הביט מסביבו וראה במרחק צוק גבוה ונישא. במבט מחושב העריך את המרחק והחל צועד אל עבר הצוק, מתעלם לחלוטין מקוצים ומדרדרים שעמדו בדרכו, שורטים את  רגליו. כל גופו דרוך והחלטי. בדרך עבר ליד פרדס נטוש. מבלי משים קטף תפוז ודחפו לכיסו. הדרך אל עבר הצוק הייתה ארוכה ומייגעת ממה שהעריך תחילה. עד מהרה החל הצמא והרעב להציק לו. תחילה ביקש להתעלם, מתחמם לאור הרעיון שעוד מעט לא יחוש לא רעב ולא צמא. אחר נזכר בתפוז המתנמנם בכיסו. הוציאו ובחנו בקפדנות, מתפעל מקליפתו הצהובה, מחספוסו העדין, ממרקמו הקריר. הוא הביט בתפוז, כאילו הוא רואה  תפוז בפעם הראשונה בחייו. קרבו לאפו והריח את הריח החמוץ מתוק. עמד וחיפש בכיסיו. נדמה היה לו, שיש שם איזה אולר. כשמצאו לבסוף שמח כתינוק. הביט פעם נוספת בתפוז והחל מסמן בו חריצים סימטריים ומדויקים, אחר קלפו בעדינות ובאיטיות, אבל בקפידה, כמבצע טקס קדום. אסף בזהירות את הקליפות והניחן בערמה מסודרת בצידי הדרך, כאילו לומר גם אני הייתי כאן.  כשהיה התפוז נקי וערום כילוד שזה עתה נולד, פרקו  פלחים פלחים, נזהר שלא לפגוע בציפתם. רק אז נתפנה לאכול, פלח פלח לפיו, מתענג על תחושת הרטיבות