NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Awwam

Der Awwam (altsüdarabisch ʾwm, arabisch معبد أوام, DMG maʿbad Auwām ‚Awwam-Tempel‘, حرم بلقيس / Ḥaram Bilqīs oder محرم بلقيس / Maḥram Bilqīs) war ein sabäischer Tempel nahe Ma'rib im heutigen Jemen, der als Ruine erhalten ist. Er wurde von Mukarrib Yada'il Dharih I. errichtet, dessen Regierungszeit vermutlich in den Zeitraum vom 7. bis 5. Jahrhundert v. Chr. fällt. Aufbau Der größte Teil des Tempels wird von einem unbedachten Hof eingenommen, der von einer massiven Steinmauer mit unregelmäßigem ovalen Grundriss eingeschlossen wird. Im Norden schließt sich eine Eingangshalle an, die aus einem offenen Hof und einem mehrstöckigen Säulengang aufgebaut ist. An der Innenwand der Eingangshalle befanden sich mehrere Dutzend höchst bedeutende Inschriften aus der Spätzeit des sabäischen Reiches. Die Halle war in der Antike vollständig von Säulen umgeben, das Tempelinnere erreichte man über eine breite Tür. Bis zu vier Meter hoch steht eine Reihung monolithischer Pfeiler. An der Ost- und Westseite finden sich 32 weitere Pfeiler, allesamt Stützen für ein ehemaliges Dachgestühl. Ausgrabungen Der Awwam wurde 1951–52 von der American Foundation for the Study of Man unter Leitung von Wendell Phillips und unter schwierigsten Bedingungen teilweise ausgegraben. Nach Missverständnissen (Plünderungsverdacht, vermeintliche Erkundungen für Ölförderungsmaßnahmen) wurden die Grabungen abgebrochen und erst 2000 durch ein deutsches Forscherteam des Deutschen Archäologischen Instituts fortgesetzt. Diese stießen auf eine Begrabungsstätte mit hoch qualitativen Grabbeilagen wie Trink- und Räuchergefäßen aus Alabaster. Die Mutmaßung, dass annähernd 20.000 Tote dort bestattet worden sein könnten, legt nahe, dass der Awwam-Tempel ein frequentiertes Pilgerziel gewesen sein muss. Siehe auch Architekturgeschichte Südarabien Literatur Richard Le Baron Bowen Jr.; Frank P. Albright: Archaeological Discoveries in South Arabia (Publications of the American Foundation for the Study of Man, Volume 2) Hopkins Baltimore, 1958. Andrey Korotayev. Pre-Islamic Yemen. Wiesbaden: Otto Harrassowitz Verlag, 1996, ISBN 3-447-03679-6. Walter W. Müller (Hrsg.) / Hermann von Wissmann: Die Geschichte von Sabaʾ II. Das Grossreich der Sabäer bis zu seinem Ende im frühen 4. Jh. v. Chr. (Österreichische Akademie der Wissenschaften, Philosophisch-historische Klasse. Sitzungsberichte, Band 402) Verlag der österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1982, ISBN 3-7001-0516-9. Horst Kopp (Hrsg.): Länderkunde Jemen, Dr. Ludwig Reichert Verlag Wiesbaden, 2005, ISBN 3-89500-500-2. Einzelnachweise
Mahram Bilqis

