כל האנשים רוקדים ויש את אלו שרוקדים עם כל לא קשורה למקום, אובייקטיבית, שצופה בכל האנשים הסובייקטיבים. מהמקום ומהאנשים. אפילו המוזיקה נהיית עמומה. אתה נהיה דמות השני לא יכול לראות אותך.הצד השני רואה מראה. אתה פתאום מנותק זכוכית דקה, מאלו שאתה יכול לראות מה הולך מהצד השני אבל הצד זה כאילו פתאום שמו, ממש כמה סניטמטרים ספורים ממך, קיר של אלא כמה אחוז דם זורם לך באלכוהול. ואתה שותה ומביט מולך, ואז אחוזי הדם וזה כבר לא שאלה של כמה אחוז אלכוהול זורם לך בדם סיגריה כמובן, ומסתכל על הקהל. האלכוהול מתחיל לדלל לך את טעים, ונשען על איזה שולחן ליד. שותה את המשקה שלך, בייחד עם עם תפוזים, כי בגלל שזה שתייה חינם אז אין יותר מידי מבחר לשירותים וכשאתה חוזר אתה הולך לכיוון הבר. לוקח לעצמך וודקה הזיעה מתחילה להצטבר עלייך, והתשישות מתחילה להשפיע. אתה הולך פעם הייתי רוקד בצורה הראשונה, מלמעלה למטה. היום זה אחרת. אגרסיביות, חדות , לפי הבס. האלו מהצורה השניה, רוקדים מהרגש. למוזיקה. האחרים, מהצורה הראשונה, רוקדים עם המוח. תנועות ריקוד עם רגש. זה ריקוד של אנשים שמוסרים את הגוף שלהם הם אלו אותם אנשים שרוקדים