מהסערה הזו. חושבת שהוצאתי הכל, אך אין לי ספק שהוצאתי קצת, חלק נכבד רציתי להוציא את זה ממני, לא בדיבור עם חברים, אלא בכתיבה. לא הזאת. חזרתי הביתה, הדלקתי סיגריה והחלתי לכתוב על סערת הרגשות אליו בכלל, אף פעם לא נמשכתי. זמן וניסה לנשק אותי, אך לא נתתי לזה לקרות, אני לא נמשכת נפגשתי עם מור, ידיד שלי. הוא אמר שהוא רוצה אותי כבר המון ישבתי בסלון עם משפחתי וראשי היה במקום אחר. עליתי להתקלח ואז את עצמי. הרי אני זאת שנפרדה ממנו רק לפני שעות אחדות! רציתי להתקשר אליו ולהגיד לו שאני רוצה לחזור אליו, אך עצרתי וממנו. הסוחפות הללו, הרגש שלא יכולנו לשלוט בו, הרגש שחזק ממני הוא הגיב שמבחינתו אנחנו לא וזהו הרגש שהוביל אותנו לנשיקות נהנתי והוספתי שאיני רוצה שנהיה "יזיזים". לי הודעה,כתב שהיה לו כיף מאוד. החזרתי לו הודעה שגם אני חזרתי הביתה וחשבתי אם עשיתי טעות. לא חלף הרבה זמן והוא שלח אנחנו מתנשקים. לא הבנתי מה קורה בכלל, איפה אני עומדת... זה היה מוזר, כל היום הזה היה מוזר, קודם אנחנו נפרדים ואז שזרמה להסחפות מוחלטת. ובשיער עד שהוא התקרב ונשק לשפתיי, נשיקה קטנה ועוד נשיקה החל ללטף אותי בגב, ביד ובשיער,