Mahram Bilqis es un antiguo complejo de templos ubicado fuera de la antigua ciudad de Marib, en el actual Yemen. Se cree que es un sitio al que viajaron muchos peregrinos, además de ser el principal sitio religioso para los ciudadanos de Marib. La larga caminata hasta la entrada del templo sirvió para permitir a los peregrinos despejar sus mentes y formular pensamientos en relación con la deidad que se adora. El templo actualmente conocido como Mahram Bilqis también recibe el nombre de templo de Awwam, siendo el más grande de su tipo en la península arábiga. Estaba dedicado a la principal divinidad sabea, el dios de la luna, Almaqah.​ Es importante para algunos arqueólogos porque sirve para corroborar el mito de la Reina de Saba, la gobernante mítica de Saba, quien fue la primera en traer el monoteísmo al mundo del sur de Arabia.​ Excavaciones La primera persona en excavar el templo fue el norteamericano Wendell Phillips, quien se trasladó hasta allí en los años de 1951 y 1952. Cuando iniciaron las tareas, solamente quedaban a la vista las partes superiores de ocho columnas del templo, así como las secciones también superiores de una pared ovalada. Tras diferentes labores de limpieza y retirada de arena, hallaron un gran salón con columnas monumentales, escaleras, esculturas de bronce y alabastro y numerosas inscripciones. Pero no pudieron continuar, ya que a consecuencia de conflictos con tribus locales, tuvo que abandonar el Yemen. En 1998, la hermana de Wendell, Merilyn Phillips Hodgson, retomó el trabajo de su hermano en Marib. Con un equipo compuesto por arqueólogos, epigrafistas, arquitectos y geomorfólogos, llevaron a cabo tareas de excavación y limpieza. Se localizaron nuevas inscripciones y pudieron desarrollarse planos topográficos digitales, así como modelos tridimensionales del lugar.​ Referencias
Awwams tempel

Awwams tempel eller Mahram Bilqis, var ett tempel i Awwam vid Ma'rib i Jemen, tillägnat månguden Almaqah, som var en av de mest vördade gudarna i kungariket Saba. Helgedomen var en pilgrimsort i antikens Arabien, och nämns 600 f.Kr. Vid templet finns också en begravningsplats från 600 f.Kr. Utgrävningar gjordes 1951–1952 av American Foundation for the Study of Man under ledning av Wendell Philips. Det blev 2023 utnämnt till ett världsarv av UNESCO. Galleri Referenser
Yemen LNG

Yemen LNG (also called YLNG) is the first natural gas liquefaction (LNG) project in Yemen. The LNG plant is located in Balhaf. History Yemen LNG Company was incorporated in 1995 to develop the LNG plant. In 1997, the development was halted because of the Asian economic crisis. The project was launched only in August 2005 after signing three LNG supply contracts. On 29 October 2007, Yemen LNG and Yemen state-owned oil and gas company Safer Exploration and Production agreed a 20-year contract, according to which Safer grants the LNG plant with supply up to 12.5 billion cubic meter (bcm) of gas per year from the Block 18 of the Marib-Jawf field. The production started on 15 October 2009. Technical description The project comprises upstream gas processing facilities including a transfer line linking processing units, a spur-line for transporting gas to the Ma'bar area and a 320 kilometres (200 mi), 38 inches (970 mm) pipeline connecting the gas processing facilities to the LNG plant. The plant consists of two LNG trains with the total capacity of 6.7 million tonnes per year. The contractors for the construction of LNG trains were Technip, JGC, and Kellogg Brown & Root. The project is one of the country's first big project financing with total cost of US$4 billion, involving US$3 billion in debt being raised from a syndicate of banks. Bank of Tokyo-Mitsubishi UFJ, BNP Paribas, Citigroup, ING Group, Royal Bank of Scotland, Société Générale, and Sumitomo Mitsui Banking Corporation are the initial mandated lead arrangers and bookrunners on a loan. Project company The consortium is led by Total S.A. (39.62%) in cooperation with Hunt Oil Company (17.22%), Yemen Gas Company (YGC; 16.73%), SK Corp. (9.55%), Kogas (6.00%), Hyundai Corporation (5.88%), and the General Authority for Social Security & Pensions of Yemen (5.00%). On 30 June 2010, Russia's government announced that Russian gas company Gazprom may buy Hunt Oil's stake, possibly together with Saudi Arabia. LNG exports Yemen LNG has SPAs ('Sale and Purchase Agreement') to supply: Engie (formerly Suez) — 2.5 mtpa, Total S.A. — 2.0 mtpa, Kogas — 2.0 mtpa. All SPAs last from 2009–2029. Early November 2017, Total S.A. and Engie announced an agreement whereby Total S.A. would buy all Engie's LNG production in the world; it is assumed that this agreement covers Engie's prior SPA with Yemen LNG. Due to the civil war raging in Yemen (Yemeni Civil War (2015–present)), the Yemen LNG partners stopped gas production, liquefaction and export in April 2015. Until today, April 2021, the production and exports had not yet resumed. The latest attack on a pipeline was in June 2019. References External links Corporate website
Ємен ЗПГ

