'לשחק בכאילו' טוב שאלתי את עצמי האם משהו לקוי רק בי בשל אי הצלחתי להיות הרשיתי אני לעצמי  לפקוח את עיניי בגניבה ולהציץ על כולם. כולם שואפים ונושפים בנהמות חייתיות כאשר עיניהם עצומות, עבר תחושת אושר צפויה ומובטחת לכל  בסופו של תהליך.  בעוד שאינני 'נוכח' אלא בעצם מצוי במין התנגדות להיסחף עם העדר אל 'המנוסה' לקבור עצמה מבושה בשל היות צחוקי אות ומופת לעובדה לי כי התהליך הזה גרם לי לפרוץ מיד בצחוק רועם אשר גרם לחברתי ולאחר מכן לנשוף האוויר בנשיפה רועמת וקולנית   אההה. תאמינו "לכווץ את שריר הפיפי" הכריז המנחה והמשיך: "לקחת שאיפה עמוקה בפרשתם משני צדי הגוף ולא בשילוב. בלבד  לשבת בפוזת ישיבה משוחררת, בלתי מכונסת-זרועות אלא תרגיל ראשון היה תמים לחלוטין וכל כולו לנסות להיות עם עצמך לעשות לנו הכרות עם תחושות חדשות ונעימות. המנחים להפעילנו בתרגילים מעשיים  "תרגילי נוכחות" שאמורים עד כאן היה זה החלק התיאורטי של הערב שכן מפה והלאה החלו מחוץ לאקווריום ותאמינו לי שלא הצלחתי להבין למה זה טוב... טען המנחה כי בעזרת הטנטרה נלמד להתבונן על חיינו כמשקיפים החמצן המרצדות מולו בכל עת. שהדג רגיל או מורגל