NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Hanojska opera

Hanojska operna hiša (francosko Opéra de Hanoï) ali Velika operna hiša (vietnamsko Nhà hát lớn Hà Nội, francosko Grand Opéra) je operna hiša v središču Hanoja v Vietnamu. Postavila jo je francoska kolonialna uprava med letoma 1901 in 1911. Je ena od treh opernih hiš, ki so jih Francozi zgradili v času svojega bivanja na Indokitajskem polotoku, drugi dve sta operna hiša Haiphong in Mestno gledališče v mestu Hošiminh. Stavba Zgrajena je bila po vzoru Palača Garnier, starejše od dveh pariških opernih hiš, in velja za eno od arhitekturnih znamenitosti Hanoja. Glavni arhitekturni slog operne hiše je neoklasicizem. Kot smo že omenili, je Hanojska operna hiša nastala po vzoru Palais Garnier, vendar v manjšem obsegu in z uporabo materialov, ki so primerni okolju. Po odhodu Francozov je operna hiša postala prizorišče številnih političnih dogodkov, kot tudi prizorišče uličnih bojev med bojem za Hanoj. Hanojska operna hiša zagotavlja imena za sosednji hotel Hilton Hanoi Opera, ki je bil odprt leta 1999, kot tudi za MGallery Hotel de l'Opera Hanoi, ki je bil odprt leta 2011. Zaradi zgodovinskih razlogov, povezanih z vojno v Vietnamu, se Opera Hilton Hanoi Hotel ni imenoval Hanoi Hilton. Operna družba Kolonialno obdobje Operna hiša je opisana v spominih Blanche Arral, ki je nastopila v novi operni hiši v Hanoju leta 1902, medtem ko je čakala na otvoritev razstave v Hanoju leta 1902. Opera je bila odvisna od gostujočih umetnikov, ki so izvajali francoski in italijanski repertoar v kolonialnem obdobju za večinoma francosko občinstvo. Vietnamska narodna Opera in balet Po odhodu Francozov so stavbo uporabljali za vietnamske igre in muzikale. Vrnitev zahodne opere in prva večja nefrancoska ali italijanska opera je bila izvedba Evgenija Onjegina Čajkovskega, organizirana pod vietnamsko-sovjetskim kulturnim okriljem leta 1960, kjer je ruski vokalni trener izbral neizšolanega pevca Quý Dươnga kot primernega za naslovno vlogo baritona. Danes se orkester opere prekriva z Vietnamskim nacionalnim simfoničnim orkestrom in se sklicuje na Hanojski filharmonični orkester hanojskega konservatorija. Med slavnimi pevci skupine je sopranistka Lê Dung, šolana na konservatoriju Čajkovski, najmlajša oseba, ki je leta 1993 prejela naziv ljudske umetnice Vietnama. Opera je doživela številne premiere oper in muzikalov vietnamskih skladateljev. Opere Đỗ Nhuễn – Cô Sao ('Gospodična Sao') 1965, Người tạc tượng ('Kipar') 1971 in Nguyễn Trãi 1980, dela Lưu Hữu Phướca in zborovska dela filmskega skladatelja Đặng Hữu Phướca, kot tudi dela emigrantov, ki se vračajo, kot je Nguyễn Thiên Đạo, Messiaenov učenec v Parizu. Nacionalni balet je tudi del operne hiše in uprizarja zahodne klasike, kot je Labodje jezero, ter tradicionalne in sodobne vietnamske plesne produkcije. Galerija Sklici Viri Arral, Blanche (Trans: Ira Glackens; Ed: William R. Moran), Extraordinary Operatic Adventures of Blanche Arral. Milwaukee, WI: Amadeus Press, 2002 ISBN 1574670778 ISBN 9781574670776 Zunanje povezave Performance at Hanoi Opera House Hanoi Opera House – A Witness of Vietnamese History
Einsäulenpagode

