NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Palais des Arts Reina-Sofía

Le Palais des Arts Reina Sofía ou Opéra de Valence (Palau de les Arts Reina Sofía en valencien) est un bâtiment de l'ensemble de la Cité des arts et des sciences de Valence réalisé par le célèbre architecte valencien Santiago Calatrava Valls en 2004 ce qui en fait le cinquième édifice de la Cité. Il est inauguré le 9 octobre 2005 qui est le jour de la fête de la Communauté Valencienne et ouvert au public un an plus tard. Situation Le Palais des Arts Reina Sofía fait partie de l'ensemble architectural de la Cité des Arts et des Sciences dans le sud-est de Valence, troisième ville d'Espagne par sa population. Il se situe sur l'ancien lit du Turia, formant une véritable "coulée verte", aujourd'hui asséché à cause du risque d'inondations, le fleuve Turia ayant été détourné au sud de la ville. C'est l'édifice le plus occidental et septentrional de la Cité. Architecture C'est un édifice colossal de style futuriste et assez stupéfiant par sa forme semblable à celle d'un bateau. De plus sa hauteur et son étendue surprennent : 75 mètres de haut et environ 40 000 m2 de surface. Il fut conçu par empilement de volumes protégés par une grande enveloppe blanche en forme de coquillage. Aussi, une immense plume en métal surplombe le Palais, tenu par un pilier en béton armé. Le palais est entouré de 60 000 m2 de jardins, 11 000 m2 de bassins et de fontaines tout comme les autres bâtiments de la Cité. Activités et salles L'opéra de Valence abrite plusieurs salles ainsi qu'un auditorium où ont lieu des concerts et diverses représentations théâtrales comme lyriques. Il est le principal centre des arts scéniques et musicaux de la Communauté valencienne. Les salles sont : la salle principale de 1 400 places pour les grandes représentations (opéras, zarzuelas, ballets, concerts). La fosse de l'orchestre est la deuxième plus grande du monde après celle de l'Opéra Bastille. l'auditorium de 1 490 places la salle Martín y Soler qui est le théâtre expérimental (théâtre de musique de chambre) est aussi dédiée aux expositions la salle magistrale de 400 places pour les concerts de petits groupes musicaux et pour les conférences Le premier opéra qui y fut interprété fut Fidelio de Beethoven le 25 octobre 2006. L'opéra de Valence est le siège de l'Orchestre de la communauté valencienne dirigé par le chef d'orchestre Roberto Abbado de 2015 à 2019. Le directeur musical actuel est James Gaffigan depuis 2021. Notes et références Voir aussi Liens internes Cité des arts et des sciences Santiago Calatrava Valls Architecture futuriste Liens externes Site officiel du Palais des Arts Reina Sofía Portail de Valence (Espagne) Portail de l’architecture et de l’urbanisme
Palau de les Arts Reina Sofía

Il Palau de les Arts Reina Sofía è il teatro dell'opera di Valencia (Spagna) e sede dell'Orquestra de la Comunitat Valenciana. È opera dell'architetto Santiago Calatrava ed è parte del complesso architettonico denominato Ciutat de les Arts i les Ciències. Elementi del palazzo L'edificio, alto più di 75 metri e che occupa una superficie di 40.000 metri quadrati, si compone dei seguenti elementi. Sala principale: ha una capacità di 1.700 posti a sedere e viene utilizzata per spettacoli di opera. Aula Magistrale: ha la capacità di ospitare 400 persone e viene adibita a conferenze o a concerti di musica da camera. Auditorio: ha la possibilità di ospitare 1500 persone ed è destinato, solitamente, a concerti di musica classica. Teatro de Cámara. Sala de exposiciones: è un edificio adiacente al palazzo e indipendente da questo. Può ospitare 400 spettatori, viene soprannominato «Martí i Soler» e viene adibito a spettacoli di danza, teatro e musica. Discografia parziale Domingo, Verdi - Plácido Domingo, 2013 Sony Florez, Bel canto spectacular - Oren/Orch. Comunid. Valenciana, 2007 Decca Kurzak, Gioia! Arie d'opera - Wellber/Orch. Com. Valenciana, 2010 Decca Schrott, Arias by Mozart, Verdi, Berlioz, Gounod & Meyerbeer - Erwin Schrott/Orquestra de la Comunitat Valenciana/Riccardo Frizza, 2008 Decca Yoncheva, Paris, mon amour - Sonya Yoncheva, 2015 Sony Puccini: Turandot - Andrea Bocelli/Jennifer Wilson/Orquestra de la Comunitat Valenciana/Zubin Mehta, 2015 Sugar Puccini: Manon Lescaut - Andrea Bocelli/Ana María Martínez/Javier Arrey/Coro & Orquestra de la Comunitat Valenciana/Plácido Domingo, 2014 Sugar Voci correlate Ciutat de les Arts i les Ciències Valencia Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Palau de les Arts Reina Sofía Collegamenti esterni (ES) Sito ufficiale, su lesarts.com. Palau de les Arts Reina Sofía, su archINFORM. (EN) Palau de les Arts Reina Sofía, su Structurae.
Palau de les Arts Reina Sofía

