ובלעדיו כבר לעולם לא אהיה מאושרת?... איך אוכל לאחוז בו ולא להרפות כשהוא וגם אני יודעים שאיתו ההרסניים, איך אוכל להסתכל בעיניו ולהציג לפניו מישהי אחרת? אבל כשהשקט הנפשי בכבודו ובעצמו יחזור ויגרש את רגשותי לשכון בי בשנית. וימוטט גם אותה, לוחשת לי מידי פעם שהוא עוד קיים ויכול להגיע התקווה, שותפתי האופטימית היחידה שנשארה עד שהתסכול יגיע בכדי להשכיח את שובו הפוטנציאלי של חברי האהוב, האבוד... להפוך אותי למכונת מלחמה ריגשית השרוייה במאבקים בלתי פוסקים של צלילות דעת בכדי לחלחל חזרה לנפשי ,לפצוע ולחסן אותי - הזעם מתחלף לו באדישות, הכעס מצתנף בפינה ואורב לדקות ספורות ויכהה את המודעות העצמית בה התברכתי/קוללתי. בלי להקדיש מחשבה מיותרת אני תרה אחרי מה שיערפל את חושיי העצמיים. שאריות היגון שאחז בי יחד עם שותפיו הנאמנים - חרדה ורחמיי גופי נמלא זרמים, בטני מתהפכת ואני פוערת את פי ומקיאה את חברי הטוב משכבר הימים נותן בי סימנים - הזעם חוזר לשכון בי . בתודעה שלי.