תקווה שתישאר תמיד כמעט משאירה לי את עוד מעט זריחה של שמש אחרי אובך מסתלק לו לאט לאט לאט עכשיו תור החושך תתכסי בעלים שנופלים הרוח אולי קר לה טירוף חושים לאט משתרש והחושך מתנפל על הלילה האור מתייאש שבעולם הזה כולם נחשבים מתים נראה לי שגם לו כואב הוא מכיר כבר את כל הקברים וכלב משוטט בא ושוכב קורי עכביש על הקבר ניתוים ובאמת שזה לא חלום באדמת הקודש לשלום שעדיין לא מצא ת'מקום על קבר לבן מכוסה באדום לפתע נפל העלה מהפה צריך רק לא להשבר אך הפצע לא יגליד כל כך מהר הוא כבר הלך לו למקום אחר ועלינו כך גם חולפות השנים הרוח מעיפה ת'עלים והכל מתמוטט עליי והנה פתאום הוא בקבר המסך האדום מכסה את פניי ורואה דם ניתז לכל עבר