NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Марина-Альта

Мари́на-А́льта (исп. Marina Alta) — комарка на востоке Испании, в северной части провинции Аликанте (автономное сообщество Валенсия). Административный центр — город Дениа. География Комарка расположена на побережье Средиземного моря (Коста-Бланка), граничит с комарками Марина-Баха на юго-западе, Комтат на западе, а также с провинцией Валенсия на севере. Рельеф представлен прибрежной равниной и отрогами Бетийских гор; высшая точка — Монго (753 м) в муниципалитете Дениа. Побережье изрезано скалистыми мысами (Кабо-де-ла-Нао) и песчаными бухтами. История Исторически Марина-Альта была заселена со времён иберов и римлян, о чём свидетельствуют археологические находки в Хавеа и Кальпе. В период мусульманского владычества здесь сложилась разветвлённая сеть ирригационных систем и небольших крепостей (кат. castells). После Реконкисты в XIII веке регион вошёл в состав Королевства Валенсия. До XVII века значительную часть населения составляли мориски, после изгнания которых многие земли опустели и были заселены переселенцами с Балеарских островов и из Каталонии. Экономика Основу экономики составляет туризм (особенно в прибрежных муниципалитетах Дениа, Хавеа, Кальпе), а также сельское хозяйство: выращивание цитрусовых, винограда (производство мускатных вин), миндаля и оливок. В меньшей степени развиты рыболовство и лёгкая промышленность. Внутренние районы (Валь-де-Лагварт, Валь-де-Эбо) сохраняют аграрную специализацию и традиционный уклад. Язык Население комарки исторически является валенсийскоязычным; валенсийский язык имеет статус официального и широко используется в быту, образовании и делопроизводстве. Муниципалитеты По данным Национального института статистики, в состав комарки входят 33 муниципалитета. Крупнейшие из них (на 2023 год): Примечания
Aeroport de Castelló

L'aeroport de Castelló, també anomenat aeroport de Castelló - Costa Azahar o aeroport de Castelló - Costa dels Tarongers (codi IATA: CDT, codi OACI: LECH), és un aeroport en funcionament des de setembre de 2015, situat a la rodalia de Vilanova d'Alcolea, a la comarca de la Plana Alta del País Valencià. Ubicació L'emplaçament de l'aeroport, a pocs quilòmetres de Vilanova d'Alcolea, el situa prop de Castelló de la Plana i dels diferents nuclis turístics importants de la zona, com Benicàssim, Orpesa i Peníscola, o industrials, com Vila-real, Onda i l'Alcora. Història El projecte de l'aeroport ha estat identificat des d'un inici com una decisió personal del president de la Diputació de Castelló, Carlos Fabra, en un intent d'augmentar la projecció turística de la província de Castelló en el marc de projectes com Mundo Ilusión, Marina d'Or Golf o els diferents torneigs de golf. L'aeroport va tindre un cost de 76.900.000 €. En 2016 va superar els 110.000 passatgers i actualment compta amb 4 rutes regulars amb Bulgària, Polònia, Regne Unit i Romania. El maig de 2017 arribà a tindre més passatgers (uns 18.215) que mai abans registrat. Des de l'1 de novembre de 2019 la titularitat passà a ser de la Generalitat Valenciana. La decisió es va prendre després que l'entitat gestora Edeis trencara el contracte unilateralment després que el Consell es negara a aportar-li més fons dels acordats inicialment. El president de la Generalitat Ximo Puig digué que seria més rendible econòmicament per a les finances de l'autonomia valenciana. Polèmica Des de les plataformes per la defensa i conservació dels espais naturals del País Valencià s'ha titllat al projecte de despesa innecessària, atesa la proximitat dels aeroports de Tarragona i València. Així mateix, s'ha denunciat que l'emplaçament actual suposa la destrucció de terrenys de gran valor ecològic, i es va aconseguir la paralització de les obres en nombroses ocasions gràcies a les denúncies per delicte mediambiental presentades pel GECEN, les quals han arribat fins al Parlament Europeu. El 14 de març de 2014 es conegué que la societat pública gestora de l'aeroport, Aeroport de Castelló S.L. (AEROCAS), ubicà la seu a un àtic propietat d'un cosí de la dona del president de la Generalitat Valenciana, Alberto Fabra Part, i pel qual pagà un total de 420.000 euros en el període entre 2005 i 2011, dels quals 51.840 euros (més IVA) anuals en concepte de lloguer, i del qual va assumir despeses addicionals, com l'IBI. Aerolínies i destinacions Referències Enllaços externs Web oficial de l'Aeroport de Castelló Grup per a l'estudi i Conservació dels Espais Naturals (GECEN), grup ecologista denunciant sobre la ubicació de l'aeroport Arxivat 2010-10-29 a Wayback Machine.
Castellón–Costa Azahar Airport