Palau de les Arts Reina Sofía (Koningin Sofia Paleis van de Kunsten) is een operahuis en cultureel centrum in Valencia, Spanje, als onderdeel van het concept Stad van Kunsten en Wetenschappen dat werd ontworpen door de Valenciaanse architect Santiago Calatrava. De bouw begon in 1995 en de opening was op 8 oktober 2005. De vorm van het gebouw werd gedeeltelijk bepaald doordat er gebruik gemaakt werd van reeds bestaande funderingen voor een eerder project (een communicatietoren). Omdat de binnenkant van de grootste zaal volledig is bekleed met mozaïek van Valenciaans keramiek (en niet zoals we vaak zien van hout) heeft het nog een jaar geduurd voordat de akoestiek perfect was. De eerste opera - Fidelio van Beethoven - werd daarom pas gespeeld op 25 oktober 2006 door het Orquestra de la Comunitat Valenciana, de vaste bespeler van het operahuis. De andere zalen zijn overigens wel bekleed met hout. Het Palau is gebouwd door Dragados en Necso. De eerste intendant van het operahuis was Helga Schmidt, de vroegere intendant van de Royal Opera House in Londen. Schmidt heeft ervoor gezorgd dat grote artiesten zich hebben gebonden aan het operahuis, waaronder Lorin Maazel, die de muzikaal directeur werd, en Zubin Mehta, die het jaarlijkse festival "Festival del Mediterraneo" leidt. Plácido Domingo heeft zijn "Operalia"-concours naar het Palau gehaald. Theater en zalen Onder de gewelfde structuur, 230 meter in lengte, rijst het gebouw 14 verdiepingen omhoog met drie verdiepingen ondergronds. De hoogte is 75 meter. Er zijn vier zalen: De Sala Principal (Grote Zaal) heeft 1470 zitplaatsen en is de operazaal, maar kan ook worden gebruikt voor dans- en andere voorstellingen. De zaal heeft vier balkons en een podium uitgerust met alle moderne voorzieningen. Het is ten tijde van de opening het grootste podium van Europa en het tweede grootste ter wereld. Het is mogelijk om het decor van twee opera's volledig op te bouwen zodat bijvoorbeeld in twee dagen twee verschillende opera's kunnen worden gespeeld. De orkestbak, die plaats biedt aan 120 musici, is de op drie na grootste in de wereld. Het Auditorio is de concertzaal en is gesitueerd boven de Grote Zaal. Er zijn 1420 zitplaatsen en er zijn geluids- en videosystemen aanwezig waarmee evenementen kunnen worden getoond die zich 'live' in de Grote Zaal afspelen. De Aula Magistral is een zaal voor kamermuziek met 400 zitplaatsen. De zaal is ook geschikt om gebruikt te worden als conferentieruimte. Het Martin y Soler Theater bevindt zich onder het Palau en heeft 400 zitplaatsen. Het wordt gebruikt voor theaterproducties en als trainingscentrum voor de voorbereiding van producties. Referenties Externe links (en) Het Palau-gedeelte van de website van de Stad van Kunst en Wetenschap (ca) (es) (en) De website van het Palau de Les Arts Reina Sofia (en) (es) (fr) National museum Reina Sofía
Palácio das Artes Rainha Sofia

