Parc Natural del Túria

El Parc Natural del Túria és un parc natural (declarat el 13 d'abril de 2007 i ampliat el 6 d'agost de 2021, amb la modificació del Pla d'Ordenació dels Recursos Naturals del Túria) situat a les vores del baix Túria entre Lliria i València. El conjunt mostra un paisatge dinàmic i variat amb una notable diversitat d'hàbitats i espècies de fauna i flora. És de gran interès ecològic: ofereix boscos mediterranis de pinar i garriga i protegeix almenys part de l'Horta de València i el Camp de Túria. El parc abraça el riu Túria i la seua ribera al seu pas per la zona metropolitana de València. Descripció El parc del Túria té 4.480 hectàrees i 35 quilòmetres de llargada. Comença a Quart de Poblet i segueix el riu, travessant els termes de Manises, Paterna, Riba-roja de Túria, l'Eliana, Benaguasil, Lliria i Vilamarxant fins a arribar a Pedralba. Comprèn tres masses boscoses -la Vallesa, les Rodanes i la Pea- i les riberes del Túria. S'estén per una zona sotmesa a una important pressió urbanística, on hi ha PAI aprovats (com a Benaguasil) i grans obres públiques en projecte (la segona circumval·lació de València i la presa de Vilamarxant, inclosa al Pla Hidrològic Nacional derogat, el del transvasament de l'Ebre). El tram de llera i riberes del riu, situat entre els municipis de Pedralba i Paterna, és un dels darrers pulmons forestals que sobreviu a la zona de l'àrea metropolitana de València (vegeu també devesa del Saler). En aquest espai conflueixen el sistema Ibèric i la plana al·luvial del riu Túria, configurant-hi un paisatge pla, amb la referència del llit i la ribera del riu envoltats de suaus ondulacions travessades per barrancs que conflueixen al riu. El parc és vertebrat per un camí verd que el recorre de l'oest a l'est (de Vilamarxant al parc de la Capçalera): passa a prop de les poblacions principals i sempre al marge del riu Túria. Aquesta via és completada per ponts de fusta que permeten el pas a un costat i l'altre del riu. Un altre eix del parc és la línia 2 de metro, que recorre la superfície de gairebé tot el parc fins a Llíria, amb parades en ple bosc, com és el cas del baixador de la Vallesa. La zona alberga importants elements del patrimoni històric i geològic, i també relacionats amb l'aprofitament hidràulic com jaciments de l'edat del bronze (poblat de la Lloma de Betxí) o d'època visigoda (castrum fortificat de València la Vella), formacions juràssiques i miocenes, o assuts, aqüeductes i embassaments. Malgrat que el parc no té un valor ecològic excepcional, no significa que no tinga valor. Té formacions de pi carrascar, llentiscle, murta, que desapareixen a causa de tanta transformació paisatgística, igual que trobem una espècie molt rara que es diu Anthyllis Lagascana i que es localitza a la Vallesa. És l'espècie més important del parc i l'única zona coneguda on la trobem a la província. Municipis compresos l'àmbit geogràfic del Parc Natural del Túria inclou els termes municipals de: Quart de Poblet Manises Paterna Riba-roja de Túria L'Eliana Vilamarxant Benaguasil Llíria Pedralba Encara que el parc no forma part del terme de la ciutat de València, sí que inclou zones pertanyents a Benicalap i Campanar influenciades pel parc, puix que formen part d'una zona de transició urbana en la qual no es pot construir. Història La decisió de protegir el Baix Túria fou presa el 2006, malgrat que la idea sorgí fa més d'una dècada entre la societat civil de la zona afectada. De les associacions de veïns, col·lectius ecologistes i grups ciutadans, que començaren agrupats en una coordinadora per la defensa del bosc de la Vallesa, a partir d'un gran incendi al 1994, esdevingueren més ambiciosos amb la idea del parc únic incloent-hi les reserves ja existents de la Vallesa i les Rodanes. A partir d'allí es transformà en la Coordinadora en Defensa dels Boscos del Túria. La coordinadora tingué molt a veure amb aquesta declaració i protecció, car foren els ciutadans i veïns de les poblacions a la vora del Túria qui, organitzats en forma d'una federació d'associacions i persones físiques, reivindicaren aquesta protecció des del 1994. La declaració de Parc Natural començà a prendre forma amb la reunió, el 27 de juliol del 2006, entre la coordinadora i el conseller de Territori i Habitatge de la Generalitat Valenciana, Esteban González Pons. El Consell obrí al juliol del 2006 la declaració del segon parc natural de l'àrea metropolitana de València després de l'Albufera. Es declarà el Parc Natural del Túria amb els decrets 43/2007 i 42/2007, que aproven el Parc Natural i el Pla d'Ordenació dels Recursos Naturals del Túria, respectivament. Llitologia El sòl de la Vallesa i de la Pea és ric en base i calç blanquinosa. El de les Rodanes, en canvi, és pobre en base, està format per roques de sílice, i és de color roig (Rodeno), i per això en aquests espais la vegetació és més pareguda a les de la serra d'Espadà i la serra Calderona, on el sòl és àcid, i s'hi troben així espècies com l'alzina surera. Morfologia El parc natural del Túria se situa en una zona de transició entre les serres circumdants i la plana que s'estén cap a la desembocadura del riu. La morfologia general del relleu està formada per un sistema de plans i petits turons o pujols. L'orografia (o elevació) més abrupta es troba a l'oest del Parc en les muntanyes del Palmerar i de la Pea. Les muntanyes dels