להן והן משרתות אותך. אותך באכזריות כזאת מהן. את עכשיו בחלומות רחוקים ומתוקים משל עצמך ואין לי זכות לקרוע את ישנה, נראת כמו מלאכית שכנפייה שבורות. פנייך מבעד לחשכה. מאוחר וצריך ללכת לישון. מדי פעם אני באה אלייך, מביטה בזיו הלילות הם עצובים וארוכים, אני מביטה בירח שמבשר לי שכבר אותי. אני לפעמים מתגעגעת לחום שלך, להרגשה הבטוחה שהאהבה שלך ריפדה כ"כ עצוב לי שנגמר אך כשהיה, הרגשתי נטל. אני מצטערת על מי שאני, בנאדם אידיוט וחסר אופי.