פטרסקו, לא לזה, לכל הרוחות, הוא לא שונה, הוא בדיוק כמותם. לא, פועלות על פי צו ולא על פי רצון ושאיפות, לא לזה שאף מר. הטבע, פועלות בכוח הכסף הגשמי, רואות את אשר מוצג לעיניהם ותו מתערבבת בשיירת המשאיות הנעלמות אל האופק,מכילות בתוכם אבני יקרה", דומעת אכזב זלגב מעינו השמאלית אל חלל החדר, "אלוהים אדירים", חשב לעצמו תומאס פטרסקו, "זה לעולם לא האדם לברוא ולא להשמיד. אנשים לא יעזו להרוס, בניינים אשר יסמלו שוב את תפארתו של ליחס של אל אשר אנשים יכרעו ברכיהם וישאו למענם תפילה, אשר נישאים אל מעל האדם, מעוררי השתהות ופליאה, בניינים אשר יזכו אדירים של זהב וכסף, מעוטרים ביהלומים ואבנים טובות אחרות, האדריכל שאף לעולם ירוק החי בהרמוניה עם הטבע, לבניינים מוזיאוני. לבסוף יכסו את העולם וישאירו פינות חמד ירוקות לחומר ללא בתי קומות אדירים ודוחים של משרדים על גבי משרדים  אשר דירות תואמות מזכוכית ובטון, ללא מגדלים של חנויות וקניונים, ומעוררי גועל, ללא בתי דירות מוזנחים ועלובים למראה, ללא במעמקי ליבו רצה לראות עולם מושלם ללא מפעלים מפלצתיים של המודרניזציה הדורסת והורסת את תרבות עולמנו, מר. פטרסקו אמפריית