מחקת אותי. עכשיו בריצוד המסך מול פניך לא יוקרנו עוד פניי. נחוש בכוונתן, דאגת שמילותיי יחלפו בשריקה  מעל ראשך. מעתה אתה יכול לישון שקט, מנכר את לחיי האדומות בפינת המדף, מאחורי הספרים רק בין חלונות ראשך אני מהדהדת.  החיים, יקירי, אינם חדר אטום.