NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Casa Carbonell

L'edifici Carbonell o Casa de Carbonell és una construcció residencial situada al passeig de l'Esplanada n. 2 d'Alacant (l'Alacantí, País Valencià), data de 1924, i va ser dissenyada el 1920 per l'arquitecte Juan Vidal i Ramos. És un dels edificis més emblemàtics de la ciutat, tant pel seu volum com per la seua privilegiada situació davant del front marítim de la ciutat. Història El promotor de l'edifici fou l'empresari tèxtil alcoià Enrique Carbonell, enriquit pels guanys obtinguts en la I Guerra Mundial en subministrar uniformes a l'exèrcit francés, amb la intenció de gaudir de prolongades estades a la ciutat. L'any de la seua inauguració un hidroavió de correus procedent d'Alger es va estavellar contra l'edifici, amb el resultat de la mort dels dos ocupants i greus destrosses en una de les últimes plantes. Descripció La planta baixa i l'entresol de l'edifici es destinaren a locals comercials i oficines, mentre que la resta fou ocupat per habitatges de lloguer. Les distribucions s'organitzen al voltant dels desllunats i dels nuclis d'escala adossats, existint un nucli principal i un altre secundari per a l'accés independent a l'àrea de servei. Al voltant dels desllunats es localitzen els corredors de distribució, i en tot el perímetre exterior la resta de les estances. Hi ha quatre habitatges a cada planta, amb un ampli programa en cadascun, consistent en: menjador, gabinet, sala, tres dormitoris, dormitori per al servei, cuina, bany, servei, rebedor i vestíbul. L'àrea de servei ocupa la façana de darrere preferentment, i les estances principals donen a la façana que dona a l'Esplanada. A més, la sala i el menjador es fan notar formalment a l'exterior amb sengles miradors. La composició de la façana s'ajusta a les convencions acadèmiques, amb una distinció tripartida de les parts, simetria, jerarquia, etc. L'ornamentació és del gust francés, recarregada d'elements clàssics. Referències VV. AA. (María Dolores Martínez Soto), Registro de Arquitectura del Siglo XX en la Comunidad Valenciana, ISBN 84-87233-38-4. Enllaços externs Informació sobre l'edifici Arxivat 2010-12-30 a Wayback Machine. La llegenda de la Casa carbonell
Aeròdrom de Mutxamel

L'aeròdrom de Mutxamel (codi OACI:LEMU) és un aeròdrom privat valencià ubicat a la localitat de Mutxamel, comarca de l'Alacantí, a deu quilòmetres al nord de la ciutat d'Alacant. Va entrar en servei l'any 1984. Està destinat a l'Aviació General. Acull l'Aeroclub d'Alacant, un lloc d'extinció d'incendis d'Avialsa, una brigada helitransportada de Foresma, i la base principal de la companyia EInaer Helicòpters. Referències Enllaços externs Pàgina oficial
Aeródromo de Muchamiel

Der Aerodromo de Muchamiel (valencianisch: Aeròdrom de Mutxamel) ist ein Flugplatz in der spanischen Provinz Alicante. Der Flugplatz befindet sich rund 10 Kilometer nördlich der Stadt Alicante im Gemeindegebiet von Muchamiel an der Costa Blanca. Der Flugplatz Mutxamel wurde 1984 eröffnet und ist derzeit die Hauptbasis der INAER Helicopters Gruppe und der Helicsa Helicópteros. Am Flugplatz befindet sich auch die Basis der Feuerlöschflieger Avialsa, die Hubschrauberbrigade Foresma (Forestal Mediterránea) und der Aeroclub de Alicante. Der Flugplatz ist für die allgemeine Luftfahrt mit ICAO-Code: LEMU zugelassen. Betreiber ist das private Unternehmen Aeródromo Mutxamel S.L. Weblinks Website Aeròdrom de Mutxamel Website Avialsa Website Foresma-Forestal Mediterránea Website INAER
Aeródromo de Muchamiel

El aeródromo de Muchamiel (OACI: LEMU) es un aeródromo privado español de la provincia de Alicante. Se ubica en el municipio de Muchamiel (urbanización Río Park), a tan solo 10 km al norte de la ciudad de Alicante, en pleno centro de la Costa Blanca. El aeródromo de Muchamiel entró en servicio en 1981. Desde entonces ha experimentado una importante evolución, tanto en sus instalaciones como en sus servicios. Está destinado a la aviación general, convirtiéndose en un aeródromo de referencia, ya que gracias a su privilegiado enclave, se convierte en la opción ideal como destino turístico o como aeródromo de tránsito en vuelos al resto de España. Véase también Aeropuertos de España Referencias Enlaces externos www.aerodromodemutxamel.es
Aeròdrom de Requena

