מקרה אנחנו לא צריכים את העיתונות עלינו,ת' יודע מה קורה שעוצרים               איזה דוס ועוד פרענק...(יוצאים) כרמי: (מתקרב אל השחרחר) אתה בסדר? שחרחר: כן,תודה. כרמי: מי הם היו,השניים האלו? שחרחר: סתם,שני דפוקים מהשב"כ. כרמי: אני כרמי,נעים מאוד. שחרחר: יגאל. כרמי: תגיד,מה כל ההכנות פה בכיכר? שחרחר: מה אתה לא יודע ?,יש מחר הפגנה (בלעג) בעד השלום. כרמי: אה כן ,אולי אני אבוא. יגאל: תבוא,יהיה שמח... כרמי: אתה בא? יגאל: בזה אתה יכול להיות בטוח..יאללה אני זז. כרמי: להתראות יגאל. יגאל: כן,בטח. כרמי לבד ברחוב מדבר מטלפון ציבורי כרמי: הלו אמא, זה אני. כן הכל בסדר,בסוף אני מתגייס ביום ראשון         אין לך מה לדאוג,נו אמא באמת...אני צריך את המספר של הדודה...לא,אל תתקשרי אליה         אני אתקשר לבדי...טוב,נדבר אחר כך,ביי אמא,כן,ביי אמא. (מנתק ומחייג) ( ליאור נכנס מתקרב אליו מסטול,כרמי מנתק)    ליאור: הו,הנה הבתולה הקדושה,מחפש מקום לישון,מותק...או שאתה ממשיך          לקרוע את העיר..אתה חייב להספיק הכל..כמה זמן נשאר לך עד שאתה מתגייס          והולך להיות הגיבור של אמא ? יום,יומיים,שעתיים? כרמי: אז מה