30.8.11 מוטב שאלך גם אני. גשם- יבוא הוא שוב. כבר כמעט סוכות, לחשת. וזכרת גם את הפסוקים עצמם, עמם רטטת בעורקי עד והניקוד הדק מאייר את שמך ודומייה תחתייך פנינו, אתה, שמעולם לא היית מושלג ורק המחשבה עליך לא תדע כמה יפו הקשתות על באדום- איך מבשילים הפירות איך מבכירים ומכבידים על ענפיהם שנדמית חולמת מתחת לעור בשרוולי החורף, לא תאמין הריחות העצורים כמו פריחה מאוחרת אביב וגם משתנות הכנפים על גבינו וצובעות את הלילה של תל ברחובות כמו שלך בעונות הדקות איך כל אחד מחפש את פיסות הנייר שלו אתה לא תאמין לזו שחצתה את השמים