לעומת ציוצי השגיונות המתערטלים אל מול האופק המחוזי. שלא יתחפר בדינאמיות החלטית שכזו הגעת המנחה אל הצלם הזר בשישים ושבע פעמות מונה אספור ואדמת הענן ואבק השטיח הרדוד וההרהור המלבב מוליד התחבטות שוממה בבטלות החושים המרצדים אל מבעד לסערות של לשכב פרקדן, לא לצעוד נכחה כששאיפתנו היחידה היא כמיהה וגני האין סוף מתרפקים על עברם הזקוף בגאון מול העציץ ומשטמת ערפי החשוף העריקים בעלי הצפרניים מצדדים בינות לחוטי הערקים שולחי אלמנטים קפואים מוקסמי הגינות מעודנת הלומי ניחוחות מישורים ורואה ברוחי שני תנים הפואמה הסימפונית "התנים חזרו"/מיכאל וולפה מומלץ לקרוא כשברקע מנוגנת עוד רובד קצת אקטואלי. מה דעתכם???( אך כשקראתי אותו שוב ויצא לי לראות בו )אמנם נכתב לפני יותר משנתיים