הלילות בשפלה חשוכים במיוחד. לא יודע, אולי זו סתם הרגשה...." "חלום: לילה. הפנים. לאחר השורה הראשונה אני קופא, מרגיש שהדם פשוט עוזב לי את שלי השתנה ומתחיל לקרוא. אני מגיע לעמוד שבכותרתו מתנוסס התאריך של יומיים לפני שהעולם אני פותח את היומן ומדפדף ישר לימים האחרונים. לשחזר. זיכרוני הפצוע באירועי הימים שלפני, הימים שאני פשוט לא מצליח כמובן, כשעוד יכולתי לכתוב. זו תהיה דרך נחמדה לרענן את הנאמן שלי ומניח אותו על השולחן. ביומן זה הייתי כותב הכל, אני קם בקושי רב, ניגש לשידה ופותח את המגרה. שולף את היומן הפתרון! חלמתי על התאונה? אבל מתי? דבר אחד לאחר או לדעת בוודאות מה קרה, אם קרה, ומתי. באמת מתרוצצות לכל עבר בראשי היגע. אין לי את היכולת להבחין בין מנסה להזכר מה היה לפני שהכל קרה. פיסות מידע מבולבלות שנראה כאילו הלכתי מכות עם מייק טייסון. אדונו. אם היא היתה שווה משהו, לא הייתי יושב פה עם פרצוף שמה מהיום יהיה "רונין", שם גנאי לסמוראי שנכשל בהגנה על כמעט כלום מהימים שלפני התאונה, בגלל המכה בראש, גם כן קסדה. אין הרבה מה לעשות, פשוט לא זזים הרבה. משום מה אני לא זוכר כל תנועה מלווה בכאבים במקומות