פחד, כשמרגישה צורך לבכות... וסיוון התחילה חיים חדשים. היא שמחה, גלוייה, ובוכה ללא כל הגדולה בת"א. לאחר תקופה לא ארוכה, עברו סיוון ואימה להתגורר עם אחותה היא כבר לא מסתירה כלום מאיש. כשמרגישה צורך. היא כבר לא מפחדת שישאלו אותה מה פשר הבכי. סיוון הפכה להיות ילדה מאושרת, שצוחקת, מבלה, ובוכה ללא פחד ארוכה... מבית-החולים כבר הודיעו למשטרה, והאב נשלח לכלא לתקופה לא הייתה לה ברירה,  הפנס ליד העין התנפח, והקשה על ראייתה. הפלאפון שלך, ואנחנו הולכות לחדר-מיון. משם כבר נתקשר לאמך." הצבתי בפניה עובדה. -"איך?" היא שאלה. -"ראשית, את מכבה את ולתמיד!" "סיוון, אנחנו הולכות עכשיו להפסיק את כל הסיוט הזה אחת לספר לאיש חוץ מאימה, שהייתה חסרת-אונים גם היא. וסיוון שופכת את כל מה ששמרה בביטנה, למעלה מ-4 שנים, בלי היא התחילה לספר לי את כל הסיפור. 3 שעות ישבנו נעולות בחדרי, היא נשכבה על רגליי, וכיסיתי את גופה הכאוב והחלש. אמרה שהיא עייפה והיא רוצה להכנס למיטה. בלי אוכל,בלי שתיה. לקחתי את הילקוט שלה, והלכנו אליי הביתה. ישר כשהגענו היא כדי בכי הסטרי. את הפה, כשהיה אותו הסיפור עם אחותי הגדולה."   היא אמרה תוך ברור