NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Christ the King Cathedral, Nha Trang

The Christ the King Cathedral (Vietnamese: Nhà thờ chính tòa Kitô Vua; French: Cathédrale du Christ-Roi), also called Nha Trang Cathedral (Vietnamese: Nhà thờ Núi Nha Trang), is the mother church of the Roman Catholic Diocese of Nha Trang in Nha Trang, Khanh Hoa in Central Vietnam. In 1886, a parish was founded by French missionaries in the Apostolic Vicariate of Quinhon and the present cathedral was built in the Gothic Revival style in 1928 as the parish church. It was consecrated on 14 May 1933 under the title of "Christ the King". Then it was attended by a French priest in the Foreign Missions of Paris, Louis Vallet (1869–1945), who devoted his life to parishioners and was subsequently buried there. When the Apostolic Vicariate of Nha Trang was erected in 1957 through Crescit Laetissimo by Pope Pius XII and the Diocese of Nha Trang created in 1960, with Paul Raymond Marie Marcel Piquet from the Foreign Missions as the first bishop, the church was chosen as the cathedral. The Cathedral, very well located in the upper part of this coastal city next to the Nha Trang Station, has a remarkable amount of stained glass windows depicting saints, including several French saints, such as St. Joan of Arc and St. John Vianney, and episodes from the life of Jesus. Archbishop Colomban Dreyer – the Apostolic Delegate to Indochina – blessed the Cathedral's bell, the gift from a catholic in Saigon, on 29 July 1934. The bell tower was completed on 3 December 1935. Gallery See also Roman Catholicism in Vietnam References
Catedral de Cristo Rey (Nha Trang)

La Catedral de Cristo Rey​ o simplemente Catedral de Nha Trang​ (en vietnamita: Nhà thờ Núi Nha Trang o Nhà thờ chính tòa Kitô Vua) es la iglesia matriz de la diócesis de Nha Trang en la parte central de Vietnam.​ La parroquia fue fundada en 1886 por misioneros franceses. La iglesia actual fue construida en estilo neogótico en 1928 como parroquia, dependiendo del Vicariato Apostólico de Quihnon. Se dedicó en la Pascua de 1930 a Cristo Rey. A continuación, fue atendida por un cura francés famoso en las Misiones Extranjeras de París, Louis Vallet (1869-1945), que está enterrado al lado y dedicó su vida a sus feligreses. Cuando el vicariato apostólico fue erigido en 1957 y la diócesis en 1960, con Monseñor Paquet, de las misiones extranjeras, como primer obispo, la iglesia fue elegida como la catedral. La catedral, muy bien situada en la parte elevada de esta ciudad costera, tiene notables vidrieras que representan santos, incluyendo varios franceses, como Santa Juana de Arco,​ o San Juan María Vianney, y episodios de la vida de Jesús. Véase también Iglesia católica en Vietnam Arquitectura de las catedrales y las grandes iglesias Referencias
Cathédrale du Christ-Roi de Nha Trang

La cathédrale du Christ-Roi est l'église-mère du diocèse de Nha Trang au centre du Viêt Nam. Historique La paroisse est fondée en 1886 par des missionnaires français. L'église actuelle a été construite en style néogothique en 1928, comme église paroissiale, dépendant du vicariat apostolique de Quihnon. Elle est consacrée le jour de Pâques 1930 au Christ Roi. Elle est desservie alors par un curé français fameux des Missions étrangères de Paris, Louis Vallet (1869-1945), qui est enterré à côté et consacra sa vie à ses paroissiens éprouvés. Lorsque le vicariat apostolique est érigé en 1957 et le diocèse en 1960, avec Mgr Paquet, des Missions étrangères, comme premier évêque, l'église est choisie comme cathédrale. La cathédrale, agréablement située sur une hauteur de cette ville balnéaire, possède des vitraux remarquables qui représentent des saints dont une majorité de Français, comme Jeanne d'Arc, ou le curé d'Ars, et des épisodes de la vie de Jésus. Galerie Liens externes Ressource relative à la religion : GCatholic.org Portail du catholicisme Portail de l’architecture chrétienne Portail du Vietnam
Cattedrale di Cristo Re (Nha Trang)

