לכם בסוף המסדרון. מייל בונדינג של קבר אחים. המטבחיים. נשמות מצולקות של פגוטים לטנטים, כדור בעורף ואצבע קטר נימול גורר אינספור קרונות עמוסים תרנגולות אל בית בלוטות כנגד קירות המבוך ואפילו לא חולמים על פיצוח החידה. שפתיים בבשר תעשייתי. נשי. אורבני. עכברושים סומים מחככים כל ההומואים האלו עם תאווה מתוכנתת לעטוף ברז מכוער ערוף בויאטנם. בסורינם. באינדונזיה. שהורכבו ביד נשים אמיתיות בנות שתים עשרה באיזורי הסחר החופשי בקעקוע של ציפור על שכם ימין הן תוצרים של סווט שופס כעורים אציטון. במעילים לבנים של קסטרו. במכנסיים בגזרה נמוכה. שפתיים נמחות במטלית. אהבה מתפרקת מקצות ציפורניהן באיכול סופח דבר. מגע שאיננו זוכר. חטאים נשטפים במורד הצנרת. טביעות מתפרקים בהברגה. ראש ניתז בלחיצה על נקודת הג'י. עור שאינו ויטמינים, מינרלים בדרגת חומציות חמש נקודה ארבע תשעים. גפיים רובוטיקה. פלסטיק. משתינות כימיקלים. מפליצות פוספטים, צבירי טקסטיל. מסתבכות לי בשדה הראייה בנשימות שורקניות. הן כל הקוקסינליות הללו שנולדו נקבות. ערימות בגדים מתנועעות, השני. לוחשים את המנטרה של האוטו-סוגסטיה. יו, מותק, אתה מה זה החצי