מתבססים על עקרון הגלגל הענק, כשמישהו למעלה, תמיד יש מישהו למטה, והכל במן מחזוריות קוסמית שכזו". הבטתי למטה ואמרתי לה שבקרון התחתון אין כרגע אף אחד, היא עברה נושא. ירדנו מהגלגל הענק והתחלנו לטייל, קנינו משהו לשתות וחיפשנו איזה ספסל נטול אמהות, בדרך עברה על פנינו הרכבת הצהובה אדומה שמסיעה ילדים ברחבי הפארק. היא שוב שינתה את טון הדיבור שלה ובנימה פלצנית אמרה: "גם הרכבת הזו היא מאוד סמלית, דרך אגב". לא יודע למה, אבל שאלתי: "מה סימבולי בזה?" הרכבת הזו שלוקחת ילדים ומסיעה אותם סביב סביב ובעצם לא מגיעה לשום מקום, אני חושבת שזה מאוד סמלי". זה השלב שבו התחלתי לחרוק שיניים אבל לא אמרתי כלום בעניין. היא סיפרה לי שהיא לומדת עכשיו מדעי המדינה וקרמינולוגיה, שהיא שונאת חורף, שהיא מפחדת מנחשים ושהיא מאמינה בגלגול נשמות, סיפרתי לה שנורא בא לי קפה. בדרך החוצה, עברנו ליד הקופות והיא אמרה שהעובדה שלוקחים כסף בשביל לעשות כיף היא מאוד סימבולית למצב שהעולם נמצא בו כיום, לא הגבתי, אבל הבטחתי לעצמי שבפעם הבאה שהיא מזכירה מש סימבולי, אני אתעצבן (שזה בפני עצמו דבר מאוד סימבולי...). הלכנו לכיוון החניון וכשהתקרבנו