חשק, הוא בטח יישאל: אני אענה לו ואכנס לאוטובוס הראשון לכיוון ראשון. כשנגיע, היום יש הופעה, יוני תכף יתקשר וישאל אם אני מוכן כבר, "בטח" לקבל )אמא שלכם חמרמורת(. )חמרמורת למשכילים מבינכם( אבל חמרמורת מהסוג שכל אחד היה מת הרגשה מוזרה - סחרחורת שמלווה בכאב ראש - קצת כמו האנג אובר נישקתם פעם מלאך? הנשיקה הראשונה. אבל כעס? אי אפשר לכעוס על מלאכים. לכעוס, עצבות? כן. כמויות של כלום זה מה שנשאר אצלי בלב עכשיו, אני לא מסוגל הרבה כלום. כלום. מהחיים. אהבתי אותה יותר מהכל, יותר מהשמיים, יותר מהשמש, יותר לא. יותר. היא לא מבינה, אף אחד לא מבין, אולי מיכל - בעצם גם היא טובה, אחת שתרצה אותי כמו שאני, שלא תיעלם ושאני אוהב אפילו דיברתי עם אלה, היא אמרה שאני בטוח אמצא לי מיכל אחרת, יותר החיים. אוהב אבל כמו אחות ככה שזה לא משנה - הרווחתי ידידה לכל לא הייתי מתנהג כמו מיכל אם זה היה תלוי בי, גם את נטע אני נטע אמרה שהיא בחיים לא הייתה מתנהגת אליי כמו מיכל, גם אני התדרדר, חיבוק אחרון. הסוף. "בטח" עניתי לה. נשיקה על הלחי, על הלחי - אלוהים לאן המצב מגיע, לא צפיתי את זה בא אבל בכל זאת, ההמשך כבר היה ברור.