NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Mỹ Sơn

Mỹ Sơn (vijetnamski za "Lijepa planina"; izgovara se Mi son), je skupina napuštenih i djelomice srušenih hinduističkih hramova koje su izgradili kraljevi Čampa (Chiêm Thành) od 4. do 15. stoljeća. Hramovi su uglavnom posvećeni bogu Šivi, koji je tu poznat po mnogim lokalinim imenima, a najznamenitiji je Bhadresvara. Po ljepoti i važnosti ovih spomenika, često ga uspoređuju s drugim povijesnim hramskim kompleksima u jugoistočnoj Aziji kao što su: Borobodur (Java), Angkor Wat (Kambodža), Bagan (Mjanmar) i Ajutaja (Tajland). My Son se nalazi u blizini sela Duy Phú u vijetnamskoj pokrajini Quảng Nam, 69 km jugozapadno od grada Da Nanga i 10 km od povijesnog grada Trà Kiệu, te 75 km zapadno od povijesnog lučkog grada Hoi Ana. Hramovi se rasprostiru na području u dolini širokoj oko 2 km i okruženoj planinskim vijencima. To je područje od 4. stoljeća bilo vjerskim središtem vladajuće dinastije Čampa i grobno mjesto njihovih kraljeva i nacionalnih heroja. Blisko je bilo povezano s obližnjim povijesnim gradovima Indrapura (Đồng Dương) i Simhapura (Trà Kiệu). Nekad je tu bilo više od 70 hramova i mnogobrojne stele s povijesnim važnim natpisima na sanskrtu i čam jeziku. My Son je vjerojatno najdulje kontinuirano naseljen arheološki lokalitet Indokine, ali je većina spomenika uništena u samo jednom tjednu bombardiranja koje je tijekom Vijetnamskog rata izvela američka vojska. Od 2. i 3 stoljeća na obali Vijetnama vladala je Čam kultura pod snažnim utjecajem indijske kulture, što se izrazito osjetilo u Hinduističkim vjerovanjima (obožavanje Šive) i umjetnosti. Kraljevi Čampa su u My Sonu izgradili više od 70 hramova koji se obično sastoje od središnjeg tornja i drugih struktura i manjih okolnih zgrada. Slavni toranj i ima visinu od 24 metara i ukrašen je skulpturama lavova i slonova. My Son je 1969. godine bio područje koje je strašno stradalo u američkom bombardiranju tijekom rata u Vijetnamu. Tijekom tih racija uništeno je ukupno 50 od 70 hramova koje su prethodno istražili arheolozi iz École Française d'Extreme-Orient u prvoj polovici 20. stoljeća. My Son je 1999. godine upisan na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji kao "primjer evolucije jedne jugoazijske kulture i jedne azijske civilizacije koje više nema". Iskopavanja koja su otpočeta 2002. godine, su dio projekta kojeg sa 70.000 $ financira UNESCO. Obnova hramova uz potporu talijanskih stručnjaka ide veoma teško, zbog drvne bešavne izgradnje koju je teško imitirati jer su Čampa graditelji koristili mahovinu mjesto žbuke za povezivanje kamenih dijelova. Izvori Vanjske poveznice Bulletin de l'Ecole française d'Extrême-Orient, 1901. – 1936. Online na: gallica.bnf.fr (engl.) Mỹ Sơn Arhivirana inačica izvorne stranice od 4. veljače 2012. (Wayback Machine)
Mỹ Sơn

