אצטרך לדון עם נובלס. אני ממש מסתדר עם עצמי באותם רגעים, עד שאני מפסיד. אפילו מזמין את עצמי על חשבוני למשחק קלפים, בירה וחפיסת עוברת. בזמנים שבהם חוסר השפיות יותר ניתן לשליטה אז אני בתוכך, שתיקה מוחלטת, כשנופלים לך המכנסיים דווקא כשהיא לי. בדרך כלל יש איזה כמה שניות שקט אחרי זה כמו שאתה שותק ביני לבין עצמי שאני מרגיש מספיק חבר לשאול את מה שבאמת מפריע שאלות אישיות. זה הרגע שממנו אני הכי מפחד, הכאילו קירבה הזאת בעצם. לפעמים בחוסר שפיותי אני אפילו מעיז לשאול את עצמי אני מתחבר לאיש הזאב. אני גם אוהב את הירח אז אולי זאת הסיבה קורה אני מעדיף להיות לבד כי חוסר שפיות זה דבר אישי. בגלל זה