מחוספסות, כשרף אשר ביתו סגר עליו מלתעותיו. נביא אתה במעי חייך שלך. קולך ידום, רק הלבנה ממעל תלטף קודקודך. מלכה: ראו מכרכר בעלי ודץ סביב המשקה. אלימלך: נאווה טיפת המשקה כיפה בבנות החלד, עידית חלקותיי, עד חצי המלכות ואתנה לך. מלכה: תנה כל מלכות שתחפוץ, אל נא תשכח שחציו השני של מלכותך שלי הוא. אלימלך: שאי טיפתי עינך וראי, חזיונות מני אז, עת חיכי טעמך לראשונה ודרור נתן... מלכה: דרור לי לא נתן. אלימלך: לשיעולי הרם. מלכה: אכן פיוט מושלם, פיך מפיק מרגליות. אלימלך : עת הפחת בגופי הנפש הנשכחת. מלכה: עת הורדת אותנו, מן המכובד שבפחים אל הפחת. אלימלך: מעקב צרותי בקושי ומחסור, הנה לי טיפתי למזור. כלילת יופי ותפארת, מאהבת משכרת. מלכה: בהמה, מפריס פרסה, אין באישי מין הבושה. חשבוהו מוהל והנה מקדה. בנעורי רציתי בן מלך לדעת ימים ובנים רבים, תחת זאת זכיתי במין יתוש, אשר מראה לו כשל טיפש ומוחו בר גילופין, מים מרים השקני תחת החופה.  הזהו בעל או חבית שכר? הבט בי קל דעת , הנח למשוררים להשתטות במילים. הבטח לי אבי צרותי, הבטח אף הש בשם עליון, כי לא תשימני ללעג. הינך מוהל, דבר מצווה, השמר ממעל בעל השמחה.