לכבוש לעצמו שטח פרוע ומקורי במיוחד. זהו התאטרון הדינמי והספונטאני של החיים. הזה, של הנפש האנושית. תחשוב על כך כעל הצגת תאטרון, עם במאי כך, במיני שכונה הזו, נוצר תאטרון הישויות הלכאורה בלתי אפשרי כאבא, כמנהיג, כאמא, כתלמיד, כמורה, כחייל וכו'. על עצמו כגבר או כאישה בחייו בגלגול הזה, כבעל מקצוע, כלוחם, בבנין נוסף נמצא את הישויות שמסמלות את כל התפקידים שאדם לוקח אחת חיה בנפרד, בדרך כלל עם דפוסי תקשורת לקויים מאד בניהן. ישויות הילד, הנער, הבחור, הגבר, הזקן שבך. אבל גם כאן, כל שמרכיבות את כלל הנפש האנושית. בבנין אחד נמצא לדוגמא את "חשבתי כבר שלא תשאל. בבנינים האחרים נמצאים ישויות נוספות "מה נמצא בבנינים האחרים בשכונה הזו?" שאלתי. כבני אנוש, ולא כישויות בעולם האור או מלאכים." זהו אתגר הכרחי, אם אנחנו אמורים להתחמם לאור המדורה הפנימית שם במנזר, אלא להפתח לאהבה בשר ודם. זו עבודה קשה למדי, אבל ולאהבה אנושית עמוקה. כאן החכמה היא לא להפתח לאהבה אלוהית אי העולם הרגשי שלהם כדי שהם יהיו  מסוגלים להפתח לאמון עמוק אדם באופן הרומנטי האישי. לכן אנשים חייבים לטפל בפגיעויות של נוכל להדליק את המדורה הפנימית