הקיץ נכנס להילוך גבוה קרני השמש לוהטות, חודרות את משכנו החיים תפסו כיוון לא צפוי: מעל המצופה של מתחת למצופה והוא עוד סרבן ציפייה הוא באבל, אז בחר לפי שעה לרדת למחתרת  בדממה חדל  להתפלש  להתנגש  עם קהל ההמונים, במרוץ העכברים לצבירת מזומנים  הרי ראה הוא בעיניו שאבא שלו לא לקח עימו דבר כשנקבר נשאר בביתו כל אימת שאפשר כל אימת שחפץ רובץ הוא כותב  את כאבו את אובדנו את כל אהבותיו שהיו ואינן את שצבר עד כה ממרום עשרים וארבע שנות גילו  מזגזג בין טלוויזיה למחשב, בין שלוש ארוחות מסודרות עם שאר בשרו  וגם קרטיבים וגלידות  אוכל למרבה, כמידת צערו - להמתיק גלולתו עם חברים שאסף במרוצת השנים הוא מדבר בטלפון לפעמים  שיחות חולין, מייצר אות חיים שומע מהם סיפורים ומתעניין לפרקים אם מהר אם לאט,  החושך יורד  אין נפש חיה המהלכת בשדרה כשמציץ מבעד לתריסי דירתו הרמה  שבקומה האחרונה הוא נח מתאושש בין ארבע קירות לפעמים מאבד תחושת זמן ושואל "איזה יום היום?" בקול רם  הוא ממתין שהקיץ יחלוף ואז הסתיו ורוחותיו יקררו צלקותיו, ישילו ממנו את כל הדיכאון שהחל בסמוך לחג החירות האחרון הוא מקווה שבדיוק כשחשבון הבנק   יאותת