במיוחד בשבילך". "אני לא יודעת. בעלי לצהרים. הוא לא ענה, או לפחות לא לי "תחזרי הערב. השגתי מנה אמרתי לו " בוקר טוב" למרות שידעתי שהשעה כבר יותר קרובה מבפנים. הדלת נפתחה. שפנפנה אדומה פתחה אותה. נהנה הבן זונה. הדלת. "זה אני צעקתי - מר בור". "הגיע הזמן באמת" אמר הקול קצת פחות הוא צעק מבפנים "כבר תרמנו. אל תחזור", וזרק משהו על ודפקתי בדלת. הסתכלתי בשעון, השפן לא אוהב שמאחרים. כעבור דקה השדות עד למשרדו. המחילה השלישית משמאל. נערתי את הצבע מבגדי לבגדי, והשתלב בצהוב תירס וחום השעועית, משנאלצתי לחצות את בלב השמיים זורחת, כאילו צוחקת עלי. צבעה הזרחני והמלגלג נדבק ואפילו לא טרחתי לפתוח את הדלת. יצאתי מהחלון. השמש עמדה כבר והניקוטין שלו שמכסות את רוב שפתו התחתונה. התלבשתי מהר, המפותחות שלו והשיניים הצהובות, רקובות מכל האלכוהול שהשפן יכעס. שפן זה הכינוי לבוס שלי בעבודה, בגלל האוזניים התעוררתי במיטה. פספסתי את הזריחה בכמה שעות ופחדתי כך גם אני. בכתה קצת. על כתפו, אני מניח. הצבעים התערבבו ובסוף נדמו, אחר האינסופי. היא נכנסה לתוך מלותיו. מלמולה לא היה ברור, והיא בקביעות ". הכתם הלבן התפרץ שוב בסוף