יפריד ביני לבין הבית, אשר בו יקדם גיורא את פני בעינים צוחקות. הוא ימעך את כתפי וידחוף אותי אל המטבח.  "חיכינו לך עם ארוחת ערב..." הוא יאמר "...היה לנו קשה להחליט אם לשים או לא לשים גמבה בסלט. החלטנו שכן..." "אמא, איפה את מסתובבת!?" טל לבושה סינר וחותכת גמבה.  "תספרי לה מה הלך פה לפנות ערב..." יובל ימרפק אותה, אך ימשיך בעצמו "...היה פה איזה טיפוס מה זה מצחיק, דוס עם פאות עד הברכיים ועם ילד קטן עם פאות עד..." "דווקא ילד חמוד..." תגונן טלי על מי שלא חטא. "כן, את דומה להם, הפוזלת של המשפחה מצאה שני חברים פוזלים..." הדמעות נקוות בקלות מאחורי משקפיה של טלי, אך הלהט של יובל מוסח דעת תמיד "...הוא רצה שנתרום משהו, אותיות לספר תורה, אבל אבא לא נתן לו להיכנס, העיף אותו מכל המדרגות..." "טוב, הוא ניסה. אני לא בא בטענות אל אף אחד..." יאמר גיורא "...אבל אחר כך הוא ממש ברח. בטח חשב שאני רוצה לאכול אותו. הוא לא יודע שאני לא אוכל כשר." ויובל יצחק. "הבהלת אותו, אבא, עם כל הההופעה הזאת שלך..." תאמר טל ותחפש משהו בכיסה. "...הוא היה בטוח שאתה הולך להרביץ לו, אז הוא רץ, ונפל לו משהו מהכיס."  הבזק צהוב. מפתח