הן תעמוד גא. ומעל ראשך למזכיר, מאוויך נינוחים אינם ובמקומו לעד וכעד מונח. כחפץ המושלך היאורה, שקוע כפסל אוב לחלקים, כאבן גילופים ממושמעת, תעלה הלבנה ולא תסור אתה ובשירת דמע תפצח בזה הליל. נשאב מקור ראותך למקורו על אף הראות העכורה, הכעורה  סימני דרך לא נסתרו מעיניך לעת דרכך אל הגזוזטרא . ינשבו באוויר לעת עירבך,