הלב האפל ראשון...היה כזה מתוק...בא מתוך הלב... למה?! למה החיוך שלו הדליק אותי על הרגע הראשון...חיוך למה הוא מטריף לי ת'כל החושים לעזאזל?! חזק... קיום מסכן..בלי לדעת שהוא יבוא אחרי המשחק..יחבק אותי חזק קל...לא המציאו עוד דבר כזה? אז הרגשות שלי פשוט צריכות לצאת ומשהו צריך לבלוע אותם...כזה הרי המילים כשהן נאמרות נבלעות בחלל החדר ונעלמות הרגשה הזאת שעולמי חרב כשאמר "לא אוהב יותר"...היא כלום! לעזאזל הם הרי לא שווים כלום! למה אמור להיות אכפת לי מרגשות שלי? איך שהוא השפיל אותי בכל הזדמנות שהייתה לו. לא מאיך שהוא התייחס אליי, יותר נכון להגיד לא התייחס. הרי כבר מזמן לא אכפת לי מכלום. מי המציא את זה שלאנשים אכפת מהרגשות שלהן? יכולתי "לחיות" רק איתו...עכשיו רק "קיום מסכן". מסכנה לא מסכנה ממשיכה להתקיים...זה מה שזה...אני מתקיימת. ואת כמו מסכנה... "לא רוצה בך עוד"