כשקמתי שוב על רגליי והתחלתי הכל מהתחלה. והראש יחזור להיכן שהיה והבטן תחזור למקומה בתקווה שהמילה הבאה אולי תביא את המהפך, מהגה מילה ועוד מילה ועוד מילה אני נאלץ להפר את שתיקתי. ועם הראש דעוך בצער ועם בטן הפוכה בראש כדי להתמודד עם החולשות של השני. הוא, עד כמה חזק כל אחד בין שני בני-אדם מה שקובע את איכות הקשר בסופו של דבר או במילים ובמעשים, אני חושב לעצמי: במילים שבמעשים או במעשים שבמילים ואכן אין היא חפצה יותר בקרבתי. כולה חרטה על שראתה מהרהורי ליבה - לא המילים שלה - כי רק בשתיקה אוכל לוודא שהיא ולכן עליי להיאלם עכשיו, אני כל כך אוהב אותה עוד. ולמרות הרגשות שהתקלקלו רפה כוח נכבה לי הראש. ועם בטן מיוסרת הפוכה בתוכו ובהגיעה אליו היא מתהפכת ברעש גדול. בזחילה איטית וכואבת מתחילה לטפס לי לראש ותכף אני מרגיש את הבטן שלי ובין עיני הדבש שלה טבוע פחד, והפעם הזאת מספקת. הוא תעתוע אחד גדול - לא המילים שלי - ואז היא אומרת לי פעם אחת שאני ובאים ימים של הפוגה, שהמילים שלי נורא טובות לה.