ממה פחדתי כל הזמן, מלהיות אני? בצורה שרק פרפר יודע להיות חושני מגעו עדין כמשי על גופי הפרפר נושק קלות על שפתי פועם בחוזקה, מחסיר פעימה ורק את ליבי אני שומעת עוצמת את עיני חזק פרחים יפים ומבטיח להראות לי עולמות חדשים הפרפר לוקח אותי הצידה לעולם לא אדע אם לא אנסה קצת מחוייך-קצת מרומז מנפנף בכנפיו לבסוף מתישב צמוד גם הפרפר מפוחד ומהסס ועיני עמוק, שורפות חור ברצפה עכשיו הפרפר עף לעברי והעיניים, העיניים מרצדות עוד יניקה מהסיגריה לוגמת לגימה ארוכה מהמשקה הוא מחייך אלי ואני אליו יושבת בבר למול פרפר צבעוני עדיין מנסה לפענח לאן אסתכל, איך יסתכלו עלי ידיים עמוקות בכיסים ומבט מושפל