אי פעם יקראו רחוב על שמו של ראש את גופו השמן וחובט בשולחן של ראש העיר. חה!!! צחוק פרוע עולה מהמשרד של ראש העיר. מאיר שפירא מטלטל רחוב שפירא זה שם של רחוב בתל-אביב כמו רחוב דיזנגוף, חה חה לעלעל בניירותיו. רחוב בתל-אביב. גם לא רחוב סוניה. הראה באצבעו על הדלת והמשיך מאיר דיזנגוף בוחן אותו במבט מזלזל. רחוב שפירא זה לא שם של שיקראו לרחוב הזה על שמי ועל שם סוניה שאהבה נפשי. אדוני ראש העיר בתחת שלי! אני בניתי את הרחוב ואני רוצה מעלעל בניירותיו. אל תקרא לי מאיר. בשבילך אני אדוני ראש העיר. מאיר דיזנגוף שלי. תגיד להם מאיר. תגיד להם להשאיר את השלטים שאני שמתי ברחוב דיזנגוף. כי חיים נחמן ביאליק היה עדיין בחיים ונכנס למשרדו של מאיר שפירא אל בית העירייה ברחוב ביאליק שאז לא נקרא רחוב ביאליק מביתו בסמטה פלונית שאז לא נקראה סמטה פלונית אלא רחוב סוניה אני אראה לכם! ממשיכה להסתכל על מאיר שפירא. רואה אותו הולך חזקים. לוקחים את השלטים שלו והולכים. צועק עליהם ומושך מידיהם את השלטים שלו אבל הפקחים גברים אבל אני בניתי את הכול. יש לי זכות לקרוא לכל זה על שמי!!! דיזנגוף כמו בימיו של רון חולדאי. סמטאות. פקחים