ושובות לב, הכיצד יכולתי שלא לראות זאת הגואל. התמימות היא ברכה, מנת חלקם של העדר, שעדיין ממתינים למשיח כאשר בגרתי, אמרו לי שסקס זה דבר אסור, ועלי להזדיין בסבלנות. דרך לא קלה לפני, אך הגלולה האדומה כבר נלקחה ואין דרך חזרה. רוח חדשה נשבה במפרשי, ליברליות ועצמאות על ראש התורן. בקברם מעודדים אותי. כינו אותי "מורד, אפיקורס", בטוחני שהיינה וגיתה מתהפכים מנודה הסתובבתי נע ונד, כחוקר ומגלה הפלגתי בעקבות קולומבוס. החינוך והמסורת. אין לי "שאלה" בכוונה המדוברת, רק מלחמה של הרציונל מול המנחים אותי. אינני איש ישיבה. פעולה והרפתקה, חיפוש ושאלה הם הקווים הגעתי. חקרתי ושאלתי, ניסו להשתיקני, להסתיר את האמת, למבוי סתום פקחתי את עיני שוב לראשונה, קראתי תיגר על החברה והמשפחה בוחנים את הקרקע, שותלים ושוב לדרך יוצאים. עם בוא האביב את שורשי עקרו, את ניצני קיפדו, ולמסע יצאנו כסופה במדבר הסתגרתי לבד בחדר, אטום. הכיפה כיסתה את הראש, כמו רעלה בשירות האורתודוכסיה. נאמרה. המילה הראשונה עדיין מהדהדת, אך המילה האחרונה עדיין לא כשעמדתי בפעם הראשונה, לא יכולתי ללכת, האדמה הייתה רכה מדי. מסנוור.