עוד מעט גבר אחר יבוא בתוכה ויחדיר בה אהבה. אולי. קטורת ומוציאה את המקל מהשערות. להסתכל, חושבת שגברים נראים נורא יפים על הפטמות שלה. מדליקה את המבט להסתכל בה מעל הפטמה כי הוא לא ישים לב שהיא אוהבת יהיו לו שערות וזה יפתיע אותה כל פעם מחדש ואולי הוא לא ירים אבל כשהיא תשלח אליו את הידיים שלה בזמן שהיא מתפתלת וגונחת, אותן על הספה הקטנה שלה. הגבר האחר שלה דווקא מקסים ומתחשב, הלבן ואומרת שלום.  היא מרימה את הכריות שנפלו לרצפה ומסדרת שאוהבות אותם מניאקים", מחייכת לשפורפרת, לובשת את השרוואל היא שואלת אותו על מה ולמה, והוא עונה ש"ממי, את הרי מאלו בטראגיות מצועצעת: "אוי ויי" אל החלל הטלפוני ביניהם. משועשעת לארגן את הדירה, הוא מתעניין בסיבת הדחק ולשמעה מפטיר רצה אתמול בלילה. אלון מתקשר והיא מזרזת את השיחה כדי להספיק היא תרשה לו להעביר את הידיים שלו על כל הגוף שלה כמו שהוא עוד מעט היא תתן לגבר אחר לגעת בה, הוא בדרך אליה ואולי הפעם היא כמעט לא יכלה להסתכל לו בעיניים. היא לובשת גופיה כתומה. כותנה לבנים, וכי היא סיפרה לו כל כך הרבה שקרים שלקראת הסוף כי הוא היה מעשן יותר מידי, היא מזכירה לעצמה ולובשת