לדבר בחופשיות," הורה קומבס, "יש לי מידע מאוד חשוב "בסדר, אני מניח, הגנרל." אמר מייק ותהה אם חרג מהרשמיות. הייתה הפעם הראשונה, לבטח. שזכרונותיו הרגישו כאילו אינם שלו, היו מחודדים מאי פעם. זאת מייק לא זכר מתי בפעם האחרונה שהגנרל קרא לו בן, ולמרות "חופשי." אמר קומבס והצדיע חזרה, "איך אתה מרגיש, בן?" "הקשב הגנרל." אמר מייק והצדיע. שניות לפני הזמן המוקצב. עשה כדבריו, התלבש ורענן את עצמו, כשלבסוף היה מוכן שלושים הגנרל מעולם לא התנהג בחוסר רשמיות שכזאת. מייק הופתע. הוא מחכה לך בחוץ." "זה לא יהיה נחוץ, רב סרן." אמר הגנרל, "קח לך רבע שעה ואני להצדיע. "כן המפקד הגנרל." אמר מייק והכין את עצמו לעמוד על רגליו של גנרל קומבס. "רב סרן, תתעורר." נשמע קול, אך לא הייתה דאגה, היה זה קולו פסקו כמו כן. אור בוהק נדלק. מייק התעורר. הדמות שלו עצמו נעלמה. הקולות נדמה לו ששמע את אותם קולות. היה זה שנמצא למטה רוב הזמן מאשר שיהיה זה המרחף מעל. היה להיכנס לאותו חלום אשר חזר על עצמו בכל לילה. אלא שהפעם, מייק מייק עצם את עיניו בחוזקה והכריח את עצמו לישון, רק כדאי "תן לי לנוח!" הוסיף הקול. הקול, והתחיל לחשוב שהוא מתוך