שרחץ אותנו, והוא אהב לעשות את זה, גם אני אהבתי שהוא מסבן לי את הגב, את הרגלים ואת הפיפי. אבל שיא בכף היה לשחק ברופא, בן דוד שלי שיחק איתי בזה, הוא תמיד היה הרופא ואני החולה.  אולי אני עושה לאימא עוול, היא עשתה מה שצריך, מה שחייבת אימא לעשות 'על פי הספר': היא הסבירה לי את העניין של איך עושים ילדים, ואיך להתנהג שיש ווסת, את הביולוגיה, רק מעולם לא אמרה שצריכים, או לפחות אפשר, ליהנות ממין. מין היה יותר בשביל הגבר, והאישה במסגרת התפקידים שלה, כמו שמבשלת, מנקה ומחנכת את הילדים, עושה גם חובה זו. מוזר שהטבע לא התעורר אצלי עד גיל מאוחר מאוד, מעולם לא אוננתי כנערה, אפילו לא חשתי צורך לעשות את זה. את אבא אהבתי כמעט אהבה מינית, הוא היה טיפוס חושני, אבל אימא הייתה בשבילי דמות לחיקוי. היא הייתה המהוגנת, עשתה את מה ש'גברת' צריכה לעשות וקרירות מינית היא חלק חשוב בזה. מתי התחלתי ליהנות ממין? אני בכלל נהנית, או אולי אני מדמיינת את זה, כי איזשהו פגם מונע ממני ליהנות כלל. באמת, בכול פעם שהיה לי טוב מיד לווה הדבר ברגשי אשם, על יובל שלא יזכה לחיים נורמאליים וסתם כי... למה בעצם? כי אסור שלאישה יהיה טוב? או