לתרום, ולא רצינו לחזור בבושת-פנים כמעט ללא כסף, הסתובבנו שעות על גבי שעות בחוץ, לא הצלחנו למצוא הרבה אנשים י'ב, יצאתי עם חברה שלי להתרים למען "אגודת חולי הסרטן בארץ". את רונן הכרתי בצורה מאוד יוצאת דופן. הייתי אז בת 81, כיתה להעריך את החיים יותר מאשר הערכתי אותם בעבר. הרבה על החיים, לא שעכשיו אני כן, אבל אני בוודאות יודעת כשרק הכרתי את רונן. באותו זמן עוד הייתי נערה תמימה שלא ידעה