צובעות אדום קוקטייל של זרע ודמעות מתנקזות בין חריצי המרצפות ואטפטף אותך, טיפה טיפות נשבעתי כי יום יבוא קוקטייל של זרע ודמעות המתנקזים בין חריצי המרצפות אולי תשים לבך אל גושי המלח אם תשוב, ביתי עודנו שייך לי אף אם גופי שלך זה מותר ואטפטף אותך מתוכי בכל הבית כשתלך אקום לקלל אוגוסט רק להתמוסס בחומך אך היקום לא ירשה זאת אהבת אשה לאשה יכולתי לאהוב אותך אהבת אשה לגבר יכולתי לאהוב אותך כמה עדיין רוצה כמה רציתי אותך לא לקבל ולקלל רק לפתוח אותן חזק חזק יותר בכל רגע להתמסר לנעימות המעקצצת, המתפשטת ביניהם כולי רוצה רק לפתוח את הרגלים והחום מתרכז תמציתי במרכז גופי חם לי ואני כותבת ספרות זולה לפתוח