וכוס הוא יודע שאם אקונומיקה הייתה רעילה מזמן מבין למה לא הרגה אותו, עכשו כשהוא זורע בשפע אקונומיקה והטעם החריף והמוזר בגרון היה סתם טעם חריף ומוזר. עכשו הוא שנשפכה ונמזגה לגרון בליטרים ונגמעה בתאווה המגניבה של המוות. ייזכר באובדנות שסירבה לקבל ביטוי מוחשי, חרף האקונומיקה בשיעור" שבמקרה היו יחד באותו חדר בטיול השנתי לאילת. הוא לא מכאיב מידי. הוא לא ייזכר בילד האחר שלעולם לא היה "משתתף הוא לא רוצה להזכר יותר, למרות שהוא זוכר הרבה יותר מזה. זה חזר כשראיות מרשיעות על גבו, אבל הילדים לא אמרו מילה. לא, בהרבה היה הנמנום בדשאים בהברזות משיעורים, נמנום ממנו לעיתים מאוחר או בגלל שהגוף שלו הקל עליו את הבריחה. נמנמום מוצלח במאום. הוא ישן לא רק בגלל שעות ה-0, בגלל שהגוף שלו מתעורר ממעל. למורים לא היה איכפת שישן כי ממילא הוא לא תרם לכיתה על השולחן-ליחיד שהיה לכל תלמיד בתיכון המיוחס ומניח ראשו שלא היה מסוגל להרים את היד. כן, בתיכון גם היה שורע זרועותיו הוא השתתף בדרכו הפאסיבית שהיא לא פחות למדנית מהאקטיבית, רק בכלל הפסיק עם זה, אבל המושג הזה "להשתתף בשיעור" הפריע לו כי רוצה להזכר בזה. אם ביסודי מיעט