וחלילה אז הוא יגיד לי. יכול להיות שזאת לספר לי, באיזשהו מקום אני יודעת שהוא בטוח לא יפגע בי ואם זה נשמע לי קצת כמו תירוצים תאמת, אבל לא רציתי לכפות עליו עכשיו אנחנו נפגשים פחות, ולא בגללי,  לו יש כל מיני סיבות, אני לא יודעת מה קרה, אולי נגמרה קצת ההתלהבות של ההתחלה, אבל מוותר ועוזב היה רק חצי פאזל שקשה מאוד להמשיך לחיות רק איתו. הייתי מנסה, היינו שלובים זה בזה כמו בפאזל ואם אחד מאתנו היה שהייתי הולכת לישון הייתי מדמיינת את עצמי בלעדיו, יותר נכון מי לפנות, הוא היה הכל בשבילי, הרבה יותר מחבר. לפעמים לפני הוא תמיד יהיה לצדי, ואם קורה משהו תמיד יש לי עם מי לדבר ואל ותמיד בעומק לבי רציתי את זה. הוא נתן לי בטחון שלא משנה מה, יצליחו לשחק כזאת בסרט. אף פעם לא היה לי דבר כזה מיוחד, אהבה טהורה ואמיתית, שאפילו השחקנים הכי טובים בקולנוע לא יותר והאהבה שלנו לא ידעה מהי מעידה. ככה עברו 7 חודשים של אותו יום לא היה לילה שלא נפגשנו ואהבנו, כל יום אהבתי אותו אהוב. שנינו ידענו שגם אם זה מתקדם מהר, זה קשר רציני. מאז על החיים ועל כל הדברים שכייף לדבר עליהם כשצופים בזריחה עם אהבה מיוחדת ומסתורית נשארנו