בשרשרת של פטריות להבה ססגוניות בשעה שעוד שני מחפרים מזרח ורדיה עד רום של מאתיים מטר ואזי התפוצץ כמו זיקוק ביום העצמאות. כל התעופף מעלה מחפר ענק במשקל שלש מאות טון נורה מתוך האדמה כמו חרגול כביר, להאמין שמישהו יזכה לראות. באור זוועות ירקרק. ראיתי מחזה אותו לא ראה אף אדם קודם וקשה רציתי באמת לשאול לשלומו, אך באותו רגע הוארה הפסגה של ורדיה להדליק סיגריה, נכנסה הלאנצ'יה הכסופה של דימיטרי וחנתה לידי. באדישות ונימרו את השמיים הריקים. כשהיה מספיק חשוך כדי החושך ירד לו בנחת על השכונה הנידחת וכוכבים תכולים ניצתו לרדת ממנו. האלו, הם בסך הכל תפאורה לסרט ענק, שהמפיקים החליטו בטוב טעם, שפרינצק לנשר וכל המבנים מעוררי הבחילה שחורבנו על ההרים גרתי בחיפה כל ימי חיי, הייתי בטוח שאין נפש חיה בין קריית הספקתי לעשות. זו היתה שעת בין ערביים חיפאית רגילה ואילולא הרהרתי בכל הדברים הרעים שעשיתי ובכל הדברים הטובים שלא לאיטה אל מאחורי הכרמל. המכונית, יצאתי ממנה והתיישבתי על מכסה המנוע. השמש צנחה לה חניה שכוח אל, במדרונות המערביים של רמות ספיר. החניתי את לפיכך התנהלתי עם האוטו, ביום חמישי בשעה שבע בערך, לתוך מגרש