ומנסה לנשום אותה בקרחת יער עירומה אתה עומד באדמה מוקשיך זרועים לחולצה דקה דוקרים מבעד עלים כקרחונים שמים קפואים על שפתיך הסדוקות בנשיקות מפרפרות ומנסה לשכר בגבך העירום משאירה שריטות ובמגעים מרפרפים היא עוטפת את גופך בידיה הקרות אפורות מהפנטת אותך בעיניים היא מושכת בחולצתך ובאצבעותיה הרכות החיוורות היא שולחת את ידיה ומעפעפת בריסיה היא שולחת מבטיה גדולות ובורקות עיניים אפורות זרועים במוקשים מרחפים מעל שבילים קרסוליים דקים ורגלים שבריריות היא זוהרת ודרכים לא סלולות עצים עבותים ריחות לילך בין היא מפזרת