O Palácio das Artes Rainha Sofia (em valenciano, Palau de les Arts Reina Sofia) é uma casa de ópera e centro cultural localizado em Valência, na Espanha. Foi inaugurado em 8 de outubro de 2005. A primeira obra ali encenada foi a ópera Fidelio, de Beethoven, em 25 de outubro de 2006. O Palácio faz parte do complexo arquitetônico da Cidade das Artes e das Ciências, projetado por Santiago Calatrava. Ver também Cidade das Artes e das Ciências Referências Ligações externas «Página oficial»
Palau de les Arts Reina Sofia

Palau de les Arts Reina Sofia, Operahuset i Valencia, är en byggnad, som ritades av Santiago Calatrava och invigdes 2005 i Ciutat de les Arts i les Ciències i Valencia i Spanien. Byggnaden har 14 våningar ovan jord och tre under. Huset är 70 meter högt och har en yta på 55.000 kvadratmeter. Det har fyra salar, varav de två största, Sala Principal och Audioria, tar 1.400-1.500 åhörare vardera, och de två mindre, Aula Magistral och Teatre Martín i Soler har vardera omkring 400 sittplatser. Konstruktionsproblem Byggnaden har dragits med problem med nedfallande fasadbitar efter hård blåst, vilket lett till att Valencia stad har stämt Santiago Calatrava. Källor Om Palau de les Arts Reina Sofia på www.valencia-cityguide.com Noter Externa länkar Palau de las Arts Reina Sofias webbplats
Estació d'Alacant-Benalua

L'estació d'Alacant-Benalua, també coneguda com a estació d'Andalusos, va ser una estació ferroviària de caràcter terminal que va existir a la localitat valenciana d'Alacant. Va estar operativa entre 1888 i 1974. Situació ferroviària Està situada al pq 0,1 del ramal que enllaça l'estació de Sant Gabriel amb Alacant-Benalua. A més, antigament constituïa l'estació terminal de la línia Múrcia-Alacant, si bé l'estació d'Alacant-Terminal assumiria aquest rol. Història L'estació, construïda per la Companyia dels Ferrocarrils Andalusos, va entrar en servei en 1888. Fins a aquest moment, des de la inauguració de la línia Múrcia-Alacant en 1884 només hi havia hagut un senzill edifici de viatgers. El complex ferroviari es trobava situat a l'alacantí barri de Benalua, aleshores pràcticament deshabitat. A la ciutat coexistia amb l'estació de Madrid, operada per la companyia MSA, que mantenia connexions amb Madrid i la Meseta. En 1941, amb la nacionalització dels ferrocarrils d'ample ibèric, l'estació va quedar integrada a la Red Nacional de los Ferrocarriles Españoles (RENFE). L'any 1974 va deixar de prestar serveis i va ser emprada des de llavors com a dipòsit de material per RENFE. Els trens procedents de Múrcia van ser traslladats fins a l'estació d'Alacant-Terminal, on es van centralitzar els serveis ferroviaris. Després de la seua clausura, les instal·lacions van estar abandonades durant molts anys i van deteriorar-se, si bé la platja de vies ha continuat utilitzant-se per acollir serveis logístics i de mercaderies. Des del 31 de desembre de 2004, Renfe Operadora explota la línia, mentre que Adif és la titular de les instal·lacions ferroviàries. En l'actualitat, l'edifici de viatgers ha estat restaurat i ocupa la seu de la Casa Mediterrani. Referències Bibliografia Abellán García, Antonio. Los ferrocarriles del sureste. Instituto Juan Sebastián Elcano/CSIC, 1979. Aguilar Civera, Inmaculada. Las Estaciones ferroviarias de Madrid. Su arquitectura e incidencia en el desarrollo de la ciudad. Madrid: Servicio de Publicaciones del Colegio Oficial de Arquitectos, 1980. Aguilar Civera, Manuel José «150 años del ferrocarril. El patrimonio ferroviario». Cursos sobre el patrimonio histórico 3. Actas de los IX Cursos Monográficos sobre el Patrimonio Histórico (Reinosa, julio-agosto 1998). Universidad de Cantabria [Santander], 1998, p. 259-280. Comín, Francisco. 150 años de historia de los ferrocarriles españoles. I. Anaya, 1998. Martínez Medina, Andrés. Arquitectura de la ciudad de Alicante, 1923-1943. La aventura de la modernidad. Alacant: Instituto de Cultura «Juan Gil-Albert», 1998.
Iglesia de Santiago (Benicalaf)

