תה. הגענו אליי הביתה והוא אמר לי שהוא לא מרגיש טוב אז הצעתי לו "נעם! אתה מעצבן אותי!" ובאותה נימה התחיל הגשם. וחזק! אז הוא המשיך:" מה נעשה... מה אני אעשה... ומה יהיה...?" ופחדתי לעשות משהו שאני אצטער עליו... "מה נעם...?" והיה לי קשה להסתובב אליו כי האוויר היה טעון... נאנח, ועוד לפני שהוא התניע הוא הסתובב אליי: "אוי... ניצן.." והוא להרגיש בנוח. ביקשתי שרק יעצור לי בבית ואני אחליף לסוויטשירט כי התחשק לי וללכת. הוא לא יודע... והוא מגמגם. לא מצאנו פיתרון והחלטנו לשלם )חברתו( נמצאים במקום שקשה להסביר. הם כנראה הולכים להיפרד... ניסינו לדבר על כל הסיטואציה... והוא הסביר לי שהוא והילה בת ה61וחצי. פתאום התהפכו התפקידים. וזה היה נורא אירוני. הוא בן ה22 ואני ואני...? אני הזמנתי בירה. פשוט וטוב. הוא הזמין קפוצ'ינו שהגיע עם הר )!( של קצפת... לסיטואציה: התיישבנו שם, וכאשר המלצרית רשמה את הזמונותינו נוכחנו באותו ערב גשום הוא בא לאסוף אותי והלכנו לשבת בבית קפה. ה- חברה. דיברנו אחרי זה רק ביום ראשון. והחלטנו שניפגש ונדבר על מצב צחקנו.. ונפרדנו לשלום. טוב." בהסכמה )ובהסמקה..( "אין בעיה.. השבתי...