העלייה וצרכיה. זהו סרט ציוני חשוב ורציני. חשוב שנדע לקבל את העולים בהכנה מוקדמת של כל החברים בקיבוץ", יולק יודע ללחוץ בנקודות הנכונות כדי להכין את הקרקע לעתידו של הקיבוץ. הידיעה הצורבת הגיעה שעה שהחל פולחן מסוג אחר, פולחן הרכילות. הקיבוץ ישב לאכול ארוחת צהרים כאיש אחד, בבגדי האחדות, בשלל צבעי הכחול. כאן נקבעות עמדות, כאן מחליפים מזכיר ומרכז-משק בהבל פה. כאן עולים על המזבח הקורבנות הבלתי-רצויים וכאן עורפים ראשי מנהיגים ומחליטים על מחליפיהם. אתה חש כאן את דופק הלב של הקיבוץ ואתה מבחין בפרצופו המשותף. כאן מקבל הקיבוץ את כיווניו הפוליטיים החדשים ואף הכלכליים. זו לא שיחה או אסיפה כללית שיש בסופה הצבעה. ובכל זאת, זו דמוקרטיה, לכל אחד יש זכות לאכול ולהביע דעות אצל היושבים סביב שולחנו. והדעות חולפות מפה לאוזן, עד שלבסוף מתקבלת פשרה, הצעת החלטה, לקראת האסיפה במוצאי שבת הקרובה. זהו פולחן השיחות הקטנות, שלמעשה הן-הן הכי-הכי גדולות. שיחות של ראש גדול בראש קטן ואפילו ראש קטן בראש קטן. פולחן המילים, כנחיל של נמלים עובדות. חדר האוכל הענק מחולק לשניים. בחלק האחד אוכלים חברי הקיבוץ הוותיקים, ואילו