L'Aeròdrom de Requena (codi OACI: LERE) és un aeròdrom privat del País Valencià, situat al terme municipal de Requena, a la comarca de la Plana d'Utiel-Requena. Està destinat a l'aviació general i ultralleugera tant per a ús formatiu, com particular, com turístic. És propietat i està gestionat per l'empresa valenciana Airpull Aviation. Es troba a 8 km de distància de Requena i a 62 km de la ciutat de València. Característiques Està situat a 713 m d'altitud. La longitud de la pista d'asfalt és d'uns 995 m, amb una amplària de 18 m i orientació 12/30. La pista transcorre paral·lela a l'autovia A-3, de la qual la separa una distància d'uns 200 metres, entre els quilòmetres 294 i 296. És un aeròdrom no controlat encara que existeix una freqüència de ràdio que proporciona informació no oficial des de l'aeròdrom a més de servir com a mitjà de comunicació entre tràfics per mantenir la separació obligatòria. Disposa d'una plataforma amb capacitat per uns 30 avions, en la qual es proporcionen a més serveis de repostaje, i quatre hangars. S'accedeix a ell a través de l'A-3 i prenent l'eixida 297 en El Rebollar. Des d'allí, la via de servei sud de l'autovia arriba fins a l'aeròdrom. L'Aeròdrom de Requena és la seu de diferents entitats relacionades amb el món de l'aviació com són el Club Aeri València i la Fundació Aèria de la Comunitat Valenciana. Ha albergat a més les edicions del Campionat d'Espanya de Vol Acrobàtic des de l'any 2016. L'aeròdrom compta amb una escola de pilots (Airpull Aviation Academy), un centre de manteniment d'aeronaus (Dédalo Aviación), un club aeri (Club Aéreo Universal) i la seu de les aeronaus de la Fundació Aèria de la Comunitat Valenciana. Referències
Aeródromo de Requena

Der spanische Flugplatz Aeródromo de Requena (ICAO-Code: LERE) liegt rund sechs Kilometer östlich der Stadt Requena in der Comarca Requena–Utiel, Provinz Valencia, an der Autobahn A3. Am Flugplatz befindet sich ein Vorfeld mit Hangaranlage, Flugschule und Restaurant sowie eine Tankstelle mit AVGAS 100LL, JET A1 und GAS95. Die Ursprünge des Flugplatzes Requena stammen aus der Zeit des spanischen Bürgerkrieges. Aktuell gehört der Flugplatz der valencianischen Firma Airpull Aviation und wird von dieser betrieben. Im Jahre 2021 wurden hunderte von Flüge von insgesamt 8215 Flugstunden registriert, ein Rekord für den Flugplatz. Einrichtungen Das Flugfeld verfügt über die Flugschule, Airpull Aviation Academy, und ein Flugzeugwartungszentrum, Dédalo Aviación. Außerdem besitzt der Flugplatz ein Restaurant und Zimmer. Flugschule Airpull Aviation Academy ist eine hier ansässige Flugschule. Die Schule bietet Flugausbildungsprogramme an, die von der Grundausbildung bis hin zur Berufspilotenausbildung reichen. Weblinks Homepage Aeródromo de Requena Cafetería Aeródromo Requena http://www.airpull.com/cartas-e-informacion-del-aerodromo-de-requena/
Aeródromo de Requena

