התפזר מבטה ונפוץ אל החורף. נדיר וכשחשבה על שדות מלאים פרגים וצבים, כשהיה שלט איסור ורגשות אשם כרסמו בה על שנטלה חלק בהכחדת זן הרטוב. בדרך מהסופרמרקט אל ביתם הישן, נזכרה בפרגים שקטפה פעם הבוץ נטף משערה אל כתפיה כשקמה מן הספסל ששקע בינתיים בחול שחור. לקנות חמישה קילו של פריכיות אורז ועוד שני קילו של שקיקי תה. על המצרכים שנזקקה להם עד אוגוסט. חמישה חודשים. היא חישבה יבש וקיצי במרפסת בביתה הישן, וכשחשבה על רשימת הקניות , חשבה במעשה אהבה פראי או כמו במלחמת הישרדות, כבר ציפתה לאותו מוות כשהגביהה את מבטה וריכזה אותו בעננים השחורים מעלה שזעו כמו חסר משמעות. הייתה מטביעה אותו באמבטיה, במקום להניח לו למות מוות יבש, היא חשבה שאולי עדיף היה אילו הייתה מוצאת את הצב בחורף או אם פניה השוקטים. הופתעה על ידו ולא על ידי המכוניות שהתיזו בוץ על בגדיה ועל הילדותיות שפיזרו את מבטה ושינו את צורת שפתייה, היא לא החורף ההוא, וכשהרעם מעליה הרעים גלגוליו כמו צחק למחשבות הרבה מכוניות עברו ברחוב הראשי האחד כשיישבה על הספסל בתחילת ונזכרה בנדר שנדרה : לייבש את עצמה למוות. כשנזכרה בזה עכשיו, הבינה כמה אנוכי מצדה היה