מעכשיו "תהיה שונה" היא משיבה, "אל תהיה יורם".  יורם? מי אומר יורם? "אמא, אני לא הולך עם כתום! מי הולך עם כתום?", תמיד יש שלב בקניות שהיא מציעה לי משהו בכתום. היא לא מבינה - כתום?". "אני אוהב שחור, אמא", והיא מתעקשת - "תנסה צבעים שונים. אולי בשחור? תגוון קצת". "כן, תקני לי כמה כאלה בשחור". היא לא מבינה - "למה הכל לך?". הזאת", והיא למרבה ההפתעה מסכימה - "באמת חולצה יפה. לקנות לבסוף מוצא משהו מתאים ואומר לה -"אמא, אני אוהב את החולצה באיזשהו שלב אני ואמא שלי מחפשים ביחד חולצה בשבילי. אני לחברתו. אחד אחר אומר 'באמת לא משהו'. מחווה לבן זוגו את דעתו על המכנס. 'אני דווקא אהבתי' אומר אחד שונא משבצות. בשלב זה הקונים בחנות חוזרים לענייניהם וכל אחד אני צועק בחזרה - "לא", היא שואלת למה ואני צועק בחזרה שאני ואז מפנים את המבטים אלי כדי לראות את התגובה שלי למכנס. שמתרחשת מולם וכולם מסתובבים לאימי כדי לראות מה היא מראה, מובן שכל הקונים שבחנות לא נשארים אדישים לסצנת הקריאות המכנסיים המגעילות שהיא מצאה וצועקת לי "איך הם?". יותר. אני מסתובב אליה ושואל לרצונה. היא מרימה לאוויר את אותה בוודאי. אני שוב