הירקן הנחמד שלנו שתמיד נותן לי לשים את השקיות שלנו על המשקל), והשלישית, השמועה על השפלת החתול ליד הגן, כבר נפוצה והגיע לאוזני כל החתולים בסביבה שהתחילו להתארגן לנקמה. כך יצאתי לי לדרך, נטול מפתח ומצויד בעודף בטחון עצמי.  עוד אני צועד לי לתומי בדרך לשניצל המטוגן לו בבית (לפעמים אני מריח אותו באמצע הריכוז בגן!) פתאום מופיע מולי חתול, חתול אני אומר... מיני-אריה, ג'ינגי אפילו בשפם, מסתכל לי בעיניים חזק חזק, ועושה לי, ואני מצטט:" פסססס...פסססס". הסתכלתי עליו, ושאלתי אותו בלי פחד "מה?" החתול, במבט שלא השאיר לי מקום לספק, ענה לי "אפשר להתלוות אליך?"  הייתי בהלם, לראשונה בחיי הקצרים, חתול מבקש ממני להתלוות אליי. האמת שבהתחלה חשדתי בו שהוא רוצה להתחבר אליי כדי לזכות בכמה חתיכות שניצל מארוחת הצהריים שלי, אבל אחרי כמה דקות של הליכה משותפת, זה נהיה יותר מוזר ומעורר דאגה מאשר תעלול יומיומי שכזה. מתברר שיש לו שם, קוראים לו סמי וגם הוא, כמוני, גר פה בשכונה. הוא נולד בשכונה הסמוכה לנו, "שכונת הקיקיון", שכונה של ילדים ממש טיפשים ורעים שתמיד היינו (הילדים של השכונה שלי) הולכים איתם מכות אחרי הצהריימים,