באמת שלא הגיע להם שנבוא, האוכל היה מתחת לכל ביקורת, בכל אופן גם אז היא ישנה לבד, אז על מה בדיוק יש לכם לדבר שם, וחוץ מזה מה אתה רוצה, שאני אלד במונית, נו, יוחנן. לא נרדמתי, כמובן. התרחצתי במים קרים, כי מה את חושבת, שכל היום נדליק פה דוד חשמלי, את לא נולדת בארמון למקרה ששכחת את זה, וישבתי לחכות. הכנתי לי לחם עם קוטג' חמישה אחוז, חתכתי מלפפון לפרוסות קטנות וחשבתי שבבוקר אני כבר לא אהיה בת יחידה. העיניים שלי נצצו מאושר. ישבתי ליד הטלפון ופיזמתי לי מנגינות נעימות. דו רה מי פה סול. בבוקר סבתא באה ואמרה לי בואי, רוניצ'קה, יש משהו לא טוב שאני צריכה להגיד לך. ואני חשבתי שיונתן לא יבוא ושתהיה לי אחות מעצבנת שתיקח לי את הבגדים ותהיה רזה וחתיכה, ואף אחד לא יכריח אותה לנגן בשום דבר וכל הבנים יאהבו אותה, והיא תתחתן לפניי, אבל אלה היו שטויות, ככה זה כשיש לי יותר מדי זמן לחשוב. אמא חזרה מבית החולים אחרי שבוע, בלי בטן ובלי תינוק. הרופאים הדגנרטים האלה בארץ, מה הם מבינים, באירופה היה לי ריספקט לבן אדם מה קוראים אותו רופא אבל פה, ילדים עם חלוק, תעזוב יוחנן, אני יכולה לשבת לבד, אתה לא צריך להראות לי שאתה