את סבלו של הסיפור חלום זה השפיע על סיפורינו וגרם לו לראות את הדברים בצורה אמצא את התקווה בעולם אפור זה. איני רוצה להיות עצוב ומיואש חשב, אני אמצא את האמת,  אני והתעורר בצרחה. לתוך הספור המסכן וחסר השם עד שהוא לא יכל לעמוד בכך עוד בקרבו של האיש היה כה חזק והמחשבות הקשות האלו זרמו מתוכו שבחלום לא התגבר על צרותיו וקפץ לתהום הייאוש.    התסכול שבין נפילה לעולם של יאוש לבין ההבנה של עולם התקווה, והאיש מתקווה ומאהבה ולכן עמד על סף התהום, התהום שבין חיים ומוות , אומללים וכמה אין ברצונו להמשיך ולחיות. האיש היה ריקני מתוכן שבתוכו הוא היה כעת בחלומו היה מדוכא נורא וחשב כמה חייו היו חש את מחשבתו של בן האדם. הייתה זאת תחושה של תסכול רב, האדם בן האדם שבתוכו הוא נמצא וחש כי הוא אינו שולט במחשבותיו אלא היה זה חלום מוזר ביותר, הוא ראה את עצמו מביט מנקודת מבטו של לעולם החלומות, אולי שם ,חשב בדיוק לפני שנרדם , אמצא את שמי. הסיפור ללא שם שכב לו באמצע הדרך וחש כיצד הוא אט אט נופל הסיפור והוא עצר לנוח באמצע הדרך. הוא התעלם מהתקווה וראה רק את הייאוש, מחשבה זו בלבלה את את פשר העולם, אך מדוע הסיפור העצוב התעלם