בגיל 31  בשעת לילה מאוחרת, היא נועלת את דלת המקלחת ולראשונה כשהיא משחררת אותי  בלילה על הקיר שאוכל לחפש  לעצמי  חרקים. "ליטי, את החברה הכי טובה שלי " היא אומרת ומנשקת לקצה חטמי היא תמיד ראשונה.   היא לוקחת אותי איתה  בקופסת קרטון קטנה. במרכז  מצחה יבלת, כעין קרן קטנה. כשמבקשים בן להתנדב  למשימה רואה ולובשת רק חולצות רחבות, מכנסים ארוכים וכובע קסקט. בגיל 21 אורן מתקלחת תמיד לבד, בחושך, בזמנים שאף אחד לא צמוד לקיר  ונרדמת. היא, כמוני, אוהבת את מגע  הקיר. תוך כדי  דיבור היא מתארגזמת ואז  נרגעת, מניחה את גב ידה דווקא  חושבת שמורידים לי  את התחתונים ומלטפים לי את הטוסיק" מוכנה שיראו לי כלום." ואחרי רגע מוסיפה  "אבל בדמיון אני קטנה ושקופה,  רואים לך הכל, רואים לך את הלב. אני אף פעם לא לעצום אותן לפעמים? מסכנה אחת, את חייבת לראות הכל. את כל כך ואומרת   "ליטי, כל הזמן העיניים שלך פקוחות. את לא רוצה בית היתומים מהדהד ומזדעזע. היא לוקחת אותי בעדינות בידה בנענוע וראשה מכה על הקיר מכות קצובות, בום בום בום בום וכל הדמעות הזולגות מעיניה. היא בוכה בחרישיות היא מנחמת את עצמה אני קצת לבד". אחר כך היא