למטבח להכין קפה. הכנתי שתי כוסות והגשתי לה אחת, אך היא סירבה. התארגנתי לעבודה, נתתי לה נשיקה אחרונה ויצאתי מהבית.  מאותו יום הייתי מאושר. היה לי בשביל מי לחזור הביתה כל יום. לא הייתי צריך לעבוד קשה כדי לקנות לה בגדים, כי היא הסתובבה ערומה. גם תכשיטים היא לא לבשה. איפור היא לא הייתה צריכה כי היא הייתה יפה גם בלי והיא לא אכלה ולא שתתה ככה שלא הייתי צריך להוציא אותה לבילויים מפוארים. הייתי חוזר הביתה ומפנק אותה במיטה. מעסה את גופה המצויר ומלטף את שערה הארוך. היינו מבלים לילות ארוכים במיטה מחובקים. היא אהבה אותי בגלל מי שאני ואני אהבתי אותה בגלל מי שהיא, ונוס, אלת האהבה. כל החברים וגם ההורים שלי רצו לפגוש את החברה שלי. "אתה כל כך מאושר בזמן האחרון. הייתי רוצה לראות מי המיוחדת שגרמה לך להיות ככה? עם החברה הקודמת שלך אף פעם לא היית מאושר כל כך". אמרה אימי יום שישי אחד. "למה שלא תביא אותה לארוחת ערב?" איך יכלתי להסביר להם שהיא בתוך מסגרת? איך יכלתי להזמין את אלת האהבה לארוחת ערב עם אבא ואימא? השיא היה כשערב אחד היא הופיעה בפתח ביתי. הייתי שיכור בגלל הבירות ששתיתי להעלים את התסכול שלי. כולם