אחד יורה 'מה אתה רוצה ממני, ג'אקי, לא בא לי לירות'. הסתכלתי אל יואבי. הוא החזיר לי מבט מפוחד וסינן, כמעט בוכה, בשנאה. 'החבר שלך כאן, לא רוצה לירות בה', אמר ג'אקי בכעס, מהול 'מה קורה, ג'אקי?', ניסיתי להישמע קליל. והתקרבתי אליהם. יואבי היה מבוהל. גם יוני. גם אני נבהלתי. יצאתי מבין העצים יואבי. רציני. הרובה היה בין ידיו, קנהו מכוון על האדמה שבינו ובין הם השתתקו בהפתעה, וניסו לבחון בפניו, אם הוא רציני. הוא היה או שאני יורה בך'. 'בוא'נה, יא מסטול, תירה כבר', התפרץ עליו ג'אקי, 'תירה בה, 'אז במה תירה?', שאל בזלזול יוני, 'באוויר?' 'לא יורה בה', התעקש יואבי. יואבי. 'אבל זאת רק פרה', ציין ג'אקי ודחף שוב את הנשק לידיו של שהחתימו את האדמה והעשב מסביבה. גופה הגדול, כוסה כתמי דם, שזלג ממנה בטיפות גדולות וכהות פצועה. זו, עמדה מולם והמשיכה ללעוס עשב באדישות, למרות שכבר הייתה 'לא רוצה לירות בה', אמר יואבי והצביע על הפרה. 'נו, אז מה הבעיה?', שאל יוני. 'רוצה, בטח שרוצה'. ''תה לא רוצה לירות בקלאצ'?', שאל ג'אקי, מופתע. לא רוצה', אמר יואבי. 'תירה, תירה', הצטרף יוני, חסר סבלנות. 'לא יורה', התנגד יואבי. 'נו,