שמגי עשתה נדיר בהתבסס על השעות הספורות של ההיכרות שלי איתה. המשיכה שאיש לא יראה אותי. מגי נותרה חסרת דיבור, מה שנראה לי מאוד הרגשתי צורך עמוק להתחפר עמוק בתוך אחת מספות הבית, על מנת כשטרק את הדלת בעוצמה יחסית, אם כי עדיין באיפוק מסוים, אני צריך לעשות מסע קצת של חשבון נפש. להתראות, מגי. דניאל." בזה באמת." הוא אמר וניגש לקחת את מעילו, "אני יוצא עכשיו, "אני מניח שתמיד ידעתי את זה, אבל אף פעם לא הסכמתי להאמין בסופו של דבר." "הנרי! אבל הרי אתה יודע טוב מאוד שכל חלק בחיינו מגיע לסיומו בחברה, אך מעולם לא רציתי שזה יגמר." הילד, השקעתי את כל כולי בו על מנת שיגדל להיות חלק ראוי הייתה לי שום כוונה לשאוף ליום הזה. קידשתי כל יום שביליתי עם יעזוב את הבית, ואת תוכלי שוב לבנות לעצמך חיים, אבל אני - לא לקבל את זה. ואני יודע שאת כבר הכנת את עצמך ליום שתומאס למדתי לקבל את זה, שוב, בעיכוב קל אחריך, אבל באמת שלמדתי "לא, מגי." הוא השיב, "מה שהיה בינינו כבר נגמר לפני שנים. "לא, הנרי. אנחנו נתגבר." היא ניגשה אליו ונגעה בלחיו. מלמדת אותנו איך להתמודד עם כל מצב, אך עכשיו הכל קורס." על מערכת העקרונות שלנו,