נכנס לבתים עם ארגזים, ויוצא עם עשרה שקלים, מחייך. יש שם שליח אחד, מוסטפה קוראים לו, אנחנו תמיד רואים אותו התחילו לעשות משלוחים. אנחנו רואים מפה את הסופר, התחלפה בעלות מאז, ולא מזמן הם צמחייה, גם מאוד מטופח ונקי פה. עכשיו אנחנו למעלה, מעל העננים ושמאלה, במקום נחמד עם הרבה גדול ומאיים, חצי אוטומטי. מה שהיה לו מאחורי הגב, היה כמובן אקדח, מגנום נראה לי, אקדח באחים שלי. אחר כך הוא עבר אלינו, ירה בי ובאבא, ועכשיו אני יודע שגם יריות. "כן?", אימא שאלה בתהייה, הוא הושיט את ידו קדימה, וירה בה 3 הוא החביא את מה שהוציא מאחורי גבו וצעד לעברנו רגוע. ויצא לעברנו. חמודי יצא בחיוך לכיוון מכוניתו, נכנס, הוציא משהו מתא הכפפות שלטיפ, "אה אני מצטערת, אין לי כסף קטן", התנצלה אימא. כשסיים הוא עמד וחיכה, בתחילה לא הבנתי למה, ואז נזכרתי שמענו את המכונית, חמודי נכנס, והחל לפרוק את המוצרים. "לא נורא", היא אמרה, "פעם הבאה נביא לו 02". גם היא חיפשה זמן מה, וגם בידה לא עלה דבר. אותה עולה כדי לבדוק בעצמה. "יש לך רק שטר של 001", אמרתי, "איך יכול להיות?!", ושמעתי שקלים לא מצאתי. לחפש, פתחתי ריצ'רצ'ים, הזזת מחיצות,