Die Einsäulenpagode (vietnamesisch Chùa Một Cột) oder auch „Ein-Pfahl-Pagode“ genannt, ist eine der ältesten Pagoden in Hanoi. Sie ist wegen ihrer außergewöhnlichen Bauweise ein Wahrzeichen der Stadt. Ursprünglich 1049 von König Lý Thái Tông als 3 m langer Holztempel auf einem Baumstamm erbaut, steht die Rekonstruktion der Pagode heute auf einem Betonsockel, der aus dem künstlich angelegten See ragt. Geschichte Der Legende nach erschien dem kinderlosen König Lý Thái Tông im Traum die auf einer Lotusblüte sitzende Göttin der Barmherzigkeit, Quan Âm (auch Guanyin), und überreichte ihm einen Sohn. Als er kurze Zeit später tatsächlich Vater von Lý Nhật Tôn (späterer Herrschername Lý Thánh Tông) wurde, ließ er diese Pagode aus Dank in Form einer Lotusblüte erbauen. Nachdem sie mehrfach zerstört wurde, zuletzt von den Franzosen 1954, wurde der ursprüngliche Baumstamm, der durch Fäule nicht mehr gerettet werden konnte, durch eine Betonsäule ersetzt. Auf einem Betonpfeiler in der Mitte eines kleinen Sees ruht das Gebäude und ist über eine Treppe für die Gläubigen erreichbar. Im Jahr 2014 wurde die Pagode restauriert und war während dieser Zeit nur bedingt zugänglich. Weblinks Einzelnachweise
Pagoda del Pilar Único

La Pagoda del Pilar Único (Chùa Một Cột), conocida también como Diên Hựu tự 延祐寺 o Liên Hoa Đài 蓮花臺) es un templo budista ubicado en la ciudad de Hanói, la capital de Vietnam. Junto con la Pagoda sobre el Río Perfume, es considerado un icono de Vietnam.​ El templo fue construido por el emperador Lý Thái Tông (1028-1054), y renovado en 1105 por Lý Nhân Tông. En 1954, las fuerzas francesas destruyeron la pagoda en el transcurso de la Guerra de Indochina, siendo reconstruida con posterioridad.​ Notas
Pagode Môt Côt

La pagode Môt Côt ou pagode au Pilier unique est une pagode située dans l'arrondissement de Ba Dinh, au nord-ouest de la ville de Hanoï au Viêt Nam. Histoire La pagode de Môt Côt a été construite par l'empereur Lý Thái Tông, qui régna de 1028 à 1054. Elle fut reconstruite au XIIIe siècle, détruite par les Français au XXe siècle et reconstruite par le nouveau gouvernement vietnamien. À l'origine elle était au centre d'un ensemble de pagodes, elle était plus grande et son pilier était en bois de teck et non en béton comme actuellement. De nombreuses légendes relatent l'histoire de la pagode. L'empereur Lý Thái Tông l'aurait fait construire à la suite d'un rêve lui annonçant la naissance d'un fils présenté par une déesse (Quan Am) sur une fleur de lotus. L’Empereur épousa quelque temps après une jeune paysanne qui lui donna un héritier, et construisit la pagode au milieu d’un étang de lotus. Galerie Notes et références Lien externe Portail du Vietnam Portail du bouddhisme
Pagoda a pilastro unico

La Pagoda a pilastro unico (in vietnamita: Chùa Một Cột 񣘠 𠬠 榾, formalmente Diên Hựu tự [延 祐 寺] o Liên Hoa Đài [蓮花 臺]) è uno storico tempio buddista situato ad Hanoi, capitale del Vietnam. È considerato, insieme alla pagoda dei profumi, come uno dei due templi più iconici del Vietnam. La pagoda, risalente al regno dell'imperatore Lý Thái Tông (1028-1054) è stata oggetto di restauro in epoca coloniale grazie all'intervento dell'École française d'Extrême Orient. Nel 1954, alla partenza dei francesi dall'ormai ex-Indocina francese, la pagoda è vittima di un attentato dalle motivazioni tutt'oggi sconosciute. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su One Pillar Pagoda
Enkolonnpagoden

