לבסוף את ברכתו לבנו, אף שהיה בכך סיכון כספי לא קטן, שכן גייס למטרה זו את כל חסכונותיו, אשר חסך פרוטה לפרוטה במשך כל חייו, והסיכויים להרוויח היו שווים לסיכויים להפסיד את כל הונו ופרנסת הבית כולו. "מחר ילך נא למשרד האדבוקט, ויבקש ממנו להגיש בקשה להרחבת המקום לשם הפיכת החנות לפונדק." - ציווה על בנו פסח ובכך, למעשה, נתן ברכתו לשינוי ייעודה של חנותו. למזלם כי טוב, נעתרו השלטונות לבקשתם של פסח ומנדל להרחבת החנות, מאחר וכבר תקעו יתד במקום. וכך, כעבור כמחצית השנה, הוקם לתפארת הכפר פונדק הדרכים הראשון. ביום הפתיחה, היה הכל מוכן לקבלת הלקוחות הראשונים. בעוד מרים, טורחת על מלאכת הכנת התבשילים, ישבו מנדל ופסח בפתחו של הפונדק וציפו בדחילו ורחימו לאורחים הראשונים, שבעזרת השם, עוד יגיעו בהמוניהם. משחלפו השעות ואף אורח לא נראה באופק, הלך וגבר חששו של מנדל. כל פרנסתו הייתה תלויה בדבר. "האם מדובר בטעות גורלית ובהחלטה שגויה?" - שאל בחשש את בנו, פסח. "ימים יגידו..." - ענה פסח, כשהוא מתאמץ שלא לגלות לאביו את דבר דאגתו הרבה, שהרי הנו אב לתשעה, ואוי ווי אם לא יהיה מסוגל להביא אוכל אל פיהם. בשעות אחר הצוהריים