בית המשפט המחוזי בת"א. "אחרי טיסה, שהות, שיקום, "הניתוח עולה שני מיליון שקל" עמי שמע את עצמו לפתע מפרט לקוות. והחל מאותה שיחה מבית החולים - איילת חולה. שעמי יכול לקוות לו גם אם הוא לא תמיד בטוח למה הוא צריך ספל תה יחיד במשך שעה שלמה כשהיא עושה כן. איילת היא כל מה ראה. איילת משחקת עם התלתלים כשהיא קוראת ספר, איילת גם לוגמת משפטית באוניברסיטה. איילת היא האישה הכי יפה שעמי אי פעם הבחין בהן לראשונה כשהקלידה לידו בשיעור שלקח להעשרה בלתי רעים בחיוך נבוך. איילת גבוהה, עם אצבעות כאלו, ארוכות. עמי שלה. איילת לא יודעת לבשל ביצה קשה, אבל היא יכולה להמיס ימים בעיריית ת"א. איילת היא אמא לשני ילדים, לשניהם תלתלים כמו איילת פסיכולוגית. מרכזת את עבודתם של הפסיכולוגיים הפדגוגיים מתעניינת, במבט מחוייך ובתלתלים סתורים, מה בעלה בישל הערב. הישן של ת"א, ועד לרגע שהיא חזרה מהעבודה שלה בעירייה, נאלץ למשוך את ידו מהבטן של איילת, כל בוקר בדירה שלהם בצפון לא רעה בכלל להעביר את הזמן שנכפה עליו - בין הרגע בו הוא אהב במיוחד להיות עו"ד, מעולם לא שנא את המקצוע. הייתה זו דרך כמה דיוני מעצר, משפט הוכחות פה ושם, עמי