NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Acueducto de Pontcysyllte

El acueducto de Pontcysyllte (en galés: Traphont Ddŵr Pontcysyllte; pronunciado: pɔntkəˈsəɬtɛ) es un acueducto navegable que lleva el canal de Llangollen sobre el valle del río Dee, entre las localidades de Trevor y Froncysyllte, en el condado de Wrexham al noreste de Gales. Culminado en 1805, es el acueducto más largo y alto en Gran Bretaña, un monumento clasificado grado I​ y declarado Patrimonio de la Humanidad.​ Historia El acueducto, construido por Thomas Telford y William Jessop, tiene 306,93 m de longitud, 3,35 m de anchura y 1,6 m de profundidad. Consiste en un canal de hierro fundido apoyado en 38 m de hierro arqueado sobre el río por diecinueve pilares de mampostería, cada uno con un ancho de 16,0 m. Existió gran escepticismo sobre el método de construcción empleado, pero Telford confiaba en el mismo: ya había construido por lo menos uno con anterioridad: el acueducto de Longdon-on-Tern en el canal de Shrewsbury. Fue una de las mayores proezas de la ingeniería civil realizados por el ingeniero Thomas Telford (supervisado por el ingeniero de canales más experimentado William Jessop). El hierro fue proporcionado por William Hazledine de sus fundiciones en Shrewsbury y de la cercana Cefn Mawr. Fue inaugurado el 26 de noviembre de 1805, habiendo tomado alrededor de diez años diseñarlo y construirlo a un costo total de 47 000 £. Referencias Bibliografía Douglas, Amy y Fiona Collins (2006). "Memories of Pontcysyllte". "Pontcysyllte Aqueduct and Canal Nomination as a World Heritage Site: Nomination Document" (Wrexham County Borough Council and the Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales, 2008) Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Acueducto de Pontcysyllte. Vista panorámica de 360 grados por la BBC Shropshire Foto aérea en Windows Live Local Tour en línea Wrexham: Acueducto Pontcysyllte Vídeo de visualización de la construcción del acueducto en Vimeo Artículos sobre la construcción del Acueducto por la Royal Commission on Ancient and Historical Monuments of Wales Plan para la nominación como Patrimonio de la Humanidad Archivado el 3 de septiembre de 2012 en Wayback Machine., incluye una descripción detallada del sitio.
Pont-canal de Pontcysyllte

Le pont-canal de Pontcysyllte (en anglais : Pontcysyllte Aqueduct, en gallois : Traphont Ddŵr Pontcysyllte) est un pont-canal imaginé et construit par les ingénieurs Thomas Telford et William Jessop. Il porte le Canal de Llangollen, qui franchit notamment la vallée de la Dee, au Pays de Galles. Il a été ouvert en 1805. Son nom signifie en gallois « le pont qui établit une liaison » (API : /ˌpɔntkəˈsəɬtɛ/). On le surnomme localement the canal in the sky (« le canal dans le ciel »). Une cuve de fonte de mille pieds La partie contenant l'eau est une longue cuve de fonte, dont les éléments sont assemblés en queue d'aronde et encastrés sur de solides piliers de maçonnerie, formant un canal rempli d'eau presque à ras bord, avec un étroit trottoir boulonné en porte-à-faux (cantilever) et un garde-corps d'un côté, le vide de l'autre... La tradition locale rapporte des particularités concernant la construction de l'ouvrage : les joints des éléments de la cuve furent calfatés à l'aide de flanelle de Galles et d'un mélange de plomb blanc et de particules de fer provenant de déchets de forage, avant d'être définitivement scellés au plomb ; du sang de bœuf serait entré dans la composition du mortier de chaux utilisé dans les parties maçonnées. L'aqueduc a assuré un service régulier durant un siècle et demi : commencé en 1796 et ouvert en 1805, il n'a été désaffecté au transport des marchandises qu'en 1944. Une vocation touristique Il est aujourd'hui réhabilité pour le tourisme fluvial. Inscription au patrimoine mondial Présent en liste indicative depuis 2005, l'ouvrage a été inscrit au patrimoine mondial de l'UNESCO en 2009. En chiffres longueur : 1 000 pieds - 304,8 m 19 arches de 45 pieds chacune - 13,7 m 126 pieds de hauteur au-dessus de la vallée de la Dee - 38,4 m cuve de 11 pieds (3,35 m) de large et cinq pieds (1,52 m) de profondeur contenance : 400 000 gallons (1 818 436 litres) Le canal, comme beaucoup d'autres en Angleterre, est en narrow gauge, c'est-à-dire à petit gabarit. Références Voir aussi Thomas Telford Liens externes Pontcysyllte Aqueduct, sur Structurae Portail de l’archéologie Portail du patrimoine mondial Portail des ponts Portail du pays de Galles Portail des lacs et cours d'eau Portail des monuments classés au Royaume-Uni
Akvedukt Pontcysyllte