Rodanes i de la Vallesa són les últimes llomes (elevació natural del terreny de poca altura) envoltades de plans, abans d'arribar a les planes pròximes a la desembocadura del riu Túria. Vegetació El parc marca el límit septentrional de la pebrella, conserva diverses espècies característiques del bosc mediterrani, com algunes d'orquídies, el llentiscle, l'arítjol, el spinus negre, l'oliveta, i el comú pi blanc, el qual es troba a la zona per les repoblacions realitzades fa uns 50 anys. A causa d'aquesta repoblació massiva de pi blanc a les Rodanes trobem també pi blanc junt a l'alzina surera, en comptes del pinastre de litologies àcides, que és el propi, com a la serra d'Espadà. Als marges del Túria queden petites extensions de bosc de ribera, alguns pollancres, algun om i algun salze, encara que la majoria ha patit l'avanç de la canya de sant Joan, introduïda pels àrabs. Fauna La fauna del parc és diversa, i hi trobem esquirols, xoriguers grossos, llangardaixos i algun porc senglar. Les raboses i els eriçons, en canvi, estan desapareixent. Mamífers: els científics del parc natural del Túria han citat en total 32 espècies de mamífers. Algunes de les més comunes són les garduñas, les ginetas, els eriçons i els conills. La llúdria o algunes ratapinyades són mamíferes protegits per estar en perill. Ocells: 107 espècies d'ocells nidifiquen al Parc. L'àguila cuabarrada, la supervivència de la qual està amenaçada, nia en els tallats del riu i és una espècie emblemàtica d'aquest espai natural protegit. Amfibis: trobem 5 espècies d'amfibis en la ribera del riu. Entre ells, la granota comuna, el gripau comú o el gripau partero, un grup afectat per la contaminació de les aigües i la pèrdua de les seves tolles temporals. Peixos: és el grup amb major representació d'espècies exòtiques en la fauna del Parc. El gobio, el perca sol o el black bass són alguns exemples. En total, 14 espècies de peixos viuen en el riu Túria, una d'elles és la madrilla del Túria, que només viu en dos rius del món (el Túria i el Millars), o l'anguila que, si no fos per les repoblacions, hauria desaparegut per no existir connexió física entre l'aigua del riu i l'aigua de la mar. Rèptils: el rèptil més amenaçat en la ribera és la tortuga de rierol que ha de competir amb tortugues exòtiques. També el llangardaix ocel·lat o fardatxo està disminuint la seva població. Nombroses espècies de colobres es deixen veure en les èpoques més caloroses de l'any, com la colobra bastarda o la colobra d'escala. Invertebrats: és difícil quantificar amb exactitud les espècies d'invertebrats que viuen al parc natural del Túria. Per esmentar només alguns exemples: caragols, abelles, vespes, formigues, aranyes, centpeus, papallones, cucs, gambes, crancs, mosques, mosquits i puces. Els científics han trobat 228 espècies d'invertebrats, però segur que moltíssimes més seran citades en el futur. Ampliació del 2021 El Parc Natural del Túria es va declarar l'any 2007 per mitjà del Decret 43/2007, de 13 d'abril, del Consell, de declaració del Parc Natural del Túria i posteriorment va ser aprovat el document d'ordenació ambiental per mitjà del Decret 42/2007, de 13 d'abril, del Consell, pel qual s'aprova el Pla d'ordenació dels recursos. L'octubre del 2015, la Comissió de Medi Ambient, Aigua i Ordenació Territorial de les Corts va debatre i va aprovar una proposició no de llei (PNL) sobre l'inici de revisions dels instruments Plans d'Ordenació dels Recursos Naturals (PORN) i Plans Rectors d'Ús i Gestió (PRUG) dels parcs naturals valencians. D'altra banda, ja s'havia considerat incloure a la Xarxa Natura 2000 paneuropea, sent fins ara l'únic parc natural valencià que no estava inclòs en aquesta Xarxa. L'àmbit territorial del PORN es va ampliar el 2021 a tres municipis addicionals, situats aigües amunt del riu Túria: Xulilla, Xestalgar i Bugarra, tots tres a la comarca de la Serrania. D'aquesta manera, aquest àmbit territorial afecta 17 municipis: Benaguasil, Bugarra, Xest, Xulilla, Gestalgar, L'Eliana, Llíria, Manises, Mislata, Paterna, Pedralba, Quart de Poblet, Riba-vermella del Túria, Sant Antoni de Benaixeve, Vilamarxant, Xirivella i València. La superfície actual del PORN aprovada pel Decret 42/2007, de 13 dabril, del Consell que era de 9.844 ha. es va veure ampliada en 6.933 ha, fins a comptar amb 16.777 ha. De les 9.844 ha del PORN inicial, es va declarar com a parc natural una superfície de 4.748 ha, que suposa una ampliació. del parc fins a les 8.104 ha. Aquesta ampliació connecta amb la part sud de la serra del Negrete i la part baixa del riu Sot amb el riu Túria, quedant comunicat i connectat el Parc Natural de Chera-Sot de Chera amb l'eix fluvial alt i baix Túria. El Decret 42/2007, de 13 d'abril, del Consell, pel qual s'aprova el Pla d'Ordenació dels Recursos Naturals del Túria (DOGV 19.04.2007), establia a l'article 9 que la seva vigència i revisió era de 5 anys. Situació després de la Dana de 2024 Al cos tècnic i de gestió del Parc Natural del Túria, que depèn de la Conselleria de Medi Ambient, considera que no és possible refer tot el que s'ha fet els últims 30 anys, per la qual cosa aposten per "recuperar" més que "reconstruir". La Conselleria de Medi Ambient, avaluà inicialment els danys en uns 21,5 milions d'euros. Referències Enllaços externs Pàgina dels parcs naturals del País Valencià Arxivat 2010-09-30 a Wayback Machine..