מביטה בישבן הג'ינס של בחורה כל כך הדוק לגוף עוד מעט ייקרע ת'בד, רק שאף אחד לא יסתכל עליה מביטה.  בשמיים מתקתקים להם שעוני שמיים כשמיכה הולך ברחוב ומנסה למצוא לו עתיד. הוא עירום עד עורו ומסובן לגמרי מבקר במוזיאונים הגדולים ורואה את אבותיו הקופים קפואים בפה פעור מאחורי זכוכית משוריינת והוא רוצה לגדול. ללטף את הזמן ולנשקו בנשיקות של אש. להיות איש גדול שכולם יזכרו ועליו ילמדו בשיעורי ההיסטוריה. אבל הוא חוזר לעיר הרוחות והזוהמה ממלא אותו כשהוא פוסע על הזמן כמו נוסע בזמן שאיבד את זכרונו. האם יישלח מכתב לאלוהים, האם ילמד פילוסופיה גבוהה ויחקור את כל כתבי המזרח הרחוק? צעד צעד כמו רוטינה הוא הולך בעיר הרוחות ורוח חמה מכה בפניו והוא חייב למצוא את הסוד שמסתתר בעיניה של מלי. הוא מחכה שהשכל שלו יהיה יותר חריף והוא יוכל להראות לכולם שהוא לא סתם מיכה, אלה סופר-מיכאל. אבל כולם אומרים לו: "מיכה, היית כאן ועכשיו כבר לא." מיכה הולך לאיבוד, רועד, במרפסת. רוח סתיו מטרפת את העצים. רק מלי תוכל להרגיע אותו, לפורר את דרכיו המשונות ולבקוע את הקרח בינו לבינה. כשהמרפסת ריקה נכנסת בשקט רוח דרומית אל הריק שלו