על החוף שלי... ולא ישבור, אבל כשאגיע אל החוף, אתה כבר לא תהיה שם. תהיה כבר ויותר. לשחות בים של עצבות במשך כל כך הרבה זמן לא שבר אותי, אני צריכה לצאת משם. ללא הבאר - המשאלה רק התרחקה ממני יותר מבינה שהבאר לא תעשה לי הנחות, ואם אני רוצה להגשים את המשאלה מעולם מטבעות לבאר. אני נשארתי בדימיונות על החוף שלך ועלייך, מה שהיה אצלי. כל קוקוס שהיה על העץ נאכל על ידי הקוף ולא היו שומם ונידח כמו שלי. עץ קוקוס אחד, באר משאלות, קוף קטן, זה ויום אחד אני אגיע, לחוף שלך, ואני רק מקווה שהוא לא יהיה ולדכא אותי אבל אני נשארת בים הזה בשביל המטרה שלי - להגיע. את זעמן, דייגים תופסים אותי ברשתות שלהם בשביל ללעוג לי כבר מזמן אי אפשר לעמוד במים האלה. סופות וסערות רבות מכות בי שהחופים רק מתרחקים אחד מהשני. לשחות כל הזמן זה מעייף, כי בגלים, רק כדי לא להתקע בין החוף שלי לחוף שלך אבל נדמה שאת רגילה לתת, ולא תמיד אפשר לתת יותר מזה. ואני נלחמת