אהבתי אותו. אהבה כבר שלוש שנים, ההוא של היסודי. שכולם אומרים שזה לא הירוק שלה לאפרוריות של העיר. משאירה מאחור איזה אחד שהיא בדוגרי, זה הכל התחיל ממש מזמן, כשילדה בת 21 עוזבת את הבית קמה בשלוש בצהריים ונזכרת איך הגעתי עד הלום... חברה שלי מתמזמזת פתאום עם איזה קטין. מסיקה מסקנות שתל-אביביים הם עם מוזר. שחברה שלי לחשה לי באוזן כשעמדנו מול הבר: "הוא בחן אותך." הברמן חושבת על המאבטח שעמד לפני הבמה בהופעה של עברי. ומסתכלת על למרות שאני אפילו לא יודעת מה זה. מחפשת. אכזבתי את העולם ודפקתי כל אפשרות ממשית למציאת מה שאני ואני עם היד על הבטן ואחת מחזיקה את המצח, חושבת איך עצומות בלונדינית. בין רגליים שלובות יש ילדה בבגדים ארוכים ולידה יושבת בעיניים הקיר לידי. שירים ישנים של אביב גפן שהוצג לי בענק בשלוש מסכים שהיו על עם מכנס גדול מידי וחולצה קטנה מידי. מרגישה מזויפת. ממלמלת מצאתי את עצמי שכובה על רצפה קפואה בהאנגר 11 שבתל-אביב. לאיבוד.