אחד בעיסוקו... מייקל בא הם לא ידעו... אני לא התכוונתי לספר להם... אף אחד לא ידע. התינוק... היה דם, ופחדתי... ניקיתי הכל לפני שהחבר'ה חזרו. אבל כן קרה משהו, אני חושבת שזה היה הרגע בו הפלתי את שם, מחכה שכל השאר יבואו- כאילו שכלום לא קרה... שהוא לא היה מאושר מהרעיון. נכנסתי אל האוטובוס ופשוט ישבתי שיקרתי. כן, הייתי בהריון, אבל מהמבט שהיה לו על הפרצוף ראיתי האחרים... אני נשארת פה" מייקל הלך... בדיחה... עזוב- ניסיתי להלחיץ אותך... לך- תצטרף לשאר "תגידי לי שזו בדיחה,  רק תגידי לי שזו בדיחה" "כן, מייקל- זו שאמרתי לו. הלכתי לבדיקות" מייקל אפילו לא ידע מה לומר, הוא היה המום ממה לשמוע את מה שאמרתי לו... "את בטוחה שאת..?" "כן, אני בטוחה, "אני לא יכולה, אני בהריון" מייקל נראה מוזר. הוא היה המום מאותו לילה. עכשיו תעזבי אותי..." "איזה עניינים? אמרתי לך, הייתי שיכור, אני לא זוכר כלום "לא, אתה לא הולך לשום מקום לפני שנסדר את העניינים בינינו." זהו. הם הלכו. "למה עשית את זה? רציתי ללכת איתם" "אל תעשו משהו שאני לא הייתי עושה..." זה כבר היה מארק. אחרי זה באו עוד קולות. "טוב, אנחנו הולכים" אני נשארת פה