בלילה! שלא יבזבז את הזמן שלי איתו לישון לחמש שעות?? כן! זה כל העניין, זה נקרא הסתגלות... צריכה לחכות ולצפות ולקוות, ואז בסוף כשהוא כן מגיע הוא הולך האידיוטיות שלך. וגם תעירי אותו... אז מה? אז מה?! מה, אני תשתקי. תשתקי, מפגרת! בסוף תפוצצי את כל העניין עם הכפילויות בהתחשב במסגרת. לביצועם של מעשים כנגד החוק אותו המקום עצמו הגדיר. לא מפתיע, כן. באופן לא מוגדר ובקשר לחישה דקה, הצליח המקום הזה להתרגל שתיקה. נטרקה הדלת. אחת. "זה התפקיד שלכן!". לעבר צלחת ובה קרקרים יבשים. כל כך הרבה התרחשות על סף דלת הסערה חוזרת על עצמה. "אתן רואות את זה??" אצבע בהמית מופנית מספיק עבודה. לפרץ הגרוטסקיות של הממונה. לא היה רצון למשמעות, לפחות. יש ערמות של מסמכים מלאי הברות חוזרות ונשנות לא הייתה משמעות עתה. לא היה זה מחוץ לנורמה היומיומית שלנו. בין ערמות על המשועממות מלבדי, כמוני, לא ייחסו חשיבות יתרה לשהתרחש זה נסגרה הדלת. "צריך, באמת!!" המשיכה הדמות הצורחת בבהמיות. "נגמרו לנו הצלחות. צריך להזמין." למעטה האדישות של מבטי הבוהה במסך המחשב, תוך כדי הקלדה. דלת נפתחת בסערה. "איפה יש צלחת??" צעקה צורמת, לא הפריעה