כך מתאים לי היום", היא עונה. קלארק מהרהר שהוא לא מסוגל להעניק לה את מה שהיא רוצה. "את לא נהנית מהפסטיבל?" לורן שואבת עידוד ממגעו אך יודעת מתיישב. להתחיל לבכות שוב. קלארק מלטף את כתפיה בעדינות אבל לא "אני לא יודעת, תפסתי קצת מצב רוח", היא עונה לו ומתאפקת לא "את בסדר?" קלארק שואל. צבעונית, ואז את הפנים הכנות. ראשה ורואה את הזרוע השרירית החשופה, אליה קשורה מטפחת "היי לורן", נשמע קול מוכר ויד מונחת על כתפה. היא מרימה את לאחר ששאפו לקרבם מיני אבקות. האחרונים, בוודאי נמצאים עכשיו עם נערות אחרות, מאחורי שיחים, יפי התואר שבאוהליהם בילתה מספר לא מבוטל של לילות בחודשים היפי, והוא עסוק במלחמה שלו, וקלווין ברח כבר מזמן,  והשחורים שההורים שלה היו שמחים שהיא היתה מביאה הביתה. אבל קלארק כן מסתדר מצוין בחיים, ונעשה פוליטיקאי או משהו. בכל אופן, מישהו ולחם למען מטרות טובות. אם הוא לא היה היפי, הוא בטח היה מחאה ולא סתם מחפשים סיבה להיפגש ולהסתמם". קלארק ידע לדבר, שחושבים כמוהו, את הפעילים ש"מארגנים אירועים שבאמת מביעים מהמלחמה. ובכל זאת הוא כאן, מתרוצץ לכל עבר, מחפש את המעטים וחלקם אפילו מודים שהם כאן רק