באפלה, את מגדלי האור??? מדוע אתה מכבה את ניצוצות האור האחרונים שביננו, את מורי הדרך אותנו כאן לטבוע בין לבבות של אבן. אתה שיודע-כל וגם יודע זאת: תגיד לי שאדע, מדוע אתה משאיר כן אדון עולם, הולכים ופוחתים בעלי לב הזהב שבתוכנו. ועם רוחי גויתי ה' לי ולא אירא. בידו אפקיד רוחי בעת אישן ואעירה. והוא ניסי ומנוס לי , מנת כוסי ביום אקרא. והוא אלי וחי גואלי וצור חבלי בעת צרה. בלי ראשית, בלי תכלית ולו העוז והמשרה. והוא אחד ואין שני להמשיל לו להחבירה. יהייה בתפארה" ואחרי ככלות הכל לבדו ימלך נורא, והוא היה והוא הווה והוא אזי מלך שמו נקרא. "אדון עולם אשר מלך בטרם כל יציר נברא, לעת נעשה בחפצו כל, בחזרה. אלוהים שלי רציתי שתדע שמהמעט שעוד נותר ביננו לקחת לעצמך זה שהפעים את כולנו. מן הסוג שפעם בעוזי, כי מעטים מאוד-מאוד הלבבות אנחנו המשכנו לרעוד אל-מול פני החלל וכך נמשיך כל חיינו. ובסערה הייקומית הלב של עוזי נדם. ואיתם כל הכוכבים. גם כל הארץ, הכדור, השמש