הסתכלה לכל הכיוונים, מחפשת מגבת היא פתחה את הברז, מתיזה את המים לכל עבר, שוטפת את דמה מעליה פצעה היה רחב וגדול דיו. הוא לא הספיק להחלים במשך כל הלילה. בכאב הנורא מרגלה. משתדלת שלא להחליק על הנוזל האדום. הקרות. בעודה נעזרת בכיור היא ניסתה להתרומם כשהיא עדיין חשה האדום את כל שברי הזכוכית. היא הרגישה בדמה החם באצבעותיה והאיום שברגלה. מוקפת בדמה היא ניסתה לסלק בידיה השטופות בצבע רצפת המטבח. בעודה מנסה להתרומם היא חשה לפתע בכאב הצורב היא פקחה את עיניה מתבוננת סביבה, תוהה מה היא עושה שרועה על כבר צייצו. השעה הייתה חמש בבוקר. היא שכבה דקות ארוכות, מדממת מרגלה. כשפקחה את עיניה הציפורים החודר לעורה. שנזרקה מאחד המדפים. היא צונחת עליה, כבר לא מרגישה בכאב עיניה נעצמו לאיטן כשהיא לא מבחינה בכוס השבורה על הרצפה היא נפלה. היא התנשפה בכבדות, מנסה להזיז את רגליה בייאוש חזרה אל חדרה. אותו ורצה אל הברז. עיניה נעצרו כשהבחינה בכדור ההרגעה היחיד שנשאר. היא חטפה בעודה מעיפה את כל מה שעליהם אל הרצפה. הכיור. הוא חייב להימצא. היא נאנחה בכבדות ממדף למדף שבחנה היא החלה לחפש את הבקבוק. ודאי השאירה אותו באחד