רגשות במבט אחד... אהבה בלתי מתפשרת אליי, מלווה בקנאה עמוקה, בהתנצלות על ראיתי עיניה את אותו המבט שהיה בהן אז, בליל הקומזיץ. מין בו עדיין שלמים. כשאירית אמרה שאנחנו צריכות להיפגש שוב, לאירועים חגיגיים, ושגם היום, 51 שנה מאוחר יותר, כל החלקים מה שלא ידעתי הוא שעמוס לא הרשה לאירית להשתמש בו פרט הפלא, אבל שלחתי מתנה של סט פורצלן מדהים, שחשבתי שהיא תאהב. לדבר על זה. לחתונה לא הגעתי. בדיוק הייתי בחוץ לארץ, למרבה מינימום תמות. היא חיבקה אותי חזרה, הודתה לי, ומאז לא חזרנו שמבקשת רשות גם כשאני רואה לה בעיניים שאם אני אגיד "לא", היא לעצמי. חיבקתי אותה, מודה בליבי שיש לי חברה כל כך טובה, יא'. כבר אז היא אהבה אותו, ורצתה לוודא שאני לא רוצה אותו היא סיפרה לי את זה באותו לילה, בקומזיץ שעשינו לכבוד סוף שהוא לא ייזכר בי, שלא יכאיב לה. ידעתי כמה היא אוהבת אותו. שחשבתי שאני יכולה לגרום לזה היא פשוט להיעלם קצת מהחיים לה. בלב שלם ובשמחה. רק רציתי שהיא תהיה מאושרת. הדרך הכי טובה הזאת. היא יודעת שאם זה היה בכוחי - הייתי נותנת לה את עמוס שונאת אותי, חשבתי. שתינו ידענו שלמעשה, אין לה סיבה לשנאה אירית, במה