NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Castillo-palacio de Ayelo de Malferit

El castillo-palacio de Ayelo de Malferit se encuentra en el recinto histórico de Ayelo de Malferit (Valencia) España. Reformado en el siglo XVIII con una superficie total de 971,29 m², está organizado alrededor de un patio central al que dan tres alas del edificio, al este, norte y sur, y una tapia situada en la esquina sudoeste. Perteneció al marqués de Malferit. Está declarado, genéricamente, bien de interés cultural con categoría de monumento.​​ Historia Los orígenes del edificio podrían situarse en el siglo XV, teniendo una doble utilidad, residencial y defensiva. Desde su construcción, el palacio ha sufrido numerosas reformas. La realizada en el siglo XVIII afectó significativamente a su estructura, transformándolo en un palacio al gusto de la época. Tras su reciente rehabilitación, se convirtió en la sede del Ayuntamiento. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Castillo-palacio de Ayelo de Malferit. Catálogo del Patrimonio Cultural Valenciano
Castelo-palácio de Ayelo de Malferit

O Castelo-palácio de Ayelo de Malferit localiza-se no município de Aielo de Malferit, na província de Valência, comunidade autónoma da Comunidade Valenciana, na Espanha. História Pertenceu ao Marquês de Malferit. As origens do edifício podem remontar ao século XV, com uma dupla função, residencial e defensiva. Desde a sua construção, sofreu diversas reformas. A que foi realizada no século XVIII afectou profundamente a sua estrutura, transformando-o em um palácio, segundo o gosto da sua época. Após uma recente intervenção, foi reabilitado e requalificado como sede do Ayuntamiento. Características Apresenta com uma superfície total de 971,29 metros quadrados, está organizado ao redor de um pátio central para onde se abrem as três alas do edifício, a Leste, a Norte e a Sul, e uma porta situada na esquina Sudoeste. Ligações externas «Catálogo do Património Cultural Valenciano» (em espanhol) «Consellería de Cultura» (em espanhol). da Generalidad Valenciana
Ciutat de la Llum

La Ciutat de la Llum i la Ciutat del Cinema (oficialment «Ciudad de la Luz») és un complex audiovisual d'oci que es troba a Alacant (País Valencià), concretament ubicat al paratge de la serra dels Colmenars, dedicat al món cinematogràfic. Els visitants tenen possibilitat de conéixer les seues activitats amb un recorregut. Descripció Es tracta d'un complex de 300.000 metres quadrats, amb diversos platós, un fossat de agua de 8.000 metres cúbics, magatzems i tallers de construcció de decorats; zones de rodatge en exteriors, camerinos, sales de maquillatge, perruqueria i oficines, i els serveis de suport a la producció, que treballava en la creació d'un teixit industrial a Alacant que faça de suport a totes les necessitats específiques del món de la producció audiovisual, i que impulsa per mitjà del seu Centre d'Estudis Cinematogràfics. La societat Ciutat de la Llum, SAU es va constituir el 2 de novembre de 2003 per a promoure-lo, amb capital públic, i és dependent de la Generalitat Valenciana. Ús En octubre de 2005, Manuel Iborra inaugurà els estudis amb la pel·lícula La dama boba, i el van succeir rodatges com Lo que sé de Lola de Javier Rebollo, Teresa: el cuerpo de Cristo, de Ray Loriga, Manolete, de Menno Meyjes, Minor de Jean Jacques Annaud o Astèrix als Jocs Olímpics, el tercer lliurament de la saga, o The Impossible de Juan Antonio Bayona. Problemes en la gestió econòmica Després de 4 anys d'investigació a un expedient obert per part de la Comissaria de la Competència de la Unió Europea, en maig de 2012 la Comissió Europea dictamina que la Ciutat de la Llum ha de retornar les subvencions públiques de 265 milions d'euros que va rebre del Consell valencià, a través de la Societat Projectes Temàtics de la Comunitat Valenciana (SPTCV). En resposta a preguntes parlamentàries al Comissari Europeu de la Competència sobre les negociacions entre Espanya i la Comissió Europea per a resoldre aquest contenciós, aquest ha manifestat que la proposta espanyola ha estat la privatització del complex i que estaven tractant-se els aspectes tècnics del procés de licitació. Tancament i venda Pràcticament sense activitat des de 2011, foren tancats per ordre de la Unió Europea per competència deslleial en octubre de 2012. El 10 d'abril de 2014, el president de la Generalitat Valenciana, Alberto Fabra, anuncia que estan ultimant-se els tràmits per a la venda de la Ciutat de la Llum, que es farà per lots i al major preu possible. Referències Enllaços externs Ciutat de la Llum Centre d'Estudis Ciutat de la Llum Arxivat 2009-12-11 a Wayback Machine.
Ciudad de la Luz