Castellón Airport (Spanish: Aeropuerto de Castellón, Valencian: Aeroport de Castelló), (IATA: CDT, ICAO: LECH) is an airport serving the city of Castellón de la Plana, located near Vilanova d'Alcolea, Benlloc and Cabanes in the Valencian Community, Spain. History Foundation and construction The airport was officially declared "open" by local authorities in March 2011, shortly before regional elections and as total cost reached €150 million, despite having neither airlines signed up to land there nor government approval to operate. Delayed for several years, commercial flights were due to begin on 1 April 2012, but the first commercial flight to the airport landed on 15 September 2015. In February 2012, it was reported that modifications would have to be made to the runway before the airport could be brought into use. It was then later reported that the runway was to be dug up entirely. The airport has become a symbol of the wasteful spending that helped sink Spain deep into the 2008–2012 financial crisis. For instance, the company in charge of running the airport, Aerocas, was found to have spent 26 million euros, a sixth of the cost of the airport, on sponsoring various sports teams in its region. Also, a $375,000, 24-metre-tall statue, often interpreted as a representation of Carlos Fabra, the formerly powerful local politician who was the driving force behind its construction, was erected just outside the airport. Fabra has been under judicial investigation in connection with several cases of corruption and tax evasion, and was sentenced to four years in prison for tax fraud in December 2014. Another point of contention is the fact that the Province of Castellón is within close proximity to two international airports: Valencia and Barcelona. On 14 January 2014, nearly four years after the formal opening of the airport, a first flight departed from Castellón-Costa Azahar. Air Nostrum charter flight YW2003 carried the Villarreal CF football team, which is sponsored by the airport itself, to San Sebastián for their Copa del Rey match against Real Sociedad. Scheduled operations The first regular scheduled, albeit seasonal, flights from Castellón-Costa Azahar to Bristol and London Stansted, operated by Ryanair, began in September 2015. The European Union has opened a formal investigation into whether both the Canadian company that manages the airport (SNC-Lavalin) and Ryanair are receiving illegal subsidies from the regional government. During the 2022 Russian invasion of Ukraine, Castellón–Costa Azahar Airport became a storage facility for Ukraine International Airlines fleet of six Boeing 737 aircraft. Also in 2022, a number of airlines scheduled new routes from the airport. These included Wizz Air to Budapest, Ryanair to Dublin and Brussels South Charleroi and Air Nostrum connecting the airport domestically to Madrid. Airlines and destinations The following airlines operate regular scheduled and charter flights at Castellón–Costa Azahar Airport: References External links Official website
Aéroport de Castellón-Costa Azahar

L’aéroport de Castellón-Costa Azahar (espagnol : Aeropuerto de Castellón-Costa Azahar) est un aéroport situé à 30 km de la ville de Castellón de la Plana, sur les communes de Vilanova d'Alcolea et Benlloch, dans la communauté valencienne, en Espagne. Malgré une ouverture symbolique avant les élections régionales de 2011, il n'a pas été desservi par un vol régulier avant septembre 2015. Avec son coût de 150 millions d'euros et sa statue monumentale de l'ancien président régional Carlos Fabra, l'aéroport est devenu un symbole des effets de la crise économique espagnole ainsi que des dérives des dépenses publiques du pays. En effet, au début des années 2000, avec la croissance économique importante, chaque province espagnole voulait son propre aéroport, et ce malgré la proximité d'autres beaucoup plus importants et déjà existants (ici celui de Valence qui est situé à une centaine de km), ce qui a créé des doublons. On peut rapprocher ce cas de celui de l'aéroport de Huesca-Pyrénées ou celui de Ciudad Real. Le 11 mars 2015, la compagnie Ryanair a annoncé l'ouverture de deux lignes depuis l'aéroport de Castellón. Dans un communiqué, l'aéroport précise que ces deux lignes permettront d'accueillir 61 000 passagers par an. Situation Voir les Îles Canaries Compagnies aériennes et destinations Passagers Actualisé le 04/09/2025. Galerie Voir aussi Articles connexes Liste des aéroports les plus fréquentés en Espagne Lien externe Site officiel Références Portail de l’aéronautique Portail du Pays valencien
Castellón–Costa Azahar repülőtér

