ושזה יכול להיות נורא מפחיד. אז שתי הבנות ואז אקבר במעבדות. רק שהגעתי לכאן הבנתי שהקולג' הוא לא בדיוק לאנשים. שכנעתי את עצמי שאחיה את ה-4 שנים הבאות כרוח רפאים ביקשתי חדר יחיד בלי שותפה, הסברתי שאני יתומה ואני לא מתקרבת ההורים שלי נפתח בגיל 81 זה עזר לי לסיים לשלם. שהגעתי לייל שנגמר התיכון הייתה לי מגמה חצי אקדמאית לייל והביטוח חיים של נגמר גם הקשר החברות הראשון והיחיד שהיה לי בחיי. הרגשתי הקלה כי אם היא תתקרב אליי ככה זה לא היה אפשרי, בזה שזה מה שהלב שלה בחר והיא הייתה החברה היחידה שלי, מצד שני היא בסה"כ עשתה מה שהיא הרגישה ונפגעה מהסירוב, זה לא אשמתה לספרייה, דונה עזבה מבלי לדבר איתי שוב. מצד אחד ריחמתי עליה על מה שהבת שלה עשתה ומרגישה. כל הקיץ יצאתי מהחדר רק כאב לי על אליזבת' אבל היא הייתה אימא שלה ולא יכולתי לספר לה אני ברחתי ממנה ועוד באותו היום עזבתי למעונות. אותי שוב בזמן שהפעילה כוח על הזרועות שלי בכדי לתפוס אותי. ראיתי את זה במבט, היא סיפרה לי שהיא מאוהבת בי וניסתה לנשק לא מתעסקת באהבה, אבל שאני נמשכת לבנים. היא הייתה פגועה איתו אי פעם. הסברתי לה שהמחשבות האלה הבהילו אותי ולכן