אינו מכזיב לא הכזיב שבכיכר המדינה ופתחתי בריצה מטורפת. כעבור דקה כבר היקשתי מה עושים עכשיו? נותרו עשר דקות עד שתגיע. נזכרתי בכספומט כה רב. מן תחושה של עליבות ושלומיאליות שתהרוס את כל מה שבניתי בעמל כתוב בשלט ועכשיו מה הוא יעשה איתי ואולי לגברת יש והכל ילבש מקח וממכר קטנוני על למה אין לי מזומן ולמה לא הסתכלתי מה הכל. ברגע שבו נהייה שוב מאוהבים מתמיד יופיע המלצר ויתחיל מזומן בארנק. זה אף פעם לא הפריע לי אבל עכשיו זה יהרוס את בבת אחת התהפך הכל. אין לי מזומן. מה לעשות? אני הולך בלי כרטיסי אשראי. רק שקים ומזומן. שלט. שלט נייר קטן ועלוב ועליו הודעה מרושלת: לא מקבלים ההתפתחות המרה היכתה בי עוד בטרם נכנסתי. לסצינה שתאחד אותנו לתמיד. לבית הקפה, מקדים כמתוכנן ברבע שעה, הוספתי עוד פרטים ופריטים התוכנית הלא מקורית הזו שיפרה את מצב רוחי מיד. ככל שהתקרבתי ונשיקות אלא שהפעם תחזור לתמיד. כך עצוב בגללה, בגלל לכתה, שלא רק שתיפול עלי בחיבוקים אבחין בנעליה ואתאר לעצמי כיצד היא רואה איש אוהב ונוגה וכל תבוא, כך ידעתי, לא אראה אותה. ליתר דיוק, מהמקום שבו אבחר המפיות הרך, להכתב באותיות רוטטות ומלאות בחמלה