                            רגע ההתפכחות             ) מתוך: "הקולר של היונה" - טטראלוגיה( שקר היופי - מיקרו-סיפור כמוהו-עצמו, היה אחרון-האוהבים ליופיו. כמוהו-עצמו, נרקיס היה כבר גבר מזדקן ולמוד חרפת הגיל. כשהשליך עצמו לנהר כדי לחבק את פניו ואת דמותו. לא. לעצמו בהבנה מלאה, מקיפה, מושלמת. לא, נרקיס לא היה גבר צעיר תמידית, ונזכר במיתוס של העלם ההוא, נרקיס, נרקיסוס. חייך המים, לחיים הקטנים של דגיגים רבים מספור בזרימה מתהוללת על מבושיו, ועצם עיניים שנית. נשם, האזין בקשב רב לפכפוך בפימתו, מישש את עורפו השעיר והמזדקר, היסס להניח את אצבעותיו והלאה, ועל גופו הבחין בקמטים, בכתמי הגיל, ברפיון עורו. נגע בעצמו-הוא, בלי כחל וסרק, כפי שנראה בלא רחמי הזרם ששטף הלאה אפילו תוססת, חייכנית לקראתו. עצם את עיניו, פקחן, והביט אז