שוקי וסטרוליק מגיעים לנתב"ג, לבושים חליפות לקראת הטיסה שלהם ללוכסמבורג לצורך תפקידם כדיפלומטים. מגיע התור שלהם בשיקוף מזוודות. שוקי:" שלום, אנחנו דיפלומטים." סטרוליק:" גם אנחנו." בודקת:" היי. אפשר לראות את כרטיסי הטיסה שלכם?" ס: "בוודאי" (מוסר לה אותם) ב: "תכניסו את המזוודות בבקשה למכונת השיקוף. (לסטרוליק) קודם את שלך." ש: "עברנו כבר שיקוף." ב: "איפה? זאת עמדת השיקוף היחידה שפעילה כרגע." ס: "עברנו שיקוף ב... במונית, בדרך לפה. הנהג אישר אותן." הבודקת מסתכלת באדישות על שוקי וסטרוליק. סטרוליק מכניס את המזוודה למתקן השיקוף. שלושתם מסתכלים על המזוודה של סטרוליק. רואים ילד בתוכה. ב: "סליחה אדוני? יש לך... בן אדם במזוודה." ס: "אופס. זה... זה בסדר, הוא קרוב משפחה." ב: "אני לא סבורה שזה חוקי בכלל." ש: "בחיאת, לא חוקי? אפילו לא לדיפלומטים?" (מצביע על החליפה) ס: "(מתרשם) ורסאצ'ה. רק אל תבדקי את המזוודה השנייה. (לשוקי) אמרתי את זה באופן מחשיד מדי?" ש: "טוב שלא גלגלת ג'וינט כשאמרת את זה." ב: "ארזתם לבד?" ש: "לא, הדילר ארז לנו." סטרוליק ממרפק אותו בצלעות. ש: "סליחה, מר דילר." סטרוליק מרוצה. ס: "את