וגם לקבוצה. שכרתי פסיכולוג. הוא כל האופטימיות נעלמה אחרי המשחק השביעי. החלטתי שהגיע הזמן גדול. במהירות 002 קמ"ש. "הייתי צריך את זה..." וקינח את אפו בקול בבכיו. "תודה", אמר שוערנו הנועז, שלא פחד ממכוניות שבאו מולו בהרגשה מעודדת מיהרתי להתגלח ולחזור לאימונים, לעודד את צ'בי הקבוצה שליוו אותו בחיפושיו( עד ששבתי לחושי. עורבת שלך..." והוא חזר על המשפט בהתלהבות )באוזני כל אנשי עב כרס וגבוה עומד מאלי ואומר "החיילת... ספירת העומר... "אה?" הפטרתי. כל מה שיכלתי לראות היה צללית מעורפלת של אדם מבין מה זה אומר? היא מאוהבת בך!" "איילת הפסיקה לעבוד בתור מרגלת!" הוא נבח בהתפעלות. "אתה להכרה, וגילה לי את הבשורה המרעישה. כוסות קפה חסרות סוכר וכמה סטירות טובות הוא החזיר אותי אי שם ביום רביעי, והביא אותי הביתה. בעזרת מקלחת קרח, שמונה היה זה טרומפלדור שמצא אותי לאחר חיפושים בסמטה מאחורי הפאב, ושתיתי עוד כוס. היו טרוטות וזקן בן שבוע על פני. "לעזאזל עם זה", הפטרתי, נסיונות ניסיתי, ולמחרת בבוקר בחנתי את דיוקני במראה. עיני לנסות, מבטיחה לי שזה יעודד אותי אחרי ההפסד המביש 0-3. שלושה בייאושי הרב חשבתי לוותר על