Akvedukt Pontcysyllte (velški: Traphont Ddŵr Pontcysyllte ili Pont y Cysyllte) je plovni akvedukt na kojemu se nalazi 18 km dug kanal Llangollen preko doline rijeke Dee, između sela Trevor i Froncysyllte u Wrexhamu, sjeverozapadni Wales. Njegovo ime na velškom znači "Most spoja", a kada je dovršen, 1805. godine, bio je najduži i najviši akvedukt u Ujedinjenom Kraljevstvu. Godine 2009. upisan je na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Europi kao inovativno i monumentalno djelo inženjerstva koji svjedoči o iznimnom napretku u dizajnu i konstrukciji umjetnih kanala koncem 18. i početkom 19. stoljeća kao jednom od preduvjeta industrijske revolucije. Povijest Akvedukt su izgradili inženjer mostogradnje Thomas Telford i inženjer za kanale William Jessop, usprkos velikom nepovjerenju javnosti da mogu uspjeti premostiti ovaj nepoćudan krajolik koristeći nesvakidašnje i dotada nekorištene materijale. Prije toga Telford je isprobao ovu tehniku samo jednom, na kanalu Longdon-on-Tern na kanalu Shrewsbury, koji je odavno napušten. Dana 26. studenog 1805., kanal je napokon otvoren nakon 10 godina izgradnje i troškova od 47.000 £, što bi danas iznosilo oko 2,930.000 £. Nakon završetka prepoznan je kao inovativan inženjerski sklop koji je inspirirao mnoge slične projekte širom svijeta. Odlike Akvedukt je dug 307, širok 3,4 i dubok 1,6 metara. Čine ga metalni lukovi raspona 16 metara na vitkim stupovima od opeke, ukupne visine od 38 metara. U izgradnji je korišteno kovano i lijevano željezo što je omogućilo lagane i čvrste lukove, čime je akvedukt dobio monumentalan, ali i elegantan izgled. Željezne ploče na vrhu su izlijane u obliku klasične kamene gradnje (francuski: voussoir). Vanjske poveznice Panoramski pogled od 360 stupnjeva na BBC Shropshire Ostali projekti
Pontcysyllte-aquaduct

Het Pontcysyllte-aquaduct (Welsh: Traphont Ddŵr Pontcysyllte, Engels: Pontcysyllte Aqueduct) is een in 1805 afgewerkt aquaduct of kanaalbrug. Het is de overbrugging van de vallei van de rivier Dee voor het Llangollen Canal tussen de dorpen Trevor en Froncysyllte. Het kanaal en de brug liggen in het noordoosten van Wales, in de county borough van Wrexham. Het Pontcysyllte-aquaduct en kanaal werd bij de sessie van 2009 toegevoegd aan het UNESCO-werelderfgoed. Het aquaduct is 307 meter lang, 3,4 meter breed, 1,6 meter diep en op het laagste punt in de vallei 38 meter hoog. Het werd ontworpen door de architect Thomas Telford. De bouw werd geleid door Telford en William Jessop. Van planning tot opening (op 26 november 1805) liep een periode van 10 jaar. De totale bouwkost toen was 47.000 pond. Er zijn 19 natuurstenen pijlers waarvan vier in het water van de rivier Dee. Van deze laatste vier is de voet verzwaard ter bescherming tegen het langsstromende water. De onderste delen van de pijlers zijn massief, maar de bovenste helften hebben intern open ruimten om het gewicht van de constructie te verminderen. Er zijn 18 gietijzeren bakken, de dikte van de platen is 25 millimeter en de lengte is 16 meter. De bakken rusten op vier gietijzeren boogspanten en alleen de buitenste twee zijn bekleed met plaat om het aanzicht esthetisch te vervolmaken. Het is het hoogste en langste aquaduct van het Verenigd Koninkrijk. Het jaagpad is zijdelings aan de bak bevestigd zodat de verplaatsing van water bij doortocht van de boten onder het jaagpad de wrijving voor de boten vermindert. Het bevindt zich aan de oostzijde. Aan deze zijde bevindt zich ook een reling. De reling aan de waterzijde werd nooit afgewerkt zodat, aangezien het wateroppervlak tot 15 centimeter van de rand van de kanaalbak komt, de bemanning van de boot niet beschermd is. In het midden van de kanaalbrug, en boven de rivier Dee bevindt zich een afsluitplug waarmee het water, na afsluiting van de waterweg aan weerszijden van de brug kan verwijderd worden voor onderhoud. Het water stroomt dan door de plug en valt 38 meter lager in de rivier. Foto's Zie ook Chirk-aquaduct, ouder en kleiner werk van Telford in het Llangollen Canal. Avon-aquaduct, het op een na langste aquaduct in het Verenigd Koninkrijk.
Aqueduto de Pontcysyllte

