"חיבקתי אותו ולחשתי "אין לך מושג כמה אני אוהבת אותך עכשיו!" "אני חושב שכדאי שתעשי הפלה..." יכול. אני אדחוף לתוכו חפיסת דינמיט ואזרוק גפרור... כולי אוזן! ראיתי את גרונו רוטט, מנסה להוציא קול, אבל לא בדיוק בעין - שכל המוח יתערבב לך בפנים כמו מילקשייק. נו? - אני מקשיבה! מהר, לפני שאני מביאה פטיש ודופקת לך בפרצוף! מסור חשמלי ואנסר לך את הידיים והרגליים אחת אחת? תדבר! קדימה מכוונת לו בדיוק בין העיניים - תדבר! מה אתה רוצה? שאני אביא קול לא בקע ממנו. דמיינתי אותי מוציאה רובה קלצ'ניקוב מהמעיל, "כלום, כלום," הפצרתי בו "דבר כבר!". הוא פתח את הפה, אבל שום כנראה הוא ראה את המבט שלי נעוץ בגרונו ומיהר לשאול מה קרה. בדיוק מה שהוא חשב. שלו ועל המצבה כתוב: נפטר בגיל 71, מוקדם מדי, רק כי לא אמר כ"כ הרבה מחשבות עברו לי בראש, דמיינתי איך אני באה להלוויה ציפורניי - דבר כבר לעניין - נו! אל תלך מסביב! שלנו". רציתי לקפוץ עליו, לתפוס את צווארו בידיי, לנעוץ בו את זה, זה ישפיע לא רק על החיים שלנו עכשיו, אלא גם על העתיד חושב שאת יודעת מה באמת צריך לעשות. את יודעת שאם לא נעשה את האפשרות הטובה ביותר..." המילים יצאו