NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Пария (залив)

Пария (на испански: Golfo de Paria) е залив в най-югоизточната част на Карибско море, край бреговете на Венецуела и Тринидад и Тобаго. Дължината му от запад на изток е 145 km, ширината от север на юг – 70 km, а площта – 7800 km². На север се затваря от полуостров Пария, а на изток – от остров Тринидад. На север протокът Бокас дел Драгон (Устата на дракона, между полуостров Пария и остров Тринидад) го свързва с Карибско море, а на югоизток протокът Бока де ла Серпе (Устата на змията, между остров Тринидад и континента) – с Атлантическия океан. Бреговете му са предимно ниски, плоски, на юг и югозапад заблатени и заети от мангрови гори. От юг в него се влива най-големият ръкав Манамо от делтата на река Ориноко. Максималната му дълбочина е 22 m. През двата протока преминават силни (над 3,5 km/h) приливни течения. На североизточния му бряг е разположена столицата на Тринидад и Тобаго – град Порт ъф Спейн, на източния – град Сан Фернандо (в Тринидад и Тобаго), а на южния – град Педерналес (във Венецуела). Бреговете на залива Пария са открити от 1 до 12 август 1498 г. от великия испански мореплавател Христофор Колумб по време на третата му експедиция. Бележки Източници Топографска карта М 1:500 000; лист C-20-Б Топографска карта М 1:500 000; лист C-20-Г
Golf de Paria

El golf de Paria (Golfo de Paria, Gulf of Paria) és un golf situat a la desembocadura del delta del riu Orinoco a l'oceà Atlàntic, al nord d'Amèrica del Sud i les aigües del qual comparteixen les repúbliques de Trinidad i Tobago i Veneçuela. Té una extensió d'aproximadament de 7.800 km², conforma una part de la façana atlàntica de Veneçuela, i forma el litoral dels estats de Delta Amacuro, Monagas i Sucre i al seu torn separa el continent dus-americà de Trinidad, la més gran de Trinidad i Tobago, per la qual cosa aquest golf és una zona de frontera marítima. El Golf de Paria és una nassa d'aigua salobre, durant l'estació humida la seva salinitat està per sota dels 23 ppt (parts per mil·ler). hi ha un extens manglar. Els principals ports inclouen Port of Spain i el Port de Point Lisas a Trinidad i el Port de Pedernales a Venezuela. És considerat com un dels millors ports naturals de l'Atlàntic a Amèrica. Història El golf de Paria va ser albirat primer l'any 1498 en el tercer viatge de Cristòfor Colom el qual va desembarcar a Macuro, en l'extrem oriental de la península de Paria, de la qual rep aquest golf el seu nom. Les entradas nord i sud del golf reben els noms de Boca del Dragón o de Drago i Boca de la Serpiente o de la Sierpe, pels remolins que s'hi formen i el perill que representaven en època colonial; tots dos noms els va donar el mateix Cristòfor Colom. La Boca del Dragón, localitzada entre la península de Paria i la península de Chaguaramas, connecta al golf amb la mar Carib, mentre que la Boca de la Serpiente, localitzada entre el delta de l'Orinoco i la península de Cedros, l'uneix al canal de Colom. El 1500 Vicente Yanez Pinzón, que provenia de les costes del Brasil, va recórrer el golf de Paria on carregaren tres mil lliures de pal del brasil, un dels pocs productes que van donar beneficis en aquell viatge. En la recerca d'un pas cap a les Illes de les espècies el 1508 el capità Pinzón junt a Juan Díaz de Solís van iniciar en les costes de Paria un viatge per les costes del Carib fins a la península de Yucatán. Toponímia Inicialment Cristòfor Colom va donar al Golf de Paria el nom de Golf de la Balena, però aquest nom va ser canviat després que aquests cetacis fossin eliminats el segle xix arran la cacera de la balena. Hi ha fonts cartogràfiques de finals del segle xviii que el registren com el golf Trist. Referències Anthony, Michael. Historical Dictionary of Trinidad and Tobago. Scarecrow Press, Inc. Lanham, Md., and London, 2001. ISBN 0-8108-3173-2. Tectonics and Sedimentation of the Gulf of Paria Arxivat 2005-08-02 a Wayback Machine. Notes
Golf von Paria

