אך במקום אחר. והבטחתי לו, שהיא עדיין ישנה, ואני מהצד, בטוחה שגם לה הוא מאוד חסר, ברקע של עננים כהים מאחור. כמלאכית מרחפת מעל שדה שושנים, חלומות על נערה יפה לבושה בצחור, חולם עליה בלילות, עושה את מסעו למרומים, והוא עדיין בוכה, אך יודע, שלגעגועים אין תרופה. אך היא איננה עוד, היא כבר לא איתו, נזכר באהובתו, לא שכח עד כמה שהיא יפה. מת מבפנים, קפוא עד עמקי נשמתו, והרוח תחדור ותקרר את ליבו. הגשם ישטוף את דמעותיו הזולגות, הכוכבים לא יאירו יותר את דרכו. השמש תחסוך מראשו את קרניה הבוהקות, אך בנתיים מסרב להסתכל קדימה, ירא מעתידו. יודע שלעולם לא תחזור, ושהיא עזבה מזמן, הוא לא רוצה להיות כאן לבדו. כבר שנים לא מסוגל להתמודד עם כאבו של האובדן, שריקות צורמות והרצון העז ללכת. באווירת רוח סתיו ועלי שלכת, מדמיין את נשמתה קולחת עם הים,