מלחץ הזמן של השיחה שהתארכה, הוא הספיק לכסות נקודה עניינית אחת בלבד: הנושא של עבודה זרה שניתחתי בחיבור. "למה מי אתה ומאיפה לך הידע על "עבודה זרה" שתכתוב ותביע את דעתך בנידון" "אתה יודע בכלל מה הן הלכות עבודה זרה? למדת פעם את ההלכות האלה? אתה יודע שישנה מסכת שלמה שדנה אך ורק בנושא "עבודה זרה" וסוגיה ותיאוריה והגדרותיה ואיסוריה...? איך אתה יכול להרשות לעצמך לכתוב על נושא שאפילו לא למדת אותו?" - בזאת תמו טיעוניו, וקולי דם.  בזאת הסתיימה השיחה  סיכמנו שנדבר על שאר הנושאים בהזדמנות, אך מעולם לא דיברנו שוב בזאת.