ויורה, מכוון, ויורה. מכל הבא ליד. אבל מצפוני לא עונה. הוא רק מכוון ויורה, מכוון ויורה, מכוון העציצים. "מהיום, שם הקוד שלך הוא ונג'ר, יעני נוקם, ברור?" יוצא למרפסת, וטופח על שכמו של מצפוני, שתפס עמדה בין אלוהים פונה למצפוני, אבל הוא כבר לא שם. הוא מחייך לעצמו, ברחוב שינקין בתל אביב. ונעבור לכתבנו לדיווח מהשטח..." הסבר: "לפני מספר דקות נשמע פיצוץ עז בבית הקפה 'קפה יאפי' 'חדשות 2' בוקעים בקצביות. אחריהם מופיעה הקריינית חמורת אלוהים ניגש אל הטלויזיה בפינת החדר ומדליק אותה. צלילי "מה הקשר?" "אז אני מציע שתדליק את הטלויזיה." לפני שבועיים." "שינקין, ממש מעל 'קפה יאפי'. אני והחברה שלי שכרנו שם דירה "איפה אמרת שאתה גר, מצפוני?" את הסכסוך, אלא לשמור על השקט." לרצוח אותם. יש משא ומתן, יש פשרה. התפקיד שלנו זה לא ללבות "העובדה שהם רוצחים אותנו לא אומרת שאנחנו צריכים או יכולים "הנורה הזאת נדלקת, מצפוני, כשיש פיגוע." העיתוי והסיבה של הזוועות האלה לא מעניינים אותי." "לא, ה-מ-פ-ק-ד ה-ס-מ-ל, אין לי מושג. ולמען האמת, המפקד, מצפוני?" אותך אם אתה יודע למה ומתי הנורה האדומה הזאת נדלקת. הא, סיירת מטכ"ל. לך.