שהצלחנו, אבל בסוף רק אני נשארתי, אני ותמונה מצהיבה. הייתה בכתה שלי ואורן גר לידי, האמנתי שנשאר חברים לנצח וכמעט מהיר, אורן היה הכי חזק ואני, אני הייתי זה שהכיר ביניכם, אתה אני תמיד נזכר בתמונה שהצטלמנו כשהיינו בני עשר, אתה היית הכי חברים באותו היום. לתת לך לטוס עם הרצון העז שהיה לך לשכוח, ואני איבדתי שני עדיין לא יודע שמהודו אתה תחזור לבית משוגעים, היה אסור לנו אתה ראית איך הוציאו אותו מתחת להריסות, ראית אותו מת. אתה עוזבת, אתה מודע לכך וגם אני מודע ואולי בך זה פגע יותר כי חושב מה היה קורה אם אורן לא היה מת ואז גם גלי לא היתה ואולי הטיסה תעזור לך לצאת מהמשבר. אתה יושב במטוס וכל הזמן בכל זאת מחליט להגשים את החלום, בכל מקרה אין לך מה לחפש כאן וגם אם לא דמיינת את זה ככה ורצית לטוס עם אורן או עם גלי אתה אתה לא מתייחס לכך יותר מידי, רק נזכר שפעם רצית לטוס להודו, לפני שתגרור אותה להודו ואתה יודע את זה וזה מבלבל אותך, אך שלא יצא ממך כלום, הוא רק שמח שהוא הצליח לחלץ את הבת שלו באמת היה לו אכפת ממך, ישר מהפעם הראשונה שפגש אותך הוא ידע אתה מצליח לשכנע אותו שתהיה בסדר והוא נכנס לאוטו ונוסע, לא על