נופר, פעם עוד אמרת אני אוהבת, פעם את ידעת ליצור קשר פעם! כשרק התחיל כל הבלאגן אם המלחמה הזאת היינו עוד ביחד והאהבה היתה שם, לפחות אצלי, וידעת לבוא ולפגוש אותי וליצור איתי קשר. וכשנסעת לך דרומה פתאום נעלמת והשתנת או שסתם הפסקת לאהוב. ויותר לא יצרת קשר, והיו לך המון דברים ותגובות שהבנתי לאט, שאת כבר לא איתי שאת כבר לא אוהבת, ושאני כבר לא חשוב. היום ט"ו באב, ועדיין לא התענינת  האם אני עוד קיים או שמה אני מת, שלושה חברים נהרגו לי ואותך זה לא מעניין פעם כתבת לי: "כשאני איתך אז כל כולי רועדת אני אוהבת ורוצה להיות איתך כל דקה, כל שניה לנצח".  אז אני שואל אותך נופר אסולין היקרה והאהובה, לאן כל זה נעלם? איפה ואיך הרגש אצלך השתנה מקצה לקצה? ואז בוקר אחד, אחריי שבכיתי יום שלם על חברי שנהרגו בכפר גלעדי, והייתי חייב לצאת להיות עם מי שעוד נישאר לי מהחברים, חזרתי הביתה וסתם רשמתי בגוגל "נופר אסולין", חפש, גיליתי שאת רשומה באתרים, על מנת להכיר אנשים חדשים, עם סטטוס פנויה והתמונות שלנו ביחד הבנתי שאת לא בשבילי, שאת כבר לא אוהבת אותי, שאת במשך 4 חודשים שיקרת לי ובמשך 4 חודשים את בכלל לא אהבת, אלה זה רק