על אנשי עמל ופרך  העובדים בשדות הלחם השחורים  שפניהם צרובים מרוח  ועינם הרחק תנוח בהרים  הנושאים תפילה עיקשת  שיבואו טל וגשם בעיתם.  הו שירי לי גם  על אנשי המלחמה  שמבטם עצוב ואגרופם קשה  שפניהם שחורים מפיח  וידם צמודה אל בריח הרובה  החוזרים משדה הרצח  ואינם מוצאים לנצח את ביתם.  הו שירי לי גם  על אנשי האוניות  המפליגים למרחקים עם רדת יום  הרואים בתוך הסער  בית וגדר ושער כחלום  ואינם זוכרים לפתע  איפה שכחו הם את אהבתם.  הו שירי לי גם  על נשים קטנות בבית  המניעות בעריסה העגלה  את אנשי האוניות  המלחמה והעמל והן תפילה  שלא יהיו לטרף  לא לים ולא לחרב לעולם.  הו שירי לי גם