Enkolonnpagoden är en av de mest kända pagoderna i Hanoi. Namnet kommer av att pagoden vilar på en pelare i en liten damm, med syftet att symbolisera en lotusblomma. Den byggdes av kung Ly Thai Tong efter att han haft en dröm där kejsaren, som inte hade några arvingar, fick en son i en lotusblomma. Kort därefter gifte han sig med en bondflicka som födde honom en son och som tack för detta uppförde han pagoden. När fransmännen drog sig tillbaka från Hanoi 1954 förstörde de pagoden som senare återuppbyggdes.
Westsee (Hanoi)

Der Westsee (vietn. Hồ Tây), früher als Tây Hồ, Đầm Xác Cáo, Hồ Kim Ngưu, Lãng Bạc, Dâm Đàm und Đoài Hồ bezeichnet, ist der größte Süßwassersee in Hanoi. Er hat eine Fläche von 500 ha, seine Uferlänge beträgt 14,8 km. Der Westsee liegt nordwestlich des Hanoier Stadtzentrums. Er entstand aus einem ehemaligen Arm des Roten Flusses, der heute nördlich des Westsees fließt. Mit vielen Parks, Hotels und Restaurants an seinen Ufern stellt der Westsee ein beliebtes Naherholungsziel dar. Der Stadtbezirk Tây Hồ ist nach dem Westsee benannt. Einzelnachweise
West Lake (Hanoi)

West Lake (Vietnamese: Hồ Tây) is the biggest freshwater lake of Hanoi, Vietnam, located northwest of the city center. With a shore length of 17 kilometres (11 mi) and 500 hectares (5.0 km2) in area, this is the largest lake of the capital and a popular place for recreation with many surrounding gardens, hotels and villas. A small part of West Lake is divided by Thanh Niên road to form Trúc Bạch Lake. Most of the lake is located within Tây Hồ District, named after the lake. History West Lake was created from a curved part of Red River and appeared in several Vietnamese legends. One legend suggests that West Lake was shaped after the battle between Lạc Long Quân and a hồ tinh (nine-tailed fox), and that's why the lake was once called "Fox Corpse Swamp" (Đầm Xác Cáo). Another folk story claimed that original name of the lake was "Golden Buffalo Lake" (Hồ Trâu Vàng, or Sino-Vietnamese vocabulary: Hồ Kim Ngưu) because it was formed from struggle of a buffalo after the disappearance of her calf. In the 11th century, the lake was named "Foggy Lake" (chữ Hán: 霪潭; Vietnamese: Hồ Dâm Đàm) due to its misty condition. Ultimately its name was changed to "West Lake" in 1573 to avoid the given name of Emperor Lê Thế Tông, which was Duy Đàm. West Lake is bordered by many significant places in the history of Hanoi and Vietnam. Trấn Quốc Pagoda, an ancient Buddhist temple in Vietnam, was built in the 6th century by Emperor Lý Nam Đế and is located on a small island in the middle of the lake. Near Trấn Quốc Pagoda is Quán Thánh Temple, one of the Four Sacred Temples of ancient Hanoi (Vietnamese: Thăng Long Tứ Trấn). Chu Văn An High School, one of the oldest high schools in Vietnam, is also located close to the lake. Recreation activities As Hanoi's largest lake, located right in the center of Hanoi, West Lake is abundant with gardens, hotels, restaurants and other entertainment centers. For this reason, real estate prices near West Lake are staggering, and the surrounding quarters are often full of many imposingly large edifices occupied by wealthy Vietnamese people and expatriates. References Agar, Charles (2006). Frommer's Vietnam. John Wiley and Sons. ISBN 0-7645-9676-4.
Lago Tay (Vietnam)

Lago Tây (Hồ Tây en vietnamita, que significa Lago del Oeste) es el mayor lago al noroeste de Hanói con un perímetro de 17 km. El lago es un meandro abandonado formado a partir del río Rojo. A su vez es un lugar popular en Hanói por sus muchas pagodas, como Tran Quoc y Trấn Quốc Thanh Niên.
Lac de l'Ouest (Hanoï)

