מדוייקת כבה פתאום, מנורה אחר מנורה, רגע אחר רגע, עיניך נעשו כשל מת, כשל חולה, שבר אחר שבר, נשברת, נעלמת... אתה כואב, אבל אתה לא מראה... כמוני. אתה מעמיד פנים, זה לא במקרה שזה כמוני, אולי בגלל זה נפגשנו מלכתחילה. אתה לא מבין כמה שזה כואב לי בחיים לא תדע. אני מעמידה פנים אפילו בשבילך אפילו הדמעות שבכיתי אתמול לא היו שמינית מהכאב שאני מרגישה, כ''כ רוצה אותך קרוב לידי לשמוע את נשימותיך, את כאביך, ללטף אותך כאילו היית בני, להרגיע אותך ביד אחר יד ללטף את שיערך הנוקשה ולנשק באוזנך. ולדעת כי זה עוד יחזור... למרות שזהו רק הרצון.