A Mỹ Sơn (kiejtése: mi szan) elhagyott és részben romba dőlt hindu templomok együttese Vietnám középső részén. A templomokat az időszámítás szerinti 4. és 14. század között az egykori Champa Királyság (占城 Chiêm Thành) uralkodói építtették és Siva istennek szentelték, akinek több más, helyi neve is ismert, közülük a legfontosabb Bhadresvara. 1999-ben az UNESCO kulturális világörökségi listájára került azzal az indoklással, hogy Mỹ Sơn templomvárosa az indiai szubkontinens hindu építészetének Délkelet-Ázsiára tett befolyását jelképezi, és a kultúrák keveredésének kivételes példája (II. kritérium). Ezen kívül a Champa Királyság fontos része volt Délkelet-Ázsia politikai és kulturális történetének, amit szemléletesen igazolnak Mỹ Sơn romjai is (III. kritérium). Mỹ Sơn a Quảng Nam nevű megyében, a Duy Xuyên közigazgatási területen, a Duy Phú nevű település közelében, kb. 10 kilométerre Trà Kiệu történelmi városától található. A templomok egy völgyben kb. két kilométeres szélességben elszórva helyezkednek el; két hegylánc határolja őket. A 2. és 3. századtól alakult ki Vietnám partjainál a Cham-kultúra. Kultúrájára az erős indiai hatás jellemző, ami különösen a hindu hit átvételében (Siva hindu isten tisztelete) és a művészetben nyilvánul meg. A 4. és 14. század között a völgy, ahol Mỹ Sơn található, vallási szertartások helyszíne volt az uralkodó Champa-dinasztia királyai számára, valamint a királyi család tagjainak és nemzeti hősök temetkezési helyeként szolgált. Akkoriban a terület több mint 70 templomnak adott helyet és számos síroszlopon történelmileg fontos szanszkrit és cham feliratok voltak. 1969-ben a vietnámi háború során amerikai repülők bombázták a területet: szétrombolták a 24 méter magas, oroszlán és elefánt szobrokkal díszített központi főépület tornyát és súlyos károkat okoztak a 20. század elején az École française d'Extrême-Orient régészei által feljegyzett hetven templom közül ötvenben. Az épületek újjáépítése különösen nehéz, mivel a chamok fuga nélküli építkezési módját még nem sikerült reprodukálni, de a habarcs használata kedvez a mohának, ami csúnyán benövi az épületeket. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a My Son című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. További információk
Mỹ Sơn

Mỹ Sơn is een tempelcomplex in de provincie Quang Nam in Vietnam, 69 kilometer ten zuidwesten van de stad Đà Nẵng. Tijdens de dynastie van de Champa was het een keizerlijke stad. My Son is gebouwd tussen de 4e en de 12e eeuw. Het hindoe heiligdom is een groot complex, bestaande uit meer dan 79 religieuze gebouwen, onder andere tempels en torens die onderling verbonden zijn door ingewikkelde ontwerpen van rode baksteen. Het belangrijkste gebouw is de toren die gebouwd is als woonplaats voor de goden, met name Shiva. De architectuur in My Son is een van de belangrijkste toeristische attracties in de provincie Quang Nam. In 1999 is het heiligdom van My Son opgenomen op de Werelderfgoed lijst van UNESCO. Externe link (en) De site van UNESCO
Santuário de Mi-sön

Mỹ Sơn (Thánh địa Mỹ Sơn, UNESCO France Mi-sön), a 60 km de Da Nang, no Vietname, é o mais importante sítio arqueológico do reino de Champa e é Património da Humanidade pela Unesco. Aqui foram sepultados os reis da dinastia Cham que dominaram o Vietnam central nos séculos II a XII. Referências Ligações externas My Son preservation project summary at Global Heritage Fund Decreto da UNESCO Informações sobre My Son
Ми Сон

