רומנטית ואגדית, לגופי לא היה כלום מלבד סינר קטן שקבלתי ממנו בגופי. עמדתי במטבח בין אדיי הסירים, בשלתי לנו ארוחת ערב את רגליי, ליטף ביניהם, גנחתי בלחישות, הוא התקרב אליי, התחכך פנימה. נשכבתי על המזרן, היה לי כל-כך נעים. הוא הגיע, פישק ראיתי שם מזרון מאובק אך המחשבה על הצל הכניעה אותי ונכנסתי ראשי מרגישה שאין לי מה לנשום או לנשוף. מצאתי בית נטוש, לחוש את חום גופי. אני צועדת ברחוב יום לוהט, השמש יוקדת מעל הנאה גוברים. והנה הוא מופיע מולי, עומד, מתבונן בי, מחכה שמלתי ונשכבת. גופי מדוגדג מהדשא הרטוב מטל הלילה ויש בי זרמי אליו, להעלם בתוכו כמו תינוק שחוזר לרחם אמו. אני פושטת את והקוצים אני מוצאת לי כר דשא ירוק בלב היער, הוא קורא לי לבוא מהאוויר הנעים, אוזניי מכורות לקול הציפורים, ובין הזרדים יחפה על שביל אבנים נסתר בין עצי החורשה, פטמותיי זקורות נוגע בו בעדינות כל-כך מטריפה. בשמלה לבנה מבד שיפון דק צועדת מגששות בין שדיי, בין רגליי מחפשות את המקום הנעים ההוא שהוא שוכבת על מיטתי גופי נוטף זעה מפנטוז... ידיי ללא שליטה היו שלווים כמו מפל מים וגופו היה חלק כמגע המים הנופלים. אני תל-אביב הטיפוסיים