הכחולות. הרי גם עוד כשהשיחות בקמפ דיוויד הגיעו למבוי סתום. טוב, זה בטח שרון! אמר האיש עם הטלפון הכסוף. הם תכננו את זה כבר ממזמן. אמר השלישי. ידעתי שהביקור של שרון בהר יפוצץ אץ הכל. זה לא שאמרו בחדשות שהתחילו מהומות קשות בשטחים.  ידעתי שזה יקרה. מחבריו, שהחזיק בידו טלפון סלולרי קטן וכסוף, אמר להם בדאגה מה?! קראה צוף בקול. אבל גם האיש הזה כבר לא הקשיב לה, כי אחד שכל העבודות תסתיימנה. אבל זה לא ייקח יותר מחודשיים-שלושה. מניח שיעבירו אותו למקום אחר, או שישימו אותו במחסן גדול, עד הזה שכאן. היא השיבה והצביעה לכיוונו. הא, הפסל. ובכן, אני והמלאך?! קראה צוף. מה עם המלאך? איזה מלאך? שאל האיש.  הפסל ומטופח מהגן הזה. אל תדאגי, כשיסיימו כאן אז כבר יהיה גן חדש, הרבה יותר יפה הייאוש שהופיעה על פניה של צוף הוא התכופף והוסיף בחיוך- אבל זמן, הכניסה לגן תהיה סגורה למבקרים. וכשהאיש ראה את הבעת יהיה מתחת לגן. אבל בזמן שיבנו את החניון, וזה יימשך קצת הרבה חניון?! קראה צוף. במקום הגן?!  לא, לא במקום הגן. החניון לתכנן חניון מאוד גדול. בקרוב יתחילו לבנות אותו. לבן ועיניים כחולות שובבות, הביט אליה בחיוך ואמר-