בהכרח אסון. זה מוביל אותנו לחלק אדם ויצר ההישרדות הטבעי שלו אשר יעזור לו בבוקר של יום נוסף. בבוקר? כולנו עבדים לעייפות, והקצב נקבע אינדיבידואלית. כל אני לא אתווכח עם הטענה שגברים מתארגנים מהר יותר מנשים, אבל לבוש, איפור, סידור השיער וכיו"ב. בטירוף מוחלט מבלים את השארית המעטה של אותן 02 דקות במקלחת, זמן! שטפת פנים. מבט אחד קצר אל השעון. הבהלה מחלחלת אט אט. אין האמבטיה. העין השנייה נפקחת בקושי. ובמבט מעורפל אתה מחפש את דרכך לחדר חצי עין נפקחת. מביטה סביב, לוודא שאתה במקום הנכון. פה מתחילה הזוועה. השעון שוב מצפצף. והפעם - אין מנוס. חלק שני: 02 דקות של גיהינום. 02 דקות. זה מדע מדויק. וכן, 02 דקות מאוחר יותר הוא קם כמו פנתר. בבוקר. יותר מידי בהן, עדיין מתקשה להתעורר כשהשעון מצלצל לפני 6 אפילו אבא שלי, שעם כל 03 שנותיו בצבא, אני בטוחה שלא ישן נשארת זהה. אף אחד לא קם בשעה שבה תכנן. דקות ויש כאלו שיפנקו את עצמם בעוד חצי שעה... אך הכוונה כמובן שהזמנים משתנים בין אדם לאדם, יש כאלו שיסתפקו בחמש הקטן בתחילתו של כל יום. מעשה לא שפוי בעליל( ובכך משוכנעים, שהם קיבלו את גן העדן ישנם אנשים שמכוונים