במועדון חשוך ומעושן,  מתכנס קהל קצת רעשן,  מפתים במבטים ונועצים עיניים.  משחקים קשים להשגה,  אבל כולם יודעים זה הצגה , מקווים לצאת מכאן, עם הצעה אחת או שתיים  ויש כאלה שרוקדים לבד,  בפינה החשוכה הם מרגישים ליד  עצב בא לי בקצב,  בכל הכוח - באתי לשכוח.  בא לי בעצם, רק כי הקצב,  לא נותן לי מעצמי לברוח.  במועדון חשוך ולא גדול,  כשבדם זורם האלכוהול,  בריקוד מפלרטטים, כולם שולחים ידיים. מציאות דבוקה של אשליות, מחשבים עם מי להיות או לא להיות  ובסוף עושים פשרות לזיון של שעתיים.  ויש כאלה שרוקדים לבד,  בפינה החשוכה הם מרגישים ליד  עצב בא לי בקצב...