ותזדייני מצדי אם תגידי לי לא. אני אתאהב בך. אז כן אישה. המעשר וליטרת הבשר, אם לא כל הקופה כהרגלה. אז אם ככה גם הגברת הבזוייה הזו, אהבה תדפוק בדלת ותיקח את באופן העוברי, הראשוני של לדעת שזהו קשר מיוחד, נו אז מה! אהבה? וכשבאה המילה הזו, אהבה, הייתה רק בריחה ובריחה ובריחה. כבר ראיתי זאת פעמים רבות. שיחות נסחפות לסיפו של אלוהים טכניקה משופשפת של בחינה. נכון, זה היה מזוייף מהבחינה שזו טכניקה. כתבתי כמו פתי, להתאהב בך. שזה בא ממך. כולך. בכל העוצמה. בכל הכוונה. ואין במקרה. תני לי לדעת כל הזמן שאין פליטות פה. אל תרוצי. אני כל כך נסער. אלוהים אישה, אני מסוחרר מההיפתחות שלך. לברוח? אינני בורח לשום מקום. האחזי לך ככל שתרצי. האחזות בקש? ועכשיו את נאחזת בכמה צעיפים? הרדמה, כותבת מתהומות של רגש ועצבים חשופים של כאבים בניתוחים ללא צורחת אל תיגעו בי. באת עפופה. עטופה. מסוגרת. את נפתחת כל כך. אלוהים אישה,