ומופלא. "כן." הוא אמר, והושיט לה את הפחית. היא לקחה אותה בהיסוס. "אבל תשתה אחרי זה?" הוא לא הבין. "למה לא?" "לא יודעת. אולי לא תרצה לשתות מ-פה לפה." הוא חייך. טיפשונת. ובשבילו יהיה אושר גדול לטעום מפיה את רוקה. "זה בסדר." אמר. "אתה בטוח?" "כן." היא הביטה בו רגע כדי להיות בטוחה שהוא אומר מה שהוא מרגיש. כשהבינה שככה, היא לגמה בחשש לגימה קטנה כטועמת אש. היא הרכינה ראשה כאומדת את הטעם. "נו?" אמר. "זה לא נורא." הביטה עליו ובפניה הקלה. "כן," אמר. "זה רק בירה." היא חייכה והחזירה לו את הפחית. הוא נטל אותה מידיה. אצבעותיהם נגעו. התרגשות רכה אפפה את ליבו. ואז זה נגמר. הם שתקו והוא לגם מהבירה. "שלא תשתכר." אמרה לו בבת צחוק. "לא מבירה אחת." הוא אמר. "השתכרת פעם באמת?" שאלה אותו. "לא," אמר. "לא ממש." ואז היא שתקה. וגם הוא שתק. והם המשיכו לעשן. ואז שאלה אותו: "על מה אתה חושב?" על זה שאני אוהב אותך. אוהב אותך. אוהב אותך. "לא משהו מיוחד." אמר. היא שתקה רגע וינקה והסיגריה. "ועל מה את חושבת?" "על עקיצת היתוש. אם זו עקיצת יתוש בכלל..." "איזו עקיצה?" שאל. "כנראה עקץ אותי איזה יתוש. אני לא יודעת איך. יש לי