שלך אמיר:  רק כשאני יוצא עם רוח יעל:  נחמד שאתה שומר על מורל גבוה, כעת תיתן לי להסביר הכול אמיר: את לא יודעת עד כמה אני מחכה לכך, איך אומרים אצלכם...בקוצר רוח. יעל:  חייב תמיד לומר את המילה האחרונה, תמיד היית כך, גם כשהייתי בין החיים. אמיר:  את מתכוונת לומר שאת מתה ? יעל:  כן, אני מתה כבר 10 שנים במונחי הזמן שלכם. אתה מבין הלוח של המתים איננו מעודכן. נהרגתי בגיל 25 וכך נשארתי לתמיד, בת 25, צעירה ויפה שכל החיים היו עוד לפניה אבל הם אינם וזה לא רק החיים שלי אלא גם החיים של הילדים שלא אוליד, החיים של גבר שלא יאהב אותי, שיחבק וילטף, בלי רגשות,ואקום רגשי, כמעט כמוך. אמיר:  אז איך חזרת לכאן ? יעל:  אתה החזרת אותי, המוות שבאהבה אמיר: זה שם הספר שאני עומד להוציא, מאיפה את יודעת את השם ? יעל:  אני חושבת שהשאלה הזאת מיותרת ודרך אגב משולש נקודות החן שלך עדיין מרגש אותי אמיר(בלחישה מאיימת):  איזה משולש ? יעל:  משולש נקודות החן שלך בחזה שלך ליד הזרוע הימנית אמיר:  למה את מתכוונת שאני החזרתי אותך ? יעל:  אתה יודע את התשובה. אמיר: לא אני לא יעל:  מאז שאני מתה אתה חי את זכרי. כותב עלי, משווה כל בחורה