באהבה לזיכרה של סבתא אסתר  2002-0191. לא תיהיה לי הזדמנות לנצח אותה ברמי. ובזמן שכולם סיפרו עליה סיפורים אני ישבתי שם וחשבתי שאף פעם זה שהיתה במחתרת הצרפתית. שהיו לה, גם צחקנו על כך שאפילו בגיל 29 אסרה אלינו לדבר על על איך שהשתתפה בכל כך הרבה מלחמות ועל החיים המלאים והקשים למחרת ישבנו כולנו בבית וסיפרנו עליה סיפורים. כאילו גם הם הבינו איזה אישה טובה עזבה את העולם. בסוף הנאום של דוד שלי, שני סוסים התקרבו לגדר והרכינו ראש אותו הרגשתי בדמעות מבצבצות מאחורי משקפי השמש שלי. רק אחרי שהורידו את הארון ויכולתי לשמוע את החול פוגע ומכסה נוף של הר טבור ומסביב אחו ירוק. בית הקברות מאד יפה, אם אפשר להגיד כזה דבר על בית קברות, יש הארון. לא בכיתי גם שכולנו הלכנו לאיטנו מאחורי המכונית שהסיעה את קברנו אותה בקיבוץ. זה היה די צפוי. אני לא בכיתי שסיפרו לי שהיא נפטרה, אחרי שבועיים בבית-החולים ההלוויה שלה היתה מאד יפה, אם אפשר להגיד כזה דבר על הלוויה. אבל לא משנה כמה ניסיתי אף פעם לא ניצחתי אותה. המהלכים, לפעמים גם הייתי יושבת ומשחקת איתה ועם החברים שלה, היתה לוקחת אותי למועדון כשהייתי קטנה ומסבירה לי את כל