. " אתה יכול לקרוא לי אלי" ואני, כמעט שנחנקתי מרוב גאווה. סוף ההפסקה ורגע לפני ההתנתקות הבלתי נמנעת הוא לחש לי באוזן לי הכי כיף בעולם. פעם אחת, כמה שניות לפני שצלצל הפעמון של שלא הרגשתי מעולם, הרגשתי שווה, עשינו הכל כמו מבוגרים והיה להפסקות שהעברנו ביחד הייתי מחכה כל היום, ואני הרגשתי כמו מנמלה, ממש דומה לי אבל ממש לא אני. הוא עשה לי את כל הרחוב שלי מכמה עלים יבשים, ואותי הוא עשה אווירון אמיתי עם זרד אחר בתוכו שהפך לטייס, ופעם, פעם אפילו את ספינת העלים שלנו למקומות אחרים, ופעם הוא עשה לי מזרד ניסים מיוחדים, פעם הוא הפך את ים הזרדים למים אמיתיים שסחפו מפחידים כמו שהוא עושה כדי להרשים, ניסים לאנשים שהוא אוהב, מה שהכי אהבתי אצלו, זה את הניסים שהוא היה עושה, לא כאלה שהמציא במיוחד בשביל שנינו, משחקים של מבוגרים אמיתיים, אבל דברים שילדים אפילו לא חולמים. הוא היה משחק איתי משחקים של ילדים ושל שכנים ובכל מיני דברים שעוברים למורים שלי בראש, והוא סיפר לי על איך זה להיות אלוהים,  הוא שיתף אותי בסודות לאט התקרבנו, התחלתי לספר לו על מה שאנחנו לומדים בבית ספר הרגשתי כל כך אידיוט, הרי ברור שאלוהים לא