מאחורי הסוויץ', בגלל ששם הכי קל היה לשתול אותו בלי להשאיר "הצרצר היה יושב על החוטים של מערכת ההתנעה - בדרך כלל ישר "כלומר?" חשוב - הצרצר היה מתחיל לצרצר." "הוא היה מתפוצץ, זה כן, אבל היה מגמגם בכמה שניות. ומה שיותר "זאת אומרת שהמטען לא היה מתפוצץ?" שאל נבו. בתפקוד שלהם." באוויר, כמו שיש לנו פה למשל בימים האחרונים - הייתה פוגעת "אבל אפקט-הלוואי היה שמזג אוויר מסויים - בדרך כלל הרבה לחות היו מתאיידים. מסגסוגת מסויימת, שהייתה ניתכת מאוד בקלות. לפעמים הם אפילו באו והם יובילו ישר אל מי שמילכד את הרכב. לכן היו עושים אותם הפיצוץ, הם ייעלמו לגמרי, משום שאחרת אפשר יהיה לאתר מאיפה הם "הייתה בעיה אחת מרכזית עם הצרצרים. זה היה מאוד חשוב שאחרי "כן." סחררתי את המכשיר על השולחן. "הסיפור ההוא בפרנקפורט?" או שככה חשבו בהתחלה. איילון, אתה זוכר את גוטנבורג?" מהיר, יותר מקצועי והרבה יותר אלגנטי מאשר המטענים שהיו פעם. הצרצר שולח אות אלקטרוני לחומר-הנפץ, תוך שבריר שנייה. יותר מערכת-ההנעה של הרכב. ברגע שהאובייקט מתחיל להניע את האוטו, "צרצר." אמרתי עוד פעם. "מכשיר אלקטרוני קטן ששותלים על "על מה אתם מדברים?"