Дилън Томас

Дилън Марлейс Томас (1914 – 1953) (на английски: Dylan Marlais Thomas) е уелски поет, драматург и публицист. Той е дълбок, емоционален и сложен. Наричат поезията му „поезия на невидимото битие“. Става известен през 1934 г. още с първата си сбирка „Осемнадесет стихотворения“. Пише поезия и проза – „Двайсет и пет поеми“ (1936), „Портрет на твореца като млад пес“ (1940), „Избрани писма“ (1966), „Дилън Томас: Поетът“ (1971), „Събрани разкази“ (1983) и др. Води труден и бурен личен живот. Страда от алкохолизъм. „Бях самотен нощен скитник и постоянен подпирач на кьошетата.“ – казва приживе Томас. Умира 39-годишен на литературно четене в САЩ в резултат от злоупотреба с алкохол. Биография Произход Роден е в морския пристанищен град Суонзи в Уелс на 27 октомври 1914 г. Син е на Флорънс Хана (по баща Уилямс; 1882 – 1958), шивачка, и Дейвид Джон „Джак“ Томас (1876 – 1952), учител. Баща му има диплома с отличие по английски език и литература от Университетския колеж в Абъристуит и амбиции да се издигне над позицията си на преподавател по английска литература в местната гимназия. Томас има една сестра, Нанси Марлейс (1906 – 1953), която е с осем години по-голяма от него. Червената тухлена къща на адрес „Кумдонкин Драйв“ 5 (в района на Ъпландс), в която Томас е роден и живее до 23-годишната си възраст, е закупена от родителите му няколко месеца преди раждането му. При преброяването от 1921 г. е отбелязано, че Нанси и Дилън говорят както уелски, така и английски. Родителите им също са двуезични, а Джак Томас преподава на уелски във вечерните курсове. Един от роднините им в Суонзи си спомня, че у дома „и леля Флори, и чичо Джак винаги са говорили уелски“. Има три записа от 40-те години на миналия век, в които Дилън пее уелски химни и песни и говори малко уелски. Бащата на Томас избира името Дилън, което може да се преведе като „син на морето“ на името на Дилън ейл Дон, герой от „Мабиногион“. Презимето му, Марлейс, е дадено в чест на неговия прачичо, Уилям Томас, унитариански свещеник и поет, чието бардовско име е било Гуилим Марлес. Произношението на името Дилън [ˈdəlan] на уелски кара майка му да се тревожи, че може да бъде закачан като „скучния“. Когато излъчва по уелския BBC в началото на кариерата си, е представен с това произношение. По-късно Томас предпочита типичното англицизирано произношение и дава инструкции да се произнася по този начин (същото като Дилън /ˈdɪlən/). Детство Томас пише редица разкази за детството си, докато расте в Суонзи. Автор е и на няколко стихотворения за детството и ранните си юношески години, включително „Някога беше цветът на думите“ и „Гърбавият в парка“, както и кратки разкази като „Борбата“ и „Детска Коледа в Уелс“. Четиримата баби и дядовци на Томас не са играли никаква роля в детството му. През първите десет години от живота му лелите и чичовците на Томас от Суонзи помагат във възпитанието му. Това са тримата братя и сестри на майка му, Поли и Боб, които живеят в квартал „Сейнт Томас“ в Суонзи и Теодосия, и съпругът ѝ, преподобният Дейвид Рийс, в Нютън, Суонзи, където енориашите си спомнят, че Томас понякога е отсядал за около месец. И четирите лели и чичовци говорят уелски и английски. Детството на Томас включва и редовни летни пътувания до полуостров Ланстефан, уелскоговоряща част на Кармартеншир. В земите между Лангейн и Ланстефан семейството на майка му, Уилямс и техните близки роднини, обработват дузина ферми с общо над хиляда акра земя. Споменът за Фърнхил, порутена ферма от 15 акра, наета от леля му по майчина линия, Ан Джоунс, и нейния съпруг, Джим Джоунс, е съхранен в лиричното стихотворение от 1945 г. „Фърн Хил“, но е изобразен по-точно в разказа му „Прасковите“. Томас прекарва част от лятната си ваканция със сестрата на Джим, Рейчъл Джоунс, в съседната ферма Пентрюиман, където запълва времето си, яздейки каруцарския кон Принс, гонейки фазани и ловейки пъстърва. Всички тези роднини са двуезични, и много от тях са се молели в параклиса Смирна в Лангайн, където службите винаги са били на уелски, включително неделното училище, което Томас понякога е посещавал. Съществува и свидетелство за младия Томас, учен как да псува на уелски. Неговите приятели от училище си спомнят, че „всичко беше на уелски – и децата играеха на уелски... той не можеше да говори английски, когато живееше във Фърнхил... в цялата му околност всички говореха уелски...“ При преброяването от 1921 г. 95% от жителите на двете енории около Фърнхил се оказват уелскоговорящи. В целия полуостров 13% – повече от 200 души – говорят единствено уелски. В попкултурата Във филма „Интерстелар“ звучи откъс от стихотворението „Do not go gentle into that good night“. Библиография Поезия 1934 18 Poems, The Sunday Referee; Parton Bookshop 1936 Twenty-Five Poems, Dent 1939 The Map of Love, Dent 1943 New Poems, New Directions 1946 Deaths and Entrances, Dent 1949 Twenty-Six Poems, Dent 1952 In Country Sleep and other poems, New Directions 1952 Collected Poems, 1934–1952, Dent 2014 The Collected Poems of Dylan Thomas: The New Centenary Edition, Weidenfeld and Nicolson Художествена проза 1940 Portrait of the Artist as a Young Dog, Dent 1941 The Death of the King's Canary (with John Davenport, posthumously published), Hutchinson 1946 Selected Writings of Dylan Thomas, New Directions 1953 Adventures In The Skin Trade And Other Stories (Adventures In The Skin Trade, an unfinished novel), New Directions 1954 Quite Early One Morning (planned by Thomas, posthumously published by New Directions) 1955 A Child's Christmas in Wales, New Directions 1955 A Prospect of the Sea and other stories and prose writings, Dent 1957 Letters to Vernon Watkins, Dent 1965 Rebecca's Daughters, Triton 1970 Twelve More Letters, Turret, (limited edition of 175) Драматургия 1954 Under Milk Wood (Radio play) 1953 The Doctor and the Devils and Other Scripts Източници Външни препратки ((en)) Официален уебсайт ((en)) Биография, стихотворения, звукозаписи ((en)) Страницата на BBC за Дилън Томас ((en)) Petri Liukkonen, Подробна биобиблиография на Дилън Томас, Books and Writers (kirjasto.sci.fi). Архивирано „Под млечна гора“, превод Явор Кирилов „Дордето слънцето се пръсне“, превод Александър Шурбанов