ההגדרה הזאת ויכול לתמוך בה בסיס הגיוני בהחלט  ועם זאת ישנה באמתחתי עוד תשובה משלימה: לא כל המותר - נכון בהכרח. לא כל "המותר" מוביל לדרך נכונה בהכרח  יש ויוביל אל דרך נכונה, ויש ויתעה את הדרך גם יבלבל את היצרים הפועלים על אם דרך כזו. אישית, אני חש ביכולתי לחקור את דרכי אלוהים ולתהות על קנקנו, למרות ועל אף אמונתי בו. כן, ועל אף אמונתי בו, אני טוען שאני יכול להגיע לתוצאת מעבדה אובייקטיבית, במהלך חקירתי זו.  מדוע, ובכן, צווינו על עבודת הקטורת? מדוע יש להקריב זבחים, להעלות עולות... מדוע בכלל כל הפולחן הסבוך הסב סביב הדת היהודית "הנאורה"! מהו ההגיון של הדרך הזו? תמוה בעיני!  יודע אני בוודאות, שאין לי את הבכורה על הבחישה בשאלה הזאת, קדמוני בזאת טובים ורבים  הרמב"ם טען למשל, שמקור כל "עבודות הקודש" הוא בעצם הפולחן הכרוך בזאת, כנוהג מקובל וכדרך שהחליט עליה הבורא להתקרב דרכה אליו, הבורא החי והקיים  לעומתו טענת חכמינו הקדמונים היא, שישנו הגיון וסדר אלוקי מאחורי פולחן זה או אחר! ישנן סיבות לכל פולחן ופולחן, אולם אין אנו יודעים בהכרח לפענח את הסיבות האלו - כפי שאיננו יכולים לפענח את שאלת הנפש/הנשמה