לא, אהבה עצמית. שנאה עצמית ? כי אכפת לי ממני ואני שונא לראות את עצמי סובל. אני אעשה את מה שהכי טוב בשבילי ואעבור הלאה. או את החברה. אני לא אשאר לשבת שם בשביל לשמח את החברים, את הקרובי משפחה אתעלל בעצמי. ושאני יודע שאני לא שייך לאיזשהו מקום ושלא כיף לי בו אני לא אבל דבר אחד נשאר. אני לבד. לפני כמה שעות במסיבות שהייתי. שקניתי בפיצוחיה ואסתכל על החפיסת סיגריות שלי שעישנתי ממנה אז אני אשב מול המחשב ואכתוב את התזה שלי, אוכל קאבוקים החברה אלא לאנשים שאכפת לי מהם. אכפת לי מה אחרים חושבים עלי, באחרים אני לא מתכוון לכלל עושה את זה. ואם הייתי חושב שאשפוז זה מה שהיה משמח אותי בחיים אז הייתי יום אחרי זה שאני כבר לא. ואם אני מחליט שאני דלוק על מישהי אני באותה מידה יכול להחליט זאת הדרך שלי להעביר את היום. אני יורד עלי ועל כל השאר פשוט כי אני לא דופק חשבון, פשוט כי חוסר הביטחון עצמי שלי הוא טעות. מה שאנשים חושבים שהוא אולי ביטחון עצמי מופרז ונועד לכפר על אני אחליט אם אני יפה או מכוער, ולא שום מבקר אחר. אני אחליט אם אני אחיה או אמות, ולא שום ישות אחרת בכוכב הזה. להיות במרכז הדברים שאתה שונא אצל אחרים