חשתי  שמעריכים אותי כערכי. אולי ברגשי אשמה וחרטה, שרק אני יודעת לגרום אותם לעצמי.אולם עתה קורנת  ושיכורת חושים כל כך. ידעתי שיהיה עלי לשלם  אחר כך החופשיות של עצמי, בגלל יכולתי לעבור מגבר אל גבר ולהרגיש על זו. סיבנו איש את גב רעהו. הרגשתי רתיעה מסויימת בגלל בשובי הביתה חיכה לי גידי. עשינו אמבטיה יחדיו והתזנו מים זה הותירו שם סימנים. ללמד אותך לא לפחד ממה שבתוכך." הוא הטביע את שיניו בירכי. הן "רטוב" אמר. "אני רוצה להעניק לך חוויה כמוה לא חשת.. רוצה אורי הניח את ראשו בחיקי ורחרח את חלצי. הוא דבוק אליך ואת לא חופשייה ועושה את מה שליבך באמת חפץ.." "לא  אמרתי זאת. כל אחד חי את חייו. גם היא מתפרפרת. אצלך , "אז רק לך מותר?" "אשתי והילדים נמצאים הרחק, את הרי יודעת...." "ומה עם ילדי? ילדיך? אשתך? אישי?" שאלתי. ואיש לא יהיה חייב להרגיש אשמה על כך שהוא תלוי במישהו.." כנים. נחייה יחד ונזדיין עם כולם. בגלוי.איש לא ינצל איש. עלייך כמו על תינוקת מוכשרת ומפונקת. אננחנו לפחות נהייה נאמנות ומונוגמיה, חיים בתוך מיליון סתירות, ובעלך ששומר ורכושנות. "את חייה בצביעות. העמדת הפנים של החלאה הזאת של נזדיין זה