ולקח אותם - הוא בחן אותי כמו את אברהם ואני יחידיי, אהוביי. הוא שם, הוא ברא את העולם, עקד את בניי לאחר שהתקף הסמים חלף קיבלתי טלפון בו בישרו לי את מות בניי, הדרך הזו בדרכים שחורות וכואבות שגזלו ממני את מה שנותר מחיי. עברו חודשים. מצאתי לי דרך חדשה. דרך חדשה להתמודד. גיליתי את לעשות כמוני. - כל כך קינאתי בשפוטים שלי שרק ראו בי מודל אבל לא העזו משפחה אומנת. המשפחה שלי נהרסה בגלל הגאווה שלי, המנהיגות שלי לי השקט הזה. האשמה הלכה וכבדה עליי. הבנים שלי היו ברשות ושקט. שקט שנראה כל כך טהור ושלו שהרגשתי שהוא בכלל לא מגיע המזוכיזם היה רגעי ההתפרצויות שלי. ראיתי בהם מנוחה, אובדן מהי. בשבילי - הוא היה צבע של מציאות אחרת שרק מאוחר יותר הבנתי הצלקות, את העונש, אהבתי את הדם האדום. אדום סימל כל כך הרבה חתכתי את עצמי. אהבתי את הכאב, את הוורידים החתוכים, את בכלל לא לקחו חלק בחיי בשום דרך שהיא, התחלתי לחתוך את עצמי. לא ממש מזוכיסט. דילגתי על החלק של הפרברסיה כי סקס ואהבה הרגשתי אשמה. האשמה הייתה כל כך כבדה. התחלתי להיות מזוכיסט - משפחות, חלומות, אהבות. לאחר שנפרדתי מאותם חברים בלילות שכולם לקחו ואני