La cattedrale di Cristo Re (Nhà thờ chính tòa Kitô Vua in vietnamita, Cathédrale du Christ-Roi in francese) di Nha Trang è la cattedrale della diocesi di Nha Trang in Vietnam. Storia La parrocchia è fondata nel 1866 da dei missionari francesi. La chiesa attuale fu costruita in stile neogotico nel 1928 come chiesa parrocchiale dipendente dal vicariato apostolico di Quihnon. La chiesa fu quindi consacrata a Cristo Re il giorno di Pasqua 1930, e di lì in poi gestita da un prete francese della Società per le missioni estere di Parigi, Louis Vallet (1869-1945), sepolto a lato della cattedrale dopo una vita interamente dedicata ai suoi parrocchiani. Dopo la creazione del vicariato apostolico nel 1957 e l'elevazione a diocesi del 1960 con monsignor Paquet, delle Missioni straniere, la chiesa è scelta come cattedrale. La cattedrale, adagiata su di un rilievo di questa località balneare, possiede delle grandi vetrate con scene che rappresentano dei santi, in larga parte francesi quali Giovanna d'Arco, e degli episodi della vita di Gesù. Galleria d'immagini Note Voci correlate Cattedrali in Vietnam Chiesa cattolica in Vietnam Diocesi di Nha Trang Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Cattedrale di Cristo Re Collegamenti esterni (EN) Cattedrale di Cristo Re, in GCatholic.org.
Pont Thăng Long

Le pont Thăng Long (vietnamien : Cầu Thăng Long) est un pont sur le fleuve Rouge à Hanoï au Viêt Nam. Présentation Le pont relie le district de Dong Anh au district de Bac Tu Liem. Il est a 11 km du pont Long Bien en amont du fleuve Rouge. C'est un élément essentiel pour relier le centre d'Hanoi et l'Aéroport international de Nội Bài. Le pont a plusieurs niveaux : tablier supérieur: Pont routier (pont-route) tablier inférieur: Pont ferroviaire (pont-rail) et passerelle pour vélos et piétons Illustrations Références Voir aussi Liens externes Articles connexes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du Vietnam
Đa Nhim Hydroelectric Power Station

The Đa Nhim Hydroelectric Power Station is a power station on the Đa Nhim River in Vietnam. Phase 1 construction started in April 1961 and was finished in January 1964. It has installed capacity of 160 MW. Đa Nhim Lake is at an altitude of 1,042 metres (3,419 ft). It was the first hydroelectric power station in South Vietnam. Electricity produced here supplied the central region of Vietnam but was unable to reach the large industrial centres in Saigon and Biên Hòa, which had to rely on oil for electricity generation. Two large pipes, crossing the road, carrying water from a height of 1,000 metres to Đa Nhim lake, drive the turbines of the hydropower plant. The Da Nhim Hydropower Plant Expansion Project installed an additional 80 MW turbine, increasing the total installed capacity to 240 MW. The project commenced in December 2015, and successfully connected to the grid in December 2018, with an estimated annual output of 99 million kWh. References
ГЕС Đa Nhim

