ומאחר ואנו נושאים את בית המקדש ש... דביר זה שם המזכיר מדבר וגם וזה חשוב מאד, זה המקום שפסק הלכה היה גרישה שאמר שאין לו זכות לקבוע אבל חושב הוא ילדי..." הודיעה בפסקנות, "אתה עלול לקלקל את נשמתם!" ומי הבית חבטה בכתפי... "אני מנשלת אותך מכל זכות לחנך את זאת בת נקרא לה זאפטה לזכר הסטירה הוספתי להתגרות בה. נעל נעל הבית שלה, "אתה מעליב את הילד שלי!... הזהר לך!" ואם תהא ובכן עניתי בצחוק, הבה ונקרא לו ישימון. חנה זקפה באיום את "אני רוצה שם שיזכיר את המדבר כי בו נפגשנו..." אמרה חנה. לאחר מכן כמו כל זוג צעיר החלנו בדיון מה שם נקרא לבננו... באותה עת הרגשנו כאילו תינוקות שיצאו זה עתה מהרחם. בקרובים אלינו  על היד האמיצה שהם מושיטים אלינו, כי חנה ואני שאחראי לפתרם הרי שאלה הם הסבים והסבתות". העפתי מבט של הערכה מזל ונכדים עוד יותר, ובמסורת היהודית, אם ישנם בעיות מי בלא להרהר לשניה, כשהם נושקים לכלת השמחה, "תינוקות מביאים ונשקה לי. ואני אוהב את שניכם, עניתיה! ואילו אמי וגרישה אמרו מתנות! חשבתי כך בדיוק אמרה חנה, ואני אוהבת אותך על העידוד הרבה זמן, וזאת מתנה שאת מביאה לנו, ואת יודעת שאין מחזירים נכניס