יפה כל כך. אבל האמיני לי שיש לזה משמעות מקצועית, מעבר לדברים האחרים. הגידי לי בבקשה, המחזר שלך לא היה אתיופי, נכון? ונכון לומר שעם אתיופים את חוששת פחות." רינה נראתה המומה, "נכון, אבל אני לא סובלת גברים אתיופיים, ובגלל שאני לא סובלת אותם, אני גם לא חוששת מהם." הגר הפנתה את מבטה לצג המחשב, כדי להקטין את המבוכה. בזווית העין ראתה את רינה מסירה את החולצה ההדוקה, היא לא לבשה חזייה, לאחר מכן הורידה מכנסי הג'ינס ואת תחתוני החוטיני. רינה נשכבה על צידה, תומכת את ראשה בידה הימנית. הגר ניגשה למרשותיה, ליטפה את מצחה, משם עברו אצבעותיה לאחרי אוזניה לבדיקה הבלוטות, ממוללת את תנוכי אוזניה שהיו מנוקבים, ללא עגילים. הדבר העביר צמרמורת בגופה של רינה, והיא השמיעה אנחות חנוקות. הגר רפרפה באצבעותיה מעל פיה של רינה, נוגעת קלות בשפתיה. רינה פתחה את פיה מאפשרת לאמת ידה של הגר לחדור, ואז החלה מוצצת את האצבע תחילה בקלילות, אולם משגבר בה יצרה מצצה במלוא העוצמה. אצבעה של הגר טיילה בפיה, כאילו הייתה ישות נפרדת, על הלשון ומתחתיה ועל כותרות השיניים המושלמות. הגר החלה מוצצת את תנוך האוזן הימני, השמאלי, משם עברה