לעברה ויצא לעבר כיתת הלימוד.  ואיה, איה שמה לב פתאום שאחד מן העולים החדשים נועץ בה את מבטיו, אך עשתה עצמה כאילו לא הבחינה בכך. בשלב זה, לא זכרה את שמו. "בחור נאה" - חשבה לעצמה. אך לאחר שיצא את חדר האוכל, נשכח ממנה הדבר והיא פנתה אף היא לעיסוקיה. בשעת הצוהריים, עשתה דרכה כמדי יום לעבר מחסן הבגדים לעבודתה השגרתית. לאחר כחצי שעה של עבודה, הופיע פתאום בפתח המחסן אותו הנער אשר הבחינה בו בבוקר בחדר האוכל.  שלום" - פנה אליה דריו. "שלום שלום" - ענתה איה. "תזכיר לי מה שמך?"  "כאן דוד, אבל בבית, באיסטנבול, מכנים אותי "דריו" - ענה לה.  "במה אוכל לעזור לך דוד?"  "בעצם רק עברתי כדי להביא לך קנקן חלב טרי ישר מהרפת..." - השיב בהססנות מה.  מתברר, שהיה זה הרעיון להביא לאיה קנקן חלב טרי ישר מהרפת. לאחר סיום הלימודים, נעל דריו את הערדליים שלו ורץ אל הרפת. הוא הצטייד בדלי, והחל לחלוב את הפרה שפרה. "מה קורה בחור? העבודה מתחילה רק בשעה 3.00 לפנות בוקר. אתה לא חושב שהקדמת קצת?" - שאל אותו פנחס בהשתאות. "אני צריך רק קנקן חלב אחד" - ענה לו דריו. פנחס לא שאל הרבה שאלות. "כנראה שהעניין מאוד חשוב לנער..." - חשב