זה אחד מהסיפורים המטורפים האלה שפשוט באים ולא הולכים... היה לו דם אדום כזה, כהה... מתוק... נרדמתי כשהטעם עדיין בפי. חייכתי לעצמי. בתור האחרון, הוא היה די טוב... גראנד פינאל... לאכול. גם לי יש זכות לחיות. האם זוהי אשמתי שאני חיה מדם? את כל הגברים, הבנים והילדים שיש בעולם. אז מה? אני צריכה הקדומות היו גרועות הרבה יותר מהאמת. מה כבר עשיתי? אז הרגתי החוויר לאור הירח המלא, הניבים התחדדו, השפתיים האדימו. הדעות כשהגעתי הביתה, הטעם עוד היה על שפתיי. זה היה ירח מלא. אורי