El Aeródromo de Requena (código OACI: LERE) es un aeródromo privado español situado cerca de la pedanía de El Rebollar, en el término municipal de Requena (Valencia). Está destinado a la aviación general y la ultraligera tanto para uso formativo, como particular, como turístico. Es propiedad y está gestionado por la empresa valenciana Airpull Aviation. Se encuentra a 8 km de distancia de Requena y a 62 km de la ciudad de Valencia. Características Está situado a 710 m de altitud. La longitud de la pista de asfalto es de unos 995 m, con una anchura de 18 m y orientación 12/30. La pista transcurre paralela a la autovía A-3, de la que la separa una distancia de unos 200 metros, entre los kilómetros 294 y 296. Es un aeródromo no controlado aunque existe una frecuencia de radio que proporciona información no oficial desde el aeródromo además de servir como medio de comunicación entre tráficos para mantener la separación obligatoria. Dispone de una plataforma con capacidad para unos 20 aviones, en la cual se proporcionan además servicios de repostaje, y tres hangares. Se accede a él a través de la A-3 y tomando la salida 297 en El Rebollar. Desde allí, la vía de servicio sur de la autovía llega hasta el aeródromo. Instalaciones El Aeródromo de Requena es la sede de distintas entidades relacionadas con el mundo de la aviación como son el Club Aéreo Valencia y la Fundación Aérea de la Comunidad Valenciana. Ha albergado además las ediciones del Campeonato de España de Vuelo Acrobático desde el año 2016 hasta el 2019. El aeródromo cuenta con una escuela de pilotos (Airpull Aviation Academy), un centro de mantenimiento de aeronaves (Dédalo Aviación), un club aéreo (Club Aéreo Universal) y la sede de las aeronaves de la Fundación Aérea de la Comunidad Valenciana. Referencias Aeropuertos de España Enlaces externos Página del aeródromo de Requena - El Rebollar Archivado el 13 de diciembre de 2012 en Wayback Machine. Airpull Aviation Academy Club Aéreo Universal Fundación Aérea de la Comunidad Valenciana Archivado el 7 de junio de 2023 en Wayback Machine.
Plaza Mar 2

Plaza Mar 2 és un centre comercial de la ciutat valenciana d'Alacant situat al barri de la Goteta, entre l'avinguda de Dénia i la serra Grossa. Inaugurat el 27 de maig de 2003, compta amb una superfície de 162 000 m² que alberga 120 comerços, 16 sales de cinema i un aparcament de 2 800 places. La seua construcció, que va requerir una inversió de 170 milions d'euros, va ser promoguda per la Sociedad General Inmobiliaria de España i per la cadena d'hipermercats Alcampo, la qual disposa d'un establiment amb una superfície de 9 700 m². El centre comercial va suposar la creació de prop de 1 350 ocupacions directes i va atraure a Alacant firmes com H&M o C&A. Es comunica amb el centre d'Alacant a través del scalextric del Postiguet i l'avinguda de Dénia, i compta amb una passarel·la per als vianants que el connecta amb el barri del Pla de Bon Repòs. Enfront del centre fan parada cinc línies d'autobús i disposa d'una parada de tramvia (La Goteta-Plaza Mar 2). Malgrat el seu nom, no existeix a Alacant un altre centre comercial Plaza Mar anterior a aquest. Referències
Plaza Mar 2

Plaza Mar 2 es un centro comercial de la ciudad española de Alicante situado en el barrio de La Goteta, entre la avenida de Denia y la sierra Grossa. Descripción Inaugurado el 27 de mayo de 2003, cuenta con una superficie de 162 000 m² que alberga 120 comercios, 16 salas de cine y un aparcamiento de 2800 plazas. Su construcción, que requirió una inversión de 170 millones de euros, fue promovida por la Sociedad General Inmobiliaria de España y por la cadena de hipermercados Alcampo, la cual dispone de un establecimiento con una superficie de 9700 m². El centro comercial supuso la creación de cerca de 1350 empleos directos y atrajo a Alicante firmas como H&M y C&A.​ Se comunica con el centro de Alicante a través del scalextric del Postiguet y la avenida de Denia, y cuenta con una pasarela peatonal que lo conecta con el barrio de El Pla. Frente al centro hacen parada cinco líneas de autobús y dispone de una parada de tranvía (La Goteta-Plaza Mar 2). A pesar de su nombre, no existe en Alicante otro centro comercial Plaza Mar anterior a este, sino que es el nombre que distingue a los centros comerciales del mismo dueño, Sociedad General Inmobiliaria de España, similar a Plaza Río 2 y Plaza Norte 2 en Madrid. Referencias Enlaces externos Sitio web oficial
Sant Miquel Arcàngel de Benifallim

Sant Miquel Arcàngel de Benifallim és una església de Benifallim (l'Alcoià) protegida com a bé de rellevància local amb el codi 03.27.032-002. Descripció Construcció renaixentista. A la façana té una capelleta de Sant Miquel Arcàngel. Història L'origen àrab de Benifallim queda acreditat pel seu nom. Quedà despoblada el segle xiv, i Bernat de Cruïlles, va atorgar carta de poblament el 30 de novembre de 1316, a favor de 30 veïns de Penàguila. El 1535 la parròquia tenia 40 cases de cristians vells. Històricament les festes en honor de sant Miqule Arcàngel s'han celebrat els dies 8 de maig i 28, 29 i 30 de setembre. Aquesta església es va edificiar la segona meitat del segle xvi. Està dedicada a Sant Miquel Arcàngel. Ha estat construïda en diverses fases, el més recent és el campanar i el cor, de finals del segle xix. A la façana s'observen elements arquitectònics reutilitzats de construccions anteriors. Referències
La Nostra Senyora del Pilar de Los Montesinos