Le lac de l'Ouest (en vietnamien: Hồ Tây) est un lac situé dans le district de Tay Ho à Hanoï au Viêt Nam. C'est un ancien bras mort du fleuve Rouge. Le lac est le plus étendu d'Hanoï. Description La rive Est du lac possède deux presqu'îles : Yên Phụ et Từ Hoa et une péninsule qui s'avance jusqu'au cœur du lac, avec la pagode Phủ Tây Hồ située à son extrémité. La route Thanh Niên (route de la Jeunesse) sépare le lac de l'Ouest au lac de Truc Bach. Lieu très touristique, la Pagode Trấn Quốc, l'une des plus anciennes du Viêt Nam, est construite sur une petite presqu'île donnant sur le lac de l'Ouest . La rive Sud-Ouest abrite l'ancien lycée du Protectorat (aujourd'hui collège et lycée Chu Văn An) englobant la villa Schneider, l'une des plus belles villas de l'époque coloniale à Hanoï. Autrefois, ses rives étaient dédiées à l'horticulture, à la pêche et à la culture du lotus. Il existe encore de nos jours une activité horticole au nord du lac, dans le village de Nhật Tân. À proximité se trouve le Water park de Hanoï (Rising Sun Park). Les pourtours du lac sont parsemés de belles maisons (surtout sur les rives Est et Nord, prisées des expatriés), de cafés, restaurants et de boutiques spécialisées. C'est aussi un lieu de prédilection pour des activités sportives telles que le vélo, la course à pied ou encore le stand-paddle sur le lac. Galerie Bibliographie (en) Charles Agar, Frommer's Vietnam, John Wiley and Sons, 2006 (ISBN 0-7645-9676-4) Références Liens internes District de Tay Ho Liste de lacs à Hanoï Portail du Vietnam Portail des lacs et cours d'eau
Lago dell'Ovest (Vietnam)

Il lago dell'Ovest (Hồ Tây in Vietnamita) è un lago del Vietnam, situato nella zona a nord-ovest di Hanoi, la capitale. Con suoi 17 km di perimetro è il più grande lago della città. Caratteristiche Idrografia Il lago è formato da un braccio morto del fiume Rosso; esistono, però, molti altri corsi d'acqua minori che si congiungono con il ramo del fiume, per poi creare questo bacino. I principali sono: fiume del Drago; Hajo-Miyo; Song Bji Bo Hai. La portata di questi corsi d'acqua è assai modesta; in caso di precipitazioni piovose, possono esondare, provocando un consistente innalzamento del lago. Turismo Grazie alle sue pagode il lago è un'attrazione turistica molto famosa. Tra le pagode principali si possono citare la pagoda Tran Quoc e quella Trấn Quốc Thanh Niên. Sul lago sono presenti anche alcuni tra i più famosi hotel come lo Sheraton Hanoi, e molti ristoranti. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su lago Ovest
Тэй (озеро)

Тэй (вьет. Hồ Tây, тьы-ном 湖西) — пресноводное озеро в центре Ханоя. Длина береговой линии — около 17 км, это самое большое озеро в столице Вьетнама. Является популярным местом для отдыха, его окружает множество садов, отелей и вилл. История Озеро Тэй появилось из старицы Хонгхи и окружено множеством вьетнамских легенд. Одна из легенд утверждает, что озеро появилось после битвы между Лак Лонг Куаном и духом лисы с девятью хвостами. Тэй окружено местами, связанными с историей Ханоя и Вьетнама. Здесь находится пагода Чанкуок, старейшая пагода Вьетнама, построенная в VI веке и сейчас расположенная на маленьком острове в середине озера. Рядом с этой пагодой находится храм Куантхань, один из четырёх священных храмов древнего Ханоя. Рекреационное использование Являясь самым большим озером Ханоя и располагаясь прямо в центре вьетнамской столицы, озеро Тэй окружено множеством садов, отелей, ресторанов и других увеселительных заведений. Примечания Источники Agar, Charles. Frommer's Vietnam. — John Wiley and Sons, 2006. — ISBN 0-7645-9676-4.
Тей (озеро)

