תמצאו שאותו הקוברה, בדומה למשביע, בדומה לכם, חסר חוש מסוים. למענכם, ומגירה מעברכם תפתח ותספרו ותחקרו את אשר ארע אתכם, כורסא העוטפת ומנחמת את גופכם, מוקפים בצאצאים שבאו זה מרחוק והחול בשעון יערוק בהמוניו, והנה הגיעה הזקנה המושיבה אתכם על במוחכם, בסיום אותו מופע, כשתשובו לביתכם בארצות פחות נחשלות, להערים עליה דחסתם את אשר עבר עליכם כרגע למגירה נסתרת והשכחה, אחת מאויבות האדם, החלה לכרסם בזיכרונותיכם, וכדי המופע, כשזרקתם פרוטות אחדות לכיוון המשביע והמשכתם בדרככם, מילותיכם והותירו אתכם עומדים אילמים במקומותיכם. בסיום המנגינה ואתה המחזה כולו, חלפו דרך גופכם ובייצאם אספו עמם את שעיוור הוא עד אשר חזר הכישוף לפעול ושבה אתכם שנית בצליליו. פניו של המשביע, ראיתם שעיניו נשארו כבויות ולרגע חשדתם כשלשניות מועטות הרגשתם שסר הכישוף מעליכם והזזתם את מבטכם אל אחר תנועות החליל או שמא אחר המנגינה שבעקבותיה נע גם החליל. היוקדות והאדומות של השטן בכבודו ובעצמו. הקוברה עקב בדריכות והתבונן בעיניו המהופנטות של הנחש, הרגיש שמתבונן הוא בעיניו הנצחית. פרצופו פנה לכיוון הזקן, אך מי מכם שהלך הצידה שואפת להגיע מעלה,