כ-100 ערבים החלה לירות לעבר בתי הקיבוץ מכל העברים, כשמטרתם לחדור אל תוככי הקיבוץ ולפגוע באנשיו בחסות החשיכה, שעדיין שררה בשעה זו. דריו, שנעשה דרוך עד מאוד מאז הצטרפו ליחידת מלווי השיירות לירושלים, קם באחת מן המיטה וציווה על איה: "סגרי היטב את תריס החלון, נעלי את הדלת ואל תצאי מן החדר בשום פנים עד שאשוב. אני יוצא לעזור לחבר'ה". איה הנהנה בראשה ומייד פנתה לסגור את תריס החלון, אשר רוח קרירה נשבה עתה מבעד שלביו. מבחוץ נשמעו המולה רבה וצעקות החברים שהעירו האחד את השני. כל הגברים יצאו מחדריהם ורצו מייד לחדר האוכל, מקום הריכוז שנקבע מראש למצבי חירום. דריו התלבש במהירות ויצא בסערה מחדרה של איה לכיוון חדר האוכל, שם התרכזו חברי הקיבוץ ואנשי יחידת הפלמ"ח, אשר הקיבוץ שימש להם כבסיס. בהגיעו לחדר  האוכל, ניגש דריו מייד לחבר הפלמ"ח, שעמד שם וחילק כלי נשק לכל החברים,  אשר התפזרו במהירות לעבר קצות הקיבוץ וניסו להקיפו במעין מעגל של הגנה. דריו נטל את נשקו ופנה מייד לעבר שדה החיטה, שמשם ניתן היה לחצות את השדה ולהגיע בקלות אל הבתים אשר שכנו מעבר לכביש החוצץ בין השדה לקיבוץ עצמו. החברים ניסו להשיב אש לעבר