באותה שעה שהתה מרים עם התינוק, אברהם, ועם אחיו, מקס בן השנתיים בבית, ותוך שעסקה בבישול עבור המשפחה ועבור הפונדק, התפנתה מדי פעם לטפל בתינוק ובאחיו. "בתוך כשנה יחל מקס לבקר בחדר והתינוק, אברהם, יהיה גמול, וכך אוכל להתפנות ולעזור עוד בפונדק " - הרהרה לעצמה. תוך כדי שהיא מהרהרת, התפרצו שלושת בנותיה אל תוך הבית פנימה. "ישנו חייל זר, הרכוב על סוסו מחוץ לבית !!!" - הזהירה חנה את אמה. מרים לא השתהתה לרגע, נטלה מייד את התינוק אברהם מעריסתו, הניחה אותו בין זרועותיה של חנה בת ה-12, את מקס דחפה ממש לעבר אסתר, וציוותה על שלושת בנותיה עם אחיהן הקטנים להיכנס מייד אל חדרן של שלושת הבנות, שבו דלת נוספת המובילה אל האורווה שלצד הבית. "המתינו לי בשקט באורווה עד אשר אקרא לכם לצאת..." - ציוותה על ילדיה. אחר כך יצאה בזהירות מפתח הבית, שם הבחינה בחייל, הלבוש במדי הצבא האוסטרו-הונגרי ורכוב על סוסו. "האם זהו ביתו של היהודי, פסח פייט..." - הרעים השליח שוב בקולו. "אכן, כן" - השיבה מרים בזהירות. "יש בידי איגרת, צו לגיוס חיים דוד פייט לצבא האוסטרו-הונגרי" - הרעים בקולו השליח. "על הבן, חיים דוד פייט, להתייצב לשירות