כי הייתי יבש מדי לדמעות. הם הגישו לי מיץ אפרסקים, ואני דחיתי זאת בנימוס וביקשתי דיאט-קולה. הם נענו לבקשתי ואני שתיתי כמו אדם היונק משדיי אימו בהיותו על סף מוות כתינוק עולל שלא ראה ציצי מימיו. שפתיי היבשות מלמלו הכרת תודה, לא יכלו להפסיק, אלא רק כשדיברתי על המצב הכלכלי הקשה שהמדינה נקלעה אליו. הם הקשיבו לדבריי בתשומת לב. כעת הכול נראה כמו חלום, כשאני יושב בחדרי הקטן עם הג'ינג'ית הקטנה המעצבנת וכותב את זיכרונותיי. כיצד אנשים יקרים אלה הצילו אותי ממוות אכזרי על הכביש הראשי. הייתי צריך לגמול להם כיאות, לכן ערפתי את ראשם. עתה אני שותה רד-בול, ועושה הפסקה בין זיון לזיון כשהיא מפעילה את בועות הג'קוזי וקוראת לי באכזריות לטבול איתה במים הגועשים.