O Aqueduto de Pontcysyllte (em em galês: Traphont Ddŵr Pontcysyllte, pronunciado como pɔntkəˈsəɬtɛ) é uma ponte aquífera localizada em Wrexham, no nordeste de Gales. Foi construído por Thomas Telford e por William Jessop. Foi completada em 1805, e é o mais alto e mais comprido aqueduto da Grã-Bretanha, além de ser um Patrimônio da Humanidade. O Aqueduto tem 307m de comprimento, 3.7m de largura e 1.60 de profundidade. Galeria Ver também Ponte aquífera Referências Literatura "Memories of Pontcysyllte" by Amy Douglas and Fiona Collins (2006) "Pontcysyllte Aqueduct and Canal Nomination as a World Heritage Site: Nomination Document" (Wrexham County Borough Council and the Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales, 2008) Ligações externas 360 Degree panoramic view at BBC Shropshire (Java Applet Required) Aerial photo at Windows Live Local Wrexham on-line tour: Pontcysyllte Aqueduct Construction visualisation video Articles on the construction of the Pontcysyllte Aqueduct from the Royal Commission on Ancient and Historical Monuments of Wales Management plan for the nomination as a World Heritage Site. Includes detailed description on the scope of the World Heritage site which starts at Rhoswiel and goes through to the Horseshoe Falls
Акведук Понткисиллте

Акведук Понткисиллте (англ. Pontcysyllte Aqueduct, валл. Traphont Pontcysyllte) — судоходный акведук над долиной реки Ди на северо-востоке Уэльса, Великобритания. Акведук, по которому проходит канал Лланголлен, располагается между деревнями Кевн-Маур и Вронкисиллте и является самым длинным и высоким акведуком в Великобритании. В 2009 году акведук Понткисилте был занесён в список Всемирного наследия ЮНЕСКО как «веха в истории гражданской инженерии эпохи промышленной революции». В решении о внесении акведука в список были особо отмечены его идеальная вписанность в сложный ландшафт и влияние, которое он оказал на последующих мостостроителей. Спустя более чем 200 лет после своего открытия всё ещё используется и является одним из наиболее загруженных участков канальной сети Великобритании, пропуская около 15 000 лодок в год. Высота канала с обеих сторон долины реки Ди составляет 38 м. История Изначальный план по прокладке канала ниже и строительстве шлюзов был отвергнут по причине чрезмерного расхода воды. Строить акведук небывало большой высоты было поручено инженеру Томасу Телфорду, который работал под началом Уильяма Джессопа, наиболее известного строителя каналов того периода. Первый камень был заложен 25 июля 1795 года. Опоры строились полыми для уменьшения веса, строительный раствор состоял из извести, воды и бычьей крови. Форма опор клиновидная, у основания их ширина составляет 8 м, в верхней части — 5 м. Вместо традиционного использования камня и глины для строительства самого жёлоба и поддерживающих его арок был выбран чугун. Все детали акведука были произведены на специально созданном железоделательном заводе «Plas Kynaston Ironworks». Всего было построено 19 пролётов суммарной длиной 313 м. Жёлоб имеет глубину 1,6 м и ширину 3,6 м; по одной из его сторон проходит дорожка-бечёвник. Официальное открытие состоялось 26 ноября 1805 года. Стоимость строительства составила £45 тыс. Вальтер Скотт отзывался об акведуке Понткисиллте как о прекраснейшем произведении искусства. В январе 1998 года в ходе ремонтных работ вода из акведука объёмом 1,5 млн литров была слита в реку Ди, что собрало большую толпу зрителей. Ремонтные работы также проводились в 2005 году, на 200-летний юбилей. Примечания Ссылки Dan Gray. 3D-анимация строительства акведука (англ.). Vimeo. Дата обращения: 25 июня 2009. Архивировано 2 апреля 2012 года.
Акведук Понткісіллте

