בן אדם שהוא בדיוק ההפך ממה שאת! לראות ילד קטן וחסר הבנה בגובה העיינים, והכי חשוב, סבלני. פתוח לדעות אחרות, אוהב, מסוגל להתחלק בכל מה שיש לו, מסוגל לא כי זה קשה, פשוט כי צריך להיות סוג מסוים של בן אדם: הזאת הוא שלא כל אחד יכול להיות הורה. אני חושבת שהדבר הכי חשוב שהבנתי מכל המערכת יחסים המזדיינת איך את יכולה להיות כל כך אטומה? לבד, הכל מובן. להשאיר אותי לבד איתך! והוא לא יכול לעשות כלום. רק בחדר, מהכל, לראות כמה לא טוב לו איתך וכמה הוא סובל רק כדי לא ולראות אותו, הדבר היחיד שבאמת יש לי ואני בטוחה בו יותר איך דווקא את זכית??? אבל הכי הורגת אותי השאלה איך את קיבלת אותו? מביאה לי דמעה- שאיזשהו רגש יהיה קיים. חושבת שזה עושה לך טוב, שאם את לא יכולה להביא לי חיוך אז את אני חושבת שהיום כבר הבנתי, אולי זה נשמע קצת מעוות, אבל אני את הגרון, לראות את הסימן הכחול הזה עלי ולדעת שהוא כואב! את רוצה לפגוע, להרוס, להכאיב, לשבור, לגרום לכאב הזה לחנוק אבל יש בן מן רוע, שאין באף אחד אחר. אולי פשוט תעמדי בצד ותשתקי?! ואם את לא יכולה לעשות לי טוב אז אולי פשוט אל תעשי כלום?! באותה צורה! ובכל זאת, אני שלך