Castellón–Costa Azahar (IATA: CDT, ICAO: LECH) egy kisebb nemzetközi repülőtér Castellón de la Plana közelében. A légikikötő 2014-ben nyílt meg. Nevében a Costa Azahar a Földközi-tenger Narancsvirág-part nevű partszakaszára utal. Üzemeltetője a SNC-Lavalin. Légitársaságok és úticélok Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Kapcsolódó szócikkek Spanyolország közlekedése Spanyolország repülőtereinek listája Jegyzetek További információk Hivatalos oldal A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Port lotniczy Castellón-Costa Azahar

Port lotniczy Castellón-Costa Azahar (IATA: CDT, ICAO: LECH), (fr. Aéroport de Castellón-Costa Azahar) – port lotniczy położony 30 km na północ od Castellón de la Plana, w Hiszpanii. Linie lotnicze i połączenia Przypisy
Aeroportul Castellón–Costa Azahar

Aeroportul Castellón-Costa Azahar (IATA: CDT, ICAO: LECH) este un aeroport din Vilanova d'Alcolea⁠(d), Plana Alta⁠(d), Castellón, Comunitatea Valenciană, Spania ce deservește zona Castellón de la Plana. A fost deschis în 10 decembrie 2014. Situat la o altitudine de 350 m, aeroportul dispune de 1 pistă. Este operat de AtkinsRéalis⁠(d). Infrastructură Piste Aeroportul dispune de o singură pistă. Pista 06/24 are suprafața de asfalt și dimensiunile 2.700 m × 45 m. Terminale Note Vezi și
Castellón-Costa Azahar Airport

Castellón-Costa Azahar Airport är en flygplats i Spanien. Den ligger i provinsen Província de Castelló och regionen Valencia, i den östra delen av landet, 300 km öster om huvudstaden Madrid. Castellón-Costa Azahar Airport ligger 328 meter över havet. Terrängen runt Castellón-Costa Azahar Airport är kuperad åt nordost, men åt sydväst är den platt.Runt Castellón-Costa Azahar Airport är det ganska glesbefolkat, med 23 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Benicàssim, 17,7 km söder om Castellón-Costa Azahar Airport. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Castellón-Costa Azahar Airport.
Кастельйон (аеропорт)

Аеропорт Кастельйон — Коста-Азахар (ісп. Aeropuerto de Castellón, кат. Aeroport de Castelló), (IATA: CDT, ICAO: LECH) — аеропорт, що обслуговує місто Кастельон-де-ла-Плана (за 40 км NE), також поруч розташовані Віланова-д'Алколеа, Бенльйок та Кабанес, Іспанія. Офіційно відкрито 25 березня 2011. Було сертифіковано та відкрито для польотів 10 грудня 2014. Перший комерційний рейс до аеропорту відбувся 15 вересня 2015. Кошторисна вартість будівництва €150 млн, Авіалінії та напрямки, січень 2023 Статистика Примітки Посилання Офіційний вебсайт [Архівовано 2 лютого 2022 у Wayback Machine.]
Intempo

INTEMPO (celý název Edificio INTEMPO Benidorm) je mrakodrap v španělském městě Benidorm. S výškou 189 m je nejen nejvyšší budovou města, ale i nejvyšší budovou Španělska mimo hlavního města Madridu. Je také i pátou nejvyšší budovou země (po mrakodrapech v CTBA). Budova byla postavena v letech 2007–2014 podle plánů architektonické společnosti Pérez-Guerra Arquitectos & amp; Ingenieros. V mrakodrapu se nachází 47 nadzemních a 3 podzemní patra. Budova není přístupná. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Intempo na slovenské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Intempo na Wikimedia Commons
Intempo

