נצחים..." אמרתי בפעם האחרונה, והתמוטטתי על רצפת האמבטיה. הבקבוק, 051 כדורי שינה... "זה צריך להספיק לשינת נצח שלי...", בלעתי אותם, כדור אחר כדור אחר כדור וכך עד שנסתיים שאחיה בו לבד, ואני אהיה מאושרת יותר אם רק אהיה לצדך, מלאך הבקבוק רוקנתי את תוכנו אל כף ידי. "הבית הזה גדול מידי בשביל "לא אישן קצת, אישן שינת נצחים, לעולם...", לקחתי את כל שלנו. לקחתי מארון התרופות את גלולות השינה. "הפעם", אמרתי, ועליתי במדרגות  בכבדות אל עבר חדר האמבטיה של חדר השינה בלעדיך, המלאך שלי. ולכן הגעתי להחלטה", דיברתי לעצמי לאט, כעת. לא אוכל לשאת את המחשבה של לחיות לבד בבית גדול כל כך נכנסתי לתוך הבית המרווח והגדול ולחשתי: "הבית הזה גדול מידי בלב. הסכינים והחרבות שלו, זה רק היה מגביר את העצבות שהייתה לי רציתי לראות אותם, את כל הבגדים שלו, החפצים האישיים, אוסף בלי יכולת להסתכל על חפציו שהיו מפוזרים בסלון ובמטבח. לא התרוממתי מהדשא לאט, הוצאתי את מפתח הבית, ופתחתי את הדלת, בבכי. מלמעלה, אני, אישתו האהובה, יושבת בחצר ביתם המשותף וממררת עם אף אחד. אז אפילו עכשיו, למעלה, הוא מגחך למראה שנשקף אליו לבכות, אפילו כשנפטר