"תה צמחים נשמע מצויין", סגרתי את דלת האוטו מאחוריי... "יש לי אחלה תה צמחים", הוא לא התייאש. "אני שונאת קפה", עניתי לו בעצבנות. "את רוצה לעלות אולי לקפה"? שאל כשהגענו אליו. שגורם לי לרצות אותם קצת יותר. אז יצאנו והסעתי אותו אליו... מעורר מרחמים בבחורים בני 52 בלי רכב. ויש משהו בלעורר רחמים אז הוא ענה שהוא יישמח אם אני אקפיץ אותו אליו בדרך. יש משהו לא אפסיד. בטח לא לבחור שאני אפילו לא ממש רוצה... חייבת להעיף את העיניים שלו מהמחומצנת מאחוריי. בקרב הזה אני מזמינה אותו אליי או לפחות מזמינה את עצמי אליו. אבל הייתי הביתה בשעה כזאת?" אוקיי, שוב אני מודה, אפשר להבין מזה שאני בחזרה שלפתי את הדבר הראשון שעלה לי בראש: "יש לך איך להגיע מודה, הצליח לעורר בי עניין מחודש. וכדי לקבל את המבט שלו ופשוט יצא לצוד את המטרה הבאה. פרימיטיבי. ובכל זאת, אני הוא עשה עיניים לבחורה שישבה מאחוריי. הוא הניח שנכשל איתי שמתי לב שהוא עושה עיניים. ולא לי. בשתי דקות, תוך כדי שתיקה. הייתי כמעט גאה בו כבר כשפתאום לשתוק', ציינתי לעצמי נקודה לזכותו. סיימנו את הבירות שלנו כי היו כמה רגעים של שקט כשהתיישבתי חזרה. 'אז הוא יכול