אל האדם העלוב שהעז לאיים עליו, "צ'מע בלועזית", הוא הוסיף. גרגנטואה, בין גירוד לחיטוט מצמץ בשפתיו אותה מעלה, לכיוון בטנו המשתפלת והחשופה של גרגנטואה. "שחרר קפץ מבין העצים. הוא שלף סכין מרשימה )לפחות מבחינתו( וכיוון במסכה סגולה, כובע רחב שוליים עם נוצה תקועה בו, וחליפה תואמת "הא הא!", קול אצילי צחק בקול רועם, מרשרש בין העלים. דמות חרישית. היית נלחם בשבילו", גרגנטואה חזר לחטט בשיניים. העץ החל ליבב בבוז. "אני בז לך", הוא אמר בבוז. "אם היית באמת רוצה את הענף "בבקשה תחזיר אותו", אמר העץ בקול מתחנן. גרגנטואה הביט בו אמר. אותו". גרגנטואה הביט בו בחוסר עניין. "אני מחוסר עניין", הוא לעברו במבט חסר עיניים. "זה הענף שלי אתה יודע, אני צריך מטה, ממשיך לחפש את העצם המטריד. העץ אשר את ענפו תלש הביט השן הירוקה לשחורה. "סלח לי", נשמע קול חלוש. גרגנטואה התבונן הוא שלח את ידו לעץ קרוב, שובר אחד מענפיו. הוא החל מגרד בין ידיו העצומות ונהם נהימה גרגנטואית שגרתית 'המממפ'. לשלוף את מה-שלא-שם עם הציפורן שלו, הוא הפסיק להלך, שילב את לאחר חיטוט של כעשר דקות גרגנטואה החליט שהוא פשוט לא יכול הידועות יותר בשם הירוקה