לא יודע מה זה אנשים שעשויים משתחווים. אבא גדל ברחוב הזה והוא אומר שהם דווקא אנשים הומלסים ואנשים שיורקים באוויר ליחות וצוחקים עלי ואז דוד ברוך גר. את רחוב הגיהנום אני לא אוהב כי תמיד יש שם מלא פניה חדה לרחוב הנביאים, שוב פניה לרחוב ברוך גולדשטיין ושם הולכים ישר כשיוצאים מהבנין שלנו, אז שמאלה ברחוב הגיהנום, לא הפסיק לצעוק שלא תשכח. הבית של דוד ברוך לא כזה רחוק. מאוס צלוב, שמה לי בפנים אולר, סנדויץ' ואת משחק המחשב שאבא מקווה שאני אדע מה לעשות. אמא נתנה לי שקית עם ציור של מיקי שיביאו אותו. אבא אמר לי ללכת כבר ושאם אני אפגוש ערבי הוא עליו שהוא עצלן ושבכלל הילד )אני( יכול כבר ללכת לבד ברגל בלי שיביא אותי לבית שלו כי הוא גר בקומה שניה בסך הכל. אבא צעק 666( ולדוד ברוך קשה לטפס כי אין מעלית, דוד ברוך אמר לאבא על שמו. בגלל שאנחנו גרים בקומה האחרונה של הבניין שלנו )קומה ברוך הרג איזה 04 ערבים סתם, באמצע תפילה או משהו. יש גם רחוב הגעיל אז אבא דבר עם דוד ברוך שיבוא אלינו ויעזור לי כי דוד שהערבים בכלל לא בני אדם. בכל זאת, אותי המשחק עדיין קצת החיילים שלנו שירחמו עליהם ושלא יהרגו אותם באמת. אבא אומר