אפילו הציפורים שותקות, כאילו יודעות. כי עם מי תדבר? על קצה שמלתה הלבנה. יושבת ושותקת. והיא, דקת המותן, יושבת באמצע השלווה, אבל תו לא מעבר. אולי ניחוח עמום של החבצלת... ריחות אין מסביב, רק רחש עדין ומלטף של גבעולי החיטה.