חיפשתי אררט אחרת כמו המבול ההוא נשכח ממני כמו כבר שככו הימים  וקרומי הידיים, מה עוללה להם אותה ציפה מוזרה שסיגלתי אחרי נטישה של שנים את הקרקעית החרבה, גם שם לא ידעתי שלווה, אפילו שפתי עלתה לי בדמים. רגע דימיתי אוצרות מצולה - נמלאו שורותיי אידרות ומומים. ואף כי נראה שקלו המים, רשתי לא גרפה את שללה וכמו חיי לא תלויים במילה, רק שירכתי רגליים. ליבי בתהום נוראה וראשי בשמי אפסיים.