אני זוכרת שעמדנו בשדה והם חיכו בתור לשים את המזודות ... בתוך הדמעות את הכאב החוצה, אבל הבטחתי שלא.. אני מנסה למצוא את דרכי להתרת האשמה. אני רוצה לבכות להזיל אוהבת כי הוא מצפה ממני ליותר אני יודעת  שזה די אנוכי אבל שיצרתי אכזבה בליבו של אדם אהוב, וקשה לי לאכזב את מי שאני אתעורר, אני מרגישה שלא ניצלתי את הזמן שהיה. שפספסתי דברים. חלום בלהות, מנסה להאמין שעוד דקה עוד דקה ספורה אחת  אני רק אולי קיים עוד סיכוי, סיכוי קטן, שאולי הכל זה סתם עוד דואב, רוצה את המגע, אוהב עד בלי סוף, חושב עד בלי די, שאולי