אמא....בבקשה, אין לי כוח...לא עכשיו." ננצל את ההזדמנות." "אם לא עכשיו אז מתי? אתה יודע שלא יוצא לנו הרבה לדבר, אז בו "אמא!!! נו...אני רעב. לא עכשיו." המרק )ואין, פשוט אין על המרק שלה(. יותר מתמיד, מפני שהיא גרמה לה לעזוב לסירוגין את מלאכת הכנה טובה, שדאגה מאוד לחינוך שלי, כן?(. השיחה עיצבנה אותי הפעם על הבן זונ...סליחה, האלוהים הזה )כבר אמרתי שהיא הייתה אמא שאני עומד לידה ללא סיבה, לא בזבזה זמן והתחילה לדבר איתי שוב במטבח בזמן שהיא הכינה מרק )הייתי מאוד רעב(. אמא, כשראתה אגב, הדבר הזה על הפנים והיד. פעם, די מזמן, עמדתי ליד אמא שיחה שגרתית. "סבבה אחי, אני אחשוב על זה." והיד הוא סימן מהקב"ה, שרק מזכיר לך שהוא רואה ושומע הכל." "תצחק תצחק...נראה מי יצחק אחרון. בטח גם הדבר הזה על הפנים "בעסה." "אתה עוד תלך לגיהנום בגלל מעשים כאלה." "יא אללה. באמת?" אותך בספר השחור." "אתה לא יודע שאסור! אלוהים רואה ורושם הכל. ועכשיו הוא רשם על מה מדובר. "למה מה הבעיה?", עניתי בפליאה כל פעם מחדש כאילו אני לא יודע "חוטא". "מה אתה דפוק?! מה אתה עושה?", שאלו אותי לא פעם כשראו אותי להזכיר לכולם שדצמבר שכריסמס