משתדל שאני אקח את עצמי בידיים?" הוא התחיל. הנהנתי בראשי. "טוב, אז הוא הוציא אויר באיטיות. "זוכרת שסיפרתי לך שהמורה הזאת רצתה והרים את הרגליים על השולחן. התיישבתי על קצה השולחן לידו. "בשביל זה יש חברים... אז מה היה?". עודד התיישב על איזה כסא חייב לספר לך מה היה עם שולה. המורה המפגרת הזאת...". צחקתי. בהפסקה עודד תפס אותי. "רצית להגיד לי משהו?" שאלתי. "כן. אני היא הייתה מאוחר יותר. יופי, לפחות אני אדע מה היא עשתה. לא הודיעה לי לפני כן, וגרמה לי לדאוג, ושהיא תספר לי איפה שהיא אצלי- רק שתודיע לי קודם. מיכל ענתה לי שהיא מצטערת שהיא כתבתי למיכל שאני מצטערת שכעסתי מקודם, ולא אכפת לי שתגיד חייכתי כשחשבתי מה הוא בטח אומר לעצמו בלב )מורה ארורה(. לא לקחתי סיכונים. כתבתי מכתב. עודד הסתכל על שולה בשנאה. מהצעקות של שולה שעודד צריך להכין לה סיכום על פטפוט בשעור. למה ברחתי לה בבוקר, וגם רוצה לדעת למה איחרתי. הצלחתי להבין שלה. הסתובבתי אל מיכל. היא הסתכלה עלי במבט שואל, לא מבינה נרעד. התיישבתי במקומי בעוד שולה מרצה לעודד על פטפוט בשעורים "אני חייב לספר לך משהו בהפסקה..." "עודד!" נשמעה צעקה. עודד עודד