רחף קצת. מה כבר יכול עליך? לא נועה, לא דויד לא הבחינות ולא בוג. קח את הזמן. תגיד לי מתי בן אדם הרגשת ככה, כמו עכשיו, בחיים שלך? נשכב עוד רגע להרהר בזה . בואי נירגע נחמה. היה או לא היה? רגע. יופי נחמה. ישנת. מאתמול אחר הצהריים. זה בוקר. בוקר! רגע. אור בחוץ שש. צריך לרוץ. ויי מה קרה?  איך קרה? מה? שלא ייגמר לעולם. השפתיים שלה על הגוף שלי? להשאר ככה. אולי זה חלום. שלא יברח. השפתיים שלה על שלי? לא לפקוח עיניים. היד שלה על המצח שלי.  זה הדבר הכי חמים ורך וענוג בעולם. "תתעורר ותישאר בעיניים עצומות. תזכור את תחושת הרחיפה" אני יכול מרחקים שלמים לדלג בריחוף. זה קליל. מרכז את הבטן שולח מבט רחוק מקפל את ברכי ומרחף. מטפס במדרגות. אני הולך אל עבר הקשת. מוסיקה. כמו זרזיף גשם עם קשת. "תשכב כאן על המזרן תעצום עיניים." להירגע. זהו. להתנהג! לחשוב על מחשבים. מזרון משהו. איך הייתי משגל את אשה הזאת כאן. איזה חדר נעים וריח מיוחד. מהמם. כי אני חייב לחזור למרכז". "כל עוד שלא תכניסי אותי להריון בכיף.  תהיה לי בדיוק חצי שעה "אם אתה רוצה אעשה לך שיעור ריחוף קטן אחרי ארוחת צהרים" "התכוונתי יכול לרחף".  איזה צחוק