Ciudad de la Luz ("City of Light") is a film studio in Alicante, Spain. About 60 films were shot on the studio's premises between opening in 2005 and closing in 2012. In May 2012, the European Commission ruled that public subsidies received by the studio from the local government violated European competition law and ordered Ciudad de la Luz to pay back €265 million. The studio was shut down in October 2012 in preparation for its sale. In 2009 there was a project to shoot a film with Tim Roth called King Conqueror in whose cast was included Thomas Kretcheman, Juan Diego Botto, Gabino Diego, Violante Placido and Kata Dobó, however this film was never made due to economic problems. However, in the end the government decided to keep ownership of the facilities, using them for various purposes such as COVID vaccination and space for digital startups. In March 2022, the EU lifted the restrictions and permitted the complex to resume cinematographic activities from July 1st, 2022 onwards. Plans include a possible hosting of a sub-headquarters of Euronews. References External links Official website
Ciudad de la Luz

A Ciudad de la Luz e a Ciudad del Cine, situados no balneário de Agua Amarga (Alicante, Espanha), é um grande centro audiovisual de entretenimento, de 320,000 metros quadrados, dedicado ao mundo cinematográfico. Oferece ao visitante a possibilidade de conhecer, através de um passeio turístico e cultural, o funcionamento do ambiente de produção do cinema. Neste complexo de estúdios já trabalharam diretores como Francis Ford Coppola. Em 2011 o complexo foi, finalmente, aberto para a visitação turística e de outras naturezas. O visitante tem a oportunidade ver de perto o ambiente onde é produzido muitas das super produções cinematográficas da Espanha. Acredita-se que o passeio pela Ciudad de la Luz se converta em uma atração turística de peso na região valenciana. Descrição Trata-se de um complexo com 11.000 metros quadrados de sets de filmagens indoor, equipados com tecnologia de ponta; mais de 15.000 metros quadrados de armazéns e oficinas de construção de cenários; 16 hectares de área para filmagens externas e três edifícios com camarins, salas de maquiagem, salão e escritórios, além de todos os serviços de apoio à produção. Centro de Estudos Ciudad de la Luz Integrado ao complexo industrial Ciudad de la Luz o Centro de Estudos Ciudad de la Luz é uma escola de cinema criada para suprir a demandas do setor audiovisual na região. Os estudantes da escola tem a oportunidade de vivenciar de perto o campo de trabalho e ter contato com os mais diversos profissionais da cena cinematográfica espanhola. A instituição oferece o curso de graduação em comunicação audiovisual, direcionado a quatro perfis definidos: diretor e roteirista; produtor e gestor audiovisual; designer de produção; e pesquisador/docente. A escola conta ainda com o curso de mestrado, oferecido por meio de duas titulações: mestrado em direção artística e mestrado em edição e pós-produção. Referências Ligações externas «Ciudad de la Luz» (em espanhol)
Castell d'Ambra

Ambra és un castell situat al sud de la vila valenciana de Pego (la Marina Alta), a 264 m d'altitud, sobre un tossal format pels contraforts septentrionals de la serra de Migdia. També és conegut com el castell de Pego. El castell es construí a primeries del segle xiii, segurament pels musulmans davant de la imminent conquesta cristiana. Quan esta es va produir, probablement per Pere Eiximen d'En Carròs en 1244, el castell no va tindre cap paper important. En canvi, sí que fon rellevant en les revoltes mudèjars protagonitzades pel cabdill Al-Azraq. Va acabar de perdre per complet la seua importància quan es creà la nova vila de Pego (a partir del 1280), assentada sobre l'antiga alqueria d'Uxola. Va ser declarat Bé d'interès cultural l'any 1985 amb número d'anotació al ministeri R-I-51-0011110 i codi 03.30.102-027. Descripció Es tracta d'un conjunt de gran extensió, que ocupa el cim i part del vessant sud, amb un doble recinte emmurallat, dissenyat per albergar la població en cas de perill. El primer recinte conté una barbacana o mur avançat de trams rectes de planta quadrada, que reforcen el recinte emmurallat interior, fet de tàpia i maçoneria. L'accés al recinte superior es troba en el vessant orientat a llevant i constava de tres portes successives. A l'interior del recinte, hi ha un aljub rectangular, també construït amb la tècnica de la tàpia. El castell es troba en un relatiu bon estat, si tenim en compte la tasca d'abancalament per a cultius, l'erosió, i el seu abandó ja des d'antic. Tenia unes antenes i uns parallamps al seu voltant, han estat desmantellats l'any 2017. Enllaços externs Informació sobre el castell a la web de l'Ajuntament. Pica andalusina trobada al castell, MARQ. Referències
Castillo de Ambra

