משקלו היה עליי ולא יכולתי להניע שום איבר בגופי. עצמתי הוא פשט את בגדיו בשקט ונשכב עליי, לא נותן לי לזוז. מלוא "תשתקי!" "דיי בוא ננסה לפתור את זה ביחד.." "עכשיו את תראי מה זה! אף אחת לא תזרוק אותי!" הולך לעשות לי? הוא תפס אותי, הרים אותי וזרק אותי על המיטה. רעדתי. מה הוא לבכות, לא לתת לו את הסיפוק הזה, לראות אותי בוכה. הוא התקרב אליי ובעט בי חזק. התקפלתי וניסיתי בכל כוחי לא אותו?! איך יכולתי לחשוב שהוא מושלם?! "גיא..בבקשה.. תן לי ללכת..." הוא צחק. איך יכולתי לאהוב הרצפה, חסרת אונים, כשדם נוזל על פניי. הדף אותי שוב לעבר הקיר. איבדתי את שיווי המשקל ונפלתי על שהוא עלול לעשות לי. גופי קפא.  ניסיתי התחמק מנשיקותיו והוא אפשרות להוציא מילה מהפה. התחלתי לרעוד בכל גופי וחששתי ממה רציתי לצעוק לעזרה אבל הוא הניח את שפתיו על שלי ומנע ממני כל "שלי ורק שלי!" הוא צעק שוב, מתעלם מדבריי לחלוטין. "גיא אתה מכאיב לי!" צעקתי כשהוא אחז שוב בידי "לא לא מותק, את שלי. שלי ורק שלי" "תעזוב אותי!" הביט בי, משועשע. נישק את צווארי והוריד את כתפיות החולצה שלי. דחפתי אותו והוא הוא התקרב אליי והייתי נחושה להראות לו