Der Golf von Paria ist als Binnenmeer ein Teil des Karibischen Meeres. Geographie Als Golf von Paria wird ein 7800 km² großes, maximal 30 Meter tiefes Teilstück des Karibischen Meeres bezeichnet, das zwischen dem südlichsten Karibikstaat Trinidad und Tobago und der venezolanischen Ostküste verläuft. Das Gewässer grenzt sich im Norden durch die Meerenge Bocas del Dragón zum Karibischen Meer hin und im Südosten durch die Meerenge Boca del Serpiente zum Atlantischen Ozean hin ab. Bedingt durch den Zufluss von Süßwasser durch das Orinoco-Delta und die schmalen Abflüsse durch zwei Meerengen hat der Golf von Paria einen geringen Salzgehalt – bei einer Salinität von 0,23 % muss de facto von Brackwasser gesprochen werden. Zum Vergleich: Offene Ozeane haben ca. 3,5 % Salinität. Im Gegensatz zur restlichen Karibik ist das Wasser des Golfs nicht klar, sondern durch eingeschwemmte Sedimente des Orinoco eher bräunlich gefärbt. Geschichte Die Region wurde aus europäischer Perspektive erstmals von Christoph Kolumbus während seiner dritten Entdeckungsreise bereist. Er benannte sie Golfe de la Ballena, Walgolf, da es dort zu jener Zeit noch zahlreiche Wale gab. Nutzung Zu Beginn des 19. Jahrhunderts entwickelte sich rund um den Golf eine blühende Walfangindustrie. Bis Ende des Jahrhunderts wurden die Bestände komplett ausgerottet. Im Norden Trinidads, z. B. auf Chacachacare, ist die damalige Infrastruktur in Form von Ruinen erhalten geblieben. Auch heute wird der Golf noch intensiv befischt; wichtige Fischereihäfen sind Port of Spain und Point Lisas auf Trinidad sowie Pedernales in Venezuela. Seit der Entdeckung des Soldado-Ölfeldes vor Point Fortin 1954 wird im Golf von Paria intensiv nach Öl und Erdgas gebohrt. Zentren der Ölverarbeitung sind Point Lisas und Point Fortin. Der Golf von Paria liegt südlich des Hurrikangürtels und wird zusätzlich fast komplett durch die Insel Trinidad und die Halbinsel Paria von Atlantik und Karibischem Meer abgeschirmt. In der Folge gibt der Golf einen guten Ankerplatz ab, so dass während der Hurrikansaison insbesondere vor Trinidad unzählige Jachten vor Anker liegen. Flora und Fauna An den Küstenlinien wachsen zahlreiche Mangrovenwälder, die einen wichtigen Lebensraum für zahlreiche Tiere, insbesondere Jungfische, darstellen. Im Norden des Golfs leben zahlreiche Delphine. Weblinks Einzelnachweise
Golfo de Paria

El golfo de Paria​ se encuentra en la parte Norte de la desembocadura del delta del río Orinoco, en el océano Atlántico, al norte de América del Sur, y sus aguas y costas las comparten las repúblicas de Trinidad y Tobago y Venezuela. Tiene una extensión de aproximadamente 7800 km², conforma una parte de la fachada atlántica de Venezuela y forma las costas de los estados Delta Amacuro, Monagas y Sucre, y a su vez separa el continente sudamericano de la isla de Trinidad, la mayor de Trinidad y Tobago, por lo que el golfo es una zona de frontera marítima. Historia El golfo fue avistado en 1498 por los conquistadores españoles en el tercer viaje de Cristóbal Colón, que desembarcó en Macuro, en el extremo oriental de la península de Paria, de donde el golfo recibe su nombre. Las entradas norte y sur del golfo reciben los nombres de Boca del Dragón o de Drago y Boca de la Serpiente o de la Sierpe, por los remolinos que se forman en sus inmediaciones y el peligro que representaban para la navegación en tiempos coloniales; ambos nombres fueron dados por el propio Colón en el mencionado viaje. La Boca del Dragón, localizada entre la península de Paria y la península de Chaguaramas, conecta al golfo con el mar Caribe, mientras que la Boca de la Serpiente, localizada entre el delta del Orinoco y la península de Cedros, lo une al canal de Colón. En 1500 Vicente Yáñez Pinzón, proveniente de las costas del Brasil, recorre el golfo de Paria donde cargaron tres mil libras de palo brasil, uno de los pocos productos que reportaron beneficios en este viaje. En la búsqueda de un paso hacia las islas de las Especias en 1508 el capitán Pinzón junto a Juan Díaz de Solís inician en las costas de Paria un viaje por las costas del Caribe hasta la península de Yucatán. Toponimia El golfo fue nombrado como golfo de la Ballena por Cristóbal Colón, pero se le cambió el nombre después de que los balleneros del siglo XIX eliminaran la población de este mamífero de la zona. Fuentes cartográficas de finales del siglo XVIII se refieren al golfo con el topónimo golfo Triste.​ Véase también Petróleos de Venezuela Plataforma Deltana Esequibo Faja petrolífera del Orinoco Península de Paria Notas
Golfe de Paria

