איילת וטניה )במושב האחורי(. הנסיעה ואלי  נהגו. אייל לקח איתו את עידן, אותי ואת רוני, ואלי לקח לו לנהוג חזרה הביתה. אז שוב התחלקנו לשתי מכוניות, הפעם אייל מאותו רגע רוני היתה צריכה להמשיך לי את הסיפור. אלי לא נתן ממש שמנו לב. רועי היה מחוק לחלוטין, וכנראה שגם אני, כי לעשות כך. רועי הבטיח לו, אך לא קיים. כולנו שתינו ועישנו, לא או משהו כדי שיוכל להחזיר אותנו הביתה. הוא ביקש גם מרועי וודקה, טריפים ונרגילה. אייל לקח אחריות והבטיח לנו שלא ישתה לפני שעזבנו את הכינרת ערכנו "מסיבה" קטנה משלנו - בירה, שקרה בלילה שחזרנו, ואז דברים התחילו לחזור לזיכרון. היה להפסיק. היא התחילה לספר לי בקול רועד ובמשיכות אף את מה החוצה. ראיתי את זה מגיע. דמעה אחת נמלטה ואחריה כבר אי אפשר לנקודה מסויימת. ראיתי דמעה מבצבצת בקצה העין שלה, מבקשת לצאת ורגוע. התחלנו לדבר. רוני סיפרה על כמה שהטיול היה נחמד.. עד היה איזור די מבודד ומאוד נחמד לטייל בו, בעיקר בערב. שקט רוני ואני יצאנו החוצה, הלכנו לטייל קצת. האיזור בו היא גרה בדיחות, או סיפורי אימה, תלוי במצברוח. אבל משהו חסר לי. לשחות עם כולם. ככה עברו יומיים-שלושה. בערבים