מוקדש לאדם ולחבריו. שוקי וסטרוליק הולכים ברחוב. שוקי אוחז ביונה ביד אחת ובענף זית בידו השנייה. שוקי: "נעלה על הבמה בעצרת שלום הזאת, ונוכיח להם ששמאלנים זה לא רק משתמטים." סטרוליק: "כן, אנחנו גם עושים פגע וברח!" שוקי: "אולי אתה, אני יותר בקטע של להעביר מסר." ס: "כן, ערבים הם אחים! השלום אפשרי! אני מצדיע לשלום!" סטרוליק מצדיע לכיוון האופק ושוקי חוטף ממנו מרפק במצח, שגורם לו להפיל את היונה ואת ענף הזית. שוקי וסטרוליק מסתכלים למטה ורואים את הענף מכסה את ראש היונה. הם נסערים. שוקי: "תיזהרו! זה יונה ערבייה עם כאפייה!" סטרוליק: "מחבל!!" סטרוליק מרים את הרגל שלו ומנחית אותה על היונה, מפצפץ כל עצם שלמה שהייתה לה. שוקי: "הרגת את היונה! עכשיו אין לנו עם מה להופיע בעצרת!" סטרוליק: "לא נורא, העיקר שמנעתי פיגוע. אל תתבאס, תחשוב חיובי, תחשוב על שלום." ש: "או קיי, או קיי, הנה, אני יכול לחשוב חיובי גם ברגע הכי קשה." ס: "בוא נחפש כוסיות, זה יעודד אותך." מתקרבים לצעירה שמנה. ס: "היי, אני סטרוליק וזה שוקי." לילך: "היי, אני לילך." ש: "היי לילך (פאוזה של עיניים מפלרטטות). יש לך פנים יפות (מסמיקה), יש לך