NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ermita de Sant Francesc Xavier (Soneixa)

L'ermita de Sant Francesc Xavier, al carrer Maestro Aguilar de Soneixa, a la comarca de l'Alt Palància, és una ermita, catalogada, de manera genèrica Bé de Rellevància Local, per la Generalitat. Història L'ermita va haver de construir-se inicialment en una zona rasa, la qual, a poc a poc ha estat absorbida pel nucli urbà de Soneja. És per això pel que actualment se situa en un arrabal de la població, conservant exempt tan sols el lateral dret que fa cantonada amb el carrer anomenat de l'Ermita. No es disposa de documentació sobre l'ermita fins a 1714. Tradicionalment s'ha considerat data del segle xvi, però la documentació indica més aviat la fi del segle xvii i o la primeria del xviii. Va ser abandonada durant algun temps, durant un llarg temps del segle xx va servir com a escola municipal, fins que a la fi d'aquest segle es va restaurar i garantir-ne le conservació. Descripció Es tracta d'una petita ermita de planta rectangular i nau única. Externament presenta una lleugera reculada i se situa sobre una terrassa a la qual s'accedeix mitjançant una petita escalinata. De fàbrica de carreu i coberta a dues aigües rematada en teula, presenta com a final de la façana una petita espadanya en la qual hi ha una única campana, coneguda com a Maria, fosa el 1691, amb un diàmetre de 26 centímetres i un pes de 14 quilos. Va ser restaurada l'any 2001. A l'edifici s'uneixen la sagristia, que se situa en la capçalera, i la casa de l'ermità. La façana presenta una porta de fusta, que es col·loca en una obertura en forma d'arc de mig punt, de fàbrica de dovelles de carreus, que és flanquejat per dues finestres, rectangulars, en ambdós costats. En la part de dalt de la porta s'obre una finestra rectangular que és la que dona llum al cor alt. Respecte a l'interior, ens trobem que en el costat esquerre de la nau única hi ha unes fornícules, mentre que en el costat dret s'obren finestres rectangulars. La nau, que presenta diversos trams, cobreix el primer amb volta de creueria i la resta es cobreix amb volta de canó, la qual presenta llunetes. A més té un entablament que cobreix tota la nau i pot observar-se l'existència d'un cor alt als peus de la planta. Referències
Ermita de San Francisco Javier (Soneja)

La ermita de San Francisco Javier, localizada en la calle Maestro Aguilar de Soneja,​ en la comarca del Alto Palancia, es una ermita, catalogada, de manera genérica Bien de Relevancia Local, según la Disposición Adicional Quinta de la Ley 5/2007, de 9 de febrero, de la Generalitat, de modificación de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007),​ con código: 12.07.106-003.​ Historia La ermita debió construirse inicialmente en una zona descampada, la cual, poco a poco ha sido absorbida por el núcleo urbano de Soneja. Es por ello por lo que actualmente se ubica en un arrabal de la población, conservándose exento tan solo el lateral derecho que hace esquina con la calle llamada de la Ermita.​ Pese a que no se dispone de documentación sobre la ermita hasta 1714, tradicionalmente se ha venido considerando que su construcción data del siglo XVI, por ello se viene considerando que su construcción se debe a finales del siglo XVII y principios del XVIII.​ Fue abandonada durante algún tiempo, llegándose a utilizar durante un largo tiempo del siglo XX como escuela municipal, hasta que a finales de ese siglo se restauró para su conservación y mantenimiento.​​ Descripción Se trata de una pequeña ermita de planta rectangular y nave única.​​ Externamente presenta un ligero retranqueo y se sitúa sobre una terraza a la que se accede mediante una pequeña escalinata. De fábrica de sillar y cubierta a dos agua rematada en teja, presenta como final de su fachada una pequeña espadaña en la que se ubica una única campana, conocida como “María”, fundida en 1691, con un diámetro de 26 centímetros y un peso de 14 kilos.​​​​ Fue restaurada en el año 2001.​ Al edificio se unen la sacristía, que se sitúa en la cabecera, y la casa del ermitaño.​ La fachada presenta una puerta de madera, que se coloca en un vano en forma de arco de medio punto, de fábrica de dovelas de sillares, que se encuentra flaqueado por dos ventanas, rectangulares, en ambos lados.​​ En la parte de arriba de la puerta se abre una ventana rectangular que es la que da luz al coro alto.​ Respecto al interior, nos encontramos que en el lado izquierdo de la nave única hay unas hornacinas, mientras que en el lado derecho se abren ventanas rectangulares. La nave, que presenta varios tramos, cubre el primero con bóveda de crucería y el resto se cubre con bóveda de cañón, la cual presenta lunetos.​​​ Además presenta un entablamento que cubre toda la nave y puede observarse la existencia de un coro alto a los pies de la planta.​ Referencias Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Ermita de San Francisco Javier.
Fontilles

