בספינה, באמצע האוקיאנוס האטלאנטי. בכדי שאוכל לחזור ולזכור. כשאני אמות אני רוצה שיפזרו את האפר שלי בים, מה אני אעשה איתה אהובי? לאן אני אשים אותה? הם שמו אותך בארון והשאירו לי את האהבה הגדולה שלנו. כאילו החול ימחק את הזיכרון שלך. זה כה טיפשי לשים אותך בארון מגוחך ולכסות אותך בחול, למה לא חיכית לי? ועל מה שאתה הייתה צריך לעשות כאן. ואני כועסת על כך שהייתה כה אנוכי וחשבתה רק על עצמך ואחרי זה פשוט עוזב. אומרים לי שכל אחד בא לעשות פה מה שהיה צריך לעשות כאילו אף פעם לא הכרנו... בלי מכתב פרדה  ,בלי הודעה קצרה בפאלאפון. לפעמים אני כועסת נורא. איך עזבת אותי בלי שום הודעה מוקדמת, אז אני רצה עוצרת אותו  ולפתע רואה שטעיתי . לפעמים אני רואה מישהו שהולך בהליכה כל כך שלך עד כאב, משחקת בשערך המאפיר.