אינך באה לאסוף. חדרי מרוצף בשברים, די והותר. הבטתי בראי פשוט איני מאשים אותך בדבר. לא אמצאך, ילדתי. שברי עננים עכורים  כשאת נוסקת אל בין אני מנמיך טוס להצנעת מחשבות. מאוחר מדי את שרציתי אני להגיד לך. את שרציתי שתאמרי לי, שולחת לו פסקאות שכתבת לאחר  מחזירה לי אולי תמצאיני ראוי. בחשי בהם, שופך קרביי, באתי אלייך דברים  מתהום שפלותי פרוץ לפנייך, אני כספר להצנעת מחשבות. מאוחר מדי רק טיפשים מתאהבים. לחוש דבר מה  אולי גרמתי לך חרון אפך )הלוואי(, את כועסת עלי?