בדיוק חשבתי על דליה, ועל איזה אידיוט אני שלא דיברתי אתה קודם, ועכשיו זה כבר מאוחר מידי, והיא עם הטייס הזה, ולי כבר אין סיכויי אתה. לא שהיה לי אי פעם. הדלת שנטרקה העירה אותי, זה היה נדב שנכנס לרכב, "בוא, אנחנו מתארגנים לשינה כאן, הג'יפ של אריק שקע ודודי מעדיף שנחלץ אותו באור יום, אז נישן כאן ומחר בבוקר נימצא את הר חריף" הוא חזר לטון השקט של הדיבור האחראי. לי כמובן שלא היה איכפת, העיקר ללכת לישון. מצאתי לי איזה פינה לפרוס את השק"ש ליד הג'יפ, ככה שהשמש לא תפריע לי למחרת על הבוקר. בצד השני שמעתי את דליה ואריק מתארגנים, הוא לקח עט חפירה ויישר את השטח שיוכלו לישון טוב יותר, זוג צעיר ומתלהב, סיננתי בין השיניים וקיללתי את עצמי פעם נוספת שנכנעתי לדודי והצטרפתי לטיול הזה, זו לא הייתה הפעם האחרונה שקיללתי את עצמי על כך, ולמה לא שאלתי ואותו קודם עם דליה באה לבד, למה אני תמיד לוקח דברים כמובנים מאליהם ולא שואל, הייתי יכול לחסוך לי כל כך הרבה. נדב ודודי הלכו לסרוק קצת את השטח, וניר וההולנדית אפילו לא טרחו להוציא את עצמם מהגי'פ, אבל כולנו יכולנו לשמוע את הקפיצים שלו חורקים תחת התנודות שלהם. דודי העיר