אני כבר יודע בדיוק איך זה יהיה  אבוא ואגיד שנגמר לי, (מתוך יאוש).  את תעני בקרירות: " אתה יכול ללכת".  את תעלמי ממני בשובל האדישות.  לא יהיו חרטות.  לא משא ומתן.  תחושת ה"למה לא?" היא תחושת ההחמצה.  הרבה דברים צפויים כשאת תלכי מכאן.  נשאר רק ריח דקיק על הסדינים, שאתעקש לא לכבס.  אולי גם חולצה ששכחת (למי היא שייכת - האם שלי או שלך?)  בקבוק קרם גוף ישן שמזכיר לי אותך.  כל תחושת הבדידות,  תחושת הכמעט,  תחושת ה"למה לא?" היא תחושת ההחמצה.  הרבה דברים צפויים כשאת תלכי מכאן.