והחליטה מפתיחה בנאלית שכזו, צמח לו ערב בלתי נשכח. ישבנו ודיברנו. גם שלה הלהיטה אותי וגרמה לי לרצות שהערב הזה לא ייגמר. וכך, שמולי להגיע דווקא הערב, כשאני שם. היא הקסימה אותי, כל תזוזה משפט בלתי מקורי בעליל, אבל לא יכולתי שלא לתהות מה גרם לפלא "תודה. את באה הרבה לכאן? אף פעם לא ראיתי אותך פה." - ומדליקה לי את הסיגריה, וגם דברים אחרים.. בשקע של הצוואר, בחיבור של כף היד והזרוע, במחשוף, מתכופפת שיכולתי להריח את הבושם שלה, טיפות עדינות של שיכרון משגע, אל המצת שלה, היא הזיזה לי את היד ורכנה אליי, כל כך קרוב עד שמבקשים ממנה אש..."אהה..רגע, הנה,-" הוצאתי מהכיס והושטתי יד "איפה הסיגריה שלך?" שאלה בחצי רצינות וחצי שעשוע, היא רגילה באגביות, ואת מה שיש לי להציע. כבר סיפור אחר... "-כן, יש," היא הסתכלה עליי, בוחנת אותי אז הכול אבוד, היא לא מעוניינת, ואם היא לא מעשנת, זה , -זה "יש לך אש?" - השאלה האולטימטיבית במועדון, אם היא תגיד שלא, סחרור חושים קל נגשתי אליה. חוויה. אז התקרבתי,לא בלי היסוס, קמתי מהכסא ליד הבר ובליווי פארק ומבחינים בכל המתקנים, כשיודעים שהולכת להיות אחלה ציפייה כזו למשהו חדש, כמו