הייתי אומללה. לא היה לי רע, אבל גם טוב לא היה לי. היה.. סתם. אז לקחתי אקדח ותקעתי לעצמי כדור בראש. ביום ההולדת שלי במקום לעשות מסיבה לכל החברה והמשפחה ערכו לי הלוויה. באמת נחמדה. אמא ואבא ממש השקיעו. זה היה שווה רק כדי לראות מלמעלה למי באמת היה אכפת ממני. היו את אלה שעשו טובה ובאו כדי להראות נוכחות. לאלה שבכו, הכנסתי מילה טובה לאחראי פה על הכל. כדי שכשיגיע תורם, אז שידעו שגם לי היה אכפת וניסיתי לעזור.   החיים פה למעלה לא רעים. הנוף באמת יפה. אפשר שעות לעמוד על איזה ענן ולצפות על כולם. אם הראות טובה, אז אפשר גם לפגוע במישהו תוך כדי אחת ממלחמות היריקות שאני והשאר עורכים פה מדי פעם. פעם פגעתי באיזה ילד שהתלהב שיורד עליו גשם באמצע אוגוסט.   כשהגעתי לפה, אז לא הייתי בטוחה שאני באמת פה. חשבתי שאני אגיע למקום חלומי שכזה, שיהיה פה כמו בסיפורים האלה שמספרים לך כשאתה קטן. אבל האמת שזה כמו רח' אלנבי רק הרבה יותר אסתטי והרבה פחות שיכורים. כולם כאן מאוד נחמדים ואדיבים. לקח לי קצת זמן להתרגל לטובות הלב ששולטת פה בכל פינה. נועם, שזה הזה ששמו אותו אחראי עליי עד שאני אתרגל למקום אמר שזה בגלל שכולם הרבה