גבי, והתיישבה על פניי העטופות במגבת. היא החלה להניע את ישבנה בתנועות קצובות, קדימה ואחורה על פנ ואני חשתי איך עולה וגואה בי הדם, הזיקפה, איך נמהלת התשוקה הנוראה אליה, אל שאהבה נפשי כל כך, בתחושת ההשפלה הבלתי מוכרת. ידעתי שאני חייב לשחק את המשחק הזה. כאב לי עליה, על עצמי ועל המקום המשונה הזה אליו הגענו פתאום.  היא קמה מעליי ועזרה לי לקום לישיבה. היא הסירה מעליי את האזיקים בתנועת מפתח קלה.  "עכשיו תעשה ביד", היא אמרה.  בעיניים חשוכות, תחתוניה תקועים בגרוני, אחזתי באברי בידיי והתחלתי מאונן. עונג וכאב התערבבו בתחושותיי יחדיו, מרקדים במחול גרוטסקי, מחול עצוב ונוגה.  ריח הגוף המשכר שלה ריחף באוויר, הרחק הרחק  ממני, וניסיתי למשוך עד קצה גבול היכולת את הזיכרון המר שלו, המתקתק. שיעלה באפי עוד הרף קט, עוד שבריר שניה אחרון לפני ההתנפצות הגואלת, הריקנית, העלובה. הזרע פרץ ממני בשאגה , כמו בכי של חיה פצועה, חשתי את ידיי נרטבות בנוזל החם, הערירי. רציתי כל כך לבכות אך לא יכולתי.  אביטל הוציאה את התחתונים מפי והסירה את המגבת מעל פניי. הרמתי את עיניי לאט, בהיסוס, והבטתי אליה. היא עמדה מולי בשמלה חגיגית