רגעי לסירוגין לא בו זמנית. בערך 8 אנשים בעוד רק אחד שניים, שלושה מהם היו שלי וגם נוצר מצב שלאורך 81 שנות ההתבגרות אני הייתי החבר הכי טוב של תמיד הייתי מגיע למצב שהייתי עושה מעל ומעבר - מעל כולם! וכך הצרות שלי קודם ותדחוף את הצרות לתחת )עדיף שלך(" אבל לא! אני או בד"כ פשוט" תעזוב אותי אני מספיק מתוסבך אז תן לי לפתור את מאחורה או מהכוס של סבתא שלך כי לא הייתי מצלם אותה לרנטגן" נראה" או "מה אכפת לי אם אתה מזיין את המכוערת הזאת מקדימה או את מה שבאמת חשבתי - "בטח שהיא לא תאהב אותך תראה איך אתה אותי נימוסים אז לא היה לי את החופש להגיד לכל הפלצנים האלה לשמוע, בד"כ לא הייתה לי גם את הסבלנות. אבל אני אשכנזי ולמדו את זה בעברית נאותה? "זיון ביצים פלסטיני". לא תמיד רציתי אני הייתי זה שהיה צריך לשמוע שעות על גבי שעות של איך לומר צורך לפרוק את תסכוליו, רגשותיו או סטיותיו )לעיתים רחוקות(