אלא חיוב של חיים מתוך דריכות על מנת שלא לפספס את ההזדמנות כאשר היא עתידה לבוא. 8. במהלך החיים על האדם לשמוח בחלקו מכיוון שימיו בקבר יהיו ארוכים מימי חייו. על כן כל דבר, כולל ההנאה, הוא הבל (=בר חלוף). זהו סיכום נוסף מדוע ראוי להעריך את החיים וליהנות מהם - כיוון שיבוא להם סוף ולאחר מכן לא ניתן יהיה כבר להשלים דבר. בין אם ישנם חיים אחרי המוות ובין אם לאו (קהלת לא מתייחס לנקודה זו בנחישות ראויה), האדם לא יוכל לשנות בהם את אשר השיג בעוה"ז - ולפיכך עליו לפעול מתוך ידיעה ברורה שלא ניתן להשיב את הגלגל לאחור. 9. פסוק זה מאפשר שני פירושים: א. על האדם לסייג (=להגביל עצמו) בהנאותיו מכיוון שיש דין אלוהי לפניו (השווה (14) - ועל ידי כך נסתם הפתח שנפרץ לניהיליזם, נגד נהנתנות חסרת רסן)  ב. על כל המעשים יבוא האדם למשפט ועל כן אין בכוחו לשנות דבר (ההליכה בתלם בלתי נמנעת לפיכך - השווה (12)). זהו פיתוח הבא להדריך את האדם אך הסותר אקסיומות קודמות. אם אין בכוחו של האדם לשנות את גורלו, מדוע עומד עליו למשפט? על מנת שהמשפט יהיה משפט האמיתי ולא בית דין שתוצאותיו ידועות מראש ("אדוני השופט, אין בחירה חופשית ולכן