כבר מזל, עלˉכך שנמצא לו מקור פרנסה בימים טרופים אלו. כך עבד ברוב שעות היום, ומלבד הפסקת הבוקר בת רבע השעה והפסקת הצוהריים, עבד כך במשך כל שעות היום. מדי פעם, במהלך היום, הגיע מנהל העבודה לבחון את טיב עבודתו, אך לא נראה כי הוא אינו שבע רצון. לבסוף, משהגיעה השעה שבע בערב, סיים אייב את יום העבודה הארוך, רשם את שעת יציאתו מן העבודה ויצא את פתח בית החרושת. בלילה, לאחר שנרדם, חלם שוב ושוב כי הוא מהדק בעזרת המכונה את תפריהם של מכנסיים רבים, אשר עברו תחת ידו.  השבוע הזה עבר במהירות רבה, וביום השישי זכה אייב לקבל את משכורתו הראשונה מאת מנהל העבודה. הוא ספר בזהירות את המעות ומשראה כי הסכום מדוייק, חתם ליד שמו ברשימה נוספת, עלˉכך שהוא מאשר את קבלת שכרו לאותו השבוע. כך הפכה העבודה לשגרת יומו הקבועה. את שכרו חילק בתבונה, חלק לשכירות החדר, חלק להוצאות מזון ואת שנותר, החל לחסוך. מדי יום ראשון נהג לעשות דרכו לעבר אולם התרבות אשר בבניין העירייה, אך היא, העלמה רוטנברג לא הייתה שם. לאחר כחודשיים ימים, משכמעט התייאש מלפגוש בה, בעלמה, החליט כי  יבקר במקום עוד כפעם פעמיים, ואחר כך יפנה לעיסוקים אחרים בימי