יורד ממש גשם בחוץ, הא?" שאלה בנאיביות. "לא! מאשר אתה מחרבן", ופרצה בצחוק עז. "יופי דקלה ממש מצחיק", האוטו. דקלה הסתכלה עליי במבט מוזר ואמרה: "אתה גומר מהר יותר מה תגיד דקלה? חשבתי לעצמי בעודי פותח את הדלת הקדמית של התחתונים ואת הג'ינס. במים כאילו זה כיתה ו' בחג השבועות בבית הספר, והרמתי את לעשות דבר מטורף ומטופש שכזה? לבשתי את הסוודר, כולו ספוג מחר האנשים שיראו את הגופייה הזו באור יום, איזה אדם מסוגל שהשלכתי את הגופייה בצד הדרך, שוב עברו בי מחשבות, מה יחשבו אבקת הכביסה הטובה ביותר לא הייתה עוזרת לגופייה הזו. אחרי כמה וכמה זוויות עד שבגופייה לא נשאר עוד מקום לבן אחד וגם נאלצתי להקריב למען ניגוב הרקטום שלי קליפה של בננה. שיניתי התחלתי במלאכת הניגוב, זה הזכיר לי את שבוע השדאות בצבא, שם בקאונטרי בחמש בבוקר כשעוד המציל ישן. לי! התחלתי לשקשק, נשמעתי כמו קשישה אחרי שלוש בריכות שחייה ושפוף כביום היוולדי. הזכרתי לעצמי את גיבור הסרט "בירדי". קר המחשבה הרטורית. פשטתי את הסוודר ואת הגופייה ונותרתי ערום בזאר חנה" מבצע שלוש בעשרה שקלים. מה עדיף? במוחי עברה לה בקולקציית החורף של גולף, או גופייה ארוכה