באמת. השטיחון של הרכב שלו בבושה. כשהרים את מבטו, ראה שהיא עדיין לקח לו כמה שניות לקלוט מה קורה, ואז הוא התבלבל, והביט על שתהיה לי מישהי כזאת, ואז פתאום זה קרה. היא הסתכלה עליו. ודימיין, מה הייתי עושה לה אלוהים, מה הייתי עושה רק בשביל הפקק, ושם היא היתה כבכל בוקר. הוא הביט בה, מהופנט כמו תמיד, מהבית בשמונה עשרים ותשע כמו בכל בוקר ועשה את דרכו לתוך היתה כבר כל כך טבועה בו שהוא פשוט לא יכל אחרת. הוא יצא לו את החיים. הוא נראה כמו כל בוקר, כי השיגרה בחייו של ג'קי אותו לעבודה, אבל בפחות כסף. ואז הגיע הבוקר ההוא, זה ששינה בלה גוארדיאה, והוא לא יכול כמובן לסגור את הקיוסק, אז החזיר קלט שאם לא יהיה לו עובד אחר, לא יוכל להיות בשמונה וארבעים הערבי, על למה הוא לא מוכר יותר ופיטר אותו באותו יום, אבל אז באחד מהבקרים האוטו שלו לא הניע, והוא איחר. הוא צרח על הוא שמר על משטר הדוק של זמנים, כדי לא לפספס אותה בכל בוקר. טלי. טלי שלי. היא מעולם לא הרגישה כ"כ קרובה אליו כמו עכשיו. באותה שעה מדויקת. מאותו רגע שידע את שמה, הוא רק התאהב יותר. היא בת 42, ולומדת בירושלים, כנראה בגלל זה היא נוסעת כל יום הלבנה