עד שנוחתת על ענף ארעי מתגלגלת, נחבטת בכל גופי וסחרחורת איומה אוחזת בי, מרכינה מבטי אין לי ברירה - ואייל בועט רגלו בראשי, אבנים מתדרדרות מימיני בציפורניי נאחזת ומטפסת. עד הגיעני אל הצלע הנחשקת פוסעת לאורכו, מתמרנת בפיתוליו, בוחרת שביל לא מוכר ומישירה מבט. אך מיד נתפסת בבהלה מתקשה להתאפק להרים את ראשי עומדת נרגשת במלוא קומתי תמיד איכשהו מגיעה לרגלי ההרים. בדרכים לא דרכים