שהפך מאוחר יותר לזמר. גם החתונות לא איחרו לבוא, ומדי פעם הגיעו בשורות טובות על חבר או חברה מהבסיס הצבאי, אשר החליטו להקים בית בישראל. שושנה אף שמרה על קשר מכתבים עם חברתה הטובה ממחנה "אשאו" בגרמניה, מלכה דולברג, אשר עברה עם האחים לבית פייט, את מסע התלאות הימי באונייה "אקסודוס", באוניית הגירוש "אושן ויגור" ואחר כך שהתה עימם אף במחנות "פפנדורף" ו"אמדן" שבגרמניה.  ב-23 לחודש ספטמבר, שנת 1952, קיבלה שושנה "פס" מיוחד למטרת ביקור בבית החולים ליולדות, הקריה בתלˉאביב, לאחר שצביקה הופיע במפתיע במחנה "סארפנט", כשהוא מלווה כתמיד בחברו אליהו, בכדי לבשר לאחותו החיילת בשורה טובה של ממש. קצר רוח, הגיע עם חברו אליהו למשרדה של שושנה, וללא שהיות בישר לה בזו הלשון: "למרים שלנו נולדה בשעה טובה בת. קחי "פס", אנחנו נוסעים לתלˉאביב". שושנה הזורחת מאושר, לא השתהתה לרגע. מייד שלפה ממגירתה את פנקס תלושי ה"פסים", תלשה אחד, ונכנסה ברוח סערה אל משרדו של המפקד, אשר ממש באותה שעה שוחח בטלפון שיחה חשובה כלשהי. "רק רגע" - אמר לבן שיחו שמעבר לקו. "אחותי מרים ילדה בת" - אמרה שושנה בהתרגשות. "ואת צריכה "פס..." - ענה