Акведук Понткісіллте (англ. Pontcysyllte Aqueduct, вал. Traphont Pontcysyllte) — судноплавний акведук над долиною річки Ді на північному сході Уельсу, Велика Британія. Акведук, яким проходить канал Лланголлен, розташовується між селами Кевн-Маур і Вронкісіллте і є щонайдовшим і найбільш високим акведуком у Великій Британії. 2009 року акведук Понткісілте був занесений до списку Світової спадщини ЮНЕСКО як «віха в історії цивільної інженерії епохи промислової революції». У рішенні про внесення акведука в список були особливо відмічені його ідеальна вписаність в складний ландшафт і вплив, який він надав на подальше мостобудівництво. Опісля більш ніж 200 років після свого відкриття все ще використовується і є однією з найбільш завантажених ділянок канальної мережі Великої Британії, пропускаючи близько 15 тис. човнів на рік. Висота каналу з обох боків долини річки Ді становить 38 м. Історія Початковий план з прокладки каналу нижче і будівництва шлюзів був знехтуваний унаслідок надмірної витрати води. Будувати акведук на небувалій висоті було доручено інженерові Томасу Телфорду, який працював на Вільяма Джессопа, найвідомішого будівельника каналів того періоду. Перший камінь був закладений 25 липня 1795 року. Опори будувалися порожнистими для зменшення ваги, будівельний розчин складався з вапна, води і бичачої крові. Форма опор клиноподібна, у основи їх ширина становить 8 м, у верхній частині — 5 м. Замість традиційного використання каменя і глини для будівництва самого жолоба і арок, що підтримують його, був вибраний чавун. Всі деталі акведука були вироблені на спеціально створеному залізообробному заводі «Plas Kynaston Ironworks». Всього було побудовано 19 прольотів сумарною довжиною 313 м. Жолоб має глибину 1,6 м і ширину 3,6 м; по одній з його сторін проходить пішохідна доріжка. Офіційне відкриття відбулося 26 листопада 1805 року. Вартість будівництва склала 45 тис. фунтів. Вальтер Скотт відзивався про акведук Понткісіллте як про прекрасний витвір мистецтва. У січні 1998 року в ході ремонтних робіт воду з акведука об'ємом 1,5 млн літрів злили у річку Ді, що зібрало великий натовп глядачів Ремонтні роботи також проводилися 2005 року, на 200-річний ювілей. Посилання Ресурси Інтернету Dan Gray. 3D-анімація будівництва акведука (англійською) . Vimeo. Архів оригіналу за 2 квітня 2012. Процитовано 25 червня 2009.
Venta Silurum

Venda Silurum fou una ciutat de la província romana de Britània Romana (més tard Britània Prima). El seu establiment data de l'any 75, com a centre administratiu, després de la derrota de la tribu dels silurs provinents de Gal·les. Les seves ruïnes es poden trobar a Caerwent, en el comtat de Monmouthshire, al sud-est de Gal·les. La major part del lloc ha estat ja excavat i el seu contingut arqueològic es troba exposat al públic. Referències Enllaços externs Museum Wales. Informació sobre el forum-basílica de Venta Silurum. Gathering the Jewels. Objectes trobats a Venta Silurum. Roman Britain. Informació general. Channel 4. Excavació Caerwent.
Venta Silurum

Venta Silurum fue una ciudad de la provincia romana de Britania Romana (más tarde Britania Prima). Su establecimiento data del año 75, como centro administrativo, tras la derrota de los silures, tribu de Gales. Sus ruinas se encuentran en Caerwent, en el condado de Monmouthshire, en el sudeste de Gales. La mayor parte del sitio ha sido excavado y su contenido arqueológico se encuentra expuesto al público. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Venta Silurum. Museum Wales. Información sobre el foro-basílica de Vanta Silurum. Gathering the Jewels. Objetos encontrado en Venta Silurum. Roman Britain. Información general. Channel 4. Excavación Caerwent.
Castle Malgwyn

Castle Malgwyn („Castell Malgwyn“) ist ein Ort in Pembrokeshire, Wales. Am 10. August 1875 gab es dort eine Flutwelle, durch die zwei Menschen ums Leben kamen. Das Unglück Vom 6. bis 10. August 1875 fielen im Einzugsgebiet des River Teifi 4,46 Inch (=113 mm) Regen. Durch die Fluten wurden drei Stauteiche etwas oberhalb von Cardigan überflutet, sodass sie brachen. 50 Häuser wurden von den Wassermassen überflutet, beschädigt oder zerstört. Dabei ertranken zwei Menschen. Siehe auch Liste von Stauanlagenunfällen Weblinks Lessons from historical dam incidents (PDF-Datei 2962 kB), aufgerufen am 8. November 2014 Einzelnachweise
Castell Malgwyn

