קשים! ונצטרך לקפוץ או להדרס. על פסי רכבת ומשתדלים לא ליפול, אבל בסופו של דבר תגיע הרכבת היה כיף ונחמד וטוב ועכשיו הכל שקול. מתון. בדיוק כמו שהולכים פתאום הכל מתחיל להתפתח בצורה מאוד משונה. חיים ומוות )סוג של( אבל מה רע בלהגיד כמעט הכל? לא צריך לשקול כל מילה כאילו זה אולי. אם לא הייתי אומר את זה, כל השינוי הגדול אולי לא היה מתחיל? כנראה שזה באמת קשה לומר את זה. דבר שאת עושה. היחידי שיכולתי לחשוב עליו כשראיתי אותך ושמעתי אותך אהבתי כל השתנה, מה בסך הכל עשיתי? אמרתי לך שאני אוהב אותך, זה הדבר אומר את זה ללא הקדמה... אממ... אני אוהב אותך." ופתאום הכל