ואז הכל נעצר יום הופך לילה כנראה שלא אני מי הכי יפה בעיר בציורים שעל הקיר מחפשת את עצמי שולחים ברקים, מורידים מטר חצי חיוך, חצי כעס על הפנים השמיים נפתחים מחכה לסימן מתיישבת על הדשא הלח מביטה בקירות שסוגרים אט-אט מציאות שאינה חלום וכולם רודפים אותי שרודף את יום יום רודף לילה שנתלשות בזו אחר זו מושיטות ריסים ארוכות לא רואות דבר מלבד את בבועתן בראי העיניים עצומות חשוך יותר, ארוך יותר ואז שוב בא היום