בארבעה עשר באוגוסט אשתקד היה עליי לדייק באושר, לומר: הלחיצות שלו על דפנות הרחם גרמו לשפתיי לשחרר אנחת רווחה שצלילה נשמע  עד קצהו של המסדרון  הבטן שלי כבר לא הייתה אותו הדבר לאחריו - כמה חודשים נותרתי מלאה בו  תפוחי הלחיים לא  הצליחו להפסיק להתמלא מחיוכי, בשעה  ששמורות עיני ביקשו להיעצם, שמוטת ידיים  לא הייתי משנה בו דבר. 9/8/11