האם דואגת לבתה.  זה התחיל כשאימא הייתה מכינה מאכלים מוזרים. סלט טונה עם שוקולד למריחה ומלפפונים חמוצים, מורתח עם שני כפות סירופ פטל. בשר גולש טובע בגלידה תות - בננה, שניהם אפויים בתפוחי אדמה עם סוכר. מאפה עוגת גבינה עם חתיכות שווארמה מבצבצות בתוכה. סלט ביצים במיונז עם בצל, מלח לימון, ורסק עגבניות. ספגטי עם סוכר וחרדל. ואימא לא הייתה מבינה למה הילדה לא אוכלת ומעדיפה לקנות פלאפל מחוץ לבית. "בשביל מה אני מבשלת? בשבילי? את צריכה לאכול. איך את חושבת שתגדלי?"  "אני אוכלת." "פלאפל זה לא אוכל מזין. צריך ויטמינים. צריך מינרלים. זה הדלק של הגוף." ויום אחד אימא לקחה ספר עבה, חתכה בתוכו חלל, והטמינה בו סכין קפיצית שקנתה במיוחד כדי להכין את עצמה ל"יום הדין מתקרב, חמודה. באלגן יהיה פה. את יודעת..." (חיוך הזוי.) "גלגלי השמיים הפסיקו לקדוח מחשבות עתיקות, אלוהים ויתר עלינו. השטן ייכנס עוד מעט בשערי היקום והרצח ישתולל ברחובות. חבל שאין לי את האקדח הענק הזה שיש לרמבו. את חושבת שמוכרים כזה בקניון?" היא הייתה יושבת שעות מול מסך הטלוויזיה, ונראה שלא היה אכפת לה מהו הערוץ ומהי התכנית. היא הייתה מדליקה את