נסענו על שביל עד שהגענו למטע, באמת נגלו לעיניי דקלים תמירים אשר פירותיהם עטופים ברשתות," זה נגד הצרעות" אמרה, "דבור" אני אומר לה, "צרעה מזרחית" היא עונה לי, "דבור זה בערבית". "הנה חבלים", היא מוציאה  מהג'פ חבלים, רצועות הידוק, מתפסים וכל  הציוד הדרוש לעליה וטיפוס על צוקים, אני מעיף בה מבט השתוממות ועיניים פעורות? אבל היא בנחישות שלה עונה לי בטרם פציתי פה, "סיכמנו על טיפוס אתה זוכר?" אני מביט בה בפליאה וחוסר אונים "את לא מתכוונת שאני אטפס על העצים ואקטוף פרי עם המצ'טה הזו ( מין סכין ענקית לחיתוך כף התמרים", "אני כן" היא עונה לי. וככה בעוד אני מתווכח עמה היא מתיישבת על גזע תמר שנגדע והונח כגדר, ולפתע היא צורחת בטירוף, אני מביט בה ורץ אליה, הבנתי מיד על פי ריבוי הצרעות כי נעקצה, רצתי אליה ובאינסטקטיביות הפשלתי את מכנסיה ותחתוניה, מאתר את מקום העקיצה בישבנה, מתעלם מהצרחות והאגרופים שהיא מכה בי בחוזקה, ומצמיד את פי למקום האדום בשיניים מוציא את העוקץ יורק אותו וממשיך למצוץ את הארס מהעקיצה, יורק אותו אבל נסחפתי לגוף שלה, הישבנים הגלויים שלה הזכירו לי נשכחות, עוד מתקופת הקורס, כך המשכתי לנשק