עכשיו, אלה היו נישואים נורא עצובים. הרי גם הוא היה ''פגום''. אבל מבחינות רבות כל כך הוא דמה לי, היה מתאים לי: הרגישות שלו, ההברקות וההומור המיוחד שהיה גורם לי לפרצי צחוק, הערנות הזו  לגבי וחשיבותי לגביו, ההתעניינות שלו באמנות, התרבותיות שלו שהייתי מתחברת אליה בקלות, שהקסימה אותי, העדינות שלו, שלא היתה כלל בנמצא בקבוץ-אין גברים כאלה! נראה שבכל זאת נורא אהבתי אותו, עם כל הקפיצות והבעיטות הללו של סייחה סוררת שרוצים לשים לה אוכף - הרי בכל זאת, בעצם למרות הכל, חכיתי לאוכף הזה. כמו כל סייחה].   ...הטיפול הפסיכולוגי שלה, גם כן נמשך בצורה רוטינית. פעמיים בשבוע היתה נוסעת לתל-אביב, שוכבת על ספת הפסיכולוגית ומדברת. גם על הרומן הזה. גם על אסוציאציות  האסוציאציות שלה הפתיעו אותה כל פעם מחדש. למשל רכבת, או נחש, התברר לה להפתעתה שיש להן משמעות מינית, במוחה. בחיים לא היתה חושבת כך  כי שוב ושוב מחשבותיה שלה, שנפרשו לאט לאט, התגלו כרוויות בסמלים מיניים, או בפחדים קמאיים.   למשל, משמעות חלום אחד שספרה לפסיכולוגית נשאר בזכרונה אחרי כן שנים: היא נמצאת ליד נחל, עם אבנים ואצות  לא רחב אבל קצת עמוק, היא ילדה