ГЕС Đa Nhim — гідроелектростанція у південній частині В'єтнаму. Використовує деривацію ресурсу із річки Đa Nhim, лівого витоку Донг-Най (дренує західний схил прибережного вододільного хребта та на околиці Хошиміна зливається з річкою Сайгон, після чого під назвою Soài Rạp прямує до Південнокитайського моря). Можливо відзначити, що нижче по течії Đa Nhim знаходиться гребля іншої дериваційної ГЕС Đại Ninh і лише потім починаються каскадні станції на Донг-Най. ГЕС Đa Nhim спорудили в 1962—1964 роках на кошти уряду Японії, який таким чином надав певну компенсацію за дії японських військ під час Другої світової війни. У межах проєкту облаштували водосховище на Đa Nhim, для чого в районі населеного пункту Дон-Дуонг звели насипну греблю висотою 38 метрів, довжиною 1500 метрів та товщиною від 6 (по гребеню) до 180 (по основі) метрів, яка утворила резервуар з площею поверхні 9,7 км2 та об'ємом 165 млн м3. Зі сховища на схід проклали дериваційний тунель довжиною 5 км, який проходить під водорозділом із долиною річки Sông Pha, правою притокою Cai Phan Rang (має устя за 275 км на північний схід від згаданої вище Soài Rạp, через яку природним шляхом дренувалась вода з Đa Nhim). На завершальному етапі тунель переходив у два напірні водоводи довжиною по 2 км з діаметром 1 метр. Наземний машинний зал обладнали чотирма турбінами типу Пелтон потужністю по 40 МВт, які при напорі у 800 метрів забезпечували виробництво близько 1 млрд кВт·год електроенергії на рік. Відпрацьована вода через короткий канал та водоводи довжиною 0,3 км потрапляє на малу ГЕС Sông Pha (7,5 МВт), далі на ГЕС Hạ Sông Pha 1 (5,4 МВт) і нарешті у названу вище річку Sông Pha. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованих на роботу під напругою 220 кВ та 110 кВ. Окрім виробництва електроенергії, гідрокомплекс забезпечує зрошення 20 тисяч гектарів земель. У 2018 році оголосили про намір збільшити потужність станції за рахунок встановлення ще однієї турбіни того ж типу потужністю 80 МВт, що збільшить річний виробіток на 90 млн кВт·год. У межах проєкту передбачається спорудити ще один дериваційний тунель. Примітки
ГЕС Buon Kuop

ГЕС Buon Kuop — гідроелектростанція у центральній частині В'єтнаму. Знаходячись між ГЕС Buôn Tua Srah (вище по течії) та ГЕС Hòa Phú (29 МВт), входить до складу каскаду на річці Срепок, яка дренує західний схил Аннамських гір та вже на території Камбоджі в районі водосховища ГЕС Lower Sesan II впадає ліворуч у Сесан, котра в свою чергу невдовзі зливається з річкою Секонг та впадає ліворуч до Меконгу. У межах проекту річку трохи нижче від злиття її витоків Krong No (саме на ньому працює згадана вище Buôn Tua Srah) і Krong Ana перекрили греблею висотою 34 метри, довжиною 1828 метрів та товщиною по гребеню 8 метрів. Вона утримує водосховище з площею поверхні 5,6 км2 та об'ємом 63,2 млн м3 (корисний об'єм 14,7 млн м3), в якому припустиме коливання рівня поверхні в операційному режимі між позначками 409 та 412 метрів НРМ (у випадку повені останній показник може зростати до 414,5 метра НРМ). Від резервуару по правобережжю в обхід розташованих нижче греблі порогів прокладено два дериваційні тунелі довжиною по 4,1 км з діаметром 7 метрів. При цьому, оскільки Срепок після виходу зі сховища описує дугу, відстань між греблею та машинним залом по руслу річки перевищує 12 км. На завершальному етапі тунелі зв'язані з двома запобіжними балансувальними резервуарами баштового типу, після чого переходять у напірні водоводи довжиною 0,28 км та 0,24 км зі спадаючим діаметром від 7 до 5 метрів. Наземний машинний зал обладнали двома турбінами типу Френсіс потужністю по 110 МВт, які при напорі у 98,5 метра забезпечують виробництво 1,4 млрд кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода по відвідному каналу довжиною 0,6 км повертається у Срепок. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованих на роботу під напругою 220 кВ та 110 кВ. Примітки
Pont Chương Dương

Le pont Chương Dương (vietnamien : Cầu Chương Dương) est un pont sur le fleuve Rouge à Hanoï au Viêt Nam. Présentation Le pont Chuong Duong est sur la route nationale 1A. Il traverse le fleuve Rouge et relie le centre du district de Hoan Kiem au district de Long Bien. Illustrations Références Voir aussi Liens externes Articles connexes Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du Vietnam
Vĩnh Tuy Bridge

