הוא עמד שם והסתכל למטה. האנשים תחתיו התערבבו בזרם בלתי פוסק של אנושות חיה ועסוקה. זרם המכוניות נפסק מדי פעם כאשר ברז הולכי הרגל נפתח והם נשפכו על הכביש, התערבבו על פסי הזברה של מעבר החציה. האוויר היה נקי ורוח ארעית שיחקה עם האנטנות שעל הגג. היא ראתה את האדם שעמד על קצה הגג והסתכל למטה, התקרבה אט-אט, ניפחה לו את החולצה ופיזרה את השיער בשובבות. רק צעד אחד. אם אני אהיה מספיק בטוח בעצמי, אני אוכל לעשות את זה. זה לא אמור להיות קשה - כמה קשה צעד אחד אמור להיות? "אמא, תראי!" - ילדה עם שמלה פרחונית הצביעה למעלה. הן החזיקו ידיים והאם הסתכלה למעלה. "השם ישמור! מה הוא עושה? שמישהו יתקשר למשטרה!" אנשים התאספו למטה וחצי מעגל של אנשים נשק לבניין בשני מקומות. הוא חייך לעצמו. אין לכם מה לדאוג, אנשים קטנים. אני לא הולך ליפול, ולא להרוג אף אחד. הכל בשליטה. אני רק צריך להשתחרר ולעשות את הצעד הזה. הצעד הראשון הכי קשה. אחר-כך חשוב לא לאבד אמונה והכל יהיה בסדר. "היי." נשמע קול מאחוריו: "מה שלומך?" שוטרת צעירה פתחה את דלת המתכת הקרה של הגג. היו לה עיניים גדולות, פעורות יתר על המידה. הוא הסתובב על מעקה הבטון