קיר. היא הסתכלה על מראה כדי לראות את המראה החדש שלה. ואז היא לבשה את הגלימה הלבנה שהונחה לידה. היא החלה לחפש נוהגים פה לדפוק בדלת לפני שנכנסים, כפי שהסתבר. היא לבשה את השמלה במהירות כדי לא לעמוד עירומה לגמרי. גם לא היא הייתה עשויה מצמר כבשים משובח. השמלה הייתה ארוכה ולבנה. אמנם לא היו לה שרוולים ארוכים אבל היא עצמה את עיניה והרגישה סיפוק. היא לקחה את השמלה מהכיסא. באח. היא הורידה את בגדיה ובפעם הראשונה הרגישה בחומה של האש שבערה כל כך ללכת בהם. אבל הבגדים שלה היו רטובים ומוכתמים בדם וזאת לא הרגשה טובה שהוטל עליה. הכריחה את עצמה להבין, היא לא מוכנה לקבל על עצמה את התפקיד תחילה החליטה להשאיר את השמלה במקומה, כי בסך הכל, איך שהיא מהבית וחשבה שלא תעשה את זה. ומחכים לה בגדים אחרים. שמלה. כמו מה שרצתה ללבוש כשיצאה הכיסא. היא ישנה בבגדים שהגיעה איתם. וכשפנתה לכיוון ארון הספרים היא ראתה את השמלה שהונחה על היא יצאה ממיטתה בקפיצה גדולה. שרצתה לדעת ולא קיבלה עליהם תשובות ממנו. ספרים, הא? הוא הזכיר את הצלבנים. הכוהנים. נזירים. דברים המסדרון. הוא טרק את הדלת מאחוריו וצעדיו הכבדים הרעידו את רצפת זה