ידעו את פירושם. לפתע נשמעו מבחוץ דפיקות על הדלת. המשרתים ניגשו לפתוח. כמה גברים חסונים וחזקים התפרצו פנימה. הם גררו אחריהם ילד כבן שבע. הילד לא נראה שמח במיוחד. מושיקו בהה בילד ואחר כך בגברים. אלה המתינו בסבלנות שהמשרתים יסתלקו ולאחר מכן השתיקו את אשתו של הברנש. "כמו בכל שנה, גם השנה נערך הגרלה בכפר מי יקח ילד יתום הביתה. הפעם מושיקו נבחר בהגרלה". אמרו בקצרה. למושיקו זה היה ברור כשמש שזו לא הייתה הגרלה אלא כפייה עליו. הוא לא אמר דבר ולקח את ידו של הילד. "מה שמך?" שאל. הילד השיב בקול נמוך מדי ומושיקו התכופף כדי לשמוע שוב את התשובה. "יוסי". הייתה התשובה. הגברים חייכו, הטילו על הרצפה את מטלטליו של הילד והסתלקו. הברנש הסכים שמושיקו יישאר עם בנו החדש. אם כך היה אפשר לכנות את המטען הכבד הזה שהיה יותר שתקן מעורב צרחן. הילד, כך הסתבר, התייתם מהוריו בעקבות שריפה. מושיקו מצא שהם דומים מאוד. שניהם יתומים. שניהם ראו את הוריהם נשרפים למוות. הילד לא דיבר הרבה. כשהוא כן דיבר, הוא ביקש משהו. מלבד זאת, הוא לא העיק יותר מדי מהנדרש. למושיקו זה היה נוח. מה הוא צריך ילד מעצבן שלא יודע לשתוק? הימים חלפו