Az Intempo egy 188,75 méter magas felhőkarcoló a spanyolországi Benidorm városában. Az épület terveit hivatalosan 2006. január 19-én mutatták be. Az építési munkálatok 2007-ben kezdődtek és 2013-ban fejeződtek be. Az építési munkálatok haladását hátrányosan befolyásolta a gazdasági világválság, amely igen súlyosan érintette a spanyol építőipart. Magassága Az épületet az eredeti tervek alapján 75 emeletesre tervezték, ám a válság közbeavatkozása miatt ezt később 20 emeletesre csökkentették. Az időközben bekövetkezett befektetőváltásnak köszönhetően azonban mégis megépült a 47 emeletes felhőkarcoló. Az épület szerkezeti kivitelezésének pikantériája, hogy a tervezők eredetileg csak 20 emeletnyi liftaknát terveztek az épületbe, ám erről később megfeledkeztek, ezért nincs végig liftakna a 47. emeletig. Az épület Benidorm legmagasabb épülete, amely az eddigi helyi csúcstartót a Gran Hotel Balit előzi meg magasságával. Az épület Spanyolországot tekintve, Madridot nem számítva az ország legmagasabb épülete, illetve a legmagasabb épület a világon a 100 000 lélekszám alatti települések közt. Szerkezete Maga az épület két egymással párhuzamos épületrészből áll, amelyeket az épület tetejénél a 38. és a 44. emeletek között összeépítettek egymással. Kinézetre olyan az épület, mintha két darab 1-est, vagy egy nagy M betűt formálna, amely emlékezteti az embereket a 2004. március 11-i madridi terrortámadásra. Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Residencial In Tempo című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. Források
Intempo

Intempo è un grattacielo di 47 piani alto 192 metri situato a Benidorm, in Spagna. Descrizione La progettazione dell'edificio è stata presentata ufficialmente il 19 gennaio 2006 e i lavori sono iniziati nel 2007. Inizialmente doveva essere completato nel 2009, ma i lavori sono stati notevolmente ostacolati dalla crisi economica del 2008, che ha gravemente colpito il settore immobiliare in Spagna. La costruzione è stata quasi completata nel marzo 2014, ma l'impresa promotrice è fallita. Nel 2018, l'edificio è stato acquisito dalla SVP Global. L'edificio è il più alto di Benidorm e il quinto più alto in Spagna. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Intempo Collegamenti esterni Sito ufficiale, su intemporesidentialskyresort.com. (EN) Intempo, su Structurae. (EN) Intempo, su Skyscraper Center.
Intempo

O edifício Intempo é um arranha-céus residencial, na sua categoria um dos edifícios mais altos da Europa, situado em Benidorm, Espanha. O seu desenho arquitetónico foi realizado pelo estúdio de arquitetura alicantino Pérez-Guerras, tem 47 pisos e ainda 3 pisos subterrâneos, atingindo 189 m de altura total. Tem uma peculiar configuração geométrica que consiste em duas torres retas paralelas unidas nos seus últimos 30 metros mediante um cone de vértice inferior e base elíptica, formando o número "11". Esta peculiaridade geométrica evoca, para alguns, os atentados de 11 de março de 2004 em Madrid. Ambas as torres, cuja separação é de 20 metros, encontram-se unidas entre si tanto nos três pisos subterrâneos como nos 9 últimos, mediante um cone de base elíptica e vértice inferior a 150 metros sobre a rasante do terreno. A estrutura, desenhada em betão armado pelo gabinete Florentino Regalado & Asociados, apresenta como característica fundamental a muito elevada esbelteza, a qual condiciona tanto a perceção arquitetónica do conjunto como a realidade estrutural do mesmo. Com um custo total de 120 milhões de euros, ficou terminado em março de 2014. É o quinto mais alto arranha-céus da Espanha, e a segunda torre residencial mais alta da União Europeia. Situa-se sobre a chamada "Playa de Poniente" e é o edifício mais alto de Benidorm, ultrapassando o Gran Hotel Bali e a Torre Lúgano. Galeria Referências Ligações externas Descrição estrutural do edifício Arquivado em 14 de julho de 2018, no Wayback Machine.
Oratori dels Borja

