יודע מה? נסתדר. לי יהיה רצון טוב וידיים עובדות ולך יהיה כסף וקסם גברי מחוטב. ולי שיער שחור שלא רואים שהוא צבוע. ולך שיער מגולח למשעי כדי להסתיר בוספורוס-דרדנלים.  אז בוא נצטרף לתוכנית טלוויזיה - רצוי בפריים-טיים - ונעשה מעצמנו צחוק ונתבדר על זה יחד. הרי ממילא לא אמצא לי בחור בן שלושים פלוס-מינוס שנראה כמוך ושחושב כמוך בלי שמצלמה תהיה נוכחת. ואתה? הרי כולן ייפלו בקסמיך בכל מקרה ואני אשב עם הילדים בבית ואחכה לך - סטייל "בלדה לנאיבית" - שתחזור מהטיסה או מהפגישה החושבה במשרד עם מחטף-בלונדינית בלתי-סיגניפיקנטית (הרי חייבים להשגיח על אקצנט חצי מזרחי ושמינית מזרח-אירופאי עבור הרקורד החברתי).  אז רגע, רגע... (סמוקת לחיים - רק החלק שלא כולל עיניים ומבט - בתוך כפות נאות שמניקוריסטית זרקה בהן יד מאומנת) בוא נכיר לך את החברים שלי והם יגידו עליך את מה שיש להם להגיד בפרצוף ויתאכזרו אליך בשידור חי ואחר כך גם יגידו מה שחייבים להגיד מאחורי הגב, מתובל בקצת אכזריות מערבית תל-אביבית-כאילו-ניו-יורקית, כי אנחנו אנשי אוויר חופשיים כמו הרוח שבמקרה מחוברים לקרקע ביותר מחוט אקראי אחד. אז... איפה היינו? כן,כון,