מה!" לשמוע ואז הוא התעשת: הוא דיבר בקול רם ואז החל ללחוש לעצמו משפטים שלא הצלחתי "ילדה שלי! מתוקה שלי!" חזק כדי לא לפרוץ בבכי קולני. הוא היה שונה. ואני התכווצתי עוד יותר ונשכתי את השפתיים ממש המבט שלו לפתע הפך ל... אני לא בדיוק בטוחה למה הוא הפך אבל רוצה שיהיה לך רק טוב!" חייבת להגיד לי! אני מבטיח שאני לא אתן ששום דבר יקרה לך, אני "לא! אל תבכי! לא התכוונתי... אני רק רוצה לעזור לך! אבל את מביטה אליו, משפילה יותר את הראש ומתחילה לבכות. ואני רק ישבתי על הרצפה, זזתי קצת לפינה, התכווצתי יותר, הוא הנמיך טיפה את קולו והביט בי בכעס שנוטה לרחמים. לך..." יוציא אותך מזה, אני רק רוצה לעזור, תעזרי לי זה רק יעזור "את יכולה עוד לצאת מזה! פשוט תספרי לי הכל. תסמכי עליי. אני הראש. אני רק ישבתי על הרצפה, מכווצת, מפנה אליו את הגב, משפילה את הרסנית. ועיניו הכחולות הבהירות הפכו מצבע של מים שקטים לצבע של סופה