אמרתי לה, לקחתי את ידה והלכנו, יד ביד. באותו הערב השמש שקעה והשמים נהיו אדומים. "לאן?" היא שאלה אותי, "פשוט נשקה לי בלחי ואמרה לי להרגע, שהכל בסדר. לחבק אותה אבל החזקתי את עצמי שלא, מביישנות כנראה ואז היא חמש דקות אחרי, מעשנת ורועדת גם היא, חיוורת כמו אז. רציתי הדקות המיגעות אשר נראו לי כמו נצח באותו הזמן, כיון שהגיעה סיגריה. לשמחתי גיליתי שלא אצטרך לחכות לה במשך כל העשרים הגעתי כעשרים דקות מוקדם יותר, מתרגש ורועד, מעשן סיגריה אחר שטפו אותי במשך כל הלילה כמו מטר של גשם, רציתי אותה. נפרדנו וקבענו להפגש למחרת, בכניסה לאותה החנות. געגועים אליה את ידה ולהשאיר אותה אצלי לנצח, אך הסתפקתי בלחיצה. "אני אנג'לה, נעים מאד" אמרה והושיטה לי את ידה. רציתי לקחת שיניים קטנות ולבנות. והזלול התחלף בסקרנות וחיוך קטן וחמוד שבר את הרצינות וחשף כאשר סיימתי השתנתה הבעת הפנים שלה, כבר לא היתה חסרת סבלנות, לדבר איתה באותו הרגע. באותה החנות ואיך לעולם לא רציתי לדבר אל מישהי כמו שרציתי הצגתי את עצמי וסיפרתי את כל הסיפור, על איך הקסימה אותי בחוסר סבלנות ולנסות לנחש מה המופרע הזה רוצה ממנה. חזרה אלי השפיות וצעקתי