Fontilles és una fundació sense ànim de lucre i un sanatori situat a la Vall de Laguar (Marina Alta) creat pel jesuïta pare Carles Ferris en 1909, per confinar dintre del seu recinte els malalts de lepra. Actualment, i donat que aquesta malaltia ha remés, s'han recondicionat uns pavellons com a residència de gent major. Declarada d'Utilitat Pública en 1966, Fontilles pertany a la Federació Internacional de Lluita contra la Lepra (ILEP), formada per 15 associacions de 13 països. Història Fontilles va ser fundada en 1902 pel sacerdot jesuïta Carles Ferris i l'advocat Joaquín Ballester per a atendre els malalts de lepra. En 1909 s'obrí el Sanatori Sant Francesc de Borja. Poc temps després d'acabada la Guerra Civil espanyola entrà a dirigir aquest centre el jesuïta català Ignasi Romañá Pujó, qui li donà un gran impuls mercès al seu proselitisme. En 1947 comencen en el sanatori els cursos de leprologia per a metges i auxiliars sanitaris de l'Estat espanyol i de l'estranger. Actualment se segueixen impartint aquests cursos, als quals cada any assisteixen més de 70 metges, infermers, missioners, treballadors socials, etc..., que es troben combatent la lepra per tot el món. En 1968 s'inicia el règim ambulatori dels malalts en tractament, que viuen a les seues llars i acudeixen al sanatori a revisió. En els anys 90, Fontilles decideix utilitzar els seus mitjans i la seua experiència per a seguir treballant en la lluita contra la lepra en els països més afectats. Així, Fontilles desenvolupa projectes de cooperació en països d'Amèrica, Àsia i Àfrica. El seu treball se centra en tres àrees: sanitat, solidaritat i informació. En el 2002 Fontilles treballava en projectes a estats com la Xina, l'Índia, Guinea Equatorial, el Brasil, Costa Rica, Colòmbia i Nicaragua. Finançament Les principals fonts de finançament de Fontilles són d'origen privat —donacions, llegats, tercera edat, etc.—, no arribant al 10% els ingressos de diners públics. Enllaços externs Pàgina web de Fontilles La Vall de Laguar
Fontilles

Fontilles is een voormalige leprozerie in La Vall de Laguar in de Spaanse provincie Alicante. Het centrum draagt tegenwoordig de naam Sanatorio San Francisco de Borja en is een revalidatiecentrum en geriatrisch verpleeghuis met in totaal 96 bedden. Fontilles is nog steeds de naam van een non-profitorganisatie die tot doel heeft om lepra en andere aan armoede gerelateerde ziekten en de gevolgen daarvan te elimineren, alsmede ondersteuning te verlenen aan de duurzame ontwikkeling van de getroffen bevolking. Geschiedenis Het initiatief tot de stichting van Fontilles werd in 1902 genomen door de advocaat Joaquín Ballester Lloret (1865-1951) en de jezuïet Carlos Ferris Vila (1856-1924). Ze zochten en vonden een afgelegen locatie voor de bouw van een leprozerie. Na het uitkopen van de 76 kleine landeigenaren werden de eerste gebouwen gerealiseerd. In 1909 arriveerden de eerste acht patiënten die verzorgd werden door een jezuïtische priester en vier zusters franciscanessen. In 1924 waren er al 150 patiënten. Van 1923 tot 1930 werd gewerkt aan de nog steeds aanwezige muur van 3513 meter lang en drie meter hoog rondom de leprozerie. Het complex groeide geleidelijk uit tot een zelfvoorzienend klein dorp met behalve de verpleegafdelingen een kerk, theater, bakkerij, timmerwerkplaats, drukkerij, schoenenwinkel, kapsalon, enzovoort. Wegens de burgeroorlog werd het complex van 1932 tot 1941 in beslag genomen door de staat. In 1944 startte Fontilles met de publicatie van Revista de Leprología met als doel de verspreiding van de resultaten van eigen en elders gedaan onderzoek. In 1945 werd voor het eerst het geneesmiddel sulfonamide toegepast in de strijd tegen lepra. In 1947 organiseerde men de eerste internationale cursus over de bestrijding van lepra. En in 1955 begon men met het gebruik van corticosteroïden bij de behandeling. In 1966 begon men als tweede centrum in de wereld met het gebruik van thalidomide. Andere medicijnen volgden. Sinds 1982 kunnen patiënten worden genezen in een periode tussen de 6 en 24 maanden door een mix van verschillende medicijnen toe te passen. Fontilles richt zich tegenwoordig ook op projecten in onder meer India, Equatoriaal-Guinea en Nicaragua. Externe link Fontilles
Torre dels Màrtirs (Benicarló)

