והכעס, ותולעי וישנם כל מיני, זנים מזנים שונים  תולעי המריבה וחוסר האמון, זמן בישול כלשהו הם יוצרים אותם, את התולעים. לתולעים, כאלה הם יחסים. )ושוב צריך להגיד: לא תמיד(  לאחר בעבודה', 'היא כל הזמן עם החברות'(, אך באמת? אין סיבה אמנם מנסים לתת סיבה מדוע הופיעו  )'הוא לא מבין אות', 'עסוק החיים אמורים לפרוח כאן במלא עוזם ופתאום תולעים? והם כאן, אך הרי כאן אמורות חרציות ללבלב, מרגניות לתת ריחן. העולם', 'לעולם נישאר ביחד'. ופתאום תולעים? חיבוק משותף: 'את לי ואני לך, לתמיד'. 'אהבתנו תקיף את כל לאחר תום החיים, רק עם נפול צינת המוות. והרי כאן חום אדיר של רואות עינינו? תולעים. מהיכן באו אלה? שהרי תולעים רק מופיעות אך פותחים את התנור, חודשים או שנים מאוחר יותר... אויה, מה נועלים את הדלת ומצפים לעוגה, כמו זו המצולמת בספרי הבישול. בתחילה מכניסים את היחסים לתנור האהבה, מעלים את דרגת החום, רמשים, זוחלים, אך בעיקר תולעים. לא תמיד, אך לעיתים נדמה כי יחסים הם בית גידול לשרצים, האפל, מתחילים לשים לב לרחש התולעים. איילות, סנאים ויונות הבר. אך לאחר שתעו מעט ביער היחסים בתחילה, כשפוסעים את תוך חורש היחסים -