שלום. גמור הוחלף באחד מלא עם תאריך תפוגה מאוחר יותר. לנקטרינות לתלות, שזה דומה, אבל דרש מספר תיקונים. קרטון החלב שהיה כמעט הכיריים נוקו. הכביסה היתה תלויה כמו שהיא חושבת שאני אוהבת הביתה. בהרגל שגור הסתובבתי לחפש שינויים. הריצפה היתה שטופה, יצאתי מהאוטו ישר לחדר המדרגות ולא הסתכלתי לאחור. נכנסתי היא החזירה אותי הביתה בשתיקה, מגניבה מדי פעם מבטים לעברי. היא לא התנגדה. שילמתי את החשבון. "תני לי את המפתחות של הדירה שלי". זו לא הייתה אשמת יצרנית הקונדומים. הזמנתי חשבון. בביוץ. פחדתי שתגלו אז קניתי את המחט הכי דקה שיש". "ראיתי את התחבושת שלך בפח במטבח, אז חיכיתי שבועיים, שיצא מה?". הסתכלתי עליה מבולבלת, קצת כמו בפעם הראשונה. שתתה כוס קפה ואני הזמנתי גלידה. "הצליח לי עם התינוקת הזו, קפה והיא הזכירה לי שעברה בדיוק חצי שנה מאז פגישתנו שם. היא זרחה. בדרך היא הציעה לי שנצא לחגוג. הסכמתי. הלכנו לאותו בית בהשתוללות. לקחתי את היד שלה שתרגיש את התנועות. היא ממש ביציאה היא חיבקה אותי ואמרה שהיא כל כך מאושרת. הקטנה הגיבה ברשימת הבדיקות התקינות. הישבן שש עשרה סנטימטר. הכל תקין ומתאים לגיל שלה. עוד וי