באמת ראה את קופסאות הכדורים הריקות... זה היה הירהורים רבים, שלא נתנו לה לישון בצורה רציפה... לי?' 'אולי אבא שם לב לכדורים שעל השולחן בחדר?' ועוד בראשה... 'עם מי אבא דיבר?' 'אולי זה "הוא"? מה? הוא דואג כל הלילה התהפכה במיטה... ניסתה לישון, אך המחשבות צצו לא נכנסה למקלחת... רק התכוננה אליה... עדיין מחכה לטלפון... המחובר לארון, ושמה אותה על מתלה במקלחת... היא נכנסת לחדר, עדיין מחכה... לקחה את המגבת שתלויה על הוו באופן מוחלט... היא לא בטוחה שאלו המילים שבאמת אמר, הרי עדיין לא הייתה ערה "בדקתי מה איתה, היא בסדר... ישנה... לילה טוב" ואז דממה למספר שניות... אביה... היא שמעה את הלחצנים בפלאפון שלו... לחיצה אחר לחיצה, היא לא הבינה את פשר העיניין, ניסתה להקשיב לצעד הבא של "לא, תחזרי לישון, סליחה על ההפרעה... לילה טוב" "אממממ... מה? כדורים? לא? מה השעה עכשיו? כבר בוקר?" "שאלתי אם לקחת משהו...?!?!" "מה? כבר בוקר?" שואלת תוך כדי שיפשוף העיניים... "לקחת משהו? כדורים?" הוא ממשיך לשאול... היא זזה במיטתה, כאילו הוא מפריעה לה לישון... הוא נכנס לחדר, התקרב אל פניה... "את ישנה?" החלון ראתה שחשוך בחוץ.