יום שישי בערב  והיא יוצאת אל הבלקון,  מתמסרת אל השקט,  פותחת את העיתון  תמונה של איש בלי צבע  מוקף במודעות,  היא משתהה לרגע  וממשיכה לכותרות  מתחברת לסיגריה  אחת לכמה נשימות,  לפעמים הוא בא לרגע,  אחת לכמה חלומות  הוא אומר שהוא כל כך אוהב אותה  וגם שאין לו אחרות,  בין יום של חול לקודש,  היא מדליקה נרות  האנשים עוברים, אומרים שלום,  האנשים טובים, אומרים לה מה נשמע,  הנה, יורד הערב על הבלוק,  היא ממלמלת...  האנשים עוברים, אומרים שלום,  האנשים טובים, אומרים לה מה נשמע  הנה, יורד הערב על הבלוק,  היא ממלמלת,  "דבש, הכל דבש."  כבר יום שישי בערב,  כשהיא חוזרת לסלון  מתחברת אל השקט הזה שלה,  מניחה את העיתון,  תמונה של איש בלי צבע,  תלויה אל מול חלון  גם המדים,  המדים הירוקים שלו,  עדיין בארון.  האנשים עוברים, אומרים שלום...