בגלל שאין מה לומר לנוכח פלאי טבע שכאלה, אולי שתקתי כי למה שתקנו? איני יודע. אולי זה בגלל שבשדה דיברנו כבר המון, ממעל. מוקסמים אחד מפלאי השני, שותקים כמו מתוך כישוף שנגזר עלינו התהלכנו שם, אני והיא, שני אוהבים צעירים, וצבעי הדרים מהפרדס., וממערב השמש חשבה כבר להתחיל לרדת. מעט ריח הברושים שעטפו אותנו. מדרום הגיחו ניצוצות של ריחות באוויר היה מדהים, מיוחד. ריח של אחרי הגשם שהתערבב ולו במעט ראשה זר פרחים שהכינה לעצמה כשטיילנו קודם לכן בשדה. הריח לצידי, לגופה שמלת כתפיות דקה כחולה עם עיטורי חמניות, על לשתיקתנו המיוחדת. היא כל כך קסומה, ילדה יפה, צועדת יחפה הברושים, ציוץ הציפורים מעל וקול צעדינו היוו פס-קול מופלא נעים, לא חם ולא קר. בעצם נוטה מעט לקריר. הרוח שנדנדה את היו אחר- הצהריים של סתיו. היא הייתה כל כך יפה. האוויר היה הלכנו יד ביד בחורשת הברושים הקסומה שבקצה הקיבוץ שלה. אלו