יותר מאוחר? ככה בערב? אני אתן לך איזה ג'וינט ומשקה ונחליף חוויות על החיים." "באיזה מישור?" שאל הימ"מ. "פילוסופי, רוחני, גשמי, דתי, ערטילאי, מה שתרצה." "איי בי בק." אמר הימ"מ והלך. "טוב שנפטרנו מזה." אמר בן הכלבים וצחק. "סדר לי קטנה אחת." גלגלתי לו והוא עישן. "אני חושב להיות זונה במנזר, או נזירה בבית-בושת." איחלתי לו בהצלחה והעפתי אותו מהחלון. "נדוש מדי..." מלמלתי. הבלדה על ג'ק ורוז היו הייתה לפני שנים בחורה בלונדית לא טיפשה לא חכמה עם דמיון קצת יותר מהרגיל שהחליטה להפסיק לעשן. היא גרה בבית פטרייה ביער המכושף, שלא היה יער צפוף מדי בעצים. משום קושי הגמילה מהסיגריות קשה היה לה להישאר לבדה בבית, והיא הייתה יושבת על כסא נדנדה לפני ביתה, לועסת מסטיקים, מנשנשת גרעינים וחטיפים, וכוססת קיסמים. יום אחד עבר שור גדול ביער. הוא היה מבוגר, עייף וחזק, ומלא ושבע קרבות עם החיים. גם הוא עישן פעם, אבל הוא נגמל מזמן, כשהיה עוד צעיר, ופיתח התמכרויות אחרות, כמו קפה, מוסיקת טראנס, סרטים אפלים, ושרבוטי שירים וקטעי סיפורים גרועים ומופרעים שעשו לו טוב, למרות שלא קיבלו הערכה בציבור החיות ביער. השור היה יצור זועם