נכנס לאפו. הריח שהיה שבוי בשיערה הפרוע של קרן, היה נמלא אשטון ברגשות אשמה, חוסר ידע. והיה נזכר בבחירה. הזכירו את המתיקות באושר והרפש של כבוד חקוק וסתמי. כל לילה קריאת הזאבים הייתה בלתי נפסקת, הם ייללו תחת החלון בלילה, פעם. זיכרונות בודדים שהזכירו לו את האושר והתקווה שהיו גם לו, מזג האוויר היה אפרורי ומעיק. אשטון ישב על הגשר מעלה