עכשיו צריך לחשוב איך מכאן אני בורח. זה לא סיפור עצוב וגם לא כל כך שמח, והיום בגיהינום אנוכי נמצא, ואז הרגשתי מין דקירה, הוא הוציא סכין חדה, המטפל שלי אמר לי לא לדחוק," אז זהו מהיום אני מפסיק לשתוק, ומאיים לחתוך לי את הממ... במספריים, היית תמיד מוריד לי את המכנסיים, את הראש בחול אתה דחפת לי, "אתה הרבצת לי,וגם קיללת אותי, בגללך כל החיים חייתי ממורמר. הוא הסתכל אלי ומיד אמר, ראיתי את חבר שלי מהגן "יואש" כשחזרתי הביתה עצבני ומיואש, אי אפשר כבר להתאבד בעולמי, וואי לעזעזל איך ביאסתם אותי, אבל הרכבת לא עברה, שכבתי כל היום על המסילה, ואז אישפזו אותי בבית חולים, איך שהשתחררתי חתכתי ת'ורידים, אז הכניסו אותי לבית משוגעים, לקחתי כמויות גדולות של כדורים, אך מה לעשות אני כל כך פוץ, מגג של בניין רציתי לקפוץ, ניסיתי שנחש ארסי אותי יכיש, ניסיתי לעמוד באמצע הכביש, אך לא הצלחתי כישרוני מבוזבז, ניסיתי עם חבל וגם עם הגז. אבל להמשיך לנסות המשכתי,