)המשפט הזה לא הגיע לסיומו(. "לא נראה לי שזה מחובר לשום ד..." הוא החל להגיד בעודו אוחז הראש שלך בדיוק כאן, כמו שאני עושה ונמשיך." ראשי עדיין הדגים את העמדה שאליה רציתי שיכנס. "בוא, תשים את "כן, כן, הידית המזורגגת הזאת, תסמוך עליי," נבחתי," בעוד "הידית הזו...?" הוא פלט לבסוף, בעת שהוא קם והתקרב אליי. הוא הביט בי במבט שנראה כמתלבט אילו מהשלושה דוברים אליו. יורדת וכל העניין נגמר בשנייה, אתה רואה? זה ממש שטויות." במקום המתאים להדגים לו בבירור(, אז אני מושך את הידית, הלהב "אה זה לא בעיה, אתה שם את הראש כאן, הנה ככה, )הנחתי את הראש "ואז מה קורה...?" נגמר." הסברתי. "הנה, אתה שם את הראש בחור שמותאם לזה, כאן, ותוך שנייה זה פעמים. )היה סבלני הזכרתי לעצמי(. הלהב, עליה יש להניח את הראש. נאלצתי לחזור על ההוראה כמה "הנה כאן, כאן", הצבעתי לו עם היד על כרית מרופדת, שהונחה תחת "איזה חלק?" "אוקיי, עכשיו תשים את הראש שלך על החלק המרופד שם." מזגתי לי כוסית. שתיתי איתו לחיים. המשקה ירד ואמרתי בריכוז: "בסדר, אין בעיה." אמרתי, "נוריד כוסית ביחד. לחיינו!" ללכת לעזאזל. הזו במיידי, אבל משהו במבט שבעיניים אמר,