לא חזר עד השנה שאחרי. אבל הפעם הוא חזר. למחרת הוא בא שוב. זה היה לי מוזר. כל פעם אחרי שהוא בירך מספיקה כדי לשאול אותו. מה הוא באמת רוצה. אבל אף פעם לא הצלחתי לאסוף כמות אומץ תמיד ייחלתי שיהיה לי את האומץ לשאול אותו למה הוא בא כל פעם, אותה. ועכשיו נשארו רק שרידים שלא התקלפו. נוקש ומחכה עד שאפתח כל שנה מחדש הוא שם. נוקש על הדלת שלי, שפעם הייתה כחולה הוא הלך. מהכנות שלי ומהאי רצון להיות מזוייפת ותקעתי לו איזה תירוץ, ומכיוון שאני גם לא אוהבת לפגוע באנשים נאלצתי לוותר על חלק היה ממשיך לדבר שנים. אבל אני לא יכולה להיות מזוייפת, על איך השנה עברה מהר. דיאלוג מזוייף, מבחינתי לפחות... הוא התפתח ביננו איזה דיאלוג, על מה קורה, על כמה זמן לא דיברנו, "גם לך" עניתי בחוסר רצון מוחלט. שנים