The Vĩnh Tuy Bridge (Vietnamese: Cầu Vĩnh Tuy) is a bridge over the Red River (Vietnamese: Sông Hồng) in Hanoi. It was one of the Millennial Anniversary of Hanoi commemorative projects, along with the Thanh Trì Bridge. The bridge's first phase was completed in September 2009. The second phase, essentially a second identical bridge running parallel to the original, was constructed between January 2021 and August 2023; expanding the bridge from four to eight car lanes. Each bridge now serves its own traffic direction, alleviating congestion and accident risk caused by the original bridge having to share two-way traffic without hard lane dividers. It is unrelated to a smaller Vĩnh Tuy bridge near Điện Biên Phủ, destroyed in 1966 by United States Air Force bombing. References
Ponte Nhật Tân

Il ponte di Nhật Tân, anche noto come ponte dell'amicizia Vietnam-Giappone è un ponte strallato che attraversa il fiume Rosso situato ad Hanoi, capitale del Vietnam. Inaugurato il 4 gennaio 2015, è parte di una nuova autostrada a sei corsie che collega il centro città con l'aeroporto internazionale di Noi Bai. È stato costruito grazie ad un prestito della Agenzia di cooperazione internazionale del Giappone fornito come aiuto pubblico allo sviluppo. Il ponte ha una lunghezza totale di 8,3 chilometri includendo le rampe, mentre il ponte strallato è lungo 1,5 chilometri e largo 33,2 metri, suddivisi in quattro corsie per autoveicoli, due corsie per i mezzi pubblici e due corsie per veicoli misti. Il ponte include anche un passaggio pedonale. Le cinque torri del ponte rimandano alle cinque antiche porte della città di Hanoi. Nel 2017 il ponte è stato dotato di illuminazione notturna grazie ad una collaborazione tra il governo cittadino e la Philips. Galleria d'immagini Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ponte Nhật Tân Collegamenti esterni (EN) Ponte Nhật Tân, su Structurae.
ГЕС Тхак-Мо

ГЕС Тхак-Мо — гідроелектростанція у південній частині В'єтнаму. Знаходячись перед ГЕС Кан-Дон, становить верхній ступінь каскаду на річці Бі, правій притоці Донг-Най (тече на цій ділянці в південному напрямку до злиття на околиці Хошиміна з річкою Сайгон, після чого під назвою Soài Rạp досягає Південнокитайського моря). У межах проєкту річку перекрили земляною греблею висотою 46 метрів, довжиною 464 метри та шириною по гребеню 7 метрів. Разом із правобережною дамбою висотою 13 метрів та довжиною 1076 метрів вона утримує велике водосховище з площею поверхні 109 км2 та об'ємом 1360 млн м3 (корисний об'єм 1250 млн м3). Після греблі річка описує дугу та проходить на невеликій відстані від сховища, що дозволило сполучити резервуар та машинний зал за допомогою короткого — 0,7 км — каналу та двох напірних водоводів довжиною лише по 0,6 км (з діаметром 4,7 метра). При цьому відстань річищем Бі між греблею та залом перевищує 10 км. Наземний машинний зал у 1990-х роках обладнали двома турбінами типу Френсіс потужністю по 75 МВт, які при напорі у 90 метрів забезпечували виробництво 600 млн кВт·год електроенергії на рік. У 2014-му розпочали процес розширення станції, котрий включав прокладання нового каналу довжиною 0,9 км, напірного водоводу довжиною 0,7 км з діаметром 4,9 м та спорудження додаткового машинного залу, обладнаного однією турбіною типу Френсіс такої ж потужності як і попередні. В результаті завершеного у 2017 році проєкту загальна потужність станції зросла до 225 МВт, а річний виробіток електроенергії — на 52 млн кВт·год. Примітки
Pont Mỹ Thuận

Le Pont Mỹ Thuận (vietnamien : Cầu Mỹ Thuận) est un pont à haubans sur le fleuve Antérieur (Mékong) près de Vinh Long au Viêt Nam. Il est issu de la coopération entre le gouvernement australien et la République Socialiste du Viêt Nam. C'est le plus grand pont construit par le gouvernement australien, pour un coût de 91 million $ australiens. Voir aussi Liste de ponts du Viêt Nam Liens externes Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail des routes Portail du Vietnam Portail des ponts
University of Architecture Ho Chi Minh City

