מלה, מאריך את ההנאה מאמירתן, "הולך, לזיין, אותה". "אתה בטוח?" "אחי, אני אומר לך, היא חמה הבחורה הזותי", גרי לא נתן לסקפטיות של דני לצנן את התלהבותו, "אחרי חצי דקה היא כבר הביאה לי ת'טלפון שלה. הלילה, א-ני, הו-לך, ל-ז-יין", גרי הדגיש כל הברה והברה, כאילו אמירת המשפט שקולה למשגל עצמו. "בת-זונה", גרי העיף בכעס את הטלפון על הספה, מפספס בעשרה ס"מ את דני, "חכה חכה, מחר אני תופס אותה על החוף, איזה פדיחות אני יעשה לה ליד החברות שלה. בת-זונה". דני הרים את כוס הספרייט שלו, ורוקן אותה לתוכו, מעלים את הנוזל השקוף בלגימות גדולות. "וואלה, אחי, כמעט העפתי עליך ת'טלפון, מצטער אחי, לא ראיתי אותך", גרי הלך למטבח וחזר עם רבע אבטיח. "כל פעם שאני אצלך אני יושב בדיוק באותה נקודה על הספה", דני נשאר שליו, "מה כל כך קשה לזכור את זה?" "צודק אחי, צודק", גרי פרס את האבטיח, "זה בגלל הצפונית הזותי, מה היא מביאה לי מספר טלפון של מכון ליווי? אולי יש לה יהלומים בין הרגליים, בשביל זה אני לא מספיק טוב בשבילה". "אל תיקח את זה קשה", דני לקח חתיכת אבטיח. "למה מה, היא יותר טובה?", גרי סירב להירגע, "כולה צפונית תפסנית, היא