והוא לומד בישיבה חסידית מאז שאת לא איתי, הכל השתנה, אמא החליטה פתאום שבא לה למות אבא עכשיו בתוך הבית מדבר לעצמו ומשקה עם מזלף את הטלוויזיה. ומתייבשים תחת השמש, שאגב גם היא הייתה פעם הרבה יותר צהובה. השתוללנו ממש כמו משוגעים. אחרי זה היינו יושבים במרפסת גבי ואז הייתי רץ אחריך בחצר ואת היית מפעילה את הממטרות, שאני מאוהב ביפעת, הבת המכוערת של השכן, מה שהיה הקש ששבר את באוזן, היית קוראת לי בשמות, יובל מנוזלמנוול והיית אומרת לי בגליל ואת היית באה ומציקה לי, היית נותנת לי ציקלואנים כאלה הימים שהיינו יחד, הימים הנפלאים האלה שההורים נסעו לחופשות צבעוניים והשמיים הרבה הרבה יותר כחולים. זה הזכיר לי את צבעונית, פעם, הדשא היה  ירוק יותר, הפרחים היו  יותר מלמעלה. התמונה הזאת הייתה פעם הרבה יותר יפה,  הרבה יותר השיחים הירוקים שמגדרים את החצר והשמיים שתוחמים את הנוף במרכז החצר, הפרחים בערוגה שאיבדו את צבעם והתחילו להתייבש, ומסתכל על הנוף הניצב מולי מזה שעות אחדות, העץ הגבוה שעומד