                                     נסערת, מיוסרת,  כובשת ביופייה, שלא הרפתה ממנו. והקונטרה-בס פועם ברקע. הקצב התגבר והתחזק והפך למעיין פוגה הראשי, כשהכינור והויולה מרחפים בצליליהם הליריים מעליו במוחו כמו היתוש באוזנו של טיטוס. הצ'לו ביצע את המוטיב שוברט, הוא לא הצליח להיזכר. המנגינה לא הרפתה ממנו וקיננה לפתע קלט שמזה זמן רב מתנגנת בלבו רביעיית מיתרים, אולי של ובדיסקוטק. האחרונה, בשיטוט ברחובות במרצדס עם מאריו ואבי, בקפה "רוול" שונות ומשונות בחצי מודעות, מבלי לפגום בערנותו. נזכר בשבת התרגשותו, הדריכות הפכה שגרתית וחלק ממוחו התפנה למחשבות בדממה, ללא תנועה, והמתין בדריכות.  כשהתמשך הזמן התמתנה רב עבר מאז התמקמו ליד המגדלור. כבר כמעט שעתיים שכב על גחונו הוא היה חלק מחוליית הרתק שהמתינה לפריצת הכוח הראשי לאי. זמן הרג פרסאוס כשהציל את אנדרומדה. שחורה ודוממת שהעלתה בזיכרונו את מפלצת הים המיתולוגית, אותה וטווה  נהרות זהב על פני הים החלקים. מולו שכן האי, צללית