University of Architecture Ho Chi Minh City (Vietnamese: Đại học Kiến trúc Thành phố Hồ Chí Minh, officially abbreviated as UAH) is a specialized university and a pioneer in training and research within the fields of architecture, construction, and applied arts in Vietnam. It operates under the management of the Ministry of Construction. Its main campus is located in District 3, Ho Chi Minh City in addition to two branch campuses in Da Lat, Lâm Đồng province and Cần Thơ. Beyond its primary mission of education, the university serves as a center for scientific research, consultation, and the implementation of key projects for both the government and private enterprises. Its team of experts and faculty members has participated in the realization of notable projects such as the Golden Bridge (Da Nang), Nguyen Hue Flower Street, and the Dong Nai Newspaper and Television station. The University's predecessor was the Department of Architecture at the Indochina College of Fine Arts, established in Hanoi in 1926 based on the French educational model. After multiple stages of development and relocation, the school was re-established in 1976 under its current name, becoming a key educational institution for the construction and design sectors in Vietnam. History 1924 - L'ecole des Beaux Arts de L'Indochichine (Indochina Art School) Vietnamese language: Trường Mỹ thuật Đông Dương was founded in Hanoi 1926 - Department of Architecture was first opened in the Ecole des Beaux Art 1944 - The school was relocated to Da Lat and renamed as Architectural School of Da Lat French Language: l'École supérieure d'architecture de Dalat 1948 - The Architecture School of Da Lat was merged into the Indochina University Université Indochinoise and renamed as College of Architecture 1950 - The school was relocated to Saigon and separated from L’École des Beaux-Arts de Paris 1976 - The school received its current name, University of Architecture of Ho Chi Minh City Facilities Ho Chi Minh City University of Architecture is located at the center of town. It has classical architecture from 1972. Classrooms fully equipped with computers, projectors and wifi. Information Technology classrooms with individual desktops for each student. A library with all the books the students need for their studies. A Self-studying and social area for students to relax in their free time. Main campus at 196 Pasteur The main campus of Ho Chi Minh City University of Architecture was built in 1972 and is still in use today. The design was originally a final year project of Trương Văn Long, at that time, a student under supervision of Professor Phạm Văn Thâng. External collaborations Collaborative programs the university is involved include: Sandwich courses in industrial design and civil engineering with Australian Swinburne University of Technology Sandwich post graduate course in urban planning with Asian Institute of Technology Advanced urban design course, in collaboration with Katholieke Universiteit Leuven References External links Official Website
Université d'architecture d'Hô Chi Minh-Ville

L'université d'architecture d'Hô Chi Minh ville (en vietnamien : Đại học Kiến trúc Thành phố Hồ Chí Minh) est une université dans le 3e arrondissement, située près de l'université d'économie à Hô Chi Minh-Ville, au Viêt Nam. Présentation L'université procure à ses élèves un enseignement concernant l'architecture et la construction d'un niveau universitaire. Avant 1995, elle était gérée par le Ministère de l'Éducation. Elle fut absorbée dans l'université nationale de Hô Chi Minh-Ville le 27 janvier 1995. Cependant, le 12 février 2001, elle revint sous l'égide du Ministère de l'éducation. C'est l'une des trois universités d'architecture au Viêt Nam, les deux autres se situant respectivement à Hanoï et à Da Nang. Articles connexes Université au Viêt Nam Liens externes (en + vi) Site officiel Portail des universités Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail d'Hô Chi Minh-Ville
Hotel Majestic (Saigon)

