יהיה שלי יותר. אני יודעת בדיוק מה, אני יחתוך את השיער הארוך שלי, אני אזרוק אני צריכה למצוא לי אקט שיתפקד אותו הדבר, שישתווה לזה. שוכחים מזה. ויודעים בדיוק על כמה בלאטות זה התפרש, אבל אחרי כמה ימים נכון שכמה ימים עדיין מסתכלים על האזור שהיה נגוע בקיא, אביב או משהו. אותו עם סמרטוט ספוג הרבה מים וחומר לניקוי רצפות בריח פרח היה כבר וזה בעבר, כמו קיא שנשפך על הרצפה, אבל ניתן למחות יותר למעלה. איזה סולם נשלף אולי. משהו שיגרום לי להבין שזה אני חושבת על אקט כלשהו, שיחלץ אותי ויפתח לי דלת אחרת, קצת בהכרה. לא אוכל להגיד לעצמי שכל זה לא קרה. די, אני נפלתי ואני עכשיו כשהמידע נמצא בנפש ובתודעה, לא ניתן לחזור אחורה. אני ויכוחים והתנצחויות. רשמים, קווי דמיון, יש ביניהם שמעלים זיכרונות, יש מריבות, שדים חדשים, חלק עוד לא התעוררו, אך עוד מעט יקיצו. הם משווים רק אז הכל צולל למטה, מתערבב שם בפנים. שדים ישנים פוגשים זעזועי נפש. הוא סופג לשרירים, לעצמות, לפעימות הלב המשתנות. ההגנה הראשון. הכל עובר דרך הפילטרים שלו, מנסה לשמש כבולם הגנה חזק מאוד, הגוף שלי, הוא כמו חייל ממושמע שעומד בקו לקלוט משהו כל כך