L'Oratori dels Borja, anomenat també Ermita de la Santa Creu, o església, oratori de la Torre de Canals. L'oratori formava part del conjunt palatí dels Borja, i es va aixecar sota l'advocació de la Veracreu. Arquitectònicament s'enquadra en l'estil "gòtic de conquesta". Presenta una única nau de planta rectangular, amb capçalera plana, construïda amb murs de pedra i morter, coberta a quatre aigües sustentada per dos arcs de diafragma recolzats en pilastres. El sostre era de fusta, encara que només parcialment. L'oratori pot datar-se a finals del segle xiv, i està situat al carrer de Calixt III, del municipi de Canals. Després de ser restaurat es van poder recuperar un conjunt de pintures murals de gran valor. Aquestes representen les figures de Josep de Natzaret amb el Nen, i de sant Vicent Ferrer amb Calixt III de nen i de sant Francesc de Borja, amb inscripcions al·lusives, en castellà i valencià de l'època. Les pintures són d'estil barroc, encara que té juxtaposicions renaixentistes com a conseqüència d'intervencions realitzades en 1721. En 1878 després d'una intervenció, es va perdre un escut d'armes dels Borja. És un Bé de Rellevància local del municipi de Canals, amb codi 46.23.081-002 Referències
Oratory of the Borgias

The Oratory of the Borgias or Church of the Tower is located in the municipality of Canals (Valencia), Spain. It is a church built in early Valencian Gothic style, probably in the 13th century. It is located in front of the Borgias Tower and has been reformed on several occasions. In the oratory is conserved a medieval table about the Last Judgment, attributed to the Master of Borbotó. In the oratory was kept a shield with the arms of the House of Borgia which was lost after the intervention of 1878. Originally, it was part of the palace complex of the Borgias at their ancestral power base in the Señorío de Torre de Canals. The original invocation of the oratory was the True Cross. The building consists of a single nave's rectangular, flat head, walls of stone and mortar, covered gabled sustained by two diaphragm arches supported by pillars. The roof was partially of wood. The original major altar was lost during the Spanish Civil War. It is believed that at one of the tables of the major altar, it was represented the True Cross, a gift of the Pope Callixtus III, according to the historical tradition. Bibliography CEBRIÁN Y MOLINA, J.L.: L’oratori i la torrassa del Palau dels Borja a la Torre de Canals, Ayuntamiento de Canals, 1990. LA PARRA LÓPEZ, S.: La ruta valenciana de los Borja, Gandía, Escapada-Punto Cero, 1997. MARTÍ DOMÍNGUEZ: Els Borja, Gandía, CEIC ”Alfons el Vell”, 1985. VV.AA.: Los Borja: del mundo gótico al universo renacentista (cat.exposición), Museo de Bellas Artes de Valencia, Generalitat Valenciana, 2001. VV.AA.: Canals, la Torre del Borja: excavacions arqueológiques i procés de restauració, Ayuntamiento de Canals, 1995. See also Route of the Borgias Tower and walls of the Borgias References External links Article about the Oratory of the Borgias (in Spanish)
Oratorio de los Borja