The Hotel Majestic is a historic luxury hotel located in Ho Chi Minh City, Vietnam. Built by local Chinese businessman Hui Bon Hoa in 1925 in a French Colonial and classical French Riviera styles. Bon Hoa was one of the richest business men in southern Vietnam at the time. The original design of the hotel had three stories and 44 bedrooms. In 1948, Mathieu Franchini, head of the Indochina Tourism & Exhibition Department bought the ground and first floors of the hotel and rented 44 rooms in the building for the next 30 years. The hotel was expanded in 1965; two more stories were added based on the design of Vietnamese architect Ngo Viet Thu. It is located at No.1 Đồng Khởi Street, formerly rue Catinat. After 1975, the hotel name was changed to Mekong Hotel (Khách Sạn Cửu Long), and it became a government guest house. It was recently renamed again to the original name, the six storey building is now a 5 star hotel overlooking the Bạch Đằng Quay and Saigon River. It is owned by the state-owned Saigon Tourist. Saigon Tourist announced a 1.9 trillion VND expansion project of the Majestic Hotel in July 2011. It plans to construct two towers of 24 and 27 storeys. The new complex will have a total 538 rooms, 353 of which will be hotel rooms. Literature William Warren, Jill Gocher (2007). Asia's legendary hotels: the romance of travel. Singapore: Periplus Editions. ISBN 978-0-7946-0174-4. Philippe CHAPLAIN : https://www.patrimoine.asso.fr/saigon-ho-chi-minh-ville-hotel-majestic/ See also Sofitel Legend Metropole Hanoi (1901), the largest heritage hotel from the French Indochina period Other historic hotels in Ho Chi Minh City: Hotel Continental Saigon (1880) Grand Hotel Saigon (1930) Caravelle Hotel (1959) Rex Hotel (1927) References External links Media related to Hotel Majestic, Saigon at Wikimedia Commons Hotel Majestic Homepage
Ambasada RP w Hanoi

Ambasada Rzeczypospolitej Polskiej w Hanoi (wiet. Đại sứ quán nước Cộng hoà Ba Lan tại Hà Nội) – polska misja dyplomatyczna w stolicy Socjalistycznej Republiki Wietnamu. Struktura placówki W skład placówki wchodzą: Wydział Polityczno-Ekonomiczny Referat Konsularny Referat Administracyjno-Finansowy Ataszat Obrony Historia W latach 1939–1945 w Hanoi istniał konsulat honorowy RP. 3 lutego 1950 rząd Polski uznał Wietnam Północny i dzień później nawiązał z nim stosunki dyplomatyczne. 25 grudnia 1954 pierwszy ambasador PRL w Wietnamie Północnym Tomasz Piętka złożył listy uwierzytelniające prezydentowi Hồ Chí Minhowi. Polska nigdy nie utrzymywała stosunków dyplomatycznych z Wietnamem Południowym. W latach 1954–1975 Polska brała udział w pracach Międzynarodowej Komisji Nadzoru i Kontroli w Indochinach. Ambasada od początku znajduje się pod tym samym adresem. Zobacz też Ambasada Wietnamu w Polsce Konsulat Generalny Rzeczypospolitej Polskiej w Hosziminie Przypisy Bibliografia Oficjalna strona Ambasady Archiwalna strona Ambasady
ГЕС Бантят

ГЕС Бантят (в'єт. Thủy điện Bản Chát) — гідроелектростанція в північній частині В'єтнаму. Знаходячись перед ГЕС Хуойкуанг, становить верхній ступінь каскаду на річці Намму, лівій притоці Да, яка, своєю чергою, є правою притокою Хонгхи (біля Хайфона впадає в Тонкінську затоку Південнокитайського моря). У межах проєкту річку перекрили греблею з ущільненого котком бетону висотою 125 метрів, довжиною 425 метрів та товщиною від 20 (по гребеню) до 104 (по основі) метрів, яка потребувала 1,7 млн м3 матеріалу. Вона утримує водосховище з площею поверхні 60,5 км2 та об'ємом 2138 млн м3 (корисний об'єм 1702 млн м3), в якому припустиме коливання рівня поверхні в операційному режимі між позначками 431 та 475 метрів НРМ. Пригреблевий машинний зал обладнали двома турбінами потужністю по 110 МВт, ресурс до яких подається через водоводи довжиною по 118 метрів із діаметром 6 метрів. При напорі від 59 до 107 метрів (номінальний напір 90 метрів) вони повинні забезпечувати виробництво 770 млн кВт·год електроенергії на рік (крім того, накопичення ресурсу у водосховищі станції додає 388 млн кВт·год виробітки на розташованих нижче по течії Да ГЕС Шонла та Хоабінь). Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 220 кВ. Примітки