כדי שיהיו חלקים הוא לא יוצא לך מהראש, אפילו שאת כל כך רוצה ובא לך פשוט לקחת והמתוק עדיין לא מפיג את הטעם המר בפה. את פוקחת עיניים, בולעות עוד קוביות שוקולד, הפעם עם אגוזים מושלם. להן מידי פעם ומרגישה למספר דקות כאילו הוא עדיין איתך והכל ומפתים( ורק את ההודעות הקוליות את לא מסוגלת למחוק, מאזינה המספרים ביומן למקרה שאי פעם תרצי לדבר. העיקר שהם לא זמינים והמכתב עדיין במגרה(. הארונות יחד עם המכתבים והתמונות )אבל התמונות עדיין באלבום שלו- למרות שאחרי שנפרדתם התחשק לך לזרוק אותה לכוך נסתר בחדר איתה כל לילה כדי לשמור לעצמך קצת מהזיכרון שלו, קצת מהריח בצד השני שוכבת הבובה שהוא נתן לך ליום האהבה. את עדיין ישנה אבל אפילו הוא לא מסוגל לספוג את כל הדמעות. גליל נייר טואלט גמור למחצה ורק לפני רבע שעה הוא היה שלם, הוא לא ירצה אותך בחזרה )ומישהו אחר בכלל ירצה?(. לידך מונח ומלקקת ואוכלת אחד אחד והרבה. כבר לא אכפת לך להשמין, ממילא אז את לוקחת קופסת שוקולד ופותחת את הצלופנים הקטנים ומוצצת יוקרתי, אבל שום קרם שתשימי על הלב לא יעזור. הכאב במקומות המריטה כבר חלף עבר לו אחרי שמרחת קרם גוף אילו... או לפחות