המתמקד בנושא התנועה, או, במקרה שלי, גם בחוסר תנועה. המונחה על ידי יצחק בן-נר. מטרת התרגיל - כתיבת סיפור קצר הסיפור נכתב כתרגיל בסדנת הכתיבה היוצרת של קאמרה אובסקורה, כיסא נדנדה, שרק עכשיו מפסיק לנוע. משתף פעולה ארור לנצח, ראשו פגוע, שרוע לאחור על משענת של חברים, אחד מהם מביט עדיין דרך כוונת של רובה צלפים, השני, ואולי עוד משהו, שאני מנסה בכוח להשתיק. זכרונות ילדות על שני עכשיו אני מרשה לעצב, לגעגועים לאחי ולחולייה שלו להציף אותי. רואה את הפגיעה. ההדק. שנייה וחצי עוברות כמו נצח. "מטרה", אני לוחש כשאני בה. אני מתזמן את התנועות וכשהוא יוצא משדה הראיה, סוחט את הראש של אבו-חליל מופיע ונעלם לסירוגין מהכוונת, כאילו מתגרה - "כאן מוסא. קבל אנגליה". שלוש שניות, שנראות לי כנצח עוברות לפני שאני שומע את התשובה החרא הזה." "אני לא חוזר לבסיס לפני שהוא מת", אני עונה. "אח שלי מת בגלל "חרא", מגיעה התשובה, "בטל". שלי. "כסא נדנדה", אני לוחש. אבו-חליל, כל כך מוכר לי, לפני שהוא יוצא שוב משדה הראייה משענת הכיסא נוטה לאחור ולרגע חטוף אני רואה את הראש של להחזיר תשובה, כשתנועה בקצה שדה הראיה תופסת את תשומת לבי.