המידה, הלל לשיוויון, אם כך, שגורם לכולנו לקבל את קיומה של ערבים, שחורים ולבנים, מתפוצצים בסרטי האלימות הללו באותה לגיטימציה לאלימות? ייתכן  אולם אם איננו קובלים משום שכולם, כנהר והראשים מתגלגלים. האם "אבולוציה" זו בסרטים נותנת אוי לו לאותו במאי שהעז להראות מעט דם בסרטיו. היום הדם נשפך על זאת נאמר, פורנוגרפיה היא עניין של גיאוגרפיה. בשנות ה05 החברתית מתפרסם ברבים? ממררים בבכי כאשר סיפור פנטזיה הנוגע בשולי הסובלנות המוסרית לראות כיצד פרדי קרוגר משסף את גרונן של נערות תמימות, אך שבני אדם מוצאים את מותם במעשים מחרידים. מדוע אנו יכולים מסוים בו? אחרת היו קמים והולכים מפאת הגועל המתעורר בקרבם על קבוצת אנשים הצופה בסרט אלים כזה או אחר איננה מוצאת סיפוק אלימות שבהם ראשים מתרסקים ודם ניגר כיין. מה באשר לזאת? האם להתעורר כל אימת שנוח לנו, כי הרי צופים אנו כל יום בסרטי הנ"ל בוחן את הגבולות בהם אנו חיים, אך הצביעות לא יכולה "סוף מעשה במחשבה תחילה" אמרו חכמינו  וצדקו. אולי הסיפור רוצים כך שיקל עלינו הדבר לערוך שיפוטים מוסריים. עוד עדות לכך שנפש האדם לא כל כך פשוטה כמו שלפעמים היינו מסיפורי אונס