במתק ליבתך. עד שמצטנף ושוקע אגנך מנקז אותי לתוכו עד כלות , את יונקת את לשדי. ואני גדל בתוכך בגלים, מאיים להתפקע. כתמנון אחוז שד, בכפתורי יניקה בלתי נראים רגלייך ופחם שיערך משתלחים בי את טורבינת הדם שבתוכי ביתר שאת. נשימותייך באוזניי כמשב רוח, שמניע ושורטת קלות, לגרות. ידך השנייה שסוחטת את קיבורת ידי כמנסה להפתיע את ליבי מאחור, לא מוכן. ידך שזוחלת על גבי לאורך עמוד השדרה, את נקטר חומי. עצם הבריח שלי כגומעות פנייך המתחפרות בשקע משלהבים אותי . וגחלי עינייך הבוערים