וזה יגמר. שישמרו עלינו. לא חברות, לא נוחות, ולא יהיה אף הרגל טוב- האהבה תיגמר שיום בהיר אחד והפחד הגדול מכולם הכעס שלך גומר אותנו החיוכים ביום. הליטופים בלילה, היכן הם ההבנה, הסובלנות זה לא הבעל שרציתי. אלו לא החיים שביקשתי לי, שנמאס. שנשבר. די לי. ולחשתי בחושך לא רציתי לחזור. וכשהלכתי ממך ישנתי לבד- בחדר אחר, ושנאה ופחד. ממלא בנו חרדות, ושוטף את החדר, פורץ וגולש בגלי ענק הזעם שלך הזוהי תחילת הסוף? שאלה מרחפת- בביתנו הלבן והקר בלילה היו צעקות.