Le golfe de Paria est un golfe de la mer des Caraïbes situé sur la côte septentrionale de l'Amérique du Sud, entre l'île de Trinité (république de Trinité-et-Tobago) et la côte du Venezuela. Il a une superficie de 7 800 km2, est peu profond (37 m à sa plus grande profondeur). Il sépare les deux pays avec d'une distance allant de 15 à 120 km. Les marées dans le Golfe sont semi-diurnes avec une amplitude d'environ 1 mètre. Le golfe de Paria est considéré comme l'un des meilleurs ports naturels sur la côte caraïbe. La juridiction du golfe de Paria est divisée entre Trinité-et-Tobago qui en contrôle environ 2 940 km2 (37,7 %) et le Venezuela pour le reste (62,3 %). Il a d'abord été nommé le « golfe de la Baleine » (Golfo de la Ballena) par Christophe Colomb, mais l'industrie baleinière du XIXe siècle a éliminé les baleines de la région et les populations ne se sont jamais recouvrées. Les sources cartographiques de la fin du XVIIIe siècle se réfèrent à plusieurs reprises à son sujet en le nommant « golfe triste » (Golfo Triste). Au nord, les bouches du Dragon constituent l'entrée du golfe, entre la péninsule de Paria au Venezuela et la péninsule de Chaguaramas à Trinidad. Au sud, se trouve le canal de Colón, également appelé boca del Serpiente, entre la péninsule de Cedros et le Delta de l'Orénoque. La sortie orientale de ce détroit communique avec l'océan Atlantique. Source de la traduction (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Gulf of Paria » (voir la liste des auteurs). Liens externes Portail de l’océan Atlantique Portail de Trinité-et-Tobago Portail du Venezuela
Zaljev Paria

Zaljev Paria (špa. Golfo de Paria) je veliki zaljev u Karipskom moru na sjeveroistoku Venezuele koji sa zapada zatvara poluotok Poluotok Paria a sa sjevera i istoka otok Trinidad. Zemljopisne karakteristike Zaljev Paria proteže se oko 160 km duž obale Venezuele u smjeru istok - zapad, i nekih 65 km u smjeru sjever-jug. S Karipskim morem povezan je preko tjesnaca Bocas del Dragon (Zmajeva usta), a s Atlantikom na istoku s tjesnacem Zmijska usta, koji su široki oko 16 km. U zaljev utječe rijeka San Juan i nekoliko rukavaca Delte Orinoca među njima i veliki Caño Mánamo.U zaljevu su smještene brojne luke, među njima trinidadske; San Fernando i Port of Spain i venezuelanske Güiria i Pedernales Do Zaljeva Paria je na svom trećem putovanju 1498 doplovio Kristofor Kolumbo, i tad prvi put ugledao obale američkog kontinenta. Izvori Vanjske poveznice Gulf of Paria na portalu Encyclopædia Britannica
Paria-öböl