Ми Сон (вијетнамски језик за "Лепа планина"; изговара се Ми сон), је група напуштених и делимично срушених хиндуистичких храмова које су изградили краљеви Чампа од 4. до 15. века. Храмови су углавном посвећени богу Шиви, који је ту познат по многим локалиним именима, а најзнаменитији је Бадресвара. По лепоти и важности ових споменика, често га успоређују с другим историјским храмским комплексима у југоисточној Азији као што су: Борободур (Јава), Ангкор Ват (Камбоџа), Баган (Мјанмар) и Ајутаја (Тајланд). Ми Сон се налази у близини села Дy Пси у вијетнамској покрајини Кванг Нам, 69 км југозападно од града Да Нанга и 10 км од историјског града Тра Кје, и 75 км западно од историјског лучког града Хој Ана. Храмови се распростиру на подручју у долини широкој око 2 км и окруженој планинским венцима. То је подручје од 4. века било верско средиште владајуће династије Чампа и родно место њихових краљева и националних хероја. Блиско је било повезано с оближњим историјским градовима Индрапура и Симапура. Некад је ту било више од 70 храмова и многобројне стеле с писторијски важним натписима на санскрту и чам језику. Ми Сон је вероватно најдуже континуирано насељен археолошки локалитет Индокине, али је већина споменика уништена у само једној недељи бомбардовања које је током Вијетнамског рата извела америчка војска Од 2. и 3 века на обали Вијетнама владала је Чам култура под снажним утицајем индијске културе, што се изразито осетило у Хиндуистичким веровањима (обожавање Шиве) и уметности. Краљеви Чампа су у Ми Сону изградили више од 70 храмова који се обично састоје од средишњег торња и других структура и мањих околних зграда. Славни торањ и има висину од 24 метара и украшен је скулптурама лавова и слонова. Ми Сон је 1969. године био подручје које је страшно страдало у америчком бомбардовању током рата у Вијетнаму. Током тих рација уништено је укупно 50 од 70 храмова које су претходно истражили француски археолози у првој половини 20. века. Ми Сон је 1999. године уписан на УНЕСКО-в Списак места Светске баштине у Азији и Аустралазији као "пример еволуције једне југоазијске културе и једне азијске цивилизације које више нема". Ископавања која су отпочета 2002. године, су део пројекта којег са 70.000 $ финансира УНЕСКО. Обнова храмова уз помоћ италијанских стручњака иде веома тешко, због дрвне бешавне изградње коју је тешко имитирати јер су Чампа градитељи користили маховину уместо малтера за повезивање камених делова. Референце Спољашње везе Bulletin de l'Ecole française d'Extrême-Orient, 1901.-1936. Online na: gallica.bnf.fr
My Son

Mỹ Sơn är ett tempelkomplex i provinsen Quang Nam i Vietnam, 69km sydväst om Danang. Under Champariket var det en kejserlig stad. Komplexet uppfördes från 300-talet och fram till 1100-talet. Helgedomen är ett stort komplex av religiösa byggnader med mer än 70 arkitektoniska arbeten. Det inkluderar ett antal tempel och torn sammankopplade till varandra genom en komplicerad design av röd tegelsten. Monumenten har varit utsatta för plundring och under Vietnamkriget användes monumenten av FNL som bas och flera förstördes av amerikanska bombningar. Huvudkomponenten i designen är tornet, byggt för att spegla olika gudars gudomliga hemvist (särskild guden Shiva). Arkitekturen påminner om den i andra hinduiska tempelområden som till exempel Angkor i Kambodja. Cham-arkitekturen i My Son är en av huvudattraktionerna i provinsen Quang Nam och turistbussar går från Hoi An.
Мішон