Ємен ЗПГ — завод із зрідження природного газу, розташований на південному узбережжі Ємену в мухафазі (провінції) Шабва. На початку 21 століття виник проєкт спорудження потужностей із виробництва ЗПГ на основі запасів газу родовищ провінції Маріб. Це, зокрема, допомогло б забезпечити додатковими надходженнями бюджет країни, який почав страждати від нестатку нафтових доходів. Підтверджені запаси Марібу оцінювались на той момент у 258 млрд.м3 газу, що було цілком достатньо для окупності проєкту. Для розміщення заводу обрали Балгаф, у 200 км на південний захід від Мукалли та в 320 км від зони родовищ Марібу. З останніми Ємен ЗПГ з'єднав трубопровід «Маріб—Балгаф» діаметром 900 мм. Основою заводу стали дві лінії із зрідження газу загальною потужністю 6,7 млн.т на рік (біля 9,4 млрд.м3). Зберігання продукції забезпечують два резервуари ємністю по 140000 м3, тоді як відвантаження можливе на газовози місткістю від 70000 до 205000 м3. Комплекс об'єкту включає власну електростанцію, установку опріснення води та потужності з генерації пари, що забезпечує технологічну незалежність заводу. Ємен ЗПГ ввели в експлуатацію у 2009 році. Проєкт реалізований консорціумом у складі французької Total (39.62 %), американської Hunt (17,22 %), південнокорейських SK, KOGAS та Hyundai (9,55 %, 6 % та 5,58 % відповідно), а також місцевих Yemen Gas Company (16,73 %) і пенсійного фонду (5 %). Він був розрахований на роботу з нормальним завантаженням щонайменше протягом 20 років. Втім, в 2015 році з розгортанням у Ємені повномасштабної громадянської війни робота підприємства була призупинена. Примітки
Socotra

Socotra (arabisk: سُقُطْرَى, Suquṭra somali: Suqadara) også stavet Soqotra, er en lille øgruppe på fire øer i Det Indiske Ocean, som tilhører Yemen. Den største af øerne med samme navn udgør omkring 95% af øgruppens samlede landmasse. Øgruppen ligger omtrent 240 kilometer øst for Afrikas Horn og 380 kilometer syd for Den Arabiske Halvø. Øgruppen ligger meget isoleret , og gennem artsdannelse findes en tredjedel af planterne kun på øgruppen og ingen andre steder på jorden. Socotra er blevet beskrevet som det mest fremmedartede sted på jorden. Hovedøen er 132 kilometer lang og 49,70 kilometer bred. Øer har et tropisk ørken- og steppeklima (Köppens klimaklassifikation: BWh og BSh). Socotra blev i 2003 udpeget til biosfærereservat, og i 2008 optaget på UNESCOs Verdensarvsliste for sit unikke plante- og dyreliv. Ifølge sagnet voksede det enestående dragetræ første gang frem på det sted, hvor to brødre, Darsa og Samha, slog hinanden ihjel. På arabisk kaldes det al-akhawain (de to brødres blod). Det helt unikke træ, med sin blodrøde harpiks og tætte trækrone af forhistoriske blade, er det lovpriste symbol for både Socotra og Yemen. I maj 2018 blev Socotra ramt af cyklonen Mekunu, der forvandlede øen til katastrofeområde. Kildehenvisninger Eksterne henvisninger https://www.theatlantic.com/photo/2018/04/travel-monday-a-photo-trip-to-socotra/558584/
Sokotra