L'església parroquial de La Nostra Senyora del Pilar a Los Montesinos (Baix Segura, País Valencià), va ser construïda en 1886, fet que evidencia la consolidació de l'assentament humà sorgit espontàniament als voltants de la llacuna de Torrevella, mitjançant l'apropiació d'un espai públic, ocupat des de mitjan segle xix. Va ser cremada en la guerra però afortunadament ha estat reformada. Fins a 1948 es va mantindre com a ajuda de parròquia de l'ermita situada a La Marquesa, en la seua gènesi depenent de Sant Miquel de les Salines, hisenda que en 1829 va aconseguir, en la reorganització eclesiàstica realitzada pel bisbe Félix Herrero Valverde, la categoria de temple parroquial. Aquesta funció la va exercir una mica més d'un segle; si bé, com que no va prosperar, el caseriu situat en l'esmentat va perdre la titularitat privada i la seua comesa va decaure en benefici del dinamisme econòmico-demogràfic que es manifesta al poblat de Los Montesinos. El temple posseeix una nau central, dos laterals de menor grandària, espai dedicat a l'altar major, cor i torre. En la imatgeria que l'embelleix destaca: imatge de La Nostra Senyora del Pilar, talla rubricada per l'escultor pilarenc José Sánchez Lozano; Mare de Déu de la Dolorosa, obra de l'escola Salzillo i l'escultura d'embalum redó, el Crist de l'Agonia, d'autor anònim. Aquest temple ha sofrit modificacions en la seua estructura interna i en el seu aspecte exterior en el període que transcorre des de 1996 fins a 1999. Referències Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
Iglesia de Nuestra Señora del Pilar (Los Montesinos)

La iglesia parroquial de Nuestra Señora del Pilar en Los Montesinos (Provincia de Alicante, España), fue construida en 1886, hecho que evidencia la consolidación del asentamiento humano surgido espontáneamente en las inmediaciones de la laguna de Torrevieja, mediante la apropiación de un espacio público, ocupado desde mediados del siglo XIX. Fue quemada en la guerra pero afortunadamente ha sido reformada. Hasta 1948 se mantuvo como ayuda de parroquia de la ermita ubicada en La Marquesa, en su génesis dependiente de San Miguel de Salinas, hacienda que en 1829 consiguió, en la reorganización eclesiástica realizada por el obispo Félix Herrero Valverde, la categoría de templo parroquial. Esta función la estuvo desempeñando algo más de un siglo; si bien, al no prosperar el caserío situado en el mencionado perdió de titularidad privada, su cometido fue decayendo en beneficio del dinamismo económico-demográfico que se manifiesta en el poblado de Los Montesinos. El templo posee una nave central, dos laterales de menor tamaño, espacio dedicado al altar mayor, coro y torre. En la imaginería que la embellece destaca: imagen de Nuestra Señora del Pilar, talla de gran perfección, rubricada por el escultor pilarense José Sánchez Lozano; Virgen de la Dolorosa, espectacular obra de la escuela Salzillo y la sobrecogedora escultura de bulto redondo, el Cristo de la Agonía, de autor anónimo. Este templo ha sufrido modificaciones en su estructura interna y en su aspecto exterior en el período que transcurre desde 1996 a 1999. Referencias Este artículo incorpora material procedente de la página web de la Federación Valenciana de Municipios y Provincias, que mediante una autorización permitió agregar contenido e imágenes y publicarlos bajo licencia GFDL.
Embassament de Bellús

L'embassament de Bellús se situa en el municipi del mateix nom, a la comarca de la Vall d'Albaida, al País Valencià. Es va construir en l'any 1995 en la llera del riu Albaida sobre una superfície de 703 hectàrees, amb una capacitat màxima de 69 hm³. Aquest pantà pertany a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer i té per funció prevenir d'avingudes, i el reg. Les aigües embassades concentren un alt grau de contaminació, ja que el riu Albaida en el seu recorregut travessa zones industrials que hi aboquen. Vegeu també Riu Albaida. Bellús.
Embalse de Bellús