El Oratorio de los Borja o Iglesia de la Torre se encuentra situado en Canals (Valencia) España. Es una iglesia construida en estilo gótico valenciano primitivo, probablemente en el siglo XIII.​ Se encuentra enfrente de la Torre de los Borja Ha sido reformado en diversas ocasiones. En el oratorio se conserva una tabla medieval sobre el Juicio Final, atribuida al Maestro de Borbotó. En el Oratorio se conservaba un escudo con las armas de los Borja que se perdió tras la intervención del año 1878. En origen, formaba parte del conjunto palaciego de los Borja. La advocación original del oratorio fue la Santa Cruz. El edificio está formado por una única nave de planta rectangular, cabecera plana, muros de piedra y mortero, cubierta a cuatro aguas sustentada por dos arcos de diafragma apoyados en pilastras. El techo era parcialmente de madera. Durante la guerra civil española se perdió el retablo mayor original. Se cree que en una de las tablas de este, se representaba la Santa Cruz, regalo del Papa Calixto III según la tradición. Bibliografía CEBRIÁN Y MOLINA,J.L.: L’oratori i la torrassa del Palau dels Borja a la Torre de Canals, Ayuntamiento de Canals, 1990. LA PARRA LÓPEZ,S.: La ruta valenciana de los Borja, Gandía, Escapada-Punto Cero, 1997. MARTÍ DOMÍNGUEZ: Els Borja, Gandía, CEIC Alfons el Vell, 1985. VV.AA.: Los Borja: del mundo gótico al universo renacentista (cat.exposición), Museo de Bellas Artes de Valencia, Generalitat Valenciana, 2001. VV.AA.: Canals, la Torre del Borja: excavacions arqueológiques i procés de restauració, Ayuntamiento de Canals, 1995. Referencias Véase también Torre y murallas de los Borja Ruta de los Borja Portal:Comunidad Valenciana. Contenido relacionado con Comunidad Valenciana. Portal:Arquitectura. Contenido relacionado con Arquitectura. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Oratorio de los Borja. Artículo sobre el Oratorio de los Borja
Oratoire des Borgia

L'oratoire des Borgia ou église de la Tour se trouve à Canals dans la province de Valence, en Espagne. C'est une église construite en style gothique précoce, probablement au XIIIe siècle. Historique et description L'oratoire des Borgia est situé en face de la Tour et des murs des Borgia, et a été remanié à plusieurs reprises. Dans l'oratoire est conservée une table médiévale sur le Jour du jugement, attribuée au maître de Borbotó. L'oratoire a conservé un bouclier aux armes des Borgia qui a été perdu après la restauration de 1878. À l'origine, il faisait partie du palais des Borgia à Canals. Le nom original de l'oratoire était sous le vocable de la Vraie Croix. Le bâtiment se compose d'une nef unique rectangulaire, au chevet plat, avec des murs en pierre et mortier, couverts de pignons, soutenus par deux arcs de diaphragme, avec des piliers. La toiture est en partie en bois. Le retable principal original a été perdu au cours de la guerre civile espagnole. On pense qu'une des tablettes du retable actuel conserve un fragment de la Vraie Croix, cadeau du pape Calixte III, selon la tradition populaire. Notes et références Voir aussi Bibliographie CEBRIÁN Y MOLINA,J.L.: L’oratori i la torrassa del Palau dels Borja a la Torre de Canals, Ayuntamiento de Canals, 1990. LA PARRA LÓPEZ,S.: La ruta valenciana de los Borja, Gandía, Escapada-Punto Cero, 1997. MARTÍ DOMÍNGUEZ: Els Borja, Gandía, CEIC ”Alfons el Vell” , 1985. VV.AA.: Los Borja: del mundo gótico al universo renacentista (cat.exposición), Museo de Bellas Artes de Valencia, Generalitat Valenciana, 2001. VV.AA.: Canals, la Torre del Borja: excavacions arqueológiques i procés de restauració, Ayuntamiento de Canals, 1995. Articles connexes Route des Borgia Famille Borgia Lien externe (es) Article sur l'oratoire des Borgia Portail de l’architecture chrétienne Portail du catholicisme Portail du Pays valencien
Катедралата на Валенсия

Катедралата на Валенсия, официално наречена Митрополитска катедрала-базилика „Успение на Дева Мария от Валенсия“, е католически храм във Валенсия, Испания. Тя е седалището на архиепископията на Валенсия. Посветена е на Света Мария по желание на Хайме I Арагонски и е осветена през 1238 г. Каталунската или средиземноморската готика е преобладаващият стил на тази катедрала, въпреки че има и романски, френски готически, ренесансови, барокови и неокласически елементи. Вътре има почитана светена чаша, датираща от I век и дарена на катедралата от крал Алфонсо V Арагонски през 1436 г. Тук са събрани някои от първите и най-добри картини от XV век от целия Иберийски полуостров. Източници