אילו רק יבטא אהובי על לשונו את אהבתו... אילו רק מסע חיפושיי הגיע לקיצו, חותם על כתובת אהבתו. ובענני רוחי אני רואה אותו מרסק את הכוס לרסיסים, עוצמת עיני ובעונג מבטאת את שמו על שפתיי , לאותו ניחוח של מתיקות אהבת הבוסר... על תלות ריגשית נוספת, מתמכרת שוב ואני? אני שכבר מאסתי במחשבה על אהבתו של אחר, בהתמסרותו הריגשית. על אצבעי הוא יניח טבעת והוא יעטוף אותי בנאמנותו, שפתיו רכות ולשונו חלקלקה ועוטפת. האוהב. אני מדמיינת ברוחי את מגע ידיו, העדין לבטח, בכל תזוזה הם מפיחים בי את משוב התקווה, הטהור. את מעופם האופטימי, פרפרי אי ודאות פוסחים עלי ומפזרים בי הם ממלאים את חלל ליבי ברשרושי כנפיהם,