Sokotra ili Soqotra (Arapski: سقطرى) je otok u Indijskom oceanu koje pripada državi Jemen. Najbliže je kopno Somalija, udaljena 350 km. Geografija i klima Svojom veličinom 3625 km², Sokotra je najveći otok otočja, u kojem se još nalaze; Abd Al Kuri, Samha i Darsa. Glavni otok dijeli se na usku priobaljnu ravnicu, vapnenačku visoravan s krškim špiljama te planine Haghier, koje dosežu 1525 metara. Sokotra i otočje čine muhafazu Sokotra. Otočje je od 1967. do 2004. bilo dijelom muhafaze Adan, zatim do 2013. je dijelom muhafaze Hadramaut, a zatim je oformljena posebna muhafaza. Klima je uglavnom tropska pustinjska i stepska (Köppenova klasifikacija klime: BWh i BSh), monsuni donose jake vjetrove. Flora i fauna Duga geološka izoliranost otočja stvorila je specifičnu endemsku floru. Od ukupno 819 popisanih vrsta 781 je autohtona, i od njih 307 su endemi. Jedna od najprepoznatljivijih jest Zmajsko drvo (Dracaena cinnabari), koje se koristi u medicini, te Dorstenia gigas. Fauna je također specifična. Na otoku ima nekih endemskih ptica: Onychognathus frater, Passer insularis te Rhynchostruthus socotranus. Zbog bogatska svoje biorazličitosti Sokotra je stavljena pod zaštitu UNESCO-a u lipnju 2008. godine, Sokotru zovu draguljem Arapskog mora. Stanovništvo Gotovo cijelo stanovništvo otočja (Sokotranci, oko 50.000) smješteno je na glavnome otoku. Najveći grad je Hadiboh s 8545 stanovnika (popis iz 2004.), ostala veća naselja su: Qalansiah (3862) i Kadub (929). Otoci Abd Al Kuri i Samha imaju oko 1000 stanovnika. Otok je od lipnja do rujna gotovo nepristupačan. Izvori Vanjske poveznice Sestrinski projekti
Сокотра

Сокотра (арап. سقطرى) је острво и име острвске групе у северозападном Индијском океану. Овај архипелаг припада Републици Јемен. Налази се на источном излазу из Аденског залива, удаљен од 100 до 350 км од Рога Африке, и око 350 км јужно од Арабије. Архипелаг Групи острва припада главно острво Сокотра, које има површину од 3.579 км² и 42.400 становника (стање 2004). Западно од њега су мања острва Абд ал-Кури (162 км², око 300 становника), Самха (45 км², 100 становника) и Дарса (10 км², без становништва). Ту су још неколико ненастањених острваца и хриди. Западна тачка острва Абд ал-Кури налази се око 100 км источно од рта Гардафуи, североисточног шпица Рога Африке. Главно насеље архипелага је место Хадибу на главном острву са 8.545 становника. Од 2008. острва су проглашена природном светском баштином УНЕСКО. Географија и клима Својом величином 3625 км², Сокотра је највеће острво архипелага, у којем се још налазе и острва Абд Ал Кури, Самха и Дарса. Главно острво дели се на уску приобалну равницу, кречњачку висораван с крашким пећинама и планине Хагхиер, које досежу 1525 метара. Сокотра административно припада мухафази Хадрамаут, некада је била део удаљене Мухафазе Адан. Клима је углавном тропска пустињска и степска (Кепенова класификација климата: BWh и BSh), монсуни доносе јаке ветрове. Флора и фауна Дуга геолошка изолованост острва створила је специфичну ендемску флору, а сматра се да је ендемских врста преко 800. Једна од најпрепознатљивијих јесте Змајско дрво (Draceana cinnabari), које се користи у медицини Dorstenia gigas. Фауна је такође специфична. На острву има неких ендемских птица: Onuchagnathus frater, Passer insularis и Rhunhostruthus socotranus. Због богатства свог биодиверзитета Сокотра је стављена под заштиту УНЕСКО-а у јуну 2008. године, Сокотру зову драгуљем Арапског мора. Становништво Готово цело становништво острва (Сокотранци, око 50.000) смештено је на главном острву. Највећи град је Хадибу с 8.545 становника (попис из 2004), остала већа насеља су; Калансијах (3.862) и Кадуб (929). Острва Абд Ал Кури и Самха имају око 1000 становника. Острво је од јуна до септембра готово неприступачно. Референце Спољашње везе Водич по Сокотри Програм очувања и развоја Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (1. март 2009) „Пријатељи Сокотре“ Фотографије Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (22. јануар 2010)
Stadion des 22. Mai

