רק זיכרון קלוש והוא נשאר בך. והשלווה חלפה, הזמן כאילו תם, מזמור של שעונים, מפריד בין רע לטוב. טס למרחקים, עף אל האינסוף תרגיש בעננים. אם רק תסגור את העיניים מה מתרחש בפנים גם בלי לראות אפשר לדעת את המרב עוטפת. עוד רגע של ילדות פיכחת שלווה סטואית חולפת רק כמה רגעים של אושר ומייד נבלע אל תוך האופק הבהיר. וכלום איני מחסיר, הכל כל כך ברור תמונה של מלאכים, עפים אל האינסוף. בית בשחקים ושמש על החוף, פזמון. ועוד אפשר לחלום עוד כמה חלומות. והדקות עומדות, הזמן עוד משתהה שם ילד וילדה בונים עוד מגדלים, קול מן העבר, כמו רחש הגלים, את המרב עוטפת. עוד רגע של ילדות פיכחת שלווה סטואית חולפת רק כמה רגעים של אושר פזמון.. ואנחנו שם כקצף על הים. הוא אל החוף נשטף לא נשאר דבר, כל האהבות הישנות כבר נגמרות. עיר מעל הים מכבה אורות מרוץ של מחוגים דופק בך שתיקה. לא ישתהה דקה ולא יעצור, את מחול הזמן, איש אינו רואה