קטע נטורליסטי כזה?' היא שואלת. 'קשה קצת להסביר.' אני אומר לה. 'אני אבין.' היא אומרת לי בתשוקה 'אל תפחד לספר לי.' 'לספר לך למה אני גר בכיס של קנגורו?' 'אתה גר שם?' עכשיו היא מופתעת עוד יותר. 'מזה כשנה.' 'אתה מכיר פה הרבה בחורות?' 'כלל וכלל לא, למעשה את הבחורה הראשונה שפגשתי בחודשיים האחרונים.' 'אתה לא נהיה בודד לפעמים?' 'אני בודד, ילדונת, גם עכשיו' 'מאיפה אתה?' 'מפתח תקווה, ילדונת.' 'פתח תקווה? זאת הבירה של כורדיסטן, נכון?' 'לא ילדונת, בישראל.' 'ישראל' עיניה הנאורות נהורות והיא זורחת כאילו שמעה על שידור חוזר של סרט שהחמיצה. 'הארץ הקדושה!' 'פעם ראיתי סרט על ישראל' היא חולקת איתי 'יש שם מלחמה, נכון? בין ערבים ונוצרים?' 'ישראל זה מקום מסוכן, לא לילדות, ילדונת.' אני אומר לה. 'למה אתה קורא לי ילדונת?' 'כי אתה ממש צעירה' אמרתי לה 'בת כמה את בכלל?' 'אני בת 20 וזה ממש בחורה גדולה. זה כבר לא ילדה, ובטח שלא ילדונת.' 'בשבילי את ילדונת' אמרתי לה 'מה את כבר מבינה?' 'אני מבינה הרבה מאוד. אני מבינה מספיק כדי לא להעלב מחוסר הבגרות שלך.' ואז היא הביטה לי לעיניים וחייכה. זה שבה אותי לחלוטין. יצאתי