I USA startet posisjonen til å få sin partisans rolle, og dens makt i byråets utvikling under Henry Clay (1811 - 1815, 1820, 1823-- 1825). I motsetning til mange av hans predisesers, Clay deltok i flere debatter, og brukte sin innflytelse til å kurere passasjen av tiltak han støtter - for eksempel, erklæringen av krigen i 1812, og ulike lover relatert til Clay "amerikansk system" økonomiske plan. Videre, når ingen kandidater mottatt en "ElectiCollege" majoritet i 1824 presidentvalg som fører til at President skal bli valgt av House, Siffer Clay kastet sin støtte til John Quicy Adams i stedet for Andrew Jacksson, og dermed sikre Adams 'seier. Etter Clay sin pensjon i 1825, begynte makten av spyttskap igjen å falle, til tross for spyttvalg blir stadig mer bitter. Som statskrigen nærmet seg, samlet flere seksjonninger sine egne kandidater, gjør det ofte vanskelig for noen kandidat for å gi en majoritet. I 1855 og igjen i 1859, for eksempel, holdt konkurransen på 18 måneder før House krevde et resultat. I løpet av denne tiden, har svarte fiender helt til å ha veldig korte skritt. For eksempel, fra 1839 til 1863 var det elleve svarte, bare en av de som servert for mer enn ett enhet. Til dato, James K. Polk er den eneste høyttaler av House senere valgt president i USA.
har en høyttaleren av huset ble president