עכשיו הכל מתוך דימיון. התמונה, השיר, הזיכרון, הכל חרוט בתוך ראשי, זה מה שנשאר בי, רק רציתי שתדעי, נורא קשה הכל לומר לך, הכל קרס בי ונמאס. הכל קרה כבר ונשכח, לגרום לי לחזור אל חיי, את הצלחת להוריד אותי לברכיי, בשתיקה אחת בודדת בזכרוני. בדמעה אחת בודדת על עיני, נעלמו בנשימה, כל הימים- כל השירים, כל הדמעות, כל המילים, כל הרגעים, מאהבה. בתוכי לצרוח- איתך לברוח, כל הפעמים שרציתי- כל הפעמים שבכיתי, והצחוק שלך, עם השתיקות שלך, מה חבוי בתוך-תוכך, איך את עושה את זה? עטפת אותם אלייך בנגיעה. סחבת אותם אלייך בלחישה, את הצלחת ללא קושי להוציא את מפרצי נשמתי,