עוד צורבת הרכות ההיא בשפתיו לעזאזל למה לא עכשיו? למה? אז למה? רק אהבת אמת תחלצני? וכמו באגדות האם רובצת קללה על ראשי? געגוע צורב בתחושה המוכרת אם גם תסכול מוצאת ניחום טריים עדיין מתרפקת בזכרונות אני צריכה סגירה להתמודד דרך לא דרך עד העצם כמעט הצפורניים כסוסות תקוע בורידים לא יוצא לי מדרכי הנשימה כמו מחלה