ואימא אמרה שהבטחות צריך לקיים. אני הולכת עכשיו לקפוץ אליה, הבטחתי לה שאני תמיד אשאר איתה, והיא שכבה שם, על הדשא, שמונה מטר מהמקום בו עמדתי. הלכתי למרפסת הסתכלתי למטה, חיפשתי בחדרים ולא מצאתי. חיפשתי אותה מתחת למיטה, אבל היא לא הייתה שם. עליתי בשקט במדרגות כדי לא להרעיש לאף אחד למרות שהבית ריק. היום, כשחזרתי הביתה סגרתי טוב טוב את הדלת. ושאני תמיד אשאר איתה, לא משנה מה יקרה. אני אבקר אותה ונלך לשחק. בלילה, לפני שאני הולכת לישון, אני אומרת לה לילה טוב, ושמחר אבל איכשהו, אף פעם אני לא מצליחה להיזכר בה. עוצמת את העיניים ומזמזמת מנגינה, שנשמעת מוכרת, פורסת את ידיה הקטנות והרכות, היא יושבת שם על המעקה, מחזיקה לי את היד ולוקחת אותי למרפסת. לפעמים כשאנחנו לבד, היא יוצאת מתחת למיטה, אני שומרת אותה מתחת למיטה שלי, כדי שאימא ואבא לא יגלו. אף פעם לא שמעתי אותה מדברת. שמחפשות תשובות לשאלות שלא נשאלות. בלונדינית קטנה, עם עיניים כחולות גדולות