העליון במכנסי הג'ינס המשופשפות שלי. משכתי ליבבות.." לחשתי בעוד תחושת ניצחון בערה בי. היא נרתעה והראתה סימני דאגה. "נגמרו המשחקים שלך! זה לא הזמן האולר והנחתי אותו על גרונה. "סוף-סוף", כמה חיכיתי לרגע הזה- במיומנות, שדורשת אימון רב, שלפתי בזריזות את אחד הסכינים מן הוצאתי את האולר החום שקיבלתי מאבא לחג. אלי. משהו. גופה נמתח, היא פישקה את רגליה והישירה את מבטה הכנוע נצמדתי אליה ובמקום להיאבק, היא ויתרה עוד לפני שהספקתי לעשות "זוג שוטרים אפסנים מחפשים מישהו להיטפל אליו", חשבתי לעצמי. אור כחול מהבהב נראה על הקיר וברקע- סירנת משטרה זימזמה. החולצה הצמודה. כבר לא התביישתי- עכשיו היא בידיים שלי. דומה פעם ואולי אפילו נהנתה מזה. כיביתי את האור ופשטתי את היא מצידה אפילו לא מיצמצה. נראה היה כאילו היא כבר עברה משהו קטנה. בחוסר וודאות. שתחליט כבר, כן או לא ושתפסיק להתנהג כמו ילדה שהיא משחקת משחקים. נמאס לי מהשטויות שלה ואני שונא לחיות כעסתי נורא והפנים שלי האדימו. בישרתי לה שזו הפעם האחרונה ק