A Paria-öböl egy 7800 km² területű sekély beltenger Trinidad (Trinidad és Tobago) szigete és Venezuela keleti partja között. Eredeti neve Golfo de la Ballena (a bálna öble) volt, melyet Kolumbusz Kristóf adott neki. A Karib-tengerrel a Bocas del Dragónon keresztül, a Paria-félsziget és a Chaguaramas-félsziget között, és a Kolumbusz-csatornával a Boca del Serpientén keresztül, a Cedros-félsziget és az Orinoco-delta között van összekötve. A Paria-öbölnek az esős évszakban a sótartalma 23 ppt-nél (parts per thousand) alacsonyabb. Az öbölben fontos a halászat. Legfőbb kikötői Port of Spain-ben, Point Lisas-ban (mindkettő Trinidad és Tobago) és Pedernales-ben (Venezuela) vannak. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Gulf of Paria című angol Wikipédia-szócikk fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Golfo di Paria

Il golfo di Paria (in spagnolo Golfo de Paria) è situato fra l'isola di Trinidad (Trinidad e Tobago) e la costa orientale del Venezuela, sul lato occidentale del delta del fiume Orinoco. Poco profondo, ha dimensioni pari a 7800 km2 ed è considerato uno dei migliori approdi naturali della costa atlantica del continente americano. Originariamente gli venne dato, da Cristoforo Colombo, il nome di Golfo de la Ballena ma nel XIX secolo l'intensa caccia ai cetacei li eliminò dalla regione. Il golfo di Paria è collegato a nord con il Mar dei Caraibi tramite uno stretto chiamato Bocas del Dragón compreso tra la penisola di Paria (in Venezuela) e la penisola di Chaguaramas. Lo stretto chiamato Bocca del Serpente, tra la penisola di Cedros e il delta dell'Orinoco, lo collega invece a sud con il Canale di Colombo. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Golfo di Paria Collegamenti esterni (EN) Gulf of Paria, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc.
Golf van Paria

De Golf van Paria (Golfo de Paria in het Spaans) is een ondiepe baai tussen het eiland Trinidad en de oostkust van Venezuela. Hij wordt algemeen beschouwd als de beste natuurlijke haven in de Atlantische Oceaan aan de Amerikaanse zijde. De baai werd door Columbus de Golfo de la Ballena (Golf van de Walvis) genoemd, maar walvisjacht zorgde voor het wegtrekken van de walvissen uit het gebied. De Golf van Paria is met de Caraïbische Zee in het noorden verbonden door de vier zeestraten van de Bocas del Dragón (Drakenmonden) tussen het schiereiland Paria van Venezuela en het schiereiland (en stad) Chaguaramas. Tussen de zeestraten liggen de eilanden Chacachacare, Huevos en Monos. In het zuiden wordt de baai begrensd door de zeestraat Boca de la Serpiente tussen het Cedros schiereiland en de Orinocodelta. De Golf van Paria is gevuld met brak water. Mangrovewouden langs de kusten zijn belangrijke habitats voor onvervangbare diersoorten, en de vissen in het gebied zijn erg belangrijk voor de visserij in de omgeving. In de baai zelf wordt veel gevist. Belangrijke havens aan de baai zijn die van Port of Spain en Point Lisas in Trinidad, en de haven van Pedernales in Venezuela.
Paria (zatoka)

Paria (hiszp. Golfo de Paria, ang. Gulf of Paria) – zatoka Morza Karaibskiego, otoczona od wschodu przez wyspę Trynidad, a z pozostałych stron przez wybrzeże Wenezueli, w tym półwysep Paria na północy. Zatoka rozciąga się z zachodu na wschód na długości około 160 km i liczy do 70 km szerokości. Z otwartym morzem połączona jest na północnym wschodzie przez Cieśninę Smoka, a z Oceanem Atlantyckim przez Cieśninę Węża na południowym wschodzie, obie o szerokości około 15 km. Uchodzi do niej kilka ramion rzeki Orinoko oraz rzeka San Juan. Do głównych miast portowych nad zatoką należą Port-of-Spain (stolica Trynidadu i Tobago), San Fernando, Point Fortin, Couva, Güiria, Irapa i Pedernales. W 1498 roku, podczas swojej trzeciej wyprawy do zatoki dotarł Krzysztof Kolumb i prawdopodobnie tutaj po raz pierwszy dostrzegł kontynent amerykański (uprzednio docierając jedynie do Antyli). Przypisy
Golfo de Paria

