'משהו בי פגום', צמא למגע וחום אנושי( לאמבטיה של קרח )בידוד והתנכרות(. אבל זה חודר פנימה ואז הוא חש כאילו זרקו אותו בחורף )בהיותו יספיקו שני משפטים. זה לא שום דבר שאפשר לשים עליו את האצבע. לאדם מקובל בחברה הם עונים בחמישה משפטים, במענה לאאוטסיידר אליו כתף קרה(, או שכף רגל אחת נשלחת לכיוון מנוגד. אם בתגובה אליהם, במקום לפנות אליו, הם פונים קצת ממנו והלאה )מפנים מדברים איתו, טון הדיבור הופך לקר ונוקשה. כשהאאוטסיידר מתקרב שהם מנתקים מבטם קצת מוקדם מדי. הפנים שלהם מתקשות כשהם רואים את האאוטסיידר, המבטים שלהם באים אליו מעט מלמעלה. או בדרכים לא מילוליות  זה נעשה בעיקר בעזרת שפת הגוף: כשהם ואז הם עושים זאת על ידי סדרה של שדרים, שמועברים בעיקר ומה מעבירים המסרים הסמויים? בעיקר התעלמות ונידוי. השונה מוצאת לפועל על ידי שדרים סמויים. הם מאוד טובים בזה. ואיך הם עושים זאת? איך הם מסמנים את השונה? ובכן, דרך סימון ולהם, לסלקטורים, זה מספיק. בקיצור, הם נראים אחרת, מתנהגים אחרת, נושאים עמם תדר אחר. הזיהוי של האאוטסיידרים. המשדרים: מוזרות, שונות ופגיעות. ושלושת אלה הם שלושת סימני אופן הזיהוי דומה. הם