היא ירדה למטה למטבח והכינה לעצמה תה ושמעה יותר היא לא רצתה להגיע בדיוק בעשר. זה היה בוקר יפה, היא היא קמה בבוקר בשעה תשע דווקא, הייתה לה שעה להתארגן, אולי הלכה לישון עם חיוך כמו תמיד שחשבה על אהובה. יש אנשים שנזכרים מאוחר ואולי עדיף מאוחר מאשר אף פעם לא. היא טוב, חשבה אולי סתם החליט שהוא רוצה בקשר ידידותי איתי, תמיד את כל החומר מעולה, משהו נראה לה מוזר, הוא ידע שיש לה חבר, למה דווקא ביקש ממני ללמוד ביחד, החבר הכי טוב שלו, ערן, יודע ביי, ביי. אחרי השיחה הזו היא הרגישה יותר מבולבלת ממקודם, כן ענתה בקצרה, מתי לבוא? בבוקר בעשר בערך, אוקיי נתראה מחר אתה רוצה להפגש ואיפה המשיכה, אפשר אצלי, אמר, את יכולה מחר? איתו אבל בסדר אפשר לתרגל יש לי ספר עם תשובות אמרה, אז מתי אמרה, החומר קצת קשה לי המשיך, תשמע גם אני לא הכי מסתדרת אם בא לך ללמוד איתי לשון, יש מבחן ", כן אני יודעת שיש מבחן גם המבט אתמול וגם השיחה הזו עכשיו, "אמממ, רציתי לשאול אותך איתה. ואז חיכתה שיגיד בשביל מה התקשר, כל הספק הזה היה מוזר, בראשה כמו תמיד שהייתה משלימה משפטי שירים בראש כשאנשים דיברו אל פנים. מה נשמע? שאל, אצלי הכל בסדר,