The Church of Saint James (Spanish, Iglesia de Santiago; Catalan, Església de Sant Jaume) is a former parish church in Spain. It is the only remaining building in Benicalaf, a formerly-populated village in the municipality of Benavites, in the comarca of Camp de Morvedre, Valencian Community. Constructed in the 19th century, it has been declared a Bien de Interés Cultural (46.12.052-003). The church was built in 1856. By 1900, the parish was uninhabited and the building lost its standing as a church in 1901. During the 20th century, it was used as a warehouse and stockyard. Designed in the mannerist style, it is a rectangular building with a single nave divided into three sections. It has side chapels framed by half-point arches. The nave contains a barrel vault with lunettes and arches in the three sections. The vault is decorated with frescoes depicting the Eucharist, the Immaculate Concepcion, the Holy Trinity and the Apostles. The facade is covered with plaster and simulated stone blocks, which are painted. The belfry contains three arches. References External links Media related to Església de Sant Jaume, Benicalaf at Wikimedia Commons
Iglesia de Santiago de Benicalaf

La iglesia de Santiago de Benicalaf es un edificio religioso, a fines del siglo XXI sin culto.​ Es bien de interés cultural con número 46.12.052-003, sin registro ministerial.​ Localización Se encuentra en Benicalaf, un despoblado que antiguamente fue una aldea del municipio de Benavites. Es el único edificio que queda de dicho poblado.​ Historia Fue edificada en el siglo XVIII. El municipio de Benicalaf fue agregado a Benavites en 1856. Hacia 1900 quedó despoblado​ y la parroquia fue suprimida en 1901.​ Durante el siglo XX se utilizó el edificio como almacén y corral de ganado.​ Descripción Se trata de un edificio de estilo manierista.​ Es una iglesia de planta rectangular, con una sola nave dividida en tres tramos, y una cabecera. Tiene capillas laterales enmarcadas por arcos fajones de medio punto. La cubierta de la nave es de bóveda de medio cañón, con lunetos y arcos fajones que separan los tres tramos.​ La bóveda presenta frescos que representan la Eucaristía, la Inmaculada, la Santísima Trinidad y el Apostolado.​ La fachada está recubierta por un enlucido sobre se pintó una simulación de sillares. En ella hay una pequeña portada de inspiración manierista. Está coronada per una espadaña de tres arcos.​ Referencias Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de Santiago de Benicalaf.
Torre de França

La Torre de França és un edifici de la ciutat de València. Actualment és el segon més alt de la ciutat (va ser el de més alçària fins al 2006) i compta amb 115 metres i 35 plantes, després de la Torre Hilton. Està situat a l'Avinguda de França, enfront del riu Túria i de la Ciutat de les Arts i les Ciències. És d'ús exclusivament residencial. Va ser guardonat amb el Premio al Mérito Inmobiliario y Urbanístico de 2003. Referències Enllaços externs Pàgina web sobre gratacacels
Torre de Francia

