          נפשו חלשה ותקרוס בצוק עיתים.               קלוד:           מעולם לא שגיתי, ומה שונה היום?                 אל נא תחששי, פירצה בסודי אין. לואיז:          כילד תתחבא בצמרת עץ השקר הנשיר                 אשר בבוא הסתיו אותך יחשוף,                 אך עץ האמת ירוק עד הוא.                 אין זו חולשה לשגות,                 הגבורה היא להכיר במשגה.                קלוד:           דברייך דברי תום הנעורים, אנא פקחי עינייך.              לואיז:          עיני פקוחות, עיניך הן העצומות. קלוד:           הכי בתום לב יבנה מגדל החיים?                      