מסוגל לכך? בו? הדובר נלחם נגד יצריו, נגד ייאושו, נגד עצמו. האם הוא לאן כל אחת תיקח אותו? והאם הוא יכול להכחיד, או לדכא משהו הנמצאות בתוכו ומרכיבות אותו למי שהוא. השיר מתאר מאבק פנימי. כמעין מאבק בין הדובר, ובין דמויות בדיוק כזה שקט היה לפניו." "את השקט הזה, שאתה שומע עכשיו... מתבונן ואומר: והוא יושב שם בלי שום הבדל, העשן מסביבו מתפזר, בשקט מוחלט נורתה ירייה. בדיוק מושלם, כחץ אל מטרה, הוא עמד מיואש, כאילו כבר יריתי. את דמותו, מאחורי כוונתי, ראיתי, הנחישות בוערת בי ללא הרפיה. תפסתי בחמש אצבעות בידית הקרה, המת עוד לא מת, והעניין יסתיים?!" כעסתי: "דבר כזה לא יקרה, לא יתקיים, כאילו ידע, שהכדור אותו יפספס בשוגג. אדיש למוות היה, כלל לא פחד, "תכוון היטב! אל תשאיר לי מפתן". "תירה מקרוב, אך הקליע יאכזב"- טען "ובזה אתה רוצה"- הוא הכניע בקור. צעקתי: "במקום בו רוצחים, רק השממה תשרור". מאפרו החיים יצמחו". "את קברו הצמחים יכסו, הוא השיב: "הפלדה הקרה אינה הורגת" הקליע יתביית כמו פצצה מחושבת". "אתה לא צריך ממנו דבר, "תירה לו בראש"- הוא אמר