רחובות בעיר שלי- בעיר לא דורך על הקווים באספלט מודע לכל וחסר מחשבה רואה ונושם אני לילה ירד על רחובות שלי מוחזקות בבטון עשן ברזל ואבנים קטנות הדקלים החלונות והרוח כולם מתים והדומם והצומח קם לתחייה ועכשיו עיר של עכשיו- רחובות שלי ובלי עתיד עיר איטלקית רק בלי עבר עיר סקנדינבית רק עם החושך עיר אוסטרית רק בלי האגם על רחובות שלי הסתכלתי ומקו 434 מקו 103 ממטוס נוסעים ממכונית נוסעת הסתכלתי על רחובות שלי וממרחק בטוח ובדרך לירושלים ובדרך לצבא ובדרך לחו"ל ברחובות שלי. ולגן המשחקים עם כאבי הילדות שמתחבאים בין המתקנים הסדקים באספלט מובילים אותי לבית הישן ולבית ספר שריד והילדים הולכים הביתה דרך קצרה בלי עליות ברחובות רואים את הבית שלי מהבית ספר ברחובות מרגישים. ברחובות חייכתי כשהתכוונתי. וברחובות חבשו לי את השריטות ברחובות הרביצו לי וקראו לי בשמות וקר לי וחם לי וקיבלתי הגדרה לבדידות ברחובות זכיתי לאהוב ולשנוא מוציאה צליל מהכפכפים הרוח מדלגת על אבני מדרכה, נכנסת מתחת לסוליות מתעייפים מתייבשים ונושרים ברחובות במוצאי יום העצמאות הדגלים בחלונות ברחובות רואים ומתראים. לא אומרים שלום, אומרים להתראות