שיר במבנה מוזר שנכתב לכבוד סבתי חולת האלצהיימר. למה זכרונך לא שב? זה חשוב... למה אני נמצא בכלוב, של דיכאון? למה אני נמצא במצב של עיוורון? למה יש בעולם זדון? למה? אני לא יכול יותר למה הוירוס פועל מהר? למה זה לא מישהו אחר? שימריני במוחך, סבתא בבקשה זיכריני סבתא סבתא? תעני לי סבתא מישהו אחר... מישהו אחר... מישהו אחר למה זה לא מישהו אחר? הוירוס פועל מהר לא יכול יותר זהו זדון מצב של עיוורון של דיכאון אני נמצא בכלוב עכשיו כי זה חשוב סבתא, שזכרונך ישוב הם אינם זוכרים מסתכל על פנייך נמחקו חיים שלמים נעלמו זכרונותייך לא יכול יותר זהו זדון מצב של עיוורון של דיכאון אני נמצא בכלוב עכשיו כי זה חשוב סבתא, שזכרונך ישוב מוחך עכשיו עזוב את במצב של קיפאון הוא לא ישוב לקח לך את הזיכרון את אותן המחשבות את חושבת את אותן השאלות את שואלת של דיכאון אני נמצא בכלוב עכשיו כי זה חשוב סבתא, שזכרונך ישוב הוא יפגע בעוד נפשות הוירוס לא עוצר אני על סף דמעות לא יכול יותר הביא רק צרות הוא הביא לנו את כל הזיכרונות הוא לקח לך סבתא יקרה וירוס מן הנוראים השאיר רק נשמה