חדשים דרך מילותיו וסיפורי של אורי. אני זוכר במיוחד בחור בשם רונן, שזכה להיות ממציא כרטיס האשראי לפני שנפל מהקומה השנייה ומת בנפילת הבורסה.  אחת לכמה זמן נפטר איזה חייל חשוב, או איזה אלוף והשכונה שלנו הופכת להיות השכונה הכי חשובה בארץ. אנחנו מתיישבים במרפסת ומשקיפים על הפסטיבל. קודם באים המאבטחים שסורקים את הרחוב ואת בית הקברות. הם באים עם אוזניות ומסתובבים בין הקברות ומדברים למכשירי הקשר. אורי היה אומר שהם בעצם מדברים עם המתים, אני תמיד אמרתי שזה באמת יכול להיות.  אח"כ באים סדרנים שמותחים גדירות ומסמנים את דרכי הגישה אל הקבר.  כשעה לפני הטקס מגיעה המשטרה וחוסמת את כל הרחוב. כמה דקות אחרי זה, מוריס השכן, היה מגיע ומתחיל לריב איתם שיתנו לו להיכנס עם האוטו. בסוף תמיד היו מכניסים אותו ואבא היה אומר שמוריס יצליח להיכנס עם האוטו, גם להלוויה שלו. אח"כ מתחילים להגיע האנשים, ברגל, מתחת למרפסת שלנו. אם המת היה בעל דרגה גבוהה, או שהוא נהרג בפעולה של הצבא, אז באים מ אנשים. אמא תמיד אומרת שככל שהאדם שמת, נהרג בצורה יותר מטופשת, באים יותר אנשים. אורי ענה לה פעם שהוא היה רוצה למות בצורה מטופשת, אז