נכתב יחד עם סבסטיאן קבוט ארץ ציון וירושלים. עוטי חול וחגור וכבדי נעליים. נפש יהודי! מסביב יהום הסער! אז מנגד ייגשו נערה ונער. קרנבל בנח"ל קרנבל. הוא לא ידע את שמה אבל נ נח נחמ נחמן מאומן. מי אשר כבה נרו ובעפר נטמן. מדינה עברית! עלייה חופשית! אשמורת תיכונה נושקת לשלישית. בלי כבות את אש הזעם, אש העיירה? מה עוד תבקשי מאיתנו מכורה, כשהוא יורד לחוף בצעד לא בטוח, שיבולת בשדה כורעה ברוח, שדה ירוק חצינו עד צוואר. מלאו אסמינו בר, מה טוב לנדוד אך טוב יותר לחזור. בדממה בוטחת מצווים עצור. על המאהל כוכב זורח. הו, ארצי, מולדתי, הר טרשים קרח. שלד הברזל שותק כמו אחי הצעיר יהודה. אם תרצו, אין זו אגדה. שם השריונים מחכים לפקודה. למי תודה? למי ברכה? לעבודה! הושט היד וגע באצבעות מצידון. אלף שיר לצפון מגולן עד חרמון, את אור היום הסתירו שמי העננה. נומי, פרח, נומי. נומי, ילדה קטנה. אני מבטיח לך את גבעת התחמושת. הו כנרת של זהב ושל נחושת, דווקא עכשיו חופשה בישראל. שייפתח עליי, הו שומר, מה מילל. פרחים בקנה ומשיח משיח. עולה בבוקר, בין עזה לרפיח. ובירך לו חיוך שכמוהו כאור מי שנפל הוזז אחור חובש, אהבה מקודשת בדם.