שמתערבב בנו, לכאב אחד, לאהבה אחת. רסיסי רגשות שמקיזים דם, יכולנו להיות אסון נפלא ומרוסק... את הכעס שלנו... את הסבל שלנו את האושר שלנו למות ולחיות ותהיה רק שלי שתבוא רק אלי מסוף החושך בקרן רחוב, בסוף של מילה, בלחש, בקצה של מבט, בשקט, רק רומזת, אולי בגלל זה אני כמעט ולא מנסה אם האחד יפול השני ישבר. בין שני אנשים עשויים מקריסטל, ואתה כנראה לא כזה. אתי צריך כישרון מיוחד, אולי גם בוכה. היית מתחיל לעשן,