מאוד, נרטבה אבנר עמד. עמד והסתכל על הפתק. ואז על הגופה. ושוב על הפתק. ממנה ואכן זה קרה. היא מתה ואני לא." לא משהו אישי, פשוט רציתי את דורין בשבילי. אמרו שאני ההפך הדמעות. רוצה לדעת איך זה קרה? תמשיך לחפש אולי תמצא. תבין זה בלה. בלה. אם רק תאמין תוכל לגלות, שום דבר לא יעצור את "אבנר היקר. מה ארצה לומר לא אדע. שיר, סיפור או אגדה? בלה פרץ בצרחה ארוכה והתחיל למרר בבכי עד שם לב שפתק מוצמד לחבל. למה שהוא רואה. גופתה של  דורין תלויה באמצע רחבת הכניסה. הוא ביום שלמחרת הגיע אבנר מוקדם מהרגיל לבית הספר. הוא לא האמין הבאגז' ונסע. אבל זה כבר היה מאוחר מדיי. נראה ש"האיש הזקן" דחף אותה לתוך להגיד "מה?%", היא הרגישה שמישהו דוחף אותה לתוך הבאגז'. היא עוד הספיקה השקית עם המצרכים והתקרבה לבאגז'. ברגע שהיא התקרבה לבאגז' זה ותכניסי לבאגז' של המכונית. דורין כמו ילדה טובה לקחה את מחפשת לעזור לזולת. "בוודאי! תודה..תודה רבה לך..הנה קחי את מכונית. "צריך עזרה?" היא שאלה אותו. ככה זאת דורין, תמיד ללכת ופתאום שמה לב לאיש שנראה דיי מבוגר הולך עם סלים לכיוון מלא וקריר מאוד ונביחות של כלבים נשמעו ברקע. דורין התחילה