Мішон (в'єт. Mỹ Sơn) — храмовий комплекс часів імперії Чампа в центральній частині В'єтнаму. У 1999 році включений ЮНЕСКО в Списку всесвітньої культурної спадщини. Розташування Святилище Мішон знаходиться в провінції Куангнам, в центральній частині В'єтнаму. У культурологічному плані воно становить зразок культурного обміну та інтеграції індуїстської архітектури і скульптури у традиційну матеріальну культуру Південно-Східної Азії. Історія Долина Мішон, оточена високими горами, була відмінним місцем для будівництва релігійного центру королівства Чампа. Тут спорудили добре укріплену цитадель, що мала не тільки релігійне, а й стратегічне значення. Заклали цю фортецю в IV столітті, коли у Чампі проник сильний вплив індуїзму, і по всій країні почали будувати храми, присвячені Вішну, Крішні і (головним чином) Шиві. Північна частина королівства Чампа сповідувала індуїзм в масовому порядку. Однак в IV столітті була закладена лише сама цитадель, і вже пізніше, в X столітті, було побудовано більшість прекрасних храмів, 25 яких збереглися до цих пір. На жаль, весь комплекс сильно постраждав під час тривалих воєн, які велися тут з раннього середньовіччя. Так, в XI столітті багато храмів були напівзруйновані, а в XV столітті королівство Чампа припинило своє існування, і індуїзм пішов з В'єтнаму. Однак святилище Мішон було настільки великим і значним, що деякі його храми і вежі збереглися до наших днів, переживши, крім усього іншого, і американські бомбардування (нальоти американської авіації завдали святині стільки шкоди, скільки йому не було завдано за попередню тисячу років). Опис Вісім груп веж і храмів Мішон, які складають сьогодні храмовий комплекс, побудовані в період часу з X по XIII століття. Всі вони збудовані з тонкої цегли з кам'яними колонами й прикрашені барельєфами на тему індуїстських міфів. Головна вежа символізує священну гору в центрі Всесвіту. Основа прямокутна і представляє людський світ. Вона зведена з кам'яних блоків та прикрашена рельєфом. Другий ярус повністю збудований з цегли, з фальшивими дверними отворами і великою кількістю барельєфів. Інтер'єри всіх храмів прості — всередині немає різьблення і барельєфів, проте є безліч маленьких ніш для ламп. На постаменті в центрі храмового комплексу знаходиться колона-лінгам. Вона символізувала дітородний орган Шиви як духовне начало світу. Всі вежі відокремлюються від дахів вигадливо прикрашеним бордюром. Спочатку дахи були покриті золотими або срібними пластинами — до нашого часу вони не збереглися. Переважний тут архітектурний стиль перегукується з індуїстськими архітектурними традиціями. Посилання Bulletin de l'Ecole française d'Extrême-Orient [Архівовано 18 червня 2012 у Wayback Machine.], 1901—1936. Now online at gallica.bnf.fr, this journal documents cutting-edge early 20th-century French scholarship on My Son and research on other topics of Southeast Asian studies. Explore My Son with Google Earth on Global Heritage Network UNESCO decree [Архівовано 15 вересня 2016 у Wayback Machine.] UNESCO page on My Son Mỹ Sơn Detailed photographic gallery featuring most My Son monuments and information [Архівовано 22 квітня 2016 у Wayback Machine.] (plus the nearby Bang An Cham tower)
Thiên Trường Stadium

Das Thiên Trường Stadium (vietnamesisch Sân vận động Thiên Trường), ehemals Chùa Cuối Stadium, ist ein in der vietnamesischen Stadt Nam Định befindliches Mehrzweckstadion. Es wird als Heimspielstätte des Erstligisten Nam Định FC genutzt. Das Stadion hat ein Fassungsvermögen von 20.000 Personen. Weblinks Thiên Trường Stadium in der Datenbank von europlan-online.de
Thiên Trường Stadium

Thiên Trường Stadium (Vietnamese: Sân vận động Thiên Trường, literally Heaven's Place Stadium), previously known as Chùa Cuối Stadium (Last Temple Stadium), is a multi-use stadium in Nam Định ward, Ninh Bình, Vietnam. It is currently the home stadium of V.League 1 club Thép Xanh Nam Định. It is also known among fans as "The Factory Weaves Wishes" (Nhà máy dệt giấc mơ), alluding to both Old Trafford's nickname "The Theatre of Dreams" and Nam Định's renowned textile plant. History At the beginning, the Nam Dinh FC's home crisis was a dust and sandy training ground of the militia forces where were usually called as Sân Dệt or the "stadium" of the Namdinh Spinning Factory. It was old crisis of the Vietnamese National Army's military academy. From the end of 1970s, their home crisis was Thiên Trường Stadium. During the Vietnam War, this stadium was only a big and polluted pond with some vegetable fields. Formerly Sân Chùa-Cuối or the "Pagoda at end of the street" Stadium from one uninhibited temple which has got some daoist icons. It is currently used mostly for football matches and is the home stadium of Nam Định F.C. The stadium holds 30,000 people. Thiên Trường Stadium is located on Đặng Xuân Thiều street of Nam Định City opposite the provincial People's Committee of Nam Định Province. Nearby is Vị Hoàng lake, with a large natural grass field 115 metres by 72 metres, just behind the Mỹ Đình National Stadium. Sports experts have commented positively about beauty and artistic quality of this landscape work. Moreover, the stadium has been considered as "a factory weaves wishes" by the press. In 2003, Thiên Trường Stadium was one of many venues of the 2003 Southeast Asian Games, when it held the women's football matches. The national and Olympic football team have chosen Thiên Trường for many international matches. The stadium has 20 gates and four levels: A, B, C and D. Levels A and B has seating for 7,000 people, while levels C and D each has 3,000 seats. There are four rooms for athletes, four rooms for the coach, three rooms for health care, VIP rooms, and cafeteria area. Grass on the field is of a pure, fine cultivar imported from Thailand, in accordance with the climate in Vietnam. The whole project has investment budget (including additional) according to the Decision of the People's Committee of Nam Dinh province about VND 74 billion. Later, the settlement was about 70.5 billion VND. Thus, this is the only project that has not exceeded the approved investment budget. International football matches See also Thép Xanh Nam Định References Further reading Sân Thiên Trường bùng nổ khán giả
Estadio Thiên Trường

