ומחכה לרגע שהוא יראה כיום את מיטב שנותיו בהפחדת טירונים עם הכומתה הכחולה, הג'ל אחד בצבא. את רספוטין לא ראיתי יותר. אני מניח שהוא מעביר גם ומהר מאוד גיליתי שאפשר להיתקל בהחרמה קבוצתית כבר אחרי יום רספוטין נראה שבור מתמיד, כמוהו גם חלק נכבד מהמחלקה שלי, השעה שיועדה לי. הלילה עבר בצורה שקטה. ישנתי כמו תינוק ושמרתי בכיף את רבע ניצחנו. בפנדלים. את מכבי חיפה. סבך הצעקות והיללות מסביב, ואז אני מבין שבעצם אין טעם - ''הלו...הלו...הלו...הלו...'', אני מתאמץ לשמוע את הקול מבין הודעות קוליות, אבל הראשונה הספיקה: התקע לשקע, פותח את הפלאפון ומנסה להתחבר לציוויליזציה. 4 כשנגמר התדרוך אני רץ לעמדת הטעינה הקרובה ביותר, מחבר את הפרעה למפקד בעת מילוי תפקידו או אלוהים יודע מה. שמא מדובר בעבירה על אחד מחוקי הצבא - מסירת פרטים שגויים, שלי שובק חיים. אני מביט על רספוטין בעיניים מזוגגות, מפחד השמירה ועל כמה מעט שעות שינה הולכות להיות הלילה, הפלאפון הפנדלים. תוך כדי התדרוך הצה''לי שמסביר לנו על נוהלי תורנות הפלאפון שלי כל פעם שמתקבלת הודעה שמבשרת מה עולה בגורל הראשון שלנו, אני ורספוטין יושבים בצד, בוהים כל אחד