את שני הבאים אזכיר רק בכמה מילים. האוהב ובמבטה הצלול תעודד את רוחו של כל מדוכא. חתול. היא כבר תתמקם על ברכיו של המבואס התורן, ובגרגורה כולנו. ידידותית ועדינה, אנג'י תמיד יודעת מתי מישהו צריך של אבק וחול ועיניים בגוון ירוק-קרח, אנג'י היא החתולה של קטנטנה, דקיקה, בעלת פרווה דלילה וקצרה להפליא בגוון לא ברור אנג'י, כשמה כן היא, המלאך של הבית. אבל היא אומרת את זה רק מתוך חוש נאמנות מעוות כלשהו, שכן בת האנוש שלהם, והיא משוכנעת שהם החתולים הכי נפלאים בעולם. ריקשה וספל הם בעצם החתולים של אימא, או יותר נכון, אימא היא משתדלת להימנע מחברתו אף יותר מזו של ריקשה. גם ל"הימנע מכך שאתקל בך במקרה, ולא - אשרוט אותך גם כן". אני תיגע בי, ולא - אשרוט אותך" הוא המוטו שלו. אפשר להרחיב אותו ללא עוררין החתול היפה ביותר בבית, וכן המרושע ביותר. "אל ספל הוא יצור אפור-כסוף מנוקד בשחור, בעל עיני נחושת מדהימות. בזהירות הדדית. אני לא מחבבת אותה, היא לא מחבבת אותי ויחסינו מסתכמים צהובות, ואת הזנב שלה היא איבדה בשלב מוקדם למדי של היכרותנו.