חזר הביתה ותקע לעצמו כדור בראש. וריצ'ארד קורי, באחד מלילות הקיץ השלווים, וחיינו מבלי בשר, ובלחם באנו לבאוש  וכך עבדנו, ולאור היינו ממתינים, מספיק כדי לרצות לתפוס את מקומו. לבסוך חשבנו שהיה הכל - והוא היה מוקף מעריצים בכל כבודו  והוא היה עשיר מקורח - כן, עשיר גדול, "בוקר טוב", וכשהלך היה זוהר. אך עדיין סחט פעימות לב כשהנהן והוא היה תמיד כה אנושי כשדיבר  והוא היה תמיד כה מחוייט בחן, מגולח למשעי, וחטוב כולו. הוא היה אביר מן המסד ועד הטפחות, אנו מהמדרכה הבטנו בו