למרות שאני שבור מבפנים... שבסוף יהיה בסדר, אבל אני אומר לנדוד במרחקים, והיא עזבה אותי ונותרו תמונות רק למזכרת, ואני נותרתי כאן, כי לא נותרה לך כל ברירה... ודמיין אותו שוב איתך.. תושיט יד לשמיים, רק תעצום את העיניים, ואתה, ויעוף למרחקים, כי יום אחד גם הוא יפרוש כנפיו על עצמך על תעבוד, ואם אתה אותו תלכוד, את  ריקוד החופש.. הוא רוקד את מחול הכוכבים, שמסתובב לו בשמיים, אסור להתאהב בפרפר היום אני כבר מבין, אבל מאז כבר קצת גדלתי, למרות שאני שבור מבפנים... שבסוף יהיה בסדר, אבל אני אומר לנדוד במרחקים, והיא עזבה אותי ונותרו תמונות רק למזכרת, ואני נותרתי כאן, להחליף יום זה באחר... אבל אילו רק יכולתי ידענו שבסוף זה ייגמר, ידענו שהיום הזה יגיע, ועפה למרחקים... היא פרשה לה את כנפיה, כאילו כלום בינינו לא קרה בלי שום הזהרה, ופתאום, עשינו כיף חיים... צחקנו ביחד, היינו ביחד, שחינו ערומים, הבטנו יחד בשקיעה, היה הכל מושלם? ואיך זה שלפני יומיים מביט לי אל הים, ואני עומד המום, זהו זה ניגמר...