הם באדמה הרחוקה שבאופק. שמחה דב      בטח פלסטינה! אלא מה? שרה     אתה באמת חושב שזאת פלסטינה? באופק[ נו, רואה? דב      לא, תראי, תראי ]הוא מצביע על נקודה בלתי ברורה אי שם שרה     איפה? אני לא רואה. אתה מדמיין דב      את רואה, שרה? שם, מרחוק! פלסטינה שרה     מה זה, דב? מה אתה רואה? ומסוכך על עיניו[ ]שתיקה. דב מביט הרחק, מתאמץ לראות, לבסוף מרים את ידו דב      אני מבטיח לך שכך יהיה זוועות המקום הבטוח שלנו, כך יהיו חיינו בטוחים ושלווים, חסל סדר מבטחים. כמו שיצאנו מן התופת, ואנחנו עכשיו עושים את דרכנו אל שרה     איזה מזל שנפגשנו כך, על האוניה הזאת, בדרך לחוף דב      מה? שרה     או, כלום. סתם, חשבתי... דב      מה קרה, יקירתי? שרה     ]בהרהור[        כן... דב      המאושרים שבמאושרים. שרה     ונהיה מאושרים? ללא פוגרומים. חיים נטולי מחנות ריכוז ופחד. דב      יהיו לנו חיים טובים יחד, עוד תראי. חיים ללא מלחמות, שרה     או דב, כמה הייתי רוצה בכך! דב      כשנגיע לפלסטינה, שרה, אשא אותך לאישה שרה, מעפילה על האוניה[ בידיו על עיניו, כדי להיטיב לראות. התרגשות תוקפת אותו. נכנסת בלויי סחבות. דב מביט אל