כמצורעת הולכת ברחובות. הם תופסים מרחק פן ידבקו גם הם. מרגישה מרתיעה, חולה, מצומקת - מפלצת. כבר אין איפור, גם ככה הוא לא עוזר. יורדת במשקל, גם ככה אף אחד אינו רואה. חורים בבטן, רצועות עור, שומן וצלקות אני. נשאר הפחד, הבידד ועמו הכאב. כבר לא רחמים עצמיים, רק בידוד. אני לא לבד אני בודדה.