למרות הקור העז, ניכרו אגלי זיעה על מצחה. בני הבית ציפו בקוצר רוח לשובם של פסח והמיילדת, אך משום מה, אלו בוששו לבוא. רחל, המנוסה בעניין לידות שחוותה על בשרה, כבר התכוננה ליילד את כלתה בעצמה, במקרה  חירום, אך לפתע שמעה קול פרסות סוס העושה דרכו מחוץ לבית, עד שפסק מלכת. היא פנתה מייד אל החלון, בהסיטה את וילון התחרה ומשהבחינה בסוסה עם עגלתה הנעצרים מול הבית, פלטה אנחת רווחה. היא עוד הספיקה לראות את פסח והמיילדת יורדים ממרום מושבם למטה ועושים דרכם אל הבית פנימה, כאשר מרים פרצה שוב בזעקת כאב נוראית, אשר הרעידה את קירות הבית. הפעם המיילדת לא התמהמהה עוד. מייד נכנסה עם רחל אל חדרה של היולדת. המים החמים כבר הוכנו. היא נטלה רטיות חמות, וניסתה להקל על כאביה של היולדת בעזרת הרטיות בהניחה אותן על גופה. לאחר כמה דקות, הבחינה כי הלידה עצמה החלה. היא ניסתה למשוך מעט את ראש התינוק אל מחוץ לגוף האם הדואב. "לחצי, לחצי, נשימה עמוקה, לחצי..." - ציוותה על היולדת. מרים עשתה מאמץ נוסף להוציא את היילוד מקרבה. המיילדת משכה עוד מעט את הגוף הזעיר החוצה, אחזה בזהירות בכתפו האחת, אחר בכתפו השנייה, כאשר מרים זעקה עוד