זונה: אני בתולה קדושה. )היא נעצרת, מסתכלת על פניו ולוחשת( רבי: את זונה! זונה: אני בתולה קדושה! רבי: עם המזבח? יש עליו מקום לשניים? זונה: אני בתולה קדושה! רבי: איך אני אסגוד? זונה: אני בתולה קדושה. )היא יורדת מהבמה המוגבהת ומתחילה להסתובב על כל הבמה( רבי: אני חושב שאני אתחיל לסגוד. זונה: אני בתולה קדושה. רבי: אז הכל בסדר? זונה: נכון. רבי: יש עליו בדיוק מקום לשניים. זונה: והמזבח. רבי: והמזבח? זונה: עם המקדש. רבי: איך? זונה: אז אפשר לסגוד לו. רבי: אז מה? זונה: אבל הוא פה! רבי: אבל חטאת! זונה: אם הוא פה אז אנחנו יכולים לסגוד לו גם אם הוא לא פה. רבי: הוא כאן. )שהייה( זונה: אבל אם הוא כאן... רבי: צריך לסגוד לו. בשביל מה יש לנו מקדש? זונה: נכון. רבי: כי הוא אלוהים. זונה: אה. אבל למה אנחנו צריכים אותו? )שהייה( רבי: כי חטאת. זונה: אז למה הוא לא בא? רבי: כן. זונה: אבל הוא פה. רבי: כי הוא צריך כבר לבוא. )הוא מרים את ראשו מהטלפון( זונה: אז למה אנחנו מחכים לו? )שהייה( זונה: אה. )שהייה( רבי: כי הוא כבר פה. זונה: אז למה הוא לא בא? רבי: כן. זונה: אז גם פה? רבי: בכל מקום. )הרבי מתעסק בטלפון, עונה לה