Тей (в'єт. Hồ Tây, Західне озеро) — прісноводне озеро у північному В'єтнамі. Озеро розташоване на північному заході центральної частини Ханоя. Озеро Тей має площу 5,3 км² і берегову лінію довжиною 17 км. Раніше озеро було частиною річки Хонгха, після зміни русла стало частиною стариці річки, поступово перетворюючись в озеро. На маленькому острові в середині озера знаходиться пагода Чанкуок, найстаріша пагода В'єтнаму, побудована в VI столітті. Поруч з цією пагодою знаходиться храм Куан-Тхань, один з чотирьох священних храмів стародавнього Ханоя. Озеро є популярним місцем відпочинку для жителів міста і туристів, на берегах озера розташовані готелі, в тому числі і Шератон-Ханой, а також безліч ресторанів. Примітки Посилання Chùa Trấn Quốc - danh thắng bậc nhất kinh kỳ
ГЕС Сесан 3

ГЕС Сесан 3 — гідроелектростанція в центральній частині В'єтнаму. Розміщена між ГЕС Ялі (вище за течією) та ГЕС Сесан 3А, входить до складу каскаду на річці Сесан, яка вже на території Камбоджі зливається з Секонгом і невдовзі впадає ліворуч до Меконгу. У межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 77 метрів та довжиною 391 метр. Вона утримує водосховище з площею поверхні 4,68 км2 та об'ємом 92 млн м3 (корисний об'єм 38 млн м3), в якому припустиме коливання рівня поверхні в операційному режимі лише в невеликому діапазоні — між позначками 302 та 304 метри НРМ. Пригреблевий машинний зал обладнали двома турбінами типу Френсіс потужністю по 130 МВт, які живляться через водоводи довжиною по 96 метрів. При напорі в 60 метрів це обладнання забезпечує виробництво 1221 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Ба-Ха

ГЕС Ба-Ха — гідроелектростанція у центральній частині В'єтнаму. Знаходячись після ГЕС Đăk Srông 3B (19,5 МВт) становить нижній ступінь в каскаді на річці Ба, яка впадає у море біля міста Туйхоа. У межах проєкту річку перекрили земляною греблею висотою 46 метрів, довжиною 1357 метрів та шириною по основі 212 метрів, яка потребувала 2 млн м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 54,7 км2 та об'ємом 395 млн м3 (корисний об'єм 166 млн м3), у якому припустиме коливання рівня поверхні в операційному режимі між позначками 101 та 105 метрів НРМ (у випадку повені останній показник може зростати до 108,5 метра НРМ). Зі сховища по лівобережжю прокладено канал довжиною 3,7 км, який переходить у два напірні водоводи довжиною по 1 км з діаметром 7,5 метра. Наземний машинний зал обладнали двома турбінами типу Френсіс загальною потужністю 220 МВт, які при напорі від 59 до 67 метрів (номінальний напір 62 метри) забезпечують виробництво 825 млн кВт·год електроенергії на рік. Відпрацьована вода повертається у Ба по відвідному каналу довжиною 0,6 км. Примітки
ГЕС Тхакба

