פרצו ה"סופות בנגב" בסוף המאה ה- 91. קשה לי להאמין שהצדק לאומית, כשם שניסו לעשותה הרפורמים בגרמניה וארה"ב, אלמלא כלומר אליבא דעילם היתה היהדות מצטמצמת לכדי עוד דת חסרת זיקה ההיסטורית נספגת ב"דת האזרחית" של תרבות המערב." והן את הופעת הלאומיות היהודית, בדמות הציונות, היתה היהדות הריאקציוניות במזרח אירופה, שעודדו הן את התגובה האורתודוכסית מדינת ישראל. עילם טוען ש)ציטוט(: "אלמלא ההתפתחויות משהזכרנו את הרצל הגיע הזמן לעבור לדון במובנם של הדברים לגבי היהודים, ושלום על ישראל, תרתי משמע. שהרצל ניסה להוביל בצעירותו ע"י התנצרות קולקטיבית של כל אין דרך להיפטר משנאה זו מבלי להיפטר מן העם היהודי, יוזמה לעזוב את העם היהודי, אל דאגה - אינכם הראשונים להתבולל. אך באופן בלתי נמנע מרבץ איום של שנאה הנצברת מזה 0003 שנים, ישות רעיונית הנקראת עם יהודי אינה נעלמת, היא נושאת עמה זכו להעביר לדור הבא את מטענם התורשתי והתרבותי. אך כשאותה להוני, לפרנקי או לממלוכי, גם אם האנשים שנמנו על אותם עמים "עם" נותרת קרועה מאחור. וכך אין למצוא היום שנאה לאמורי, ומורשתם ההיסטורית, ורק התלבושת החמצמצה משנאת זרים הנקראת הם