שרק בזכותה נודה על הטובה ועל הרעה ועל הקור ועל הרוח על אורות קטנים שבזמן הזה נשיר. ננגן. נודה נוסיף ונלך. חשכה מקומה בפינות החשוכות. מן הצללים )פוחת והולך. פוחת והולך( והחג פוחת והולך. בית שמאי מנופף אצבעו מן הפינות גרשנו החושך )הוא מתכווץ כצללים. טרם עזב( שמחה תהא במעוננו. נוסיף ונלך. חושך לגרש מעט מעט כל יום. ימלא הבית אורה רצינו כבית הלל. מוסיף והולך להמהם במקומן. שכחנו מנגינה. נוכל להלחין חדשה( נשיר. כמו פעם. )שכחנו מילים. אפשר המנדולינה שכחה את התוים( שבור מעט. חלילית העץ חורקת ננגן. כמו פעם. )בגיטרה פקע מיתר. האקורדיון נשיר בכמה קולות. הצטרדנו מעט הכל בסדר. או כך יחשבו מן הרחוב. חלוננו ימסגר אורות קטנים אורות שמחים נדליק נרות )שמונה. מוסיף והולך(