זרעתי ניגונים בתלם להפרות שדותיך  וקצרתי לי דמעה  עבד ליופייך לכבודך  הים צבע את השמיים  השנים טבעו בך את קמטי הצער  מתבונן בך מהצד  מביט בך ושואל איך אור הופך לצל  והכחול נשאר כחול כמו פעם  הייתי החוטא ואת היית לי מחילה  עם הזמן למדת לאבד את החמלה  את התמימות הזאת שגרה בך  אבל למרות הכל אני אוהב אותך  במסע לתוך עצמי אני ממשיך ללכת  וזוכר לך את הטוב  ארץ השדה, לך אני מודה  על כל אותם ימי החסד