לעשן, בחוץ!" היא ציוותה עליי. בואנה אני אומר לכם, אם שלה? לא! "זה אזור ללא עישון!!!" היא אמרה במבטא רוסי. "את באה עם כל הטינופת שלה ונעמדת לידי, למה זה בית החולים של אבא הורג, אז זה יהיה אני. המנקה השמנה הזו קטעה את המחשבות שלי, שכשאלוהים יעבור על הרשימה שלו, ויצביע על האיש הבא שהוא לקחת עשן להוציא עשן בין לבין להכניס אותו לריאות, כדי יודעים כל הדברים שצריך כדי לעשן ועישנתי. שאיפה, נשיפה... הסיגריות שלי. הוצאתי אותה החוצה, לקחתי סיגריה, מצית... אתם פשוט למשהו. אז הכנסתי ת'יד לכיס וחיפשתי אחריה, חפיסת לי. הרגשתי דחף עז, לא יודע למה, אני אף פעם לא יודע למה, והניח זר עם פרחים, "בשביל האווירה" היא אמרה. זה לא ממש הזיז