 כדי שאחר כך תוכל להביס אותי מחדש. אולי, בעצם, את החומה הזאת, אתה בנית אולי אתה מכיר אותי יותר מידי טוב, כדי שהחומה שבניתי סביב ליבי תתמוטט. איך ידעת בדיוק איזו אבן להזיז אבל לא מוצאת תשובה. אני הולכת, מחפשת, שואלת חידשת אתה המערבולת שנקראת אנחנו. איכשהו, באותה השניה בדיוק וכשסוף סוף הטעם  שלך נעלם משפתיי כל שארית של ריח על השמלה שכל כך אהבת שחשבתי שמחקתי כל תא זיכרון שאתה נמצא בו, איכשהו, בדיוק ברגע כאילו כל מחשבה שלי, אתה יצרת.