Skrevet på kinesisk -- kinesisk språk og oppraer varierer ikke bare uttale, men også i noen mindre grad, ordsamling og grammatikk. Moderne skrevet på kinesisk, som erstattet det klassiske kinesisk som den skrevne standarden som et indirekte resultat av den mai fjerde bevegelsen av 1919, er ikke teknisk bundet til noen enkelt variasjon, men det er mest nesten representerer ordforrådet og syntaksen av Mandarin, av langt det mest utbredte kinesiske kinesiske kinesisk i form av både geografisk område og antall foredragsholdere. Denne versjonen av det skrevne kinesisk kalles Vernacular kinesisk, eller hundager / molhobáihuàcatalonia (bokstavelig talt, "vanlig tale"). Til tross for at de dominerende Mandarin språk, tillater Vernacular kinesisk også noen kommunikasjon mellom mennesker med forskjellige dialekter, begrenset av det faktum at Vernacic kinesiske uttrykk ofte er ugrammatiske eller inatikkerende i ikke-Mandaromon. Denne rollen kan ikke variere mye fra rollen til andre språke Calroe, som latin: For de som har trent på kinesisk, fungerer det som et vanlig medium, for de utrent i det, den grafiske natur av tegnene er generelt ikke noe hjelp til felles forståelse (tegn som "ett" ikke står). I dette tilfellet kan kinesiske tegn betraktes som et stort og ininlintiske skript. Imidlertid konkluderer Ghil 'ad Zuckmann utforskning av dymsemtiske treff i Standard kinesisk konkluderer med at det kinesiske brennsystemet er flerfunksjonelle, transport både semontiske og fonetiske innhold.
Få alle jevne mellomrom bruke de samme tegnene