  אותו מורד שגורלו נחרץ.   ומי יעז למלוך על מתמרדים?   נמרוד בכל ראוי ונערץ!   אך אלוהים עדה וגם עדי: פזמון: פרי השתלה דחויה של לב זכוכית. לא גנרל זקן, עטור תפרים אשר ישבור את לבבה, לב משכוכית. כי לה ראוי אלוף של נעורים שהוא שבע ממרידות וגם מכעס! בתוך כמה דקות היא תגלה של מלך מגורש, מובטל רב-מעש? ושרביטי שלי? שרביט גולה ישכין שלום ובטחון, שלוה וסדר. אולי שרביט אחר, במיטתה היא תתמרד  היא לא כבשה בעדר. אני ידעתי: תחת שרביטה ואציית לאלופי שלא ידעתי. ומלוך עלי! הריני נתינה את שרביטי, את יחידי אשר יראתי