 ואופן מחר אני מחפש בית קפה חדש... "נראה אותך מחר הא?" אני שומע תוך כדי יציאה לחופש, בשום פנים אני משלם משאיר טיפ הרי המלצר לא אשם שיש לו לקוחות טרדנים, בלי ידיים... מיקרוסופט, הכתף כבר כואבת לי מרוב חבטות הם לא יודעים לדבר מקום לשאלות, תוכנית מסודרת שכנראה תרושש גם את מנכ"ל לדעה הנחרצת של חלפן הכספים, אני סופג יעוץ פיננסי שלא משאיר השוטה שנוטה לא להסכים עם השיפוצניק הרדוד, וכולם מתנגדים אני חוטף ניתוחים פוליטיים מעמיקים ופרשנות שנונה מהקבלן איתו מה לי ולו אני חושב ועונה ביובש "הכל טוב", הלך לי הבוקר ועוד אחד מצטרף אלינו, "מה שלומך? איך הולך?" לא רוצה לדבר למישהו בדלת, "בוא בוא יה-שיפוצניק מניאק - בוא שב", צחצוח שניים אני כבר מוותר, לא עובר רגע ואני שומע אותו צועק הכתוב, למה הוא צועק אני חושב לי, לא לימדו אותו לדבר, ועל בחיוב, הקבלן הידידותי מציץ לי בעיתון ומתחיל לפרש לי את בשום פנים ואופן אבל לא יוצא לי קול וללא שליטה אני נד בראשי ממשיך לרמוס לי את הבוקר, "נו אפשר להצטרף אליכם?" אני אומר ממלא פי במאפה אני לא חייב לדבר בפה מלא, והקבלן המשועמם טוב!" נזרק כמעט בצעקה, גם חרש חלקי היה