"פיגשי אותי". גם אני הייתי, פעם. אבל היא היתה זריזה וקלה. הייתי מנסה להגיע אליו לפניה. "מעונו של ד"ר פ." בניו יורק היתה נינה עונה: הטלפון. כשברחתי בפעם השנייה וילדתי בידי, חזרתי למרפסת ולפינת אבל אז עדיין התגוררנו יחד, בבית ההורים. כשירש את הבית, הרס את המרפסת כדי שיהיה לו איפה לגור. הטלפון היה בקומה העליונה, ליד הדלת למרפסת שממנה ראו את הים. הייתי אסירה, אסירת טלפון. חששתי לצאת מן הבית שמא יצלצל. לא היו אז טלפונים סוללריים. כשהוא צלצל. וכך היה כל פעם היה בו קול אחר ולא היה גופך בו ולא היה קולך בו ושוב צלצל הטלפון