ביקורת על האריזה שלי, או מעט מדי או הרבה מדי. "רק את מה שבאמת היית צריכה, נכון?" ארזת בתיק שלך?" ניר מחה את הזיעה שהספיקה להצטבר על מצחו. התיק של מיכל מיוצב על גבה. "מיכלוש, חומד, ממי, מה לעזאזל לכיוון המטוס, כשתומר ומיכל מובילים, וניר מתאמץ לשמור על השלישייה המאושרת הגיעה ראשונה לדלפק, והם התנהלו לאיטם למשך הטיסה. אבל בהחלט התחשק לו להכניס לו איזה אגרוף קטן, שישתיק אותו ממש רצה לסבך את העניינים יותר ממה שהם היו מסובכים גם ככה. שלא יקטר. אבל תומר לא אמר שום דבר לניר, אולי בגלל שהוא לא ממש רצה לבוא, רק בגלל שהחברה שלו טסה. אז הוא בא, זכותו, רק שלתומר היה די הרבה מה לומר לניר, על זה שהוא נדחף למרות שלא "הוא החבר שלך, תטפלי בו את," תומר קרץ למיכל. האמת הייתה "תומר, תאמר לניר משהו בבקשה, שיפסיק כבר." לבלות במדינה עוינת-לשעבר," ניר המשיך לקטר בשקט. פשוט לא מאמין שאת השבוע האחרון לפני הגיוס שלי אני הולך "מה? אה... כן, זה בסדר, אני מחזיק," ניר תפס את התרמיל. "אני לניר לתפוס את התרמיל. שקט. "נו, אתה רוצה להחזיק לה את זה, או לא?" תומר חייך וסימן מיכל מאחורה וייצב אותו. ניר הסתכל עליו בחצי עין.