El castillo de Ambra está situado en el término municipal de Pego en la provincia de Alicante. Se trata de un castillo árabe construido a principios del siglo XIII que se sitúa sobre una cresta rocosa de la montaña de Ambra, en la sierra de Migdia, desde la que se domina el marjal de Pego, el cual tenía como función que servir como lugar habitado y refugio de las comunidades rurales. Desde este castillo se controlaba el acceso al valle de Ebo. Descripción Se trata de un conjunto de gran extensión ocupando la cima y parte de la ladera sur que dispone de un doble recinto amurallado, diseñado para albergar a la población, en lo que podemos considerar un poblado fortificado. El primer recinto cuenta con una barbacana o antemural de tramos rectos flanqueada por torres de planta cuadrada, que refuerzan el recinto amurallado interior, realizadas con tapial sobre mampostería. El acceso al recinto superior se encuentra situado en la ladera orientada a levante y consta de tres puertas sucesivas. En el interior del recinto aparece un aljibe de planta rectangular también realizado con tapial. Véase también Bienes de interés cultural de la provincia de Alicante Bibliografía Este artículo toma como referencia el texto del B.I.C. incoado por la Consejería de Cultura de la Generalidad Valenciana Referencias
Castelo de Ambra

O Castelo de Ambra, também conhecido como Castelo de Pego, localiza-se no município de Pego, na província de Alicante, comunidade autónoma da Comunidade Valenciana, na Espanha. Ergue-se sobre uma crista rochosa na montanha de Ambra, na serra de Migdia, a 264 metros acima do nível do mar, de onde se domina o pântano de Pego. A partir do castelo controlava-se o acesso ao vale de Ebo. História Trata-se de uma fortificação muçulmana erguida no início do século XIII, com a função de servir como lugar de habitação e refúgio das comunidades rurais contra os avanços do rei Jaime I de Aragão. Serviu como fortificação para as forças de Alasraque em sua luta contra o rei. Perdeu a sua importância estratégica a partir do século XIV. Características Trata-se de um conjunto de grandes dimensões ocupando o cimo e parte da encosta onde se dispõe um duplo recinto muralhado, desenhado para abrigar a povoação, no que pode ser considerado como um povoado fortificado. O primeiro recinto conta com uma barbacã de traçado recto flanqueada por torres de planta quadrada, que reforçam o recinto muralhado interior, erguidas em taipa sobre alvenaria. O acesso ao recinto superior encontra-se na vertente orientada a Leste e consta de três portas sucessivas. No interior do recinto abre-se uma cisterna de planta retangular, também em taipa. Ligações externas «Consellería de Cultura» (em espanhol). da Generalidad Valenciana
Castell de Guardamar del Segura

El castell de Guardamar del Segura es troba a la part alta d'un turó rocós situat al costat de la localitat del mateix nom, al Baix Segura. D'origen àrab, es tracta d'un recinte allargat dividit en dues seccions. La part superior constitueix el castell pròpiament dit, de planta poligonal, datat en la primera meitat del segle xii i del que queden molt poques restes, ja que va ser destruït, igual que el castell d'Oriola, durant el fort terratrèmol de març de 1829. La part inferior és de major grandària i està envoltada per una muralla gòtica que va sofrir importants modificacions en el segle xvi. Els elements més importants són alguns trams dels seus sòlids murs, així com els basaments d'algunes torrasses i construccions auxiliars. La zona de més valor arqueològic és el denominat Baluard de la Pólvora. La vila va romandre dintre d'aquests murs fins al terratrèmol de 1829, quan va ser traslladada al pla proper. Actualment es troba en estat de ruïna consolidada, ha estat parcialment rehabilitat, i se segueixen realitzant excavacions arqueològiques. Història Simone Boccanegra, que va pujar al poder de la República de Gènova després de la Guerra venecianogenovesa, es va aliar amb el Regne de Castella per atacar la Corona d'Aragó, aliada dels venecians. L'estol de dotze galeres del Regne de Castella, comandades per Pere el Cruel i sis galeres de la República de Gènova, comandades per Egidi Boccanegra es presentà davant de Guardamar, emparant-se de la ciutat, però el castell, defensat per Bernat de Cruïlles, restà en mans dels catalans. Un temporal destruí la flota invasora, i Pere el Cruel hagué de retirar-se per terra. L'any següent, els castellans aconseguiren prendre Guardamar, en una expedició que pretengué amb la intenció de destruir el poder marítim català, amb el suport del Regne de Granada, la República de Gènova, i el Regne de Portugal, però fracassà en el seu intent de prendre València, Barcelona i Eivissa. Pere el Cerimoniós li lleva al municipi la condició de Vila Reial, i la seua autonomia, en càstig a la seua feble oposició a les tropes castellanes i passa a ser des d'aquell moment una aldea d'Oriola; la nova situació deixà Guardamar en una situació marginal i procliu a ser objecte de corsaris, roders i contrabandistes, circumstància que el rei intentà pal·liar amb una repoblació morisca, que va fracassar. Referències
Castillo de Guardamar

