שגם בנו, כמו במהרישי ודב, יש את אותה קוהרנטיות בהירה מפעמת ובעיקר אני מרגיש  שאתה מלמד אותי מדי יום איך לכופף את עצמי תחת הדברים ואז לצמוח לתוכם ואת כל זאת אני מבין כעת  ביושבי מול איש אקדמיה זקן למדי ותלמידו המזדקן בעצמו שניהם מפגינים  אינטלקטואליות רומנטית וגם רומנטיות אינטלקטואלית ראויה ביותר אבל אני מתמלא בחילה לשמע הדיבור שלהם על הייטק בחינוך וחינוך למצליחנות  ואני ממבקש ממהרישי וממך שתתנו לי את הכוח להיות לא הישגי  ולא יוצלח  וממוצע לגמרי כדי שאדע שחייתי לאט ובלי להתמקח ולהתמחות  "תן לתשוקה שלי  לבעור בי לאט  כל פעם במקום אחר בתוכי" קח את השפיות  קמט אותה לוש אותה ביד בוטחת המס אותה לפיך  לעס אדם, לעס בלע את השפיות  אין עוד קשה לך  להיכנס למשרדים שלהם  לשבת בחדרי השיחות שלהם לשתות את המים הגנובים (והכל כך מתוקים) שלהם ולהאזין להם, יהודים גלותיים, מפטפטים ומדמיינים לעצמם שהם יודעים, מכירים, מבינים ואתה יושב שם, יהודי ערבי בלדי (אבל לא בתעודת הזיהוי) מחכה בשקט, בולע צפרדעים גדולות נחשי מים, היפופוטמים אידיאולוגיים עצומים וכל דקה שעוברת אותך  (הזמן עובר אותך, אתה נקודה בזמן) ממלאת