מוכרת לא הייתה משהו כזה שהכל היה יוצא לי בחוץ, ולא רציתי את השמלה. אבל הייתה דוחפת לי את הציצים כאילו אני מהמאה השמונה עשרה או הסגולה הזו, קצת קטנה עלי ככה, בבית השחי, בצדדים, ובכלל לתא הלבשה כשהייתי מודדת את השמלה שקניתי, אני חשבתי שהשמלה בתשלומים והיה עושה לי מחיר נורא טוב. יום אחד הוא נכנס לי "שה מישל" שלא היה צרפתי אלא אלג'יראי בכלל,הייתי קונה הכל מלובשת. אז הייתי הולכת לקניון לקנות בגדים ,ובחנות של הבגדים היו המון פקידים ופקידות , והייתי צריכה ללכת לעבודה ממש אחר כך החלפתי עבודה מהדואר חבילות, לסניף הראשי . ושם כבר ואני הייתי מרוצה. שהדליק אותו. וכל שאר הזמן הייתי מביאה לו ביד.והוא היה מרוצה שגמרתי את הבישולים והיה לי ריח של בצל ושום,אבל אולי זה מה מתחמם, והיינו מזדיינים, בדרך כלל ביום שישי או שבת, אחרי ,אבל בקלטת של וידאו, והיינו רואים ביחד,ואז הוא היה נורא מביא לבית מהסרטים הכחולים האלו כמו של הכבלים של הגרוזינים ומשאירה את האור דלוק,כשהוא מבקש,ואתם לא תאמינו לי, הוא היה מסכימה לאריק כל מה שהוא רוצה, אפילו מתפשטת לגמרי ,גם בחורף, ככה החיים עברו איזה עשר שנים מהחתונה, שפעם בשבוע