El Thiên Trường Stadium (en vietnamita: Sân vận động Thiên Trường, conocido literalmente como Heaven's Place Stadium), es un estadio multiusos utilizado principalmente para partidos de fútbol ubicado en la provincia de Ninh Binh en Vietnam y actualmente es la sede del Ninh Binh FC de la V.League 1. Historia El estadio fue creado en el año 2000 donde antes se ubicaba el campo de entrenamiento del ejército y como campo de cultivo.​ El estadio cuenta con capacidad para 30 000 espectadores, con césped natural y dimensiones de 115m x 72m, solo superado por el Mỹ Đình National Stadium en cuanto a tamaño del campo. Partidos Internacionales Referencias Enlaces externos
Thiên Trườngstadion

Het Thiên Trườngstadion (Vietnamees: Sân vận động Thiên Trường) is een multifunctioneel stadion in Nam Định, Vietnam. Het stadion wordt vooral gebruikt voor voetbalwedstrijden, de voetbalclub Nam Định F.C. maakt gebruik van dit stadion. In het stadion is plaats voor 30.000 toeschouwers. Het stadion werd geopend in 2003.
Supreme People's Procuracy of Vietnam

Headed by the Prosecutor General, the Supreme People's Procuracy of Vietnam (Vietnamese: Viện kiểm sát nhân dân tối cao) has functions such as acting as the prosecutor before the People's Courts. The Supreme People's Procuracy has local and military subdivisions that include the district, provincial, and city levels. In accordance with the Constitution of Vietnam, the role of the public prosecutor is to surveillance and supervise the rule of all the organs of the State, ministries and ministerial-level agencies, administrative agencies (from central to local institutions) and individuals. The People's Procuratorate has the tasks of contributing to the protection of Socialist legislation (as well as the protection of the Socialist regime) and the mastery of the people. The Procuratorate may also safeguard the assets of the State and the collective, and protect the life, health, property, freedom, honour and dignity of citizens—guaranteed to all acts violating the interests of the State, the collective, the legitimate rights and interests of the citizens are to be handled according to strict laws. Operations The Supreme People's Procuracy of Vietnam has the power of supervision of legal compliance by other Ministries within the government of Vietnam, ministerial and other governmental departments, local departments, economic bodies, social organizations, people’s and armed units and Vietnamese citizens. It has the power to initiate public prosecution and ensures uniform implementation of the law. The Offices of the Supreme People’s Procuracy has operations at the local levels of Vietnam. References
Le Quy Don Technical University

Le Quy Don Technical University (Vietnamese: Đại học Kỹ thuật Lê Quý Đôn), is a university in Vietnam. It was founded in 1966 and is one of the Vietnam's national key universities. Le Quy Don Technical University has developed into an open, multidisciplinary, research-oriented, leading national university. History On August 8, 1966, the 146/CP decision of the Vietnamese government marked the establishment of the university as the Second Branch of the Polytechnic. It opened on October 28, 1966, and the first course of training officially commenced at the Second Branch by the representatives of the Ministry of Education and Training and the Ministry of National Defense; May 6, 1991 marked the 150/CT Decision of the Vietnamese government for the establishment of the Le Quy Don Technical University (LeTech); In 2007, there were 10,000 undergraduate and graduate students. The faculty consisted of about 800 professors and lecturers, among them 237 holding Doctor of Science and Ph.D. degrees; January 31, 2008: The university was recognized as a National Key University in Vietnam. As of 2016, over 20,000 undergraduates and over 2,000 graduates are learning at LeTech. See also Lê Quý Đôn - Vietnamese scholar after whom the school is named References External links Official website Khoa công nghệ thông tin - đại học Kỹ thuật Lê Quý Đôn
Вьетнамский государственный технический университет имени Ле Куй Дона