El castillo de Guardamar se encuentra en un cerro rocoso sito junto a la localidad del mismo nombre, en la comarca de la Vega Baja del Segura (Alicante, España). Aunque los actuales restos son de origen árabe, hay vestigios que apuntan a un oppidum o castro en su interior, datado en la Edad del Hierro levantino, en torno al siglo IV a. C.​ Se trata de un recinto alargado dividido en dos secciones. La parte superior constituye el castillo propiamente dicho, de planta poligonal, datado en la primera mitad del siglo XII y del que quedan muy pocas restos, puesto que fue destruido, igual que el castillo de Orihuela, durante el fuerte terremoto de marzo de 1829. La parte inferior es de mayor tamaño y está rodeada por una muralla gótica que sufrió importantes modificaciones en el siglo XVI. Los elementos más importantes son algunos tramos de sus sólidos muros, así como las bases de algunos torreones y construcciones auxiliares. La zona de más valor arqueológico es el denominado Baluarte de la Pólvora. La villa permaneció dentro de estos muros hasta el terremoto de 1829, cuando fue trasladada. Actualmente se encuentra en estado de ruina consolidada, ha sido parcialmente rehabilitado, y se siguen realizando excavaciones arqueológicas. Véase también Bienes de interés cultural de la provincia de Alicante Referencias
Castelo de Guardamar

O Castelo de Guardamar localiza-se no termo do município de Guardamar del Segura, na província de Alicante, na comunidade autónoma da Comunidade Valenciana, na Espanha. História Em um monte rochoso, remonta a uma fortificação muçulmana. Actualmente encontra-se em estado de ruína consolidada, tendo sido parcialmente reabilitado. prosseguiam as campanhas de escavações arqueológicas. Características Constitui-se por um recinto alargado dividido em dois sectores: a parte superior constitui o castelo propriamente dito, com planta poligonal, datado da primeira metade do século XII, e do qual apenas se conservam vestígios, uma vez que foi arrasado pelo forte terramoto de Março de 1829. a parte inferior, de maiores dimensões, está cercada por uma muralha em estilo gótico, que sofreu importantes modificações no século XVI. Os elementos mais importantes são alguns troços dos seus sólidos muros, assim como as bases de alguns torreões e construções auxiliares. A área de maior valor arqueológico é a do chamado "Baluarte da Pólvora". A primitiva vila encontrava-se no interior desta cerca, até ao terramoto de 1829, quando foi transferida para o seu local actual.
Guardamar slott

Guardamar slott, spanska: Castillo de Guardamar, är ett medeltida slott vid staden Guardamar del Segura utanför Alicante. Slottet utgjordes egentligen av en by omgiven av en mur, med ett slott uppfört vid bergets högsta ända. Guardamar slott är beläget på ett högt berg med utsikt åt alla håll, ett strategiskt val då man därifrån kunde övervaka havet och mynningen till floden Segura, där handel bedrevs. Slottet grundades ursprungligen av araber men övertogs av Alfons X av Kastilien. Han lät uppföra slottet och byn år 1271 och befolkade den med kastilier (personer från Kastilien). 1296 övertogs slottet av Jakob II och blev en del av Kungariket Aragonien. Under tidiga 1300-talet var slottet det viktigaste fortet som övervakade områdets kust och hamn, tills det brändes ned av morer 1331. Under 1500-talet byggde man om det föråldrade medeltida försvaret för att klara av mer avancerad krigföring; de medeltida tornen sänktes även under denna tid. Slottet och byn förstördes totalt i en omfattande jordbävning i mars 1829, och då alla byggnader hade jämnats till marken, övergavs den. De som tidigare bott i byn flyttade ner från berget till vattnet, ungefär där Guardamar del Segura nu ligger. Idag återstår inte mycket av slottet. Vid utgrävningar har man bara funnit ett fåtal rester från medeltiden. Den massiva försvarsmuren har renoverats på grund av de skador den fick under jordbävningen. Gamla kanoner har placerats ut. Enstaka ruiner har anträffats. Platsen är än idag känd för sin fina utsikt. Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från spanskspråkiga Wikipedia. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Guardamar slott.
Castell de Coix

