היו ימים שהרוח נשבה אבסטרקט מכיוון, שגבירותיי ורבותיי, אני הוא המושך בעט. כי רוצה אני לפזם מעת לעת החדירי לי את נישמתך. רחפת,רחפת-נוחי עליי, הישרי את מבטך בונה עליה, על אותה קלילה שמרחפת מעליי בתעוזה עזה. אני לא שוקל, לא משתדל לא,לא מדשדש אך מנסה לדייק.