שאנחנו יכולים להיות יחד. זה מדהים! לא שמעתי על נשים כאלו והנה סיגל שלי, כבר לא, עושה את כל זה ואני יושב לי בסלון עם סנדוויץ' מול הטלוויזיה ונותן לה לבכות ולדאוג בלי שאראה לה שאכפת לי. חשבתי שאולי יום למחרת זה יעבור, אבל היא התעקשה ולא רצתה לדבר על זה יותר. היא לא ביקשה ממני שאעזוב, היא ידעה שאני אעשה את זה בלי שתבקש.  מוזר שמה שרציתי לעשות ולא העזתי לעשות התגשם ביום אחד, אני לא מסוגל לעכל את זה. יום אחד הפריד בין החיים הרגילים שלי לחיים החדשים, והיום הזה הגיע. פתחתי את העיתון והתחלתי לחפש דירה, בעודי מנסה להבין איך זה קרה. רציתי ולא העזתי, וכשזה מגיע כמתנה משמיים אני אובד עצות. אז אמצא דירה ואמצא עבודה חדשה, מה הלאה? אני... אני מבולבל. איבדתי את הכל תוך יום אחד... זה כל-כך מפחיד.  אולי לא תבין אותי, אבל אני לא בטוח שאני רוצה את זה עכשיו. אני חושב לדבר עם סיגל, אבל לא יודע איך. מה אגיד לה? שאני אשתנה? הרי אני יודע שזה יימשך שבוע, אולי חודש... ואז הכל יחזור לעצמו.  בכיתי אתמול כמו תינוק וישנתי על כרית רטובה. מזמן לא בכיתי, כי לא הייתה לי סיבה. רק עכשיו אני מבין מה אני מאבד. רק עכשיו אני