מסגר מוכשר, נתן, גם סורגים פשוטים עשה, וגם דקורטיבי. נתן היה יודע לעשות את זה מבחוץ של החלונות, בלי לפחד, גם אם הקומה שעבד היתה נורא גבוהה. אתי הלכה איתו פעם אחת, עוד לפני החתונה, והלב שלה כמעט נפל כשנתן עלה על המשקוף בשביל לחבר את הסורג. הוא היה עובד עם אחיו, שאחר כך נהיה הגיס שלה, אשר. אבל נתן היה הבוס. הוא היה הולך בעצמו בשכונות לשים את הפתקים בתיבות, וככה היו באים הקליינטים החדשים. סך הכל היה לא רע בביזנס הזה אותו זמן, כי גם היו אנשים שאמרו לחברים ולמכרים שלהם, ובאו הרבה מפה לאוזן. אבל כשלא באו, היו הפתקים. את המסגריה היה לנתן מאבא שלו ושל אשר, באזור התעשיה הישן. לא גדולה, ורק שני עובדים היו עובדים איתו ועם אשר, ורק לפי הצורך. הוא לא היה משלם שכר דירה, זה היה שלהם המקום. אז כשאתי היתה עובדת אצל שושי, ככה מדי פעם היא היתה חושבת שלמה היא עובדת אצל שושי ולא שושי אצלה. למה כי שושי היתה לוקחת למשל עשרים שקל על משהו שאתי עשתה, ולאתי היתה נותנת רק שבע. או שמקבלת שלושים, ונותנת רק שתים-עשרה, שלוש-עשרה, לפי החשק ואיך שבא לה. לא היה סיכום ביניהם, הן היו חברות כאילו, ושכנות, והכל ברוח טובה,