אותה אחת יחידה, שנישקה את שלושתם. איזה זר פרחים מדהים היא יצרה, וזהו הלקח האמיתי לכולם - אבל אהבה פרחה, עם הפרחים שקטפה, ולהמשיך במסעה. לתת להם לגדול, פרחי פרא )לא להרוס( ואולי לא הייתה צריכה לקטוף אף פרח אחד, )לא להתערב( אי החלטיות יכולה לגרום גם לפרחים היפים לנבול. ישנו מוסר השכל ברור: על הנסיכה ושלושת הפרחים, וכשמספרים את הסיפור, ועוד מתגעגעת לפרח הרגש שלה... הפרח הזה עדיין גודל, )הוא מדהים( )לא רצתה לאבד אותו, לא רצתה שינבול( קטפה ואימצה אותו אל חיקה. היא ניגשה אליו, אל הפרח הזה. יפה, גבוה, מושך ושקט. פרח המאמץ, עמד שם בצד, אבל היא רצתה פרח אחר. )הפרח הזה קצת נושך( הפיץ ריח טוב, פאר. פרח הגאווה ניגש בגאווה, הפרח נבל מהר מאד - והיא דמיינה שהוא עוד גודל, והוא הפך להיות הפרח של חייה. )הוא עדיין( היא קטפה אותו. אבל אחד מהם משך אותה יותר, )אהבה ממבט ראשון( רצתה לקטוף את שלושתם. )זונה( ואחד שסימל מאמץ. )אלון( אחד שסימל רגש, )גיא( אחד שסימל גאווה,)אייל( ראתה שלושה פרחים יפים. מוקפת חוסר בטחון, שנאה וכעס