Castell Malgwyn (alternatively Castle Malgwyn or Hammet House) is a grade II listed Georgian-style country house standing in a landscaped estate in the community of Manordeifi, Pembrokeshire, lying on the south bank of the river Teifi opposite the village of Llechryd. The gardens are listed at Grade II* on the Cadw/ICOMOS Register of Parks and Gardens of Special Historic Interest in Wales. The house is now an upmarket B&B. History The present house was constructed c.1795 for Sir Benjamin Hammet, a wealthy entrepreneur from Taunton, Somerset, who bought the estate in 1791. It is built in three storeys of local Cilgerran stone with a hipped slate roof, a five-bay frontage and a two-storey wing. It replaced a previous house and was originally named Castle Malgwyn. Hammet, who founded and co-owned the bank of Esdaile, Hammet & Co. was elected MP for his home town of Taunton in 1782. He had originally bought the estate to acquire the associated tinplate works at nearby Penygored. He was given permission to close the public road from Llechryd to Cilgerran which ran through the estate and to reroute it further south to skirt the estate. This entailed building the Castell Malgwyn bridge over the "canal", a conduit which fed water to the tinworks, and Hammet Bridge over the Morgenau brook. The grounds were landscaped by local landscaper, Charles Price. They are listed at Grade II* on the Cadw/ICOMOS Register of Parks and Gardens of Special Historic Interest in Wales. After Hammet's death in 1802 the estate passed to his son, John. By 1806 the works were demolished and on John's early death in 1811 the house contents were sold. When Sir Benjamin's wife Lady Louisa died in 1824 the estate was sold to Abel Anthony Gower of Glandovan, who let the property. On Gower's death in 1837 his nephew, Abel Lewes Gower, inherited and moved in, investing a large amount of money on improving the property, commissioning Ambrose Poynter to build the lodge, grand entrance and stable court. When he also died young in 1849 his widow remained in residence until her own death in 1886, when it passed to Abel Lewes's brother, Robert Frederick Gower, who had also inherited Glandovan from their father. Castell Malgwyn passed down in the Gower family until it was sold in 1948, and became a hotel in 1962. The house was renamed Hammet House in 2012. References
Hafod Copperworks

The remains of the Hafod-Morfa Copperworks, originally developed by Vivian & Sons, consists of a core Grade II listed building and additional Grade II listed structures on a 12 acres (4.9 ha) site, on the banks of the River Tawe in Hafod, Swansea. History The Hafod works was founded in 1810 by the Cornishman himself John Vivian. During the 19th century, this was the largest copper works in the world, employing over 1,000 people. The rival Morfa works was established in 1835 by Williams, Foster & Co., and the two adjacent sites combined in 1924 under Yorkshire Imperial Metals. Swansea was core to the global copper industry, and by 1823 10,000 of Swansea's 15,000 residents were supported by the copper industry. By 1883 there were 124 works including 12 copper works in the Lower Swansea Valley. But as raw geological resources had waned in South Wales, it became more economic to produce copper elsewhere. In 1971 the Lower Swansea Valley Project had started to transform the most derelict industrial landscape in Britain, resulting in the closure of the rolling mills in 1980. The former rolling mills were converted into the Landore Collection Centre, part of Swansea Museum. Reclamation and regeneration In 2010, the local authority discussed plans to have the site re-developed where the listed buildings would be preserved and new uses would be given to heritage buildings. The 2010 development plan included a new hotel, restaurant and new housing. In 2011, the local council named Swansea University as a development partner of the site, who are evaluating the possibility of developing academic facilities at the site. Public grants of £540,000 were awarded for the preservation and renewal of the site. Stage1 commenced in October 2013, clearing overgrown vegetation and undertaking essential preservation works. In 2019, plans to re-develop the Morfa side of the site into a distillery and visitors' centre for the Penderyn brand were approved, with construction due to begin at the end of 2019, and the centre to open in 2022. The project was part-funded by a £3.75m National Lottery Heritage Fund grant. Other parts of the copper works have also been worked on; the Musgrave Engine House and Vivian Engine House were made safe with the hope of further restoration and the Morfa Bascule Bridge which served the site is planned to be returned to working condition. References External links Media related to Hafod Copperworks at Wikimedia Commons The Hafod-Morfa Copperworks website The Hafod/Morfa Copperworks regeneration project Photos of Hafod and surrounding area on geograph.org.uk Swansea Council - A Short History of the Hafod Copperworks Wales Online - Time Team’s discoveries to boost revamp of Swansea’s historic copperworks This is South Wales - Team digs up city's hidden copper history BBC News - Swansea University chosen as Hafod copper site partner BBC News - Call to save Swansea's Hafod copperworks site Swansea University - A World of Welsh Copper Video of Hafod-Morfa Copperworks from 2016