 הארווי מיצמץ. קרולי אוהב את דיאנה? הוא לא ידע מה לעשות עם זה. אף אחד מעולם לא עשה לדראקו טובה. לעשות, מה להרגיש. קרולי כרגע עשה לו טובה, הוא היה בטוח. דראקו, מביט אחריו במבט עוין במקצת, נאנח. הוא לא ידע מה "אבל היא אוהבת אותך", הוא אמר, ויצא במהירות מהחדר. אותה, או לפחות כך נראה לו. נראה היה לו שקרולי אוהב את דיאנה אבל הסתבר לו שגם הוא אוהב חוש אבחנה דק, הוא היה די טוב בלשים לב לדברים האלו. כלומר, אתה אוהב אותה נכון?", הוא אמר, מופתע קצת מדבריו. לדראקו היה "אבל אני יודע שאתה אוהב אותה לפחות כמו... כמו שאני אוהב. "כי... כי אני לא רוצה לעמוד בדרך", הוא אמר לבסוף, מתפתל. - שלו. אותו מחדר המועדון ולקחת או לחדר השינה של הבנים, ובמקרה הזה בחשד. אחרי שקרולי אמר את מה שהוא אמר, דראקו מיהר להוציא זו הכחולה וזו הירוקה. "למה אתה מסכים לוותר לי?" הוא שאל "ככה זו לא תשובה", דראקו אמר, מיישר מבט אל עיניו של קרולי, "ככה", קרולי אמר, מתחמק ממבטו של דראקו. למה? הוא שם בפנים... בשביל להיות עם דיאנה? הוא בחיים לא חשב שזה יקרה, שקרולי יוותר לו... או למי שהיה "מה?" הארווי קפץ, המום. "למה?" "אני אחליף