משתגע. "אתה הולך למות בעוד 1 שעות, 3 דקות ו34 שניות" הוא הציץ במסך שוב. אבוא אם אספיק, הוא אמר. היא ביקשה שיבקר אותה. הוא לא רצה להדאיגה. הוא התקשר לאמא שלו ואמר שהוא אוהב אותה. הוא חתם את הצוואה במעטפה והניח על השולחן. ולאחד משכניו לקומה בבקשה לחתום כעדים. הוא ניסך מסמך בעזרת מעט הידע שלו כפרקליט, וקרא למנקה חלונות הוא התעורר, ובמוחו הבזיקה המחשבה על צוואה. בכביש המהיר. הפעם הוא חלם על שעונים בעלי מפרסים שדורסים אחד את השני דן נטל שוב כדורי שינה. "אתה הולך למות בעוד 5 שעות, 03 דקות ו5 שניות" הוא הביט לעבר הצג. ואחר כך ניסה לעבוד, וזה הסיח במקצת את דעתו לזמן מה. ואז התקשר לכל מיני אנשים, שהכיר ושלא הכיר. הוא צפה בטלוויזיה. "אתה הולך למות בעוד 8 שעות, 6 דקות ו72 שניות". הוא פנה להדליק את הטלוויזה, ומזווית עינו הוא קרא את המילים זה לא הצליח. דן עלה שוב לקומתו, וניסה לישון שוב. אחד העובדים הביט בו במבט מוזר. אז עלה עד לקומת הגג, ושוב ירד לקומת הקרקע. אחר כך ירד לקומת הקרקע וקנה כמה דברים נחוצים ולא נחוצים. עובדת ואכל ארוחת בוקר בקפיטריה. כשהיתעורר, לא הביט בצג. הוא בדק שהחלונות נעולים,