בעד מה", אמרתי בקרירות קלה, אך תומר, שהיה נרגש לא שם לב לכך. שקעתי במחשבות. איך נכנסתי לעסק הזה? חשבתי לעצמי. אה, כן. אני זוכרת בדיוק איך. זה התחיל לפני כשבועיים, באותו ערב אצל דפנה, החברה הכי טובה שלי. היה זה ערב שישי של החופש הגדול. היינו אצל דפנה כל ארבעת החברות הקרובות: אני, דפנה, יעל ושני. זה היה אמור להיות ערב עידוד בשביל יעל, שבדיוק נפרדה מהחבר שלה, איתי. ראינו סרטי קיטש מתקתקים עד להחליא, שיחקנו משחקי חברה, חיסלנו שני מגשי פיצה, 2 ליטר שוקו וחצי מהמקרר של דפנה. בשעה מאוחרת, כשהיינו חצי ערות, התחלנו לשחק אמת או חובה (כן, כן, כמו בנות בכיתה ד' שיחקנו את זה!), אבל קצת שונה. כל אחת שאלה את מי שהיא רוצה שאלה אישית וזו הייתה צריכה לענות על השאלה בכנות, בלי אף שקר או סילוף אמת אחד. באותו ערב נחשפו הרבה מאוד סודות קטנים, למרות שבדרך כלל אנחנו מספרות הכל אחת לשנייה.  באותו ערב, שני החליטה לשאול אותי על תומר. "עמית, מה נסגר עם תומר?" היא שאלה בין לגימה ללגימה מהשוקו שלה. אני, שכף גדושה של גלידת פיסטוק הייתה בתוך הפה שלי, כמעט נחנקתי. "מה איתו?" שאלתי בין שיעול להשתנקות. "את לא מתכוונת