שאלתי פעם את עצמי "מי אני?". לא הצלחתי לענות על השאלה הזאת כי רוני (לצורך העניין...) זה השם שלי, זה לא אני. בן אדם? לא. זה מה שאני, לא מי שאני. ואז חשבתי לעצמי "מה בעצם אני?" אני בן אדם. אדם עם פרנציפים. המון פרנציפים! יש לי עקרונות שאני נלחם בשבילם. אני לא אוהב שאנשים אומרים לי שהעקרונות שלי דפוקים. מי הם שיגידו לי שהעקרונות שלי דפוקים? למה להם יש עקרונות יותר טובים? אני בן אדם מסור לחברים טובים, אבל ברגע שהוא תופס חבר שלו בתור מאניק - אני יכול להפסיק לדבר איתו על השניה גם אם זה יפגע בי מאוד. אני בן אדם שאוהב כנות, חי על כנות! אני לא יכול להיות חבר של מישהו שהוא לא כנה. אני לא יכול בכלל לדבר עם מישהו שאני יודע שהוא לא כנה. ואני מתכוון ברמות רציניות לא אחד שסתם אומר פה ושם שטויות כדי להרשים. אני בן אדם שלא אוהב לראות אנשים נפגעים, זה הופך אותי לבן אדם טוב לא? אני אדם שהרבה פעמים לא אכפת לו מזרים, זה עושה אותי בן אדם רע לא? אני אוהב לאהוב, אבל מצד שני אני אוהב לשנוא אנשים רעים. למה זה הופך אותי?  אני יודע שאני חבר טוב לחברים שלי כי בשביל אנשים שאני מגדיר חברים שלי אני מוכן לקחת כדור