הייתי באמבטיה ונכנסו אנשים. היינו בחדר עם הרבה אנשים. זכיתי ב003 שקל כמה פעמים, לא יודע למה. כל השאר היו עסוקים בדבר אחר - לא יודע במה. היינו עסוקים בדבר אחד )לא יודע במה(, שוב אניטה איתי, בדנמרק המקסימה. חלמתי הרגע. שיר מספר 71 זה כמעט כמו לא-להיות איפה שכולם אינם. זה כמעט כמו לשתות שתן של מישהו אחר. אבל למות איפה שכולם מתים, אמרתי לעצמי: אני, למות, היום. "זה ממש בסדר גמור". זה הים שבו למות זה הים שבו מתים. ים המוות כך שמעתי מכנים אותו. אתמול ירדתי לים, שיר מספר 61 הכי טוב מוות בייסורים. למות בזיון תקיף. למות במשגל נסוג, מוות בשכיבה, מוות בעמידה. שיר מספר 51 כשמצבתי תהיה לדבר המוחשי בחיי. מה אירוני יהא הדבר, זוהרת באלמוניותה. אין כל ייחוד בעיצובה ניצבת וסביבה גן ירק די מטופח או שלא. תאריך מיתה לימין תאריך לידה. יישלח לניתוח שלאחר המוות. בשקים שחורים מפלסטיק ייעטף בקפידה הגוף, כף יד זרה תכסה העיניים שיותר לא יראו ותסגור העפעפיים לתמיד, שיר מספר 41 ככל מה שלעולם לא אטעם ולפיכך יהא הטעם עז בשקערורית לשוני. כמהלך מחשבותיו הנכלולי של הזולת לעומת תפארת תבונתי, ועדיין יהא זה כגרגיר חיטה בים