המנהיג שלהם אז אני גם חייב, גנבתי - הרסתי המשכתי, חודשים לאחר מכן, המשכתי להוכיח. לקחתי סמים - בגלל מהחיים שלי, לעולם לא, לפחות לא בעולם הזה. מהתקופה ההיא בחיים שלי - עכשיו הם לא יכולים להיות חלק אולי זו הסיבה שלא הזכרתי אותם קודם לכן - הם בכלל לא היו חלק רצחתי את אישתי. בכלל לא הקדשתי מחשבה לגורלם של שני בניי, להוכחה נוספת. הרגשתי בתוכי כדור אש שחייב להתפרץ. רצחתי. אני זוכר את זה. אחר-צהריים די אביבי, יצאתי אני והדגיגים שלי בשביל אלו שכבר לא זכרו אותי לאחר שקרה מה שקרה. עכשיו קשה לי להפיק בו חיים מחדש, הקדשתי הכל רק בשבילם - יאהבו אותי - הקדשתי את כל היופי האמיתי שנמצא בנשמה שלי, שעד אתמול - הקדשתי את נעוריי בכדי להוכיח את עצמי ובכדי שהם להצגות האלו שהעליתי יום יום - לא הצלחתי להתאפק במה שעשיתי אהבתי את זה, אהבתי לקחת חלק, הייתי מכור לזה. הייתי מכור מעצמי. אותי, את אומץ לבי ואת העובדה שאני לא מתחשב באף אחד חוץ אהבתי לראות שכולם רואים בי דמות ומודל לחיקוי - הם העריצו חלק מהם, מכל אותם המזויפים. אהבתי את זה, אהבתי לקחת חלק - הכל התחיל כששחיתי באוקיינוס עם המסכות שלי. כן, כן - הייתי