​El embalse de Bellús se encuentra situado entre el municipio de Bellús y la localidad vecina de Benigánim, en la provincia de Valencia, Comunidad Valenciana, España. Se construyó en el año 1995 en el cauce del río Albaida sobre una superficie de 703 ha, con una capacidad máxima de 69 hm³. Este embalse pertenece a la Confederación Hidrográfica del Júcar y tiene por función el embalse de aguas para el riego y prevenir avenidas. En septiembre de 2025 se anuncia por parte de ADIF una mejora en la capacidad real del embalse. Actividades Este embalse tiene contaminación y sus aguas son de baja calidad, ya que el río Albaida en su recorrido atraviesa zonas industriales que vierten al mismo. Pesca Por lo general pueden encontrarse la carpa común de pequeño tamaño y la perca sol. Referencias
Alqueria de Barrinto

L'Alqueria de Barrinto és una alqueria situada al barri de Marxalenes de la ciutat de València, al camí de Montanyana. Data originàriament del segle xiv i és el resultat d'una remodelació que en el segle xv va transformar una antiga casa existent, construint-se l'actual alqueria. L'edificació s'estructura a partir d'un gran vestíbul de gran altura, amb biguetes policromades, a partir del qual s'organitzen les cuines, sales principals, estances de servei, l'àmbit agrari i fins i tot un sistema de trull i cellers. El cos principal amb les sales nobles de l'habitatge senyorial se situa al sud. Compta amb sales de grans dimensions amb finestrals flanquejats per festejadors situats cap al jardí i hort. Es tracta de sales que s'articulen entre si mitjançant xicotetes portes d'algepseries en els seus extrems, a les quals s'accedeix des del gran vestíbul d'accés per una escala de traçat curt, a la manera d'una entreplanta gòtica. Actualment és propietat de l'Ajuntament de València, que la va rehabilitar a finals dels anys 90 i principis del 2000 com a edifici municipal multiús. Des de 2001 alberga la biblioteca municipal Joanot Martorell. Referències Enllaços externs Dossier sobre l'Alqueria de Barrinto Ajuntament de València
Alquería Barrinto

La arquitectura de la alquería Barrinto, situada en el camino de Montañana, en el término municipal de Valencia (España) y que data del siglo XIV, es el resultado de una remodelación que en el siglo XV transformó una antigua casa existente, construyéndose la actual alquería. La edificación se estructura a partir de un gran vestíbulo de gran altura, con viguetería policroma, a partir del cual se organizan las cocinas, salas principales, estancias de servicio, el ámbito agrario e incluso un sistema de lagar y bodegas. El cuerpo principal con las salas nobles de la vivienda señorial se sitúa al sur. Cuenta con salas de grandes dimensiones, las cuales cuentan con ventanales flanqueados por festejadores situados hacia el jardín y huerto. Se trata de salas que se articulan entre sí mediante pequeñas puertas de yeserías en sus extremos, a las que se accede desde el gran vestíbulo de acceso por una escalera de trazado corto, al modo de una entreplanta gótica. Referencias Guía de Arquitectura de Valencia. ISBN 978-84-86828-7 Un capbreu del monasterio de la Saidïa de 1536 indica a Magdalena Figueroa como la titular de la alquería y ocho cahizados de tierra huerta sita et posita in ordino. Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Alquería Barrinto.
Alqueria Fonda

L'alqueria Fonda, situada a Poble Nou (pedania de València), en el camí de Montcada, i que data del segle xiv, és un dels exemples més antics i interessants d'alqueria o casa rural a l'Horta de València. Es tracta d'una casa de planta basilical amb nau central, dos laterals, més una quarta adossada a un dels laterals. Realitzada amb murs de tapial, en façana se situa un arc de carreus. L'espai extern i d'accés a la casa s'organitza utilitzant un sistema indirecte, de vistes tancades, amb angle de 90° que condueix des del carrer a un pati previ, i des d'est a la casa, amb una estructura d'origen islàmic. La coberta s'alça sobre l'obertura de la nau central. Referències Bibliografia Guia d'Arquitectura de València. ISBN 978-84-86828-89-9
Alquería Fonda

La alquería Fonda, situada en el camino de Moncada del término municipal de Valencia (España), y que data del siglo XIV, es uno de los ejemplos más antiguos e interesantes de casa rural en Valencia.​ Se trata de una casa de planta basilical con nave central, dos laterales, más una cuarta adosada a uno de los laterales.​ Realizada con muros de tapial, en fachada se sitúa un arco de sillería.​ El espacio externo y de acceso a la casa, se organiza utilizando un sistema indirecto, de vistas cerradas, con ángulo de 90° que conduce desde la calle a un patio previo, y desde este a la casa, con una estructura de origen islámico.​ La cubierta se levanta sobre el vano de la nave central.​ Referencias Bibliografía Guía de Arquitectura de Valencia. ISBN 978-84-86828-7