La Torre de Francia es un edificio de la ciudad de Valencia (España). Actualmente es el segundo más alto de la ciudad después de la Torre Hilton. Cuenta con 115 metros y 35 plantas.​ Es de uso residencial y está situado en la Avenida de Francia, frente al Jardín del Turia y de la Ciudad de las Artes y las Ciencias. Inicialmente el edificio iba a contar con un restaurante de cristal en la parte superior, el cual nunca se llegó a realizar.​ Fue completado en 2002. Fue galardonado con el Premio al Mérito Inmobiliario y Urbanístico de 2003. Galería Véase también Edificios más altos de Valencia Edificios más altos de España Referencias Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Torre de Francia.
Moros y cristianos

Moros y Cristianos (in het Spaans) of Moros i Cristians (in het Catalaans), letterlijk Moren en Christenen, is een festival dat plaatsvindt in Spanje, om de reconquista tussen de 8e en 15e eeuw te vieren. Een versie van dit festival bestaat in de Filipijnen als de naam moro-moro. In Portugees-sprekende landen vindt dit festival op een vergelijkbare manier plaats, onder de naam Cavalhadas.
Moros y cristianos

Moros y Cristianos (em espanhol) ou Moros i Cristians (em língua valenciana) literalmente em português Mouros e Cristãos, é um festival que ocorre na Espanha, de forma a celebrar a Reconquista entre o século VIII e o século XV. Uma versão deste festival existe nas Filipinas como o nome de moro-moro. Nos paises lusófonos, esta festa ocorre de forma parecida, com o nome de Cavalhadas. Ver também Mouros e cristãos de Alcoy Cavalhadas Referências BIBLIOGRAFÍA: - DOMENE, J., GONZÁLEZ HERNÁNDEZ, M.A. y VÁZQUEZ, V. (2006): Las fiestas de moros y cristianos en el Vianlopó. Centre d’Estudis Locals del Vinalopó-Mancomunitat de Municipis del Vinalopó (Alacant), 312 págs. ISBN 84-609-9551-8 - GONZÁLEZ HERNÁNDEZ, Miguel-Ángel (1996): La Fiesta de Moros y Cristianos: Orígenes siglos XIII-XVIII. Diputación Provincial de Alicante, 163 págs. ISBN 84-923611-1-5 - GONZÁLEZ HERNÁNDEZ, Miguel-Ángel (1997): La Fiesta de Moros y Cristianos: Evolución siglos XIX-XX. Diputación Provincial de Alicante, 156 págs. ISBN 84-923611-0-7 - GONZÁLEZ HERNÁNDEZ, Miguel-Ángel (1999): Moros y Cristianos. Del Alarde Medieval a las Fiestas Reales Barrocas ss. XV-XVIII. Diputación de Alicante-Patronato Provincial de Turismo de Alicante. 302 págs. ISBN 84-923611-3-1 - GONZÁLEZ HERNÁNDEZ, Miguel-Ángel (2004): Castalla en el origen de la Fiesta de Moros y Cristianos (1473-1804). Alicante, Diputación de Alicante y Asociación de Comparsas, 201 págs. ISBN 84-609-2145-X Ligações externas Pictures of Moros y Cristianos in Muro de Alcoy 2006 Unión Nacional de Entidades Festeras de Moros y Cristianos, Web page of the official organization, in Spanish. Moros y Cristianos Villajoyosa, Pictures of Moros y Cristianos festival in La Vila Joiosa. Alcoy Foto Pictures of Alcoy and La fiesta de moros y cristianos in Alcoy. Moros i Cristians of Alcoi. Moros y Cristianos Festival history and today MusicaFestera.com Music of Moros y Cristianos Moros y Cristianos of Elda. Moros y Cristianos of Villena. Junta Festera de Moros i Cristians del Campello, Web page of the official organization. Comparsa Saudites d'Ontinyent (valencian) (em castelhano) (em inglês) Tourist information Travel guide and info.
Moros y Cristianos

Moros y Cristianos (în spaniolă) sau Moros i Cristians (în catalană) este o sărbătoare care se desfășoară în întreaga parte estică a Spaniei dar în special în Comunitatea Valenciană. Moros y cristianos în limba română se traduce prin: Mauri și creștini iar sărbătoarea este