ד. יעד שגוי צנחתי לקרקע מהרכב. "בהצלחה", נופף לי חורב וחייך. הוא סגר את הדלת והמריא. המקום היה שומם, עם מספר סלעים זרועים פה ושם. השעה היתה 7:15 בבוקר. התחלתי ללכת ישר, בהתאם להנחיות שקיבלתי. היה עליי ללכת שעות מספר, עד שאגיע להרים, ואז לתור אחר מערה, מנהרה, או פתח בקרקע. עצרתי לנוח. שתיתי מעט מים מהבקבוק שברשותי. המשכתי ללכת. לפתע שמעתי עורב צורח. הוא נאבק באיזו שהיא ציפור טרף ענקית.  די מהר היה העורב שרוע מת, והציפור האחרת פרחה לה. ניגשתי לציפור המתה, ומתוך דחף רגעי תלשתי נוצה שחורה ותקעתי אותה בדש חולצתי. לאחר מספר שעות נוספות של הליכה, הגעתי להרים. ישבתי לנוח קמעה. אכלתי ארוחת צהריים מהתרמיל שנשאתי עמי. המשכתי ללכת מסביב למצוק. שום פתח מכל סוג שהוא לא נראה לעין. עצרתי לנוח ולהתפלל מנחה. המערה היתה חשוכה ומאיימת, והאור מהפנס היה חלש מכדי לפזר את הקדרות. הלכתי אל הקיר המרוחק והארתי עליו פעם אחת, ספרתי עד חמש, הארתי עליו פעמיים, ספרתי שוב, הארתי עליו פעם נוספת, ואז ספרתי עד 20 והדלקתי את הפנס שוב. הקיר זז. נכנסתי. בצד השני, משהו נראה שגוי. נאמר לי לחפש בניין ישן-למראה עם שער ברזל.