Das Stadion des 22. Mai ist ein Fußballstadion in der jemenitischen Stadt Aden. Es wurde 2010 eröffnet. Die Fußballvereine al-Tilal und al-Wahda tragen hier ihre Heimspiele aus. Das Stadion war, neben dem Al-Wihda Stadium, Austragungsort des Golfpokals 2010. Daneben fanden auch Boxkämpfe im Stadionrund statt. Infolge des Bürgerkriegs wurde es 2015 zu großen Teilen zerstört. Einzelnachweise
Estadio 22 de Mayo

El Estadio Moulay Rachid​ (en árabe:استاد 22 مايو) es un estadio de usos múltiples en Adén, una localidad del país asiático de Yemen. Actualmente se utiliza sobre todo para los partidos de fútbol y sirve como el estadio del Al-Tilal. El espacio tiene capacidad para 30 000 personas. Fue la sede anfitriona de la Copa del Golfo de las 20 de Naciones una competición de fútbol celebrada a partir del 22 de noviembre de 2010. El primer partido fue entre Yemen y Arabia Saudita. Véase también Estadio Instalación deportiva Estadios de fútbol con mayor capacidad Referencias
Stade du 22-Mai

Le Stade du 22-Mai (en arabe : ملعب 22 مايو), est un stade de football yéménite basé à Ad Durayn, quartier de la ville d'Aden. Le stade, doté de 30 000 places et inauguré en 2007, sert d'enceinte à domicile pour le Al-Tilal SC. Il porte le nom de la date du 22 mai 1990, en référence à la date de la réunification du Yémen du Nord et du Yémen du Sud. Histoire Le stade est l'un des deux hôtes de la Coupe du Golfe des nations de football 2010. Durant l'Opération Tempête décisive de l'armée saoudienne sur le pays en 2015, le stade est bombardé et partiellement détruit. Événements 2010 : Coupe du Golfe des nations de football (11 matchs) Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail de l’athlétisme Portail du Yémen
22 Meistadion

Het 22 Meistadion is een multifunctioneel stadion in Aden, een stad in Jemen. Het stadion werd vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub Al-Tilal SC maakte gebruik van dit stadion. In het stadion was plaats voor 30.000 toeschouwers. In 2015 werd een groot deel van het stadion vernietigd tijdens de burgeroorlog. 22 mei refereert aan 22 mei 1990 toen Noord-Jemen en Zuid-Jemen samensmolten. Golf Cup of Nations In 2010 werd van dit stadion gebruik gemaakt voor de Golf Cup of Nations 2010, dat toernooi vond plaats in Jemen van 22 november 2010 tot en met 5 december 2010. In dit stadion waren 11 wedstrijden. Acht in de groepsfase, de halve finales en de finales tussen Koeweit en Saoedi-Arabië (1–0). De andere wedstrijden op dit toernooi werden gespeeld in het Al-Wihdastadion.
Stadion 22 Maja w Adenie