La torre dels Màrtirs de Benicarló, a la comarca del Baix Maestrat, són unes poques restes d'una antiga torre de vigilància que se situen en les proximitats de l'ermita del mateix nom, i del poblat iber fortificat “Puig de la Nau”, que se situen en el cim del turó conegut com a Puig de la Nau, d'uns 160 metres d'altitud. Les restes estan catalogades, de manera genèrica Bé d'Interès Cultural, amb codi: 12.03.027-011. Es tracta d'una torre de vigilància de la qual no es té cap documentació pel que resulta bastant complexa la seva datació. Presentant un lamentable estat d'abandó i ruïna. Referències
Torre de los Mártires (Benicarló)

La torre de los Mártires de Benicarló, en la comarca del Bajo Maestrazgo, son unos pocos restos de una antigua torre de vigilancia que se ubican en las proximidades de la ermita del mismo nombre, y del poblado íbero fortificado “Puig de la Nau”, que se ubican en la cima del cerro conocido como Puig de la Nau, de unos 160 metros de altitud. Los restos están catalogados como bien de interés cultural de la provincia de Castellón, con código 12.03.027-011.​ Se trata de una torre de vigilancia de la que no se tiene ninguna documentación por lo que resulta bastante compleja su datación. Presentando un lamentable estado de abandono y ruina.​​ Referencias
Marina Baixa

La Marina Baixa és una comarca del centre del País Valencià. Limita al nord amb el Comtat i la Marina Alta, a l'est i al sud amb la mar Mediterrània, al sud-oest amb l'Alacantí i a l'oest amb l'Alcoià. La seua capital tradicional és la Vila Joiosa però el major nucli urbà i centre econòmic és Benidorm. El gentilici de la gent de la Marina és blavet i blaveta, per la vestimenta blava que usaven els pescadors de la Marina. Geografia La Marina Baixa és una comarca costanera, però alhora molt muntanyenca. Es pot dividir en dues clares zones, la línia costanera i les valls interiors. Té grans serres i muntanyes com el Puigcampana, la serra d'Aitana, la serra de Bèrnia o la serra de la Xortà i rius autòctons com l'Amadòrio, l'Algar o el riu Guadalest. Geològicament la Marina Baixa se situa al sud de l'extrem est de les serralades subbètica i prebètica valencianes. Tradicionalment el terme Marina correspon a la franja costanera entre Teulada (Marina Alta) i la Vila Joiosa. La Marina Baixa comença al nord amb la serra de Bèrnia i el Carrascal de Parcent i van constituint-se les valls dels rius Bolulla i Guadalest formant el riu Algar. El sector sud de la Marina Baixa es recolza en la serra d'Aitana, d'on naixen els rius de Sella i de la Vila, i el massís del Puigcampana, d'on naixen barrancs i rieres menors. La costa de la Marina Baixa s'inicia amb els penya-segats de la serra de Bèrnia, amb el massís del Mascarat, que separen els municipis de Calp i Altea. A continuació, s'obri la badia d'Altea on es pot trobar la desembocadura del riu Algar, illes de l'Olla d'Altea i platges de grava com la de l'Olla, la del cap Negret, la de la Roda o la del cap Blanc fins a acabar en la platja de l'Albir a l'Alfàs del Pi, tancant la badia la punta de la Bombarda de la serra Gelada. La serra Gelada forma uns penya-segats abruptes que s'inclouen en el Parc Natural de la Serra Gelada. Municipis Les dades bàsiques dels «18 municipis», amb les xifres de població del padró municipal d'habitants 2023, són: Economia Hi ha presència de diverses indústries tradicionals de la zona, com ara la indústria de la xocolata a la Vila Joiosa o el conreu de la nespra a Callosa d'en Sarrià. No obstant això, l'activitat més important de la comarca i el principal motor econòmic és el turisme. Tots els municipis costaners han tingut un gran creixement demogràfic degut al gran flux de turistes, al mateix temps que molts municipis de l'interior han vist frenada la pèrdua de població a causa de l'arribada de nous residents procedents del nord d'Europa. Dins d'aquesta comarca se situa l'enclavament turístic de sol i platja més important del País Valencià i d'Espanya, la vila de Benidorm. També s'hi poden trobar diversos parcs temàtics i d'oci, com Terra Mítica, Terra Natura o Aqualandia. Referències Vegeu també Arquitectura de la Marina Riberer Llista de monuments de la Marina Baixa
Marina Baixa

