ההווה לעתיד, ומשם לעבר. כך עשה עד שגרם למילים להתארגן מחדש, וכחיילים ממושמעים, לחלוף על פניו בסדר הבא:הווה, עבר, עתיד. "ראשיתו של דבר באחריתו- אחריתו בראשיתו", כמו נשתל על-כורחו משפט זה בתוכו מסרב להרפות עד שנטחן עד דק, ואז הוא התעורר. נרגש, הלום משהו, רוטט וגועש- הוא ידע. כבחרדת קודש ניגש ישר למלאכה. הוא הבין, כי הצלחתו תלויה ביכולתו ללכוד בנפשו את התוצאה האנרגטית הצפויה של האירועים, כדי להנשיבם מלכתחילה אל תוך חייו. הוא שכב במיטתו פשוק רגלים, פרוס ידיים, ותוך שילוב של מדיטציה ודמיון מודרך, נרגע, והחל לדמיין. כאדם שהמחסור במין ובתשוקה העסיקו במהלך רוב שעות היום, התמקד כצפוי בתחום חשוך זה.  העולם האלטרנטיבי הדמיוני שטווה לעצמו כל ימי חייו, כמו הכשירו למשימה זו- משימת חייו. והוא החל לדמיין: הנה היא הבלונדינית  המצודדת אשר ראה היום ברחוב פוקדת את מיטתו   הלמות הרשרוש המעודן של הג'ינס הצמוד שגופה השיל מעליו בפגישתו עם רצפת חדרו  ניחוחה, מגע עורה, פטמות שדיה המוגדלות זוהרות בחום בוהק, שיער ערוותה הלחה- גזור דק דק לכדי משולש מסנוור, הנבקע ומפולח במזיגה של עדינות ועוצמה ע"י איברו הזקוף הנרגש