מאזנים וחשבון  נפש           לפני   שנות אור חשקה נפשי  לעוף           את אברותי  הבתוליות   פרשתי   לרווחה           פילחתי  עלטות  ציה  אל  תוך קרני  חמה           ובמעוף  נחרץ  הייתי  כסומא .          אני  זוכר  אמי  אמרה  להנמיך  גובה          סבי  ציטט  דיברי  קדושים  ותוכחה          אך   אנוכי   חצוי   בעולמות  חמדה          במעוף  נחרץ  הייתי כסומא .           היו ימים  ספורים של אור , אני זוכר                     תעתועי דמיון  הבליחו  מן  השחור          תלי  קדרות  היו  לרננה           ובמעוף  נחרץ  הייתי כסומא .                  הזמן  המתארך  הוא זמן  שאול           יש בו  שלמות  , יש  בו  פסול           ניסיתי  לחמוק  בנתיב ללא  מוצא                   אך במעוף נחרץ  המשכתי  כסומא.                    אני זוכר,  עם שחר יום  המחרת , הו  אללי,       קדרות   ההתפכחות  עטרה   עיני          וכשצפיתי   נכחה  ,  תמוה  ונפחד       הייתי  כבר לכוד  בסד                                            ---