         ואור לדרכם. ולתיש שם בפינה ואברר מה אוכלים דרקונים." ומייד נפוצו החמור היותר בוערות שלנו. ועתה, לדרך! אתה טפל בחשבון ואני אגש לפרה העם. עלינו להודות לה על שסייעה לנו בפתרון שתיים מהבעיות הינה אישיות דלה למדיי, אך בל לנו לצפות ליותר מזה מפשוטי החמור כחכח שוב בגרונו ומייד נזכרה אור בתפקידה: "אה, ללא ספק אותו." בחיים ממצה עצמו במשפט הראשון ומשאיר טעם חמצמץ אצל החווה אור הביטה בו בתימהון : "טיפוס המוני מצוי שכמו בסיפור גם החמור פנה לאור: "יצור מגוון, את לא חושבת?" "בבקשה ממוש, ושיהיה לך יום נעים. " ופנינה הלכה משם , נרגשת. יותר מאשר תועיל: "סיבות משלי, פנינה. את החשבון בבקשה." אור העריכה שחשיפת תוכניותיה לעז חביבה זו תסבך אותה בדרכה לא תזכה להערכה המתבקשת, והעדיף להסתפק בכחכוח גרון בלבד. חייו, לא רצה להוציאה משלוות הנפש בה היתה שרויה בהערה שממילא סיפקה לו חומר לסאטירה, הומור, ואנקדוטות משעשעות לשארית ימי החמור התרגש מהשימוש של פנינה מהמילה חושבת, אך כיוון שהעז את צריכה לדעת? הייתי חושבת שבוע לא הייתי ממציאה שאלה כזו. " "גלשנו לציניות!" קבעה פנינה, ומיד נזכרה בפער המעמדות. "למה