שמא רק חולם אני. אבל אני צועד, כמו אל רוצה להגיע הביתה אחרי יום עבודה מפרך ואולי יצאתי החוצה אני לצעוד. הסיבה לא ממש נהירה לי וזה גם לא משנה. אולי אני אל תוכו. לא איש גיבור אני, אין בי ולו טיפת אומץ, אך מוכרח והנה אני, הקטן, הפשוט, צועד אליו, מישיר מבטי וצועד אל מולו, שכזה, אך הגוון הכללי נשאר לבן. חליפות בתוך זוהר הענן. בוהקו מקבל גוון שונה עם כל חילוף ומשתאה על מה שפתאום נמצא בתוכו או שהוא בו. אור וצל מתחלפים משהו שונה שלא נראה מעולם באוויר, שגם האוויר עצמו אינו מכירו שהאוויר מכיל אותו. לא ענן עשן ולא ענן רקיע. משהו אחר לגמרי, ענן לבן בוהק בחוץ. כמו מרמשלו ענק ושקוף שמכיל את האוויר או