ואנחנו פה, בניהם ואולי אתה אחד מאתנו אנחנו פה, בניכם הם פה, בנינו אני פשוט לא מסוגל אבל הסיפור ממשיך להיכתב ואני לא מסוגל לעצרו אני נופל על ברכי הרוס לחלוטין "תפסיק לכתוב כבר, בבקשה תפסיק לכתוב כבר.!!!!!!" אני מפנה את ראשי לשמיים וצועק מכרסם כל חלק פעיל במוחי הייאוש כבר הורג הולך ברחוב מלא בכאב שוב הצלחתי בקושי להציל חיים מלטף את ראשה ולוקח ממנה את כל כאבה אני מנחם ומרגיע אותה היא נופלת לתוך זרועותיי ומתחילה לבכות היא מתחילה להכות אותי בכל כוחה , לאט לאט תופסת שזה אני היא הקיאה והתחילה לחזור לחושיה לחזור לחושיה לקחתי אותה לשירותים ולחצתי על קיבתה. היא הקיאה והתחילה מלאה של חומר רעיל וצהוב, לא מספיק כדי להרוג... אני מטפס מהחלון ורואה אותה מוטלת על הרצפה ולידה מבחנה כמעט באפי מספיק לנבוח, זה אני! הנה הבית שלה כזה אדיוט?!?!?!?!!?!? הייתי צריך לחשוב עליה ולא להזניח אותה ככה, למה לעזאזל אני פשוט תכננה את זה מושלם, אז איך היא לא חשבה עלי? הנה הבית שלה, אין שם אף אחד חוץ ממנה בכלל?!?! אני חייב לבוא באופן אישי, שלא תסתבך בחיים שלה, מי היא ולמה אני פשוט לא קורא לאמבולנס כמו כל בן אדם נורמלי?!