Nambiske syre i ungdomsskolen - i molekylær biologi, to kjerner på motsatt komplementære DNA eller RNA tråder som er koblet til via hydrogenbindinger kalles ofte et base-par (ofte forkortet bp). I kanonisk Watson-Crick base pener, adenin (A) danner et base par med tymin (T) og guanin (G) danner en med cytosin (C) i DNA. I RNA, blir tymin erstattet av uracil (U). Alternativ hydrogen bonding mønstre, slik som wobble base-par og Hosteen base-par, har også skjedd - spesielt i RNANAI - gir opphav til komplekse og funksjonologisk strukturer. Det å gjøre er mekanismen som codons ved budbringer RNA molekyler gjenkjennes av anticodons på overføring av RNA under protein oversettelse. Noen DNA- eller RNA-binatenzer kan gjenkjenne spesifikke base-faktorer som identifiserer bestemte regulerende områder av gener. Hydrolololene er den kjemiske mekanismen som ligger under grunnbaserte regler beskrevet over. Godkjente geometrier for hydrogenobligasjoner og aksepter tillater bare de "rette" par for å danne seg. DNA med høy GC-innhold er mer stabil enn DNA med lav GC-innhold, men imot til populære tro, stabiliseres ikke hydrogenbindingene DNA signifikant og stabilisering er hovedsakelig på grunn av stable interaksjoner.
I flere land finnes det en rekke sekundære strukturer