Marina Baixa (Valencian: [maˈɾina ˈbajʃa]; Spanish: Marina Baja [maˈɾina ˈβaxa]; lit. "Lower Marina") is a comarca in the Valencian Community, Spain. It is bordered by the comarques of Comtat on the northwest, Marina Alta on the northeast, Alacantí and Alcoià on the west and the Mediterranean Sea on the east. Marina Baixa and Marina Alta are commonly referred as Les Marines. The interior of this comarca is mountainous, and it is dominated by the Serra d'Aitana whose highest peak is 1,500 m. The local fauna is composed by eagles, hawks, crows, blackbirds, swallows, foxes, wildcats, wild boars and many smaller animals. Rosemaries, pines, medlars and carobtrees are commonplace flora. The terrain is calcareous, so the landscape shows impressive caves and natural archways and fountains. Tourism is the main economic resource. Fruit trees (especially orange and lemon trees), olive and almond trees are cultivated. The population of this comarca strongly increased in the last twenty years. Municipalities The comarca of la Marina Baixa comprises 18 municipalities, listed below with their areas and populations: References
Marina Baja

Marina Baja (oficialmente en valenciano Marina Baixa) es una comarca de la provincia de Alicante (España). Su capital es Villajoyosa y su ciudad más poblada, Benidorm. Limita con el mar Mediterráneo y las comarcas de Campo de Alicante, Hoya de Alcoy, Condado de Cocentaina y Marina Alta. Municipios Geografía La Marina Baja es una comarca costera, pero a la vez muy montañosa. Se puede dividir en dos claras zonas: la línea de costa y los valles interiores. Tiene grandes montañas, como la sierra de Aitana, el monte Campana, y ríos autóctonos como el Amadorio, el Algar o el Guadalest. Economía Aunque se pueden destacar algunas industrias tradicionales de la zona, como son la industria del chocolate en Villajoyosa, o el cultivo del níspero en Callosa de Ensarriá, la actividad más propia de esta comarca es el turismo. Todos los municipios costeros han experimentado un gran crecimiento debido al flujo de turistas, así como los municipios del interior han visto frenada su pérdida de población debido a la llegada de nuevos residentes procedentes del norte de Europa. En esta comarca se sitúa además el enclave turístico más importante de España, la ciudad de los rascacielos, Benidorm. También se encuentran varios parques temáticos y de ocio, como Terra Mítica, Terra Natura o Aqualandia. Lengua La comarca se encuentra dentro del predominio lingüístico oficial de habla valenciana. Política Resultados de las elecciones municipales del 26 de mayo de 2019 en la comarca de la Marina Baja. Se muestran concejales electos y votos recibidos: Véase también Comarcas de la Comunidad Valenciana Enlaces Periódico Canfali Marina Baja Datos y cifras de la Marina Baja. Unidad de Documentación de la Diputación de Alicante Ayuntamiento de Callosa d'en Sarrià Archivado el 26 de noviembre de 2020 en Wayback Machine. Ayuntamiento de Benidorm Ayuntamiento de Villajoyosa Ayuntamiento de Altea Archivado el 24 de octubre de 2020 en Wayback Machine. Ayuntamiento de Alfaz del Pi Ayuntamiento de La Nucía Ayuntamiento de Polop de la Marina Ayuntamiento de Finestrat Ayuntamiento de Sella Directorio de empresas de la Marina Baja
Marina Baixa

