Gjennomføring av kapasitet - Daging ble opprinnelig brukt for å bestemme hvor mange dyr som kunne skade på et segment av land uten å ødelegge den. Senere ble ideen utvidet til mer komplekse populasjoner, som mennesker. For den menneskelige befolkningen, blir mer komplekse variabler som sanitasjon og medisinsk behandling noen ganger betraktet som en del av den nødvendige handlingsplanen. Etter hvert som populasjonstetthet øker, øker fødselen ofte og døden vanligvis redusert. Forskjellen mellom fødselen og døden er den "naturlige økningen". Den bærer kapasiteten kunne støtte en positiv naturlig økning, eller kunne kreve en negativ naturlig økning. Dermed er den bærer kapasiteten antallet individer et miljø kan støtte uten vesentlige negative virkninger til den gitte organisme og miljøet. Under bærer kapasitet øker befolkningen typisk, mens over faller de typisk. En faktor som holder populasjonsstørrelse i likevekt er kjent som en regulerende faktor. Befolkningsstørrelsen over bærer kapasitet på grunn av en rekke faktorer avhengig av arter, men kan ta med utilstrekkelig plass, matforsyning, eller sollys. Den bærer kapasiteten til et miljø kan variere for forskjellige arter og kan forandre seg over tid på grunn av en rekke faktorer, inkludert: mattilgjengelighet, vannforsyning, miljøforhold og levende rom. Målet for begrepet "bærer kapasitet" er usikker, med forskere beskriver at det ble brukt "i sammenheng med internasjonal skipsfart" eller at det først ble brukt i løpet av det 19. århundre-laboratoriene med mikro- organismer. En fersk gjennomgang finner den første bruken av begrepet i en 1845 rapport av den amerikanske sekretær for staten til den amerikanske Senatet.
bærer kapasitet på samme for alle arter