קריית שמונה. אני אבנה שם פארקים וגנים לאומיים ואהפוך אותה לשוויץ של הצפון הישראלי. אבל לא הפכתי לגדולה. אדרבא, מהר מאוד הבנתי שבעידן הנוכחי אין מקום לסופרים מתוסכלים, והכל במידה ואני רוצה לשרוד. ואני רוצה. בגלל זה אני כאן". אחרי ששחררתי את הלחצים הבנתי שמשום שמוליק לא תצמח הישועה. הרשמתי אותו והוא היה מוקסם. מסתבר שאנשים שהולכים לפסיכולוג הן דווקא אלה המשעממים והמשועממים שמחפשים עניין למצבם. חושבים שם רק ישנו טקטיקה הכל יסתדר מעצמו. מאשימים את עצמם בצדק, אבל לא מבינים שזאת מלחמה אבודה. לא כולם נועדו לגדולה. שדים ריצדו בעיניו של הפסיכולוג שלי, והתחושה היחידה שיכולתי לחוש לגביו הייתה בוז. אם היה שואל את דעתי עליו הייתי ממליצה לו בחום לראות פסיכולוג. הוא בהחלט הטיפוס שאוגר דברים בבטן ומחכה לפריצה הגדולה.