מאז לא ראיתי את אפרת. איכזב מעולם הוציא מאה וחמישים. דרוכות מלאות ציפיה, הקשתי שוב מאתיים שקלים והכספומט שלא ברוחב לב השארתי טיפ מוגזם ויצאנו אל הכספומט שבכיכר. באצבעות אפרת הודתה שדבר כזה באמת לא ראתה מעולם. "ראית פעם כספומט שמוציא יותר ממה שמבקשים?" נסיון של שבוע" "אתה יודע מה? אם תראה לי משהו שלא ראיתי אף פעם, נעשה עוד "אני נשבע לך" אפרת חייכה."דבר שלא ראיתי אף פעם?" לך משהו שלא ראית בחיים תסכימי לעשות עוד נסיון? של יום אחד?" "תגידי אפרת, אני יודע שזה יישמע ממש לא לעניין, אבל אם אראה שום המצאה. שום הפתעה. שום קסם. שום קסם? נותר לי שום דבר חדש לומר. לא ידעתי מה עוד לעשות. כבר ניסיתי את הכל, אמרתי את הכל ולא אותך אבל אנחנו חייבים להפרד". מהדברים לא אמרת קודם אבל לא זה מה שמשנה. אני נורא אוהבת "מיקי" היא אמרה "זה נורא מרגש אותי מה שאתה אומר, וחבל שחלק כאיש אחד. אותן, בזהירות, בעדינות, והרגשתי שאולי אחרי הכל נצא מאקסודוס לזה עוד צ'נס. וידעתי שאסור לי לטפח תקוות ובכל זאת טיפחתי מה אני מדבר ושזה נכון מה שאני אומר ושבאמת חבל אם לא ניתן אפרת בעיקר הקשיבה. אבל גם ראיתי בעיניים שלה שהיא יודעת