שימשוך בעצמו כסף. הוא אמור להגיד לי משם כמה יש לי בעו"ש, ואני אגיד לו כמה אני נותן לו למשוך. הוא הלך, התקשר, אמר סכום, אמרתי סכום, לא גדול כי אני לא רוטשילד, וזהו. למחרת אני הולך למכולת ומנסה לקנות מוצרים ב-190 ש"ח. בעו"ש שלי אמורים להיות כאלפיים שקל מינוס מאתיים. המוכר, אחד כזה טיפוס צבעוני, מעביר את הכרטיס בחריץ ואומר שאין כיסוי. הוא ניסה פעמיים. אמרתי לו לרשום, הוא כמובן לחץ עליי שאביא את הכסף בהקדם "עוד היום" (!) וחזרתי לבית בסרטים, עם המוצרים, שאחי רוקן לי את חשבון הבנק. טלפנתי אליו והאשמתי, הוא הכחיש, אבל לא היה לי אמון בו. אחרי זה גם אשתו (אישה נפלאה) התקשרה וניסתה להרגיע אותי. ניתקתי לה בפרצוף אחרי דקה. אשתו של בעל המכולת, שותפה בניהול המכולת לכל דבר, התקשרה אליי אחרי שגיליתי שהמכולת כן חייבה אותי, 190 ש"ח 5 פעמים עוקבים. היא אמרה שהחיוב שאני טוען שנגבה ממני אליהם לא בוצע, ואבדוק בבנק. בדקתי. הייתה תקלה אצלם, הם הודו, (הם היו אדיבים מאוד למרות שאני תפרן.) והבטיחו שהכסף יישב אצלי בעו"ש תוך יום-יומיים. טלפנתי לאחי להודות בטעותי על ההאשמות שהטחתי בו, ותוך כדי המצב הנפשי הרעוע שלי