וחיוך נעים שפוך על עיניו ופניו וכולו אומר אהבה והילד שלנו שמע את קולו וקולו לא אמר לו דבר. והילד שלנו שמע, אך המלאך לא דיבר. הילד שלנו שמע רק מילה אחת: "אהבה." והחלום הזה נשאר לו בעיניים. והחלום הזה המשיך להקרין לו אורות וצבעים המשיך לייפות לו את דרכי הבכי המגוונות, את כאב האכזבה את סבל הכישלונות. ולמחרת קם הילד שלנו וכוחו במותניו. החלום חיזק את עיניו. הילד שלנו קם עם יותר אהבה והחלטה לא לבכות יותר לעולם. כשאמא אמרה לו "בוקר טוב ילד שלנו" הוא פרץ בבכי חזק יותר. אמא לא שמה לב לעובדה שהבכי התחזק. גם אבא לא שם לב שהבכי התעצם. גם הילדה הטובה לא שמה לב. וגם לא הילדים הטובים והרעים. רק בשובו אל ביתו לקראת ערב. הבחינה חתולת הרחוב שהילד שלנו התחזק. שוב חזר ובכה כל הלילה. התכסה בקור באלפי שמיכות. אך הבכי הלך והתחזק, והייתה אמא באה לראותו ואבא לחבק אותו, אבל הבכי התחזק עוד יותר. ולא מצאו פתרונות. כי רק לאלוהים פתרונות. ובלילה שוב חלם את המלאך המואר. ושוב המלאך לא אמר דבר. רק הקרין את אורו רק האיר את פניו. והילד שלנו שמע רק מילה אחת: "אהבה." עם המילה הזו הוא קם למחרת. כאשר יצא אל הרחוב, פגשה בו