"ברוכה הבאה להייד-אאוט." "אהם." שהוא חשב שזה שם של אוטו גרמני." "לאבא שלי היה יום ממש גרוע כשהוא חשב על השם הזה. אני חושב "אממם." היא ענתה באומללות. בעיתון. "גל," אמרתי לה כשעברתי על פניה בדרך לשולחן שלי, שקוע שחיפשתי. התאריך היה תשעה-עשר במרץ - לפני שבועיים. כמעט ארבעים דקות של חיטוט מאובק עד שמצאתי את הגיליון וקופסאות הצבע הריקות, עד לערימת העיתונים שבפינה. לקח לי פילסתי לי נתיב גישה במחסן, בין כל השולחנות המתקפלים משהו. "אממ-אהמפף". הוא האדים קצת, ניסה לבלוע את שפתו התחתונה ותוך כדי כך מלמל "על לא דבר, יחזקאל אייזנשטיין." "או... תודה." "דרך אגב, יופי של עבודה עם המלצרית. היא בסדר גמור." "סתם, אני צריך להתעדכן קצת בשער הדולר." פניתי לעבר המחסן. "בפינה של המחסן, בתוך ארגז קרטון. למה?" "העיתונים הישנים שאתה ממחזר." שאלתי שוב. "איפה הם?" חושב ש... הממ?" "היות ואתה לא היית פה, והשארת לי לטפל לבד בעניין, אז אני "איזי, איפה אתה שם את העיתונים?" שאלתי אותו. שאתה אומר את זה..." "אני יודע מה אתה הולך להגיד," אמר איזי בנינוחות. "ולפני מה. איזי נכנס אחריי לחדר האחורי. חמודה, תמשיכי ככה." אמרתי