לעולם. השם! והוא איננו שמה... אינני מאמין בו עוד. לשנוא, מלמד אותם להתפוצץ, מלמד אותם שיעשו הכל למענו... למען בגללו, היה עדיף שלא היה קיים! ועכשיו אני מלמד אנשים אחרים לשנוא אותו ואת הבן שלו. אני לא עשיתי כלום, וגורשתי, רק אותו."  "מי הוא? אפילו לא הבכור! וככה לימדתי את העם שלי... שונא אותו כל כך, את הרכרוכי הזה שככה סילק אותי והעדיף את הרעיון אבל הפכתי לגר גדול ואין לי עדיין שקט, מבין? אני ואמר שאני יהפוך לגר גדול, לעם שלם... האמנתי לו, כל כך אהבתי אותי... אבל השם לא נתן לה, הגן עלינו, עזר לנו להגיע למבטחים הוא גירש אותנו... אימא שלי כל כך ריחמה עליי שרצתה להרוג אותנו! לא היה איכפת לו אם נמות או אם נצליח להסתדר במדבר. הרכרוכי שמע בקול גדול יותר ממנו... בקולו של השם עצמו! וגירש כן להיריון... בדרך נס, אני עוד לא מבין איך... ואבא שלי הפסיקו לנדוד אל החדר ההוא, אל הארורה ההיא... והיא נכנסה גם והיה לנו טוב כל כך, אני והיא והוא. אבל המחשבות של אבי לא הוא רצה ילדים באופן מטורף והיה נותן הכל למענם. אני נולדתי מבוקשה, הם שכבו והיא נכנסה להיריון. הוא היה שמח כל כך... ואימא שלי ניקתה... היא