אצלנו. העבודה שלך" - צחק שאול. "המשכורת שלך תהיה שתי לירות בחודש, תקבל מאיתנו אופניים והתפקיד שלך יהיה לעשות שליחויות עבור הסניף. שעות העבודה מפוצלות משעה 8.00 ועד 13.00 בצוהריים, ואחר הצוהריים משעה 16.00 ועד השעה 19.00 בערב.  אתה מתחיל מחר בבוקר". סלומון קפץ משמחה. "המקום הזה כל כך מתאים לי, מקום אלגנטי" - חשב באושר. "לא צריך לשבור את הגב בעבודת בניין ויש הפסקה מסודרת לארוחת הצוהריים". "להתראות מחר" - אמר לשאול ויצא מהסניף כולו אושר. ביוצאו מסניף הבנק, פנה סלומון לעבר תחנת האוטובוס המוביל לרחוב הרצל בת"א. רחוב הרצל היה רחוב ראשי מאוד סואן, שבו התנהלו חיים ערים וסוערים. "היום אני ארשה לעצמי לחגוג במסעדה טובה, ואולי אזמין גם את משה לארוחה". אוטובוס מרובע ורחב הגיח מעבר לפינה והוא עלה לאוטובוס, שהיה חצי ריק. בשעה כזו היו רוב עקרות הבית עסוקות בהכנת ארוחת הצוהריים, ורק הגברות המכובדות יכלו להרשות לעצמן לצאת בבוקר יפה שכזה ללב תלˉאביב, כדי לשבת בבית קפה לכוס קפה ועוגה עם ידיד או חברה. ברח' הרצל ירד מן האוטובוס ופנה מייד אל דירת הרווקים. דירת הרווקים כללה חדר גדול, תא קטן, ששימש כמטבחון