מה הוא יעשה אחר כך. כשנזכר שאת הימים הבאים יבלה שוב עם חבורת בנות בהשגחה של אמא שלו, כבר לא הזיז לו דבר והתייאש לחשוב חיובי. אך מצד שני זה נחמד... "היי, תמיר," אמר קול מוכר לפתע.  תמיר הרים את מבטו מהאדמה ואמר, "היי, רון."  "לאן אתה הולך?" שאל רון. "הביתה." "אתה נראה קצת מבואס..." "כן,טוב... כרגע נפרדתי מדינה..." "באמת? זה בטח קשה... פרידה ראשונה... תספר לי הכל, זה טוב לשפוך את זה." ומבלי להשים לב, תמיר מצא את עצמו הולך עם רון, מספר לו על מה שקרה כרגע אצל דינה ובוכה על כתפיו.  "אני אעזור לך להתגבר על הפרידה הראשונה שלך," אמר רון.  תמיר ניגב את דמעותיו הדלות וניסה שלא להישמע חנוק.  "תודה," הוא אמר בקול רועד מעט.  "אין בעד מה. בשביל זה אני כאן," אמר רון וחייך.  החיוך שלו העלה עיוות שמח בפניו של תמיר.  "ככה יותר טוב," אמר רון וליטף קלות את הלחי של תמיר.  הוא החל לקרב את פניו לפניו של תמיר ואז את פיו לשפתיו... תמיר ניסה להדוף אותו, אך רון אחז בידו בחוזקה.  ואז הוא דחף את הלשון שלו בחוזקה לתוך פיו של תמיר...  רון השכיב את תמיר והחל להפשיט את חולצתו באיטיות...  כשלפתע  באותו רגע שרון ניתק את