מדבר איתך. לא שכרונולוגית הוא כל כך זקן, אבל זאת התחושה שנוצרת אצלך איזה דרקון עתיק. הוא מעשן אותה באיטיות ומדבר רק כל עוד יוצא עשן מפיו, כמו כשהוא נרגש, אני חושב, הוא מצית סיגריה. הליכה. את שיחותינו אנו מנהלים ברחוב, יושבים על ספסל, או תוך כדי להזמנותיי. מעולם לא הוזמנתי אליו, והוא, מאידך, אף פעם לא נעתר הוא גר לבדו, באיזו דירה בבנין סמוך לשלי. גורם לו לאבד עניין. לעולם לא לשאול אותו למה התכוון או להתייחס ישירות לדבריו. זה וכך להמשיך. עדיף לומר איזה הגיג בנוגע לחיים, להמתין שיחזיר הגיג משלו, הוא פשוט יסתגר, ובזאת תגמר השיחה. דבר. לדבר עם עוזי זאת מלאכת מחשבת. אסור לשאול אותו על עצמו שום למעשה, ככל הידוע לי, אני הבן אדם היחידי שמדבר איתו. פעם עם חברים. אין לו משפחה, לפחות לא כזאת שאני ראיתי, ולא ראיתי אותו אף בכלל הבהירה לי שחבל על הזמן. אני גם לא אבין. ניסיתי פעם להבין את הקבעון הזה שלו, אבל תשובה שלא הבנתי לא משנה איזה סרט מוקרן שם, עוזי צופה בו. הוא תמיד הולך בימי שלישי, להצגה של תשע בערב, אולם ארבע. יוצא לי לראות אותו לפעמים, בתור לקולנוע. אני די בטוח שהוא לא מודע לקיומה של מכונת