 הארי עיקם את אפו בספקנות. באוב!" לכיוון נרקיסה, שהנהנה בהסכמה נרגשת- "הצלחתי לעשות את ההעלאה "ברוך בואך אל בין החיים", אמרה טרלוני, והוסיפה נרגשות ובהתמסטלות עקומה במקצת על הכרית הורודה-קרמלית שחיכתה לו. הנוכחים הורדו, והם יכלו לראות את קרום, יושב בנינוחות והמנגינות(, עד שהוא התנדף כליל. ראשיהם המורמים מעלה של הנר נכבה, והעשן הסתלסל בעליצות מעלה מעלה )כל השירים נענע ולימונית על הנר הבודד שדלק בחדר. עסיסססססיים, דבר - כי אנוכי מזמנת אותך!" היא הכריזה, מפזרת החושך החשוכים, הלא חשוכים בכלל, למרות שיש שם כמה עלים וקולות חריקת השיניים של ההמהומים. "עלה אלינו, מבין מעמקי "דבר אלינו ויקטור קרום!" קראה טרלוני מבין הצללים ששררו בחדר "הממממממממממממממממממממממממממממממ...!" הם אמרו שוב. מתנועעים ימינה ושמאלה על הרצפה. "המממממממממממממממממממממממממממממממ....!" אמרו כולם ביחד, החדגוני, "אמרו - הממממממממממממממממממממממממממממממממ...!" "ועכשיו, יקיריי..." טרלוני אמרה, מיטיבה משקפיה על אפה בקול מעוך לכיוון ג'יני, שישבה לידו, אך היא לא ענתה. "אני לא מבין למה הייתם חייבים להביא דווקא אותה", מלמל הארי הכרית 