O golfo de Paria (em castelhano: golfo de Paria) é um grande golfo localizado na foz do delta do rio Orinoco no oceano Atlântico, ao norte da América do Sul tem uma extensão de aproximadamente 7800 km², conforma uma parte da fachada atlântica de Venezuela, formando as costas dos estados de Delta Amacuro, Monagas e Sucre e a sua vez separando o continente sul-americano da ilha de Trinidad, a maior de Trinidad e Tobago, pelo que o golfo é uma zona de fronteira marítima.[carece de fontes?] O Golfo de Paria é um mar interior semi-fechado localizado entre a ilha de Trinidad e a costa leste da Venezuela. Separa os dois países em menos de 15 km em seus pontos mais estreitos e 120 km em seus pontos mais largos. As marés dentro do Golfo são de natureza semi-diurna com um alcance de aproximadamente 1 m. O Golfo de Paria é considerado um dos melhores portos naturais da costa atlântica das Américas. A jurisdição do Golfo de Paria é dividida entre Trinidad e Tobago e a Venezuela, com Trinidad e Tobago controlando aproximadamente 2.940 km2 (37.4%) (37.7%) e a Venezuela (62.3%). Foi originalmente chamado de Golfo da Baleia (em castelhano: Golfo de la Ballena) por Cristóvão Colombo, porém a indústria baleeira do século XIX eliminou as baleias da área e as populações nunca se recuperaram. Fontes cartográficas do final do século XVIII referem-se repetidamente a ele como o Golfo Triste. Referências
Пария (залив)

Па́рия (англ. Gulf of Paria; исп. Golfo de Paria) — залив Карибского моря, ограниченный берегом Венесуэлы, включая полуостров Пария, и островом Тринидад. Соединён проливом Бокас-дель-Драгон с остальной частью Карибского моря, а проливом Бока-де-ла-Сьерпе — с Атлантический океаном. Площадь — 7800 км², глубина — до 22 м. Для залива характерны сильные (более 3,5 км/ч) приливные течения. Был открыт Христофором Колумбом. От него залив изначально получил название Golfo de la Ballena (с исп. — «Залив китов»). На берегах залива Пария развито рыболовство. Важнейшие порты на заливе — Порт-оф-Спейн (столица Тринидада и Тобаго), Пойнт-Лизас, Сан-Фернандо (также находятся в Тринидаде и Тобаго), Педерналес (Венесуэла). Примечания Литература Anthony, Michael. Historical Dictionary of Trinidad and Tobago (англ.). — Scarecrow Press, Inc. Lanham, Md., and London, 2001. — ISBN 0-8108-3173-2.
Pariagolfen

Pariabukten eller Pariagolfen (spanska: Golfo de Paria) är ett grunt havsområde mellan Venezuela och Trinidad. Den är delvis beläget i Orinocos delta. Den skyddade vattenmassan anses vara en av de bästa naturliga hamnarna på Amerikas Atlantkust. Den fick ursprungligen namnet Golfo de la Ballena (Valgolfen) av Christopher Columbus, men 1800-talets valfångstindustrin eliminerade valar från området och befolkningen har aldrig återhämtat sig. Kartografiska källor från slutet av 1700-talet hänvisar golfen upprepade gånger till som Golfo Triste (Sad Gulf). Pariagolfen är förbunden med Karibiska havet i norr genom Bocas del Dragon (eller Dragons 'Mouth) mellan Pariahalvön i Venezuela och Chaguaramashalvön samt till Columbuskanalen i söder genom Boca de la Serpiente (Serpent's Mouth) mellan Cedroshalvön och Orinocos Delta. Pariagolfen är en bräckt vattensamling - regnperiodens salinitet är under 23 ppt (delar per tusen). De omfattande mangroveträsken längs Venezuelas och Trinidads kuster är viktiga livsmiljöer för djurliv och spelar förmodligen en avgörande roll i det regionala fisket. Golfen i sig är en viktig fiskeplats. Större hamnar inkluderar hamnen i Port of Spain och hamnen i Point Lisas i Trinidad och hamnen i Pedernales i Venezuela. Referenser Anthony, Michael (2001) (på engelska). Historical Dictionary of Trinidad and Tobago. Scarecrow Press, Inc. Lanham, Md., and London. ISBN 0-8108-3173-2 Tectonics and Sedimentation of the Gulf of Paria Noter
Парія (затока)

