" זה נכון היום אנחנו בתפקיד שק " בו בעיניים בורקות, סופגות איתו את הכאב ולוחשות לו בשקט : בצד בין שאר הצוות שעמד חסר אונים, הוא רואה גם את אורי המביט -       את דן דן, שק אדום מלא בחול. -       מה אתה רואה ? הוא נופל, מתקפל, לוקח אוויר ושוב מול הפלסטיק בום ! אגרוף ועוד ועוד -       שק אדום מלא ב.... -       פרזמן אתה מתחיל לעלות לי על העצבים: מה מול העיניים ? -       שק  אדום המפקד שלא יוכל להכות בו. הוא הביט בו , בשק, ופתאום ראה בו את דן דן, תלוי כך מעל וידע -       מול העיניים פרזמן בום. אגרוף בבטן -       שק אדום המפקד הוא שותק, מחפש כוחות. -       מה מול העיניים פרזמן ? שואג המדריך מיוסרת. החבטות האלו ועל האגרופים ועל השק הזה, שמקבל הכול בשתיקה שוב מול השק האדום, המוכה עד מוות. ולרגע מתגבר בו הכעס על כל שלך הולכים מכות !  אז עכשיו זה אני ואתה מול השק! " " בטח כיף לך להסתכל מהצד אהה פרזמן ? בטח אתה נהנה כשהחברים דומעות, וכאבי הגוף מעידים שאגרוף חזק, כפלדה, ננעץ בצלעות. שנקטע בשנייה, כי פתאום קשה לנשום, והסרעפת נאנקת, והעינים ואיזה חיוך שליו מתנסך על פניו פתאום. לידי. ? בסוף, הכי כיף