אירוניה, חשבתי לעצמי, מכולם, עם כיוון, מכירים את הדרך, כל אחד נושא משהו משלו, בשביל חלק החמה בשל השמש אוגוסט, בייאוש, בינתיים אני רואה אנשים הולכים לא עובד, הפרחים נשמטים לי על האבנים אני מתיישבת על הריצפה אני עוברת דרך השער, מנסה לחפש בתיק את הכתובת המדוייקת, זה שמזכיר לי שלא אכלתי כלום היום, אני זורקת את הסיגריה בפח. שלושה סיגריות ברציפות, ברביעית לקראת הסוף כואבת לי הבטן, מה אפשר להפסיק? לי טוב, אני אפסיק, לחשוב עליך לפעמים עושה לי לא טוב, איך כלום לקירבי ומוציאה עשן, וזה עושה לי טוב, כשזה יפסיק לעשות או להמשיך לשחק עם השרשרת בצוואר עד שישאר לי סימן, אני שואפת שניות, מה זה משנה, במקום לאכול את כל הציפורנים שלי בעצבנות מצליחה, שוב יש לי הרגשה יותר טובה בשניות, זה דקות של אושר, אני שוב מחפשת את הסיגריות, מסתבכת עם הגפרורים, בעקשנות על זה. הנה, אני בשער למשכנך החדש, כאן אתה גר, זה מפחיד אותי לחשוב מקווה, אולי אני אצליח לשחד אותך, ואתה תחזיר לי את אשר שלי. אני עוצרת וקונה פרחים, אולי תהיה קצת פחות קשה איתי, אני עידוד עצמיות לא עובדות בגרוש. אני יורדת מהאוטבוס מקבלת בחילה, 'אל תשברי