Stadion 22 Maja – wielofunkcyjny stadion w Adenie, w Jemenie. Pojemność stadionu wynosi 30 000 widzów. Stadion był, obok stadionu al-Wehda w Zindżibarze jedną z aren 20. edycji turnieju o Puchar Zatoki Perskiej (rozegrano na nim 8 spotkań fazy grupowej, obydwa półfinały oraz finał). Przypisy
Darsa

Darsa (arabsky درسة) je neobydlený ostrov v Sokoterském souostroví, které je od roku 2013 jednou z 22 provincií Jemenské republiky. Správním centrem provincie je Hadibu na ostrově Sokotra. Souostroví Sokotra bylo v roce 2008 zapsáno na seznam Světového přírodního dědictví UNESCO. Geografie Sokoterské souostroví je sice administrativně součástí Jemenu, jednoho ze států na Arabském poloostrově, ale z geografického hlediska je ve skutečnosti pokračováním afrického kontinentu. Darsa se nachází v přímé linii zhruba 220 km východně od somálského mysu Guardafui na poloostrově Africký roh, který je nejvýchodnějším bodem nedaleké africké pevniny. Od jihozápadního pobřeží hlavního ostrova Sokotry je Darsa vzdálená asi 40 km. Od Abd al-Kúrí, druhého největšího a nejzápadněji položeného ostrova v souostroví, Darsu dělí skoro sto kilometrů. Nejbliže od Darsy, zhruba ve vzdálenosti 20 km, se nachází ostrov Samha. Ostrovy Darsa a Samha bývají arabsky nazývány Al-Ihván ( الأخوين), což v překladu znamená „Bratři“. Ostrov má rozlohu přibližně 10 km², je sedm kilometrů dlouhý a necelé dva kilometry široký. Středem ostrova se od západu k východu táhne skalnatý hřeben, který ve své nejvyšší východní části mírně přesahuje nadmořskou výšku 400 metrů. Ochrana přírody Ostrov Darsa je zařazen světovou asociací BirdLife International mezi významná ptačí území. Darsa je hnízdištěm kolonie faetona červenozobého (Phaethon aethereus) , největšího ze tří druhů faetonů. Dále se zde vyskytuje například kormorán sokoterský (Phalacrocorax nigrogularis), racek arabský (Ichthyaetus hemprichii), terej žlutonohý (Sula leucogaster) a terej maskový (Sula dactylatra). Dostupnost Dopravu lodí na ostrov Darsa, stejně jako na ostrovy Abd al-Kúrí a Samha, si lze objednat v přístavním městečku Kalansíja (arabsky قلنسية, v přepisu do latinky Qalansiyah) na severozápadním pobřeží ostrova Sokotra. Odkazy Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Darsa na Wikimedia Commons
Darsa

Darsa (arabisch درسة, DMG Darsa, auch Darsah) ist – von einigen Felsinseln abgesehen – die kleinste sowie südlichste Insel des Sokotra-Archipels im nordwestlichen Indischen Ozean und stellt somit die südlichste Landmasse der Republik Jemen dar. Administrativ gehört sie, wie alle Inseln des Archipels, zum Gouvernement Sokotra. Geographie Die unbewohnte Insel liegt rund 38 km südwestlich von Sokotra, der Hauptinsel des Archipels. Darsa und ihre 17 km entfernte Nachbarinsel Samha im Westen werden auch als al-Ichwān / الإخوان / al-Iḫwān / ‚die Brüder‘ bezeichnet. Die langgestreckte Insel ist etwa 7 km lang, bis zu 1,8 km breit und weist eine Fläche von rund 10 km² auf. Zusammen mit den drei benachbarten Inseln des Sokotra-Archipels gehört Darsa seit 2008 zum Weltnaturerbe der UNESCO. Einzelnachweise
Darsah

