גומחה בצמחייה מטרים ספורים מהחוף. עין הגישוש שלי החלה בפעולתה למציאת מקום יבשה. החוף היה עשוי חול רך וצמחיה סבוכה וירוקה צמחה פרא השמש עלתה וירדה מעל ראשי מספר פעמים עד שלבסוף הגעתי לאדמה התחלתי לחתור. מסבירים לי על כיווני הרוח השונים. תלתה גבוה בשמים. כמה עננים לבנבנים עיטרו את הרקיע התכלכל, עתה צפתי בשקט על פני המים הכחולים. היה זה יום בהיר והשמש למימן הנוזלי שנשאר לי להתחמם ולמלא את כיסי המימן שלי בגז. קבועה. לבסוף פגעתי במים הקרירים, בדיוק כפי שתכננתי. נתתי הקל במידת מה על החום ושמר על האיברים הרגישים שלי בטמפרטורה מעיק. התחלתי להפריש את המימן הנוזלי דרך נקבוביות עורי. זה התמידי של מרחבי החלל, אך תוך שניות מעטות הפך החום למצב החמימות החלה לעטוף אותי. התחילה היה זה נעים, לאחד הקור נכון ואני אפול לתוך המים ולא לתוך לוע של הר געש פעיל. כל שנותר לי לעשות הוא לחכות ולקוות שחישוב המסלול שלי היה לבסוף הגיע הרגע ופגעתי באטמוספירה. מאותו רגע הייתי עיוור. לדבר בשפתו, מישהו כמוני. שיפריעו לי במנוחתי, אך תמיד קיוויתי שאמצא משהו, מישהו שאוכל שירמזו על קיומה של תבונה כלשהי. זה היה טוב. לא רציתי