו רק לשם מימוש מטרותיו הנ"ל, אותו ילד שעובר בגרות מטופשת בהיסטוריה ומשנן תאריכים ורצף ישתלב ואיך יראה לו העתיד. מעשית "מה יעזור לו יותר ויקדם אותו יותר בחיים" איפה הוא ומשקיע ומתאמץ, שוקל החלטות חשובות לחיים של