Darsah (Arabic: درسة) is an uninhabited island in the Guardafui Channel. It is part of the Socotra Archipelago of Yemen. Darsah and neighboring Samhah (17 km (11 mi) to the west) are collectively known as "Al Akhawain" (Arabic: الأخوين) which means "The Brothers". Important Bird Area The island has been recognised as an Important Bird Area (IBA) by BirdLife International because it supports breeding colonies of red-billed tropicbirds and brown boobies. See also List of islands of Yemen Samhah References
Darsah

Darsah (en árabe: جزيرة درسة) es una isla del océano Índico perteneciente a Yemen,​​ ubicada específicamente en la Gobernación de Socotra, localizada entre Socotra y Somalia. Tiene una extensión de 10 km² por lo que es la isla deshabitada más grande del grupo. Darsah y su vecina Samhah (17 km al oeste) se conocen colectivamente como Al Ikhwan (Los Hermanos) y ambas se encuentran en el distrito de Qulansiyah wa 'Abd-al-Kūrī. El sureste de la isla es el punto más austral del Yemen. Referencias Enlaces externos Mapa de la Isla en Wikimapia
Darsah

Darsah est une île inhabitée de l'archipel yéménite de Socotra située en mer d'Arabie au débouché du golfe d'Aden. L'île est située au sud de l'île de Socotra. Sa superficie est de 10 km2, elle est ainsi la plus grande île inhabitée de l'archipel. Elle est rattachée au Gouvernorat de Socotra (Yémen). Elle est située à 17 km de l'île voisine Samhah. Liens externes Ressource relative à l'architecture : Liste du patrimoine mondial Ressource relative aux beaux-arts : Biblissima Portail des îles Portail de l’océan Indien Portail du Yémen
Darsa

Darsa (in arabo درسة, Darsa o Darsah) è - se si escludono alcune isolette rocciose - l'isola più piccola e più meridionale dell'arcipelago di Socotra nell'oceano Indiano nord-occidentale e rappresenta quindi il punto più meridionale della Repubblica dello Yemen. Dal punto di vista amministrativo appartiene, come tutte le isole dell'arcipelago, al Governatorato di Socotra. Geografia L'isola, disabitata, si trova a circa 38 km a sud-ovest di Socotra, l'isola principale dell'arcipelago. Darsa e la limitrofa isola di Samha, situata 17 km ad ovest, sono anche denominate al-Ikhwān (الإخوان), «i fratelli». L'isola, di forma allungata, misura circa 7 km di lunghezza e 1,8 km di larghezza nel punto più ampio, e ricopre una superficie di circa 10 km². Insieme alle tre isole vicine dell'arcipelago di Socotra, Darsa è stata dichiarata patrimonio dell'umanità dall'UNESCO nel 2008. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Darsa
Darsa

Darsa is een onbewoond eiland dat tot de Socotra archipel behoort. Samen met de bewoonde eilanden Samha en Abd Al Kuri staat het bekend als 'De drie broers'. Important Bird Area Het eiland is aangewezen als Important Bird Area door BirdLife International vanwege het belang voor significante populaties van de Arabische aalscholver, bruine gent, Hemprichs meeuw, maskergent, noddy en roodsnavelkeerkringvogel.
Darsa

Darsa (arab. درسة) – niezamieszkana wyspa w archipelagu Sokotra, na Oceanie Indyjskim, terytorialnie należąca do muhafazy Sokotra oraz dystryktu Qalansiya i Abdulkuri w Jemenie. Wyspa leży na Morzu Arabskim. Darsa razem z sąsiadującą zamieszkaną Samhą nazywane są Braćmi (Al Akhawain, arab. الإخوان). Cały archipelag został w 2008 roku wpisany na listę światowego dziedzictwa UNESCO. Wyspa znana jest jako siedlisko bogatej populacji ptaków i szczurów. Przypisy