אהבתי. באמת אהבתי את הקיבוץ על כל הירוק שבו ושדות הכותנה המרכולית השבילים והאופניים (הכחולים)  את הכלבים העייפים מנחת שלעולם לא יתנגדו  לליטוף, ת'עבודה שנמצאת מרחק פתיחת דלת מהבית והפוך. בחדר האוכל. שלוש ארוחות ביום עם הפרצופים הקבועים והמבטים החטטניים אהבתי. באמת אהבתי את הקיבוץ  את נוחות הצביעות. את נוחות הנייחות. את נוחות ההשתייכות למקום (אדמה, קהילה...) שם אפשר לחיות (באמת לחיות) חוסר אמביציה. 18.11.13