קצת לפני סוכות, ישבנו שוב בכיתה ושמענו עוד ואחרי זה חוזר חזרה לעירייה בשביל לכתוב על זה דו"ח בנייה. בתים חדשים שבנו והוא היה מסמן כל מיני דברים בנייר שלו, מהנדס. הוא אפילו לא ממש תכנן בתים, הוא רק היה עובר בכל מיני שככה הוא קיבל את הצלקת שלו בפנים, מעל הגבה. אבא שלי היה את כל האויב. את כל האויב הוא הרג ולא השאיר אף אחד. רן אמר החזק מהסרט הזה עם הפיצוצים שאני ורועי ראינו בקולנוע, והרג והוא היה לבד עם כל האויב. אבל הוא הצליח לברוח, כמו ההוא סיפר, אבא שלו התרסק עם המטוס שלו בלבנון, איפה שכל המחבלים, קרב המשוכלל שלו והורג את כל המטוסים האחרים. פעם אחת, ככה רן מספר להם סיפורים על אבא שלו מהצבא. איך שהוא היה טס במטוס כל הילדים בכיתה תמיד היו יושבים מסביב לשולחן של רן והוא היה בעירייה. אחת. ובטח שלא על הפנים. אבא שלי תמיד היה סתם כזה, מהנדס הפנים, מעל הגבה. לאבא שלי לא היו אף פעם צלקות, אפילו לא חוזר הביתה עם צלקות על הידיים. רן אמר שיש לו אפילו אחת על שלו היה טיס קרב בחיל אויר והוא היה הורג את האויב ואחרי זה