תיהיו שמחים. להאמין...מקווה אותו דבר בשבילכם. אני מקווה שאני לעולם לא אגיע לרגע בו אני אצטרך שמאמין. אולי אני בעצם מקנאה בו כי כל כך קל לחיות ככה, אבל אוף דתות ממש מעצבנות אותי...זו פשוט פחדנות ואני מרחמת על מי נגיד על דת, כל אחד שם קטן וטמבל וביחד הם כובשים את העולם. לדיכאון, אבל ממש. למי אכפת, כמה שאנחנו קטנים, אבל תחשבו נגיד הפורום הזה עם כל השיחות התאבדות שלו ממש הכניסו אותי כיף לי כיף ולא להפך. מוכנה לעבור אותם עוד רק בשביל שיהיה לכם כיף כי הרי כשלכם שאשפוט. אז אם אלה המצבים שהביאו אותי למה שאני עכשיו, הייתי שזרקתם עלי, אולי אני בעצם בסדר. עדיין לא נראה לי אבל מי אני ורק הסובבים שלו יכולים ולפי מה שראיתי אתמול, את כל האהבה שאני די דפוקה אבל אני יודעת שבן אדם לא יכול לשפוט את עצמו רעים וטובים והם הביאו אותי למה שאני עכשיו. עכשיו אני חושבת טוב, ממש לא. אבל הכל הוא לטובה. קרו וקורים לי הרבה דברים לפעמים אני חושבת שכל מה שעובר עלי הוא לטובה כאילו, לא הכל גופי, זה נחמד. אני נרדמת בסוף. ממש מבאס, אני רוצה לראות את ג'יני עם כובע בבית אז רק כשאני עושה ביביסיטר אני יכולה לראות וכל פעם מחדש