ГЕС Тхакба (в'єт. Thác Bà) — гідроелектростанція у провінції Єнбай у північному В'єтнамі. Знаходячись після ГЕС Бакха, становить нижній ступінь каскаду на річці Тяй, правій притоці Ло, котра в свою чергу є лівою притокою Хонгхи (біля Хайфону впадає у Тонкінську затоку Південно-Китайського моря). Спорудження станції почалось у 1964-му році, напередодні великого загострення бойових дій у Індокитаї. Як наслідок, до 1968 року будівельний майданчик періодично ставав об'єктом бомбардувань американської авіації, що сповільнювало ведення робіт. В наступні декілька років перерва у нальотах дозволила активізувати будівництво та ввести в експлуатацію один гідроагрегат у 1971-му і ще два весною 1972-го. Втім, вже за два тижні по тому на станцію здійснили новий наліт, розкидавши малі касетні боєприпаси. Коли за кілька діб їх прибрали, 10 червня відбулось більш потужне бомбардування, котре пошкодило всі три гідроагрегати. Два з них вдалось запустити до серпня того ж року, а от гідроагрегат № 3 відремонтували лише в 1975-му. У межах проекту річку перекрили кам'яно-накидною греблею із глиняним ядром висотою 48 метрів та довжиною 657 метрів, яка потребувала 1,33 млн м3 матеріалу. Вона утримує витягнуте по долині річки на 60 км велике водосховище з площею поверхні 235 км2 та об'ємом 2,49 млрд м3 (корисний об'єм 2,16 млрд м3), в якому припустиме коливання рівня поверхні у операційному режимі між позначками 46 та 58 метрів НРМ (у випадку повені останній показник збільшується до 61 метра НРМ). Первісно інтегрований у греблю машинний зал обладнали трьома турбінами типу Каплан потужністю по 36 МВт, а вже у 1978-му їх модернізували до показника 40 МВт. Ці гідроагрегати повинні забезпечувати виробництво 385 млн кВт-год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 110 кВ. Можливо відзначити, що виробником турбін для Тхакба виступив Харківський турбінний завод (наразі — «Турбоатом»), який у другій половині 2000-х взяв участь в черговій модернізації гідроагрегатів, внаслідок чого їх одинична потужність зросла до 41 МВт. Примітки
Templo de la literatura

El Templo de la Literatura (Văn Miếu, 文廟) es un templo dedicado a Confucio en Hanói, Vietnam. Aunque existen varios Văn Miếu por todo Vietnam, el más famoso está situado en la ciudad de Hanói, que sirvió también como la primera universidad de Vietnam. Fue construido en el año 1070 por el entonces rey Lý Thánh Tông. Se ha utilizado como reverso del billete de cien mil dong vietnamitas. Sources Wikimedia Commons alberga una galería multimedia sobre Templo de la literatura.
Tempio della Letteratura

Il Tempio della Letteratura (Văn Miếu in vietnamita) è un tempio confuciano situato nella parte ovest della città vecchia di Hanoi, capitale del Vietnam, a sud della cittadella imperiale di Thang Long. Costruito nel 1070 sotto l'imperatore Lý Thánh Tông, il tempio ha ospitato l'accademia imperiale vietnamita e pertanto le severe sessioni di esame per accedere al mandarinato. Diviso in cinque corti interne, il suo muro di cinta risale invece al 1833. Storia Il tempio venne edificato nel 1070 per volere dell'imperatore Lý Thánh Tông, il quale lo volle dedicare a Confucio nell'intento di rendere omaggio a eruditi e letterati. Nel 1076 divenne sede della prima università del Vietnam, funzione che continuò a svolgere fino al 1802, anno in cui l'imperatore Gia Long decise di trasferire l'Università Nazionale ad Huế, la nuova capitale del Paese. Galleria d'immagini Note Bibliografia Andrew Forbes, David Henley, Vietnam Past and Present: The North (Chapter on history of Hanoi's Temple of Literature). Chiang Mai. Cognoscenti Books, 2012. ASIN: B006DCCM9Q. Tran Doàn Lâm; Lê Bích Thuy; Bùi Kim Tuyen (2004). Van Mieu Quoc Tu Giám: The Temple of Literature, School for the Sons of the Nation, Hà Noi Viet Nam. A Walking Tour. Hanoi: Thế Giới Publishers. p. 85. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Tempio della Letteratura
Văn Miếu

