זה מה שאת נותנת, כי את התחתנת עם שתיין מפגר שבקושי זוכר לסגור את פיו כשהוא אוכל, והוא בזבז לנו את כל הכסף. ואני השלמתי עם זה, וזה בסדר להיות עני, כי זה אני, וזה משחק מילים מפגר - אבל את תתחילי עם הדרמות, "לא צריך לזרוק לי בפרצוף שאני לא קונה דברים יקרים". למה, אני כן? בטח, מסתיר בוכטות של כסף מתחת לכרית. מטומטמת. אני באמת אסכים לעזור לך בכל דבר שתבקשי - אם תבקשי, אבל את לא מבקשת, אף פעם, ואז כועסת שלא עזרתי לך. אני מצטער, אבל, כאמור, יש לי פחד משתק מכל דבר שקשור בך ובחיים הפתטיים שלך, כלבה. מאיפה אני אמור לדעת שיש לך תוכנית להקליט מתישהו? מה, אני וידיאו מזורגג? אני יודע כמה סדרות מזדיינות, פתטיות ואמריקקיות את רואה בכל רגע נתון? ומתי יש לי זמן לדעתך לנקות את כל הבית, בימי חול? בזמן שאני בבי"ס? תבקשי משהו, תשאירי לי את החדר שלי - לא, את עושה את הכל בעצמך, בלי לרמוז, בלי לבקש עזרה, ואז כועסת שלא עזרתי לך. אידיוטית. אלוהים, כמה שאני  מ ת ע ב  אותך כרגע, ואולי באופן כללי. כנראה מחר בבוקר אני אקום ואני לא ארגיש כלום, וכל התיעוב יבלע בגן-העדן שנקרא ביה"ס שלי, עם הילד הכי מושלם בעולם, שהוא