להיות שכל כך טוב, כי אם טוב כל כך, משהו, משהו חייב הרי אני יודעת שזו תמיד מנה אחת יותר מידי, אושר זה ממכר הגמילה הורסת אותי כל פעם מחדש, אולי הפעם אני אלמד, ושוב. זה היה קשה באמת הפעם, אסור להתקרב לחרא הזה, אומרים לי שוב הדלת נעולה וסימני הציפורנים השבורות שלי נראים ליד הקיר. את הרעידות למשהו נסבל, אני מקיאה מידי פעם, מנגבת את הדם שיורד לי מהאף, מנסה להמעיט אני שוכבת מכורבלת בתוך עצמי, תנוחה עוברית של גמילה.