Văn Miếu ook wel Literatuurtempel genaamd is een Confuciustempel in de Vietnamese hoofdstad Hanoi. Hoewel er diverse Văn Miếu in Vietnam zijn, is de meest bekende en beroemde tempel te vinden in Hanoi en fungeerde als de eerste universiteit van Vietnam. De afbeelding van deze tempel staat op de achterkant van het honderdduizend Vietnamese đồng bankbiljet. De Literatuurtempel dateert uit 1070 en werd door koning Ly Thanh Tong opgericht ten gunste van het onderwijs en de topacademici van de stad. Enkele jaren later werd de tempel omgedoopt tot de eerste universiteit van Hanoi. Ruim twee eeuwen terug werd de universiteit gesloten en sindsdien is de tempel een plaats waar studenten nog steeds komen om er in alle rust te studeren en een van de vele musea in Hanoi. Studenten architectuur komen er schetsen of inspiratie opdoen aan de traditionele Vietnamese bouwkunst die zich in de tempel weerspiegelt. De tempel bestaat uit vijf binnenplaatsen, waarvan de eerste via de grote poort kan worden binnengegaan. De eerste twee binnenplaatsen zijn tuinen met zeer oude bomen en strak gemaaide grasvelden waar het lawaai van de stad door de dikke stenen muren nauwelijks nog hoorbaar is. De derde binnenplaats kan worden binnengegaan via een groot paviljoen, Khuê Văn Các ("De stand van zaken betreffende de literatuur") en is gebouwd in 1802 Centraal op deze binnenplaats is de bron Thien Quang Tinh ("Bron van Hemelse Helderheid") en weerszijden van de binnenplaats staan twee grote hallen die de echte schatten van de tempel bevatten. Er zijn 82 stenen Steles. Er wordt aangenomen dat 34 andere steles in de loop der jaren verloren zijn gegaan. Zij staan boven op stenen schildpadden en zijn gegraveerd met de namen en geboorteplaatsen van 1306 gepromoveerde personen. De koppen van de schildpadden zijn in de loop der eeuwen glad geworden door het oude gebruik dat een deel van de, gesymboliseerde, wijsheid door het aanraken met de hand in de eigenaar overgaat. De vierde binnenplaats wordt aan weerszijden begrensd door paviljoens waar in de altaren van 72 van de belangrijkste studenten van Confucius zijn opgenomen. Nu bevatten zij kantoren, een cadeauwinkel en klein museum waar inktpotten, pennen, boeken en persoonlijke bezittingen van studenten die hier door de eeuwen heen hebben gestudeerd. Aan het eind staat het altaar van Confucius en zijn 4 discipelen. De vijfde binnenplaats bevatte de Quốc TU Giám, de eerste universiteit van Vietnam, opgericht in 1076 door koning Ly Kan Duc, maar werd verwoest door de Franse bombardementen in 1947. Het complex heeft veel restauratie werkzaamheden ondergaan, het meest recent in 1920 en opnieuw in 1954, maar blijft een van de weinige voor beelden van de latere architectuur van de Ly-dynastie (1009-1225).
Świątynia Literatury

Świątynia Literatury (wiet. Văn Miếu), kompleks budynków w Hanoi powstały w 1070 jako świątynia, ufundowany przez króla Lý Thánh Tônga z przeznaczeniem na uczelnię kształcącą urzędników państwowych zgodnie z zasadami konfucjanizmu. Świątynia była wielokrotnie rozbudowywana pomiędzy XV a XVIII wiekiem. Obecnie teren świątyni o kształcie prostokąta odgrodzony jest murem od miasta. Zabudowa zaplanowana została zgodnie z klasycznymi zasadami chińskimi - wzdłuż głównej osi położone są kolejne dziedzińce i bramy. Pierwsza, bogato zdobiona brama, położona jest jeszcze przed murami świątyni. Po wejściu na teren świątyni droga wzdłuż drzew i sadzawek prowadzi do pawilonu Khuê Văn Các, którego drewniana, wsparta na czterech kamiennych filarach i pomalowana na czerwono fasada jest jednym z charakterystycznych elementów Hanoi (stanowi też logo lokalnej telewizji). Przypisy Bibliografia Praca zbiorowa: Wielka Historia Świata - Cywilizacje Azji - Dolina Indusu - Indie - Kambodża. T. 5. Poznań: Polskie Media Amer.Com, 2005, s. 281-283. ISBN 83-7425-030-5.