רק קצת. קצת יותר, קצת יותר יפה קצת יותר נאהבת טיפטיפה שונה לפעמים רוצה להיות קצת אחרת אני לא שקטה. שהכל בסדר ואין אף אחד שיאמר על הדמות שמשתקפת במראה מסתכלת במבט מוזר כמוני. והכל מלוכלך מתפוגגות. ומתנפצות, שנוטפות על המדרכה השבורה וטובעת בדמעות כשאני מושיטה ידיים תמיד כשחסר החיבוק תמיד כשאני שרה, כמו הגשם שיורד- כשהן מתנפצות כי התקוות תמיד מכאיבות, רק רצון להתבודד ואין עוד כוח, אני לבד. אין מי שימיס, אבל הקרח לא נמס- הוא חם בתוך חומה של קרח. והלב כאילו שבוי, בלי שאף אחד יישמע. בשקט. וכאב שצובט את הלב, ושמחה ועם הרבה חיוכים ביחד עם כולם. שעבר לבד, עייפות מהלילה בכבדות כשהעיינים מתחילות להיסגר