רוז'ה בזרועותיה ואת צבי הקטן בידו. מנדל נטל אף הוא את הצרור הגדול ואת המזוודה שנותרה, וכשמנייה משתרכת אחריהם, מיהרו חמישתם אל עבר הסירה. "בואו, בואו" - אמר מנדל לשפרינצה בנטלו מזרועותיה את רוז'ה ולאחר שהעמידה על רגליה, הושיט לרעייתו יד וסייע בידה לעלות אל הסירה. אחר נטל את רוז'ה הקטנה, העבירה במהירות לזרועות אמה ושתיהן התיישבו בסירה."עלה אתה, עכשיו אתה" - ציווה גרוינם בטון יעיל על מנדל. הוא עזר אף לו להיכנס אל הסירה ומייד העביר לידיו את צבי הקטן ואחר כך את מנייה, ולבסוף, אחרון, נכנס הוא אל הסירה. אלא שלבעל הסירה, שבימים כתיקונם עסק בדייג, לא היה די בכך. מייד איתר עוד כ-5 איש, אישה וילדיהם, ולאחר שמנה את השטרות, שזה עתה האמיר מחיר חציית הנהר ל-1,000 זלוטי עבור העברת 5 נפשות, החל במסעה הקצר של הסירה העמוסה באנשים אל עבר גדת הנהר השנייה. רוז'ה הקטנה לא הבינה מה קורה מסביבה ומהו פשר המסע המסתורי הזה. הילדה הקטנה רק ביקשה "הביתה", לשוב אל החצר המוכרת, לשוב אל המשחקים, ובעיקר ביקשה לישון במיטתה. צבי בן ה-6 לא התלונן וקיבל על עצמו בשתיקה, ללא אומר ודברים את אשר צווה עליו לעשות במהלך היום