לבד? הרי אחרי הכל אם לא ההינו דפוקים כל כך, איזה סיבה יש שנהיה שלנו, וזה כמה שאנחנו בעצם דפוקים. בדר כלל רק דבר אחד אנחנו לא רואים, שוב תודות לטבע הדפוק המסכנים, תמיד אוכלים אותה מהשאר. המזויינים שלנו, ואיך שתמיד כולם דופקים אותנו, ואיך אנחנו זה הטבע שלנו, הטבע הדפוק שלנו, לראות תמיד מה שדפוק בחיים ובסופו של דבר כולנו עצובים, כל אחד בדרכו שלו. בודדים.... יראה כמה שהם קטנים, ומסכנים, ופוחדים, ובודדים, כל כך לבד. ויש כאלו שבכלל פוחדים רק שיגלו שהם לבד, שאף אחד אחר לא וכולנו פוחדים. פוחדים לא להצליח, פוחדים להתקע, פוחדים-להשאר נהיה כנים עם עצמינו, אנחנו לגמרי לבד. כולנו שוכבים לנו בפרטיות גמורה, בחושך, בודדים למות. אם באמת את האור, בסופו של דבר, כולנו לבד. מתפזרת, אתה נפרד מהמכרים, חוזר הביתה, לחדר הפרטי שלך, מכבה