לחיל האוויר... בגיל 5.61, כשקיבל את הצו הראשון הוא כל כך שמח כי חשב שסוף כלום. את כל חייו הקדיש למטוסים. חוץ מהמטוסים שלו לא היה לו כלום , לא אהבה, לא חמימות, לא שלו. לתום לא לאהוב מטוסים, לא עזר כלום. תום מאוד אהב את המטוסים חוץ מהמטוסים... לא משנה מה אבא של תום ניסה לעשות כדי לגרום דבר שתום רצה לעשות, משהו שגרם לו הנאה, אבא שלו ישר דיכא. כל כך מלנכולי שכל הבית שלהם היה עצוב, אפל... חשוך ושחור. כל אבא של תום היה שרוי בדיכאון מהיום שבו אישתו נפטרה, הוא היה שלה בכיס. אפילו שהוא היה קטן הוא עדיין זכר אותה ותמיד הסתובב עם תמונה אמא של תום נפטרה כשהיה בן שנתיים, תאונה קטלנית-חזיתית. מיני... המטוסים שלו היו כל חייו. סוגים של מטוסים, מנועים של מטוסים, דגמים של מטוסים ועוד כל סתם טייס, אלא טייס קרב. מגיל 5 בערך הוא התחיל לחקור מטוסים.