החיים למיניהם, היינו כאן לפניכם! את עושה?! בלבלת אותי! בכח, כמו... כמו... אין לי דוגמאות עכשיו בראש! רואה מה את שאנחנו בכלל לא רצינו להיות בחברתכם, אתם באתם ולקחתם אותנו "ב-ק-י-צ-ו-ר, בגלל שאת כל כך ממהרת, מה שאני מנסה לומר זה, צעקה לעברי. זה מוזר, רק כשהיא דיברה ישירות אליי היא צעקה... "איכפת לך לסתום את הפה ולתת לי לסיים את הדברים שלי?!" היא תתעצבן או משהו... הייתה לי תקווה... "אבל מה את מנסה לרמוז פה?" שאלתי את דרעק, בשיא הזהירות, שלא עד לשנת... לא זוכרת..." קחו את הפרה ותשאירו לנו את התאו. זה הצליח באופן חלקי ביותר אתם צריכים עוד ועוד ועוד! בסדר, אז התפשרנו על חלק מהבקר, "אבל לא! לכם לא מספיק לחיות רק עם זאבים מבוייתים וכבשים, בני אדם - מי אנחנו שנעמוד בדרכם? לעצמנו, שהזאבים והכבשים לא חכמים כמו שחשבנו, ואם הם מעדיפים זה לא מפריע לחבורה של זאבי'ק ושל שושנה-לבנה, אז תארנו עבר כל גבול. אז ניסינו לשמור על איפוק, וראינו שבאופן כללי האלה )זאת הגאווה שלכם, בתור בני אדם? פינצ'רים?!(, זה כבר בייתתם את אותם זאבים חמודים, והפכתם אותם לפינצ'רים הארורים אותן )ככה לפחות שמעתי(. אבל הסיפור עם