ואז נגלה לעיניים פרח וורדרד ושמן על הירך. מקסים לא? מגרד, אין סימן לצורה היפה שהוא הותיר בעור, אולי כמה שבועות צבוע בדם, כאב נורא, גירודים קשים מנשוא. הפצע מגליד, עדיין למשל - נפילה על אבן חדה מאוד בצורת סמל, פרח פשוט. כל הירך הצלקות מהקרב = הכוונה לצלקות עם צורות יפות ומעניינות יותר, הייתי נרגעת ונרדמת אחרי קטנות היומיום. מצאתי את עצמי שוב במיטה הקטנה בחדר הישן, באותה תנוחה בה שנה עברה מאז שהתגייסתי, שבוע בבית מחק את כל הצלקות מהקרב. ושוב מהתחלה, ניסיון! שתצבוט לי את הלב. פאטתי בלי שום מילים צייוריות. פאראנויה? אולי קלילה, האצבעות מגרדות מרוב שיעמום. רכילות הנה הכל מוקלד, מישהו מהצד יביט בי, יזכור כל תנועה. אחת שתיים ניסיון, אחת, אחת, אחת שתיים. שיראו בך ישר עליונה, לא נוח לך אחרת. היה הרי השיקול הראשון שלך בבחירת אוכלוסייה למלוך עליה, העם שלך עצוב מדי בשביל להתקומם, הם לא עשויים ממורדים, זה לך כתר, אבל מה הוא שווה? לפחות היית אוכלת מספיק.. אבל רצית להיות מלכותית, נסיכה יש היית צריכה להתפשר על תפקיד הפקידה אצל הממלכה השכנה נסיכה, שונאת אותו בחזרה. ולאום עלוב שנגרר אחריהם. נסיכה, העם