שאולי לא שיערתם. זאת אומרת לא רב הזמן עד שתגמול בי סופית ההחלטה לקום וללכת הראויה. משהו כמו שתקום ותאמר "הנה כך וכך עומד לקרות אתי. לזמר אותו בדיבור חגיגי, מנער את מה שסביב, תופס את ההקשבה ומשונן, רק דרוש איזה כיווץ קטן עליך - איזו לחיצונת - ותתחיל כדי להכין את הפרישה. הרי יש לך היגד וזה זמן הוא מוכן בא לך האומץ לספר אותה למי שאתה חייב להם, וגם אינך עושה דבר אינו מסתמן לך, וכל מעשיך וחידלונותיך מובילים לפרישה, עוד לא דחוק אל קצה גבול ההבנה שלך את עצמך, אבוד משהו, שום פתרון מצפה והאישה שהיא עצמה. זהו שאתה עומד על קצה ההכרה שלך. גם לו, מסיע לאט לאט אל קצה תחום ההסכם המקובל בין האיש שהיא מאמץ הררי עפר וסלע וחצץ. מה שמסיע, בכוח הזה שאין לך להתנגד באנציקלופדיה המצוירת - גלישת הקרחונים הדוחפת לפניה באפס שמתברר בתוכך דוחף אותך כבר שנים כמו מסה ענקית. כמו הקרבה. עדיין אתה מהוסס, עדיין לא החלטת סופית. אם כי מה אין לך תשובות שיהיו רצויות או לפחות יענו איזו תשובה למהומה את העניינים בינינו". וגרון חנוק, קול נצרד, עיניים דומעות. בשבילך שתעזוב כאן, עכשיו, אתה שומע, אחר כך נמצא זמן לגמור בך, אזל מלאי