עיניו הימנית. הוא הרים את ראשו מהכרית הלחה, וכיבה את השעון המעורר מעורפלת למחצה. ראשו כאב, והוא לא הצליח להרגיש את ידו הטרטור החדגוני של השעון המעורר טלטל את איתן חזרה אל הכרה אני וחברים שלי גם--- הייתה ממש כבדה. כבדות, שעד שהגעתי לקצה אחד שלה שכחתי מי היה בקצה השני. היא קבוצות המשחק נהיו הרבה יותר כבדות. פעם אחת הייתה קבוצה כלכך מהשכבות שלנו. הזמן היינו משחקים, ועוד בקבוצות כלכך כבדות שמורכבות בעיקר ממש חריג - אבל מוזר שדווקא אנחנו והם הסתדרנו כלכך טוב שכל משתי השכבות האלה, וההפרש ביננו היה בערך 11 שכבות. זה לא היה הרבה מהשכבה שלי, וגם משכבה אחרת, קלה יותר. היו בעיקר חברים שבין החברים יש המון מאותה שכבת משקל. בקרב החברים שלי היו אחרי השינוי זה היה אחרת. כשהייתי משחק עם חברים הייתי שם לב משחקים. אני לא יודע למה. חברים. מדי פעם הייתי פוגש מישהו משכבת המשקל שלי, ולא היינו נפגש עם אחרים, משחק איתם. היו לי הרבה חברים. גם עכשיו יש לי בהתחלה היו לנו חיים פשוטים. הייתי מסתובב לי ממקום למקום, מילים - שאני לא מבין ולא מכיר. אני אספר לך קצת עלינו. המון דברים שאני לא מבין. המון משמעויות - אתה