El castell de Coix, denominat de Santa Bàrbara, o d'Ayala s'alça sobre un petit turó rocós anomenat "El portichuelo", en les proximitats de la localitat de Coix, al Baix Segura. El castell de Santa Bàrbara va ser construït per Juan Ruiz Dávalos en 1466. Es tracta d'un castell de reduïdes dimensions però d'aspecte molt sòlid, que es veu realçat per les torres cúbiques que defensen els seus flancs. En ell poden apreciar-se dues zones ben diferenciades, el recinte emmurallat poligonal i la casa senyorial fortificada, que és rectangular amb dos pisos comunicats per una escala, i dues sales en cada planta. El seu estat va ser raonablement bo fins a mitjans del segle xx, quan les successives espoliacions el van deixar en un estat ruïnós. Fa algun temps va ser restaurat d'acord amb el seu aspecte original.
Castillo de Cox

El castillo de Cox, denominado también de Santa Bárbara o de Ayala, se encuentra en el municipio español de Cox, provincia de Alicante. Se alza sobre un pequeño cerro rocoso denominado “El Portichuelo”, a los pies de la sierra de Callosa. Fue construido por Juan Ruiz Dávalos en 1466. Cuenta con la protección genérica del decreto de 22 de abril de 1949​ y de la disposición adicional segunda de la ley 16/1985.​ Por tanto, es bien de interés cultural con categoría de monumento.​ Descripción Se trata de un castillo de reducidas dimensiones, pero de aspecto muy sólido, que se ve realzado por las torres cúbicas que defienden sus flancos. En él pueden apreciarse dos zonas bien diferenciadas, el recinto amurallado poligonal y la casa señorial fortificada, que es de planta rectangular con dos pisos comunicados por una escalera de caracol, y dos salas en cada planta.​ Además, el castillo contiene una ermita.​ Su estado fue razonablemente bueno hasta medios del siglo XX, cuando las sucesivas expoliaciones lo dejaran en un estado ruinoso. Fue restaurado entre 1989 y 1995 de acuerdo a su aspecto original.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Castillo de Cox.
Castelo de Cox

O Castelo de Cox, também denominado Castelo de Santa Bárbara ou Castelo de Ayala, localiza-se no município de Cox, na província de Alicante, comunidade autónoma da Comunidade Valenciana, na Espanha. Ergue-se sobre um pequeno maciço rochoso denominado "El Portichuelo". História O castelo foi construído por Juan Ruiz Dávalos em 1466. Conservou-se em bom estado até meados do século XX, quando sucessivas espoliações deixaram-no em estado de ruína. Recentemente sofreu intervenção de restauro,que lhe devolveu as características originais. Características De pequenas dimensões, mas de aspecto sólido, divide-se em duas zonas distintas: o recinto muralhado de planta poligonal e a casa senhorial, de planta rectangular, em dois pavimentos, que se comunicam por uma escada, cada um com duas salas. No conjunto destacam-se as torres, de figura cúbica, que defendem os seus flancos. Ligações externas «Federación Valenciana de Municipios y Provincias» (em espanhol)
Palau de l'Exposició

El Palau de l'Exposició és un edifici municipal de la ciutat de València, situat en el carrer de Galícia núm. 1. Va ser construït l'any 1908 per l'arquitecte Francesc Mora i Berenguer seguint l'estil modernista valencià i el neogòtic. L'Edifici Va ser construït dins el conjunt d'edificis fets per a l'Exposició Regional Valenciana de 1909. L'estil de l'edifici te reminiscències de l'arquitectura històrica valenciana. Tot i que el caràcter de l'edifici anava a ser efímer, posteriorment es decidí la seua conservació degut al seu valor històric i arquitectònic. L'edifici compta amb dos sectors ben diferenciats: l'ala noble i l'ala del pati. A l'interior destaca el Saló de Recepció o Sala Noble, amb vitralls modernistes, rajoleria i sol de Mosaic Nolla. Les obres de rehabilitació de l'edifici van començar l'any 1995, a càrrec del propietari de l'edifici, l'Ajuntament de València. Aquestes obres van ser dirigides per l'arquitecte Luis López Silgo i van durar set anys. L'edifici és ara un edifici multiús que acull diferents actes i esdeveniments, tant públics com privats. Vegeu també Exposició Regional Valenciana de 1909 Referències