היא חזרה על חדרה, והסתכלה על פניה שוב ושוב מבעד למראה הסדוקה. דמיינה לעצמה, שאולי, כמו בסרטים המצויירים, היא תוכל לעבור דרך המראה שלה, לעולם אחר, טוב יותר, תמים יותר. היא החליטה שהיום, יום הולדתה ה26- היא תעשה זאת:היא תשבור את המראה שבחדרה, תיקח את אחד מרסיסי הזכוכית, ותיתן, סוף סוף, לעורקיה לזרום בחופשיות, להתנקות מכל הלכלוך שבתוכם.  מצאו אותה שכובה, בתוף האמבטיה החמימה ,וברקע, מכיוון הסלון,  התנגנו שירים סקוטיים ופולק אירי.  עורקיה, סוף סוף, התנקו והטהרו מהלכלוך שבהם, ונשטפו דרך צינורות הביוב ומצאו את מקומם בשלום לעד.