מקסימים... אוכל... אתה תמכת והבטחת שיהיה בסדר, ובאמת עד מהרה כבר הראשונים לא אכלתי כלום, פשוט כי אף אחד לא אמר לי ללכת לחדר שקשה לי ומפחיד... שאני לא מכירה שם אף אחד ושביומיים בבסיס... היינו מדברים כמעט כל לילה והייתי בוכה לך על כמה אני עשיתי טירונות של 7 שבועות והלכתי לשרת באיו"ש, אתה נשארת איך שמרתי את זה כל השנים... השרשרת שהכנת לי. פלטת קריאת הפתעה והיית קצת נבוך. לא הבנת בילינו כל אחד עם המשפחה והחברים שלו, ובשבת באתי אליך עם חזרנו יחד הביתה, ראשך נשמט על כתפי ונרדמת. את יום שישי אותה... מרוגשים מהטעם והסכנה הנלוות לכך, יודעים שאם ניתפס נאכל שם היתה הנשיקה הראשונה שלנו. הצלבנו אצבעות ורפרפנו לבבות, יותר. שניתן לראות יופי שכזה מהבסיס, אבל איתך גם ככה הכל היה יפה המקסימה שצבעה את צמרות עצי הברוש שבהרים הרחוקים, לא ידעתי הסתכלתי עליך בהערצה. חזרנו לאותו מקום גם בערב וצפינו בשקיעה כחיילים. סיפרת לי שתהיה קרבי ושכנראה תשרת בשטחים ואני נשענים על הסלע הגדול ומחליפים חוויות מהשבוע הראשון שלנו סגרנו שבת ביחד ונפגשנו במכולה שמאחורי חדר האוכל. ישבנו שם, שלפני הצבא... אולי מצאנו נחמה זה בזו