Вьетнамский государственный технический университет им. Ле Куй Дона — один из ведущих технических университетов во Вьетнаме. Университет сегодня ВГТУ ведёт подготовку специалистов более чем по 33 специальностям. В 2007 году в университете училось около 9000 студентов дневной формы обучения, работу в университете ведут более 800 преподавателей, среди которых 85 профессоров и доцентов, 237 докторов наук и кандидатов наук. Названия 1966—1968: 2-й филиал Политехнического университета. 1968—1991: Военный технический университет с 1991 года: Вьетнамский государственный технический университет им. Ле Куй Дона Факультеты и их кафедры Техническая химия и физика Информационная технология Высшая и прикладная математики Компьютерная наука Информационные системы Компьютерные сети и карта. Технология создания ПО Машиностроение Механика твёрдых тел Механика машин и механизмов Термотехника и гидравлика Машиностроительная технология Технология обработки металлов давлением Металловедение и технология материалов Машиноведение и Робототехника Специальное машиностроение Моторная техника Аэрокосмическая технология Радио-электронная техника Управление техническими системами Строительство Социальные и гуманитарные науки Инженерный менеджмент Военное дело Ссылки lqdtu.edu.vn (англ.) — официальный сайт ВГТУ
Донгхой (летище)

Донгхой (на английски: Dong Hoi; на виетнамски: Cảng hàng không Đồng Hới или Sân bay Đồng Hới) – международно летище, разположено на 6 километра северно от Донгхой, което е съседно с Куанг Бин, Виетнам. Оборудвано с една писта 4C клас, която има дължина 2400 м и широчина 45 м. Покритието – бетон, което позволява приземяване на самолети Ан-24, Ту-134, Ту-154, Як-40, Як-42, Еърбъс A321 с максимален товар 100 тона. Юли 2004 – Започва работа във връзка със строителството на нов пасажерски терминал. Източници
Aeroport de Đồng Hới

L'Aeroport de Đồng Hới (Cảng hàng không Đồng Hới, Sân bay Đồng Hới) és un aeroport de Đồng Hới, a la República socialista del Vietnam, situat a 6 km al nord-est de Đồng Hới, Quảng Bình. La terminal en construcció fou inaugurada per l'emir el 18 de maig de 2008 Aerolínies Vietnam Airlines (Hanoi, Ciutat Ho Chi Minh) Referències
Letiště Đồng Hới

Vietnamské letiště Đồng Hới (IATA: VDH, ICAO: VVDH), vietnamsky: Cảng hàng không Đồng Hới, Sân bay Đồng Hới, se nachází 6 km severně od města Đồng Hới v provincii Quang Binh. Letecké společnosti a destinace (Aktualizováno 29. března 2024.) Reference Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Letiště Đồng Hới na Wikimedia Commons
Dong Hoi Lufthavn

Dong Hoi Lufthavn (IATA:VDH, ICAO:) ligger på Dong Hoi, Quang Binh, Vietnam. Anlægsarbejdet blev udført i løbet af 2004-2008, og lufthavnen åbnede den 15. maj med en start- og landingsbane på 2400 m længde og 45 m bredde, en lille platform, hvor flyene kunne ekspederes, og et kontroltårn til flyvelederen. Lufthavnen kan betjene mellemstore fly som Airbus A321, og den kan betjene 500.000 passagerer om året. Den franske hær opførte en forløber for lufthavnen i 1930'erne, da området var en del af Fransk Indokina. Landingsbanen var på dette tidspunkt uden belægning. Den blev benyttet af Nordvietnam under Vietnamkrigen. Opførelsen af den nuværende lufthavn begyndte den 30. august 2004, og den første flyvning ankom dertil fra Hanoi den 18. maj 2008, og markerede indvielsen af lufthavnen. Lufthavnen betjener besøgende til nationalparken Phong Nha-Ke Bang og strande i provinsen. Den første flyvning til Ho Chi Minh-byen var den 1. juli 2009. Terminaler Vietnam Airlines (Hanoi, Ho Chi Minh-byen) VietJet Air (Hanoi, Ho Chi Minh-byen) Jetstar Pacific Airlines (Ho Chi Minh-byen, Hai Phong, Chiang Mai) Kilder