אלא בילינו את הלילה בסקס פרוע?" ושיר החזירה לי עיניים נוקבות "לא". טוב, אז לא.  "ישנתי מצוין. נראה לי שגם שיר" חייכתי חיוך מרוצה מעצמי. שיר הנהנה מאחוריי.  "אז אתן חוגגות היום?" אימא שלי שאלה.  "שיר הולכת עוד מעט הביתה, היא צריכה גם להגיע לעבודה היום. אני לא יודעת מה אני הולכת לעשות. נראה כבר איך הדברים יתפתחו." אמרתי תוך הכנת שתי כוסות קפה. "אנחנו יוצאות לעשן." אמרתי ומשכתי את שיר החוצה, לחצר.  הסתכלתי לשיר בעיניים, שתינו יושבות עם סיגריה ביד. "כן, אני בלחץ." לקחתי עוד שאכטה. היא ליטפה את ירכי באהבה והסתכלה בעיניי. היא מבינה. היא יודעת איך זה. ההורים שלה כבר יודעים. היא סיפרה להם בגיל שש עשרה, כשהייתה בטוחה לגמרי. האמת היא, שהם קיבלו את זה ממש טוב. יחסית. אבל הלחץ שלפני הוא אותו הלחץ. היא אומרת שאחר כך ההקלה היא ברמות שלא חשבה שקיימות.  "תלכי כבר הביתה, שאני אוכל לדבר איתם ולהוריד את זה מעצמי." אמרתי, מסתכלת על הסיגריה שמתקרבת אל סופה. "את יודעת שאני לא באמת רוצה שתלכי, אני מעדיפה שתעמדי שם איתי. שתחבקי אותי מיד אחר כך." היא הנהנה. שתינו יודעות שעדיף כך. אני אספר להם ואחר כך אספר לה