יותר הגיוני ככה." שתקנו. ואז הוא אמר: "אמממ.. אני רוצה להודות לך. באמת, על הכל." "אין צורך" שיקרתי. "אני מקווה שיהיה לך ולרותם רק טוב  ביחד, אני שמחה שזה הסתדר ככה." ודווקא התכוונתי לזה. "ידעתי שהיא תחזור אליי, בסוף הן תמיד חוזרות." אמר, וחייך חיוך מהפנט. חייכתי חזרה והמתנתי. אחרי 8 דקות ו-22 שניות, הוא לבש את מכנסיו ויצא מהמשרד.