Затока Парія (англ. Gulf of Paria, ісп. Golfo de Paria) — затока Карибського моря, обмежена берегом Венесуели, включно з півостровом Парія та островом Тринідад. З'єднана протокою Бокас-дель-Драгон з іншою частиною Карибського моря, а протокою Бока-де-ла-Сьєрпе — з Протокою Колумба, яка виходить в Атлантичний океан. Площа — 7800 км², глибина — до 22 м. Для затоки характерні сильні (понад 3,5 км/год) припливні течії. Затока була відкрита Христофором Колумбом. На узбережжі затоки знаходиться столиця Тринідаду і Тобаго — Порт-оф-Спейн.
San Esteban National Park

The San Esteban National Park (in Spanish Parque Nacional San Esteban) is located in Carabobo, Venezuela. The park lies on the Northeastern part of Carabobo and it links with the Henri Pittier National Park of Aragua. Both are natural reservation areas. The park was created in 1987 and it is 445 square kilometres. It lies in the municipalities of Guacara, Naguanagua, Puerto Cabello and San Diego. Attractions The park includes Solano Castle at Puerto Cabello. It also protects other historical areas including the Parque Arqueológico Piedra Pintada located in the area of Tronconero, Vigirima, where are petroglyphs made by pre-Colonial Indians, as well as The Way of the Spanish, a path between Puerto Cabello and Valencia, and its arched bridge; the town of San Esteban, home of national hero Bartolomé Salom, and the Indian Salt Way between Patanemo and Guacara. Historical places Castle of Solano Village of San Esteban Ecomuseum Villa Vincencio The house of General Bartolomé Salom The old colonial road or 'Road of the Spaniards' that used to link Valencia with Puerto Cabello The bridge of Paso Hondo on the San Esteban river The Indian Road of the Salt between Patanemo and Guacara The Hacienda Quinta Pimentel The thermal baths and spa centre of Las Trincheras Petroglyphs of Vigirima, also known as Tronconero's Painted Stone Fauna External links Information about the park at the site of the Instituto Nacional de Parques (in Spanish)
Parc national San Esteban

Le parc national San Esteban (Parque nacional San Esteban) est un parc national situé dans l'état de Carabobo au Venezuela. Il a été créé le 14 janvier 1987. Le parc jouxte dans sa partie nord-est un second parc, le parc national Henri Pittier. Sites historiques Le parc renferme divers sites historiques, parmi lesquels : Le fort Solano, le Chemin Royal des Espagnols (Camino Real de los Españoles), qui serpente à travers la montagne entre Puerto Cabello et Valencia del Rey, avec son pont à arche ogivale ; la maison du général Bartolomé Salom (es), héros de la guerre d’indépendance ; le Chemin indigène du Sel (Camino indígena de la Sal), de Patanemo à Guacara ; le lieu-dit Piedras Pintadas, célèbre pour ses pétroglyphes des Indiens caraïbes. Notes et références Portail de la conservation de la nature Portail du Venezuela
Parco nazionale Santo Stefano

Il parco nazionale Santo Stefano (Parque nacional San Esteban) è un'area naturale protetta situata nella parte nord-orientale dello stato Carabobo in Venezuela e confina con il parco nazionale Henri Pittier. È stato istituito nel 1987 e si estende per 44.500 ettari: comprende i municipi di Guacara, Naguanagua, Puerto Cabello e San Diego. Il parco ospita il castello Solano di Puerto Cabello e altri luoghi storici tra cui "La via degli spagnoli" che collega Puerto Cabello con Valencia passando sul ponte ad arco di Paso Hondo, il villaggio di San Esteban, "La via del sale degli indios" che collega Patanemo a Guacara e i "Sassi dipinti" con i caratteristici graffiti nella valle di Tronconero vicino Vigirima. Fauna Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su parco nazionale Santo Stefano