מדי אנרגיה בשביל כל אחת האדישות הלא-מעכלת התחלפה בזרם דמעות שלא פסק. יש יותר נוגעת נגיעה נוספת, הפעם חזקה יותר. מרגישה את קור גופו. ובבת ולגעת בו. נגיעה קלה, כמעט בלתי מורגשת. מפוחדת. רועדת היא עכשיו, עם מספיק חמצן בדם, היא מצליחה להוזיז את היד טיפה, במהרה. מדהים כמה חמצן נלקח בתור מובן מאליו. החמצן נראה כאילו הוא עומד במקום. החמצן, היא נזכרת. נושמת בשביל להרטיב אותן. עוד דקה עוברת והעולם בסלואומושן ואפילו בשפתייה, אך לא מצליחה להביא את עצמה לניצול אנרגיה מספק לעכל מה שהעיניים רואות. עוד דקה עוברת והיא חשה ביובש