La Marina Baixa (en castillan : Marina Baja) est une comarque de la province d'Alicante, dans la Communauté valencienne, en Espagne. Son chef-lieu est Villajoyosa. Communes L'Alfàs del Pi Altea Beniardá Benidorm Benifato Benimantell Bolulla Callosa d'en Sarrià Confrides Finestrat El Castell de Guadalest La Nucia Orxeta Polop Relleu Sella Tàrbena Villajoyosa Notes et références Liens externes Portail du Pays valencien
Marina Baja

Marina Baja (Marina Baixa) Spanyolországban, Valencia Alicante tartományában található comarca. Marina Baja Alacantí, Hoya de Alcoy, Comtat és Marina Alta comarcákkal határos. Lakosainak száma 202 817 fő (2024). Önkormányzatai Források Canfali Marina Baja Újság (spanyolul) Marina Baja - Marina Baixa utazási információk és videó (angolul) Jegyzetek További információk [https://www.openstreetmap.org/relation/1692445 1692445 Marina Baja az Openstreetmap térképén]
Marina Baixa

La Marina Baixa (in castigliano: Marina Baja) è una delle 34 comarche della Comunità Valenciana, con una popolazione di 166 255 abitanti in maggioranza di lingua valenciana; suo capoluogo è La Vila Joiosa (cast. Villajoyosa). Amministrativamente fa parte della provincia di Alicante, che comprende 9 comarche. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Marina Baixa
Marina Baja

De Marina Baja (in het Valenciaans Marina Baixa) is een comarca in de provincie Alicante in de Spaanse autonome regio Valencia aan de Costa Blanca aan de oostkust van Spanje. Gesitueerd in het noorden van de provincie Alicante. De historische hoofdstad van de regio is Villajoyosa, maar de grootste stad is Benidorm. Gemeenten In de comarca Marina Baja bevinden zich de volgende gemeenten:
Marina Baixa

Marina Baixa (em castelhano: Marina Baja) é uma comarca da Comunidade Valenciana, na Espanha. Está localizada na província de Alicante, e sua capital é o município de Villajoyosa. Limita com as comarcas de Comtat, Marina Alta, Alcoià, Alacantí, e também com o mar Mediterrâneo. Municípios Referências
Марина-Баха

Мари́на-Ба́ха (исп. Marina Baja; вален. Marina Baixa}) — район (комарка) в Испании, входящий в провинцию Аликанте автономного сообщества Валенсия. Расположен на побережье Средиземного моря. Граничит с комарками Комтат (на северо-западе), Марина-Альта (на северо-востоке), Алаканти и Алькойя (на западе). Вместе с комаркой Марина-Альта часто упоминается под общим названием Лес-Маринес (Les Marines). Внутренняя часть комарки гористая, доминирующей вершиной является гора Серра-д'Айтана высотой 1558 м. Известняковый ландшафт region сформировал множество карстовых пещер, естественных арок и родников. Основой экономики является туризм. Здесь расположен крупнейший туристический центр Испании — город Бенидорм, известный своими небоскрёбами. Также в комарке находятся тематические парки Терра-Митика, Терра-Натура и Акваландия. Помимо сферы услуг, развито сельское хозяйство (выращивание цитрусовых, оливок, миндаля), а также традиционные промыслы, такие как производство шоколада в Вильяхойосе и культивация мушмулы (нисперо) в Кальосе-де-Энсаррия. Муниципалитеты Комарка Марина-Баха включает в себя 18 муниципалитетов. Ниже приведены их площади и население по состоянию на 2023 год. География Марина-Баха — это прибрежная, но при этом сильно пересечённая комарка. Её можно разделить на две зоны: береговую линию и внутренние долины. Основные горные массивы включают Сьерра-де-Айтана, вершину Пуиг-Кампена (1408 м) и другие. По территории протекают реки Амадорио, Альгар и Гвадалест. Язык Территория комарки, согласно законодательству Валенсийского сообщества, относится к зоне преимущественного использования валенсийского языка (каталанского). Примечания Ссылки Официальный сайт муниципалитета Бенидорм Официальный сайт муниципалитета Вильяхойоса Официальный сайт муниципалитета Кальоса-де-Энсаррия Архивная копия от 26 ноября 2020 на Wayback Machine Архив газеты Canfali Marina Baja Данные о комарке на сайте провинциального совета Аликанте (архив)
Comarca de València

València és una ciutat del País Valencià considerada una ciutat-comarca, del centre del País Valencià, amb un ús exclussiu de la Generalitat Valenciana per a les dades estadístiques. Tan sols inclou el municipi de València (que conté algunes pedanies que són enclavaments dins de l'Horta Nord). És una comarca considerada amb predomini lingüístic valencià, encara que la seua població està prou castellanitzada. Antigament estadísticament pertanyia a la comarca de l'Horta de València, que incloïa les actuals comarques de l'Horta Nord, l'Horta Sud i la ciutat de València. A causa del creixement de totes aquestes comarques es va dividir en les quatre comarques actuals. La comarca de València limita amb l'Horta Nord i l'Horta Sud en aquests punts cardinals i a l'est amb la mar Mediterrània. Al sud, la comarca de València inclou i administra l'Albufera i, per tant, limita també al Sud amb la Ribera Baixa. Només inclou un municipi, el de València, però moltes pedanies d'aquell municipi (el Perellonet, el Saler, el Palmar, etc.), algunes d'elles situades enmig de les altres dos comarques de l'Horta. Per a informació més detallada del municipi i les seues pedanies, consulteu la informació sobre la ciutat de València. Bibliografia Conselleria d'Administració Publica. Proposta de demarcacions territorials homologades, 1988, p. 104. Referències
Comarca de Valencia

. La comarca de Valencia fue una comarca española del centro de la Comunidad Valenciana, con capital en Valencia. Antiguamente la Comarca de la Huerta de Valencia incluía las actuales comarcas de Huerta Norte, Huerta Oeste, Huerta Sur y la ciudad de Valencia. Debido al crecimiento de todas estas comarcas se dividió en las cuatro comarcas actuales. La comarca de Valencia limita con Huerta Norte, Huerta Oeste, Huerta Sur en estos puntos cardinales y al este con el Mar Mediterráneo. Al Sur, la comarca de Valencia incluye y administra la Albufera y, por tanto, limita también al sur con la Ribera Baja. Sólo incluye un municipio, la ciudad de Valencia, pero muchas pedanías (Perellonet, El Saler, El Palmar, etc.), algunas de ellas situadas en medio de las otras tres comarcas de la Huerta.
Comarque de Valence

Valence est une comarque du centre de la Communauté valencienne, en Espagne. Elle est constituée de la seule commune de Valence. Présentation La comarque comporte seulement la commune de Valence, ce qui est un cas unique dans la Communauté valencienne. Son chef-lieu est donc Valence, l'historique Cap i Casal. C'est une comarque dans le domaine à prédominance linguistique valencienne, bien que sa population soit assez castillanisée. Elle faisait anciennement partie de la comarque de l'Horta de Valence, qui incluait les comarques actuelles de l'Horta Nord, l'Horta Oest, l'Horta Sud et de la ville de Valence. En raison de l'accroissement démographique, il a été décidé de diviser cette comarque en quatre. La comarque de Valence est limitée au nord par l'Horta Nord, à l'ouest par l'Horta Oest, au sud par l'Horta Sud et à l'est par la mer Méditerranée. Au sud la comarque de Valence inclus l'Albufera et présente donc également une limite avec la comarque de la Ribera Baixa. Elle comprend donc une seule commune, celle de Valence, cependant elle comprend également quelques villages d'autres communes (Perellonet, el Saler, el Palmar, etc.). Notes et références (ca) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en catalan intitulé « Comarca de València » (voir la liste des auteurs). Voir aussi Articles connexes Comarques du Pays valencien Horta de Valence Horta Nord - Horta Oest - Horta Sud Liens externes Portail de Valence (Espagne) Portail de la mer Méditerranée