Чанкуок (пагода)

Пагода Чанкуок (в'єт. chùa Trấn Quốc; тьином: 鎮國寺) — найдавніший буддійський храм Ханоя, розташований на невеликому острові (півострові) поблизу південно-східного узбережжя озера Тей у В'єтнамі. Історія Пагода Чанкуок є найстарішою пагодою Ханоя; її первинно зведено у VI столітті за правління імператора Лі Нам Де (544–548), що надає їй віку понад півтори тисячі років. На час заснування храм мав назву Кхайкуок (в'єт. Khai Quốc, досл. «заснування держави») і містився на березі Червоної ріки, за дамбою Єнфу (Yên Phụ). Згодом, унаслідок наступу річкових вод, святиню було перенесено у 1615 році на острівець Кімнги (в'єт. Kim Ngư, досл. «золота рибка») на озері Тей, де вона перебуває й нині. Невелика насипна гребля поєднує її з материком. Останнє значне відновлення храму здійснено у 1815 році — було оновлено головне святилище, приймальну залу та задній зал поминання померлих. Пагода становить одну з головних частин храму Чанкуок, адже саме тут зберігаються мощі визначних ченців; більшість пагод комплексу було споруджено у XVII столітті. Монахи мешкають у монастирі упродовж багатьох століть, навчаючи мирян основ буддизму. Ще до приходу відвідувачів вони звершують молитви при святилищах, розташованих на території храму. Відповідно до монаших приписів, вони не беруть шлюбу й не ведуть родинного життя в межах обителі. У різні часи храм мав імена Анкуок («Умиротворення держави») та Чанбак («Оборонець Півночі»). У храмі Чанкуок широко представлена буддійська символіка. Восьмиспицеве колесо є знаком буддизму, оскільки уособлює Благородний Вісімковий Шлях. На території пагоди численні статуї квітки лотоса — вони символізують чистоту думки, тіла й слова, а також просвітлення і духовне звершення. Серед історичних реліквій храму зберігаються скульптурні твори, датовані 1639 роком. На території храму Чанкуок росте дерево Бодхі, вирощене із паростка первісного дерева з Бодхгаї (Індія), під яким Будда досяг просвітлення. Цей дар було вручено у 1959 році з нагоди візиту президента Раджендри Прасада. У головному святилищі відвідувачам подають пахощі, які належить запалити. Віряни приносять також пожертви — наїдки або невеликі грошові суми — як дар божествам, сподіваючись на прихильність долі. Пахощі спалюють, аби передати свої побажання небесним силам і здобути у відповідь благословення. Їх підносять непарною кількістю, оскільки непарні числа в китайській та в'єтнамській традиціях вважаються щасливими. Натомість парні числа, зокрема число чотири, сприймаються як несприятливі, бо китайсько-в'єтнамська назва цього числа (tứ) співзвучна зі словом «смерть» (tử). Пожертви приносять без м'яса, адже монахи, що мешкають у Чанкуок, дотримуються вегетаріанського способу життя. У храмі Чанкуок також ушановують богинь, знаних як Мау (в'єт. Mẫu, досл. «матері»); їхні вівтарі розташовані при вході до подвір'я. Мау Тхионг Нган володарює над горами й лісами; Мау Тхоай («Біла Мати») — над водами; натомість Мау Тхионг Тхієн («Червона Мати») панує над небесною сферою. Ці божества належать до найдавніших культів В'єтнаму й побутували тут ще до поширення вчення Будди. Віряни можуть приходити до храму для молитви в будь-який час; однак особливо людно стає протягом першого місяця в'єтнамського календаря. Молитви звершуються у численних малих і великих святилищах, розташованих по всій території храмового комплексу. Примітки Див. також Список буддійських храмів Ханоя Зовнішні посилання http://havecamerawilltravel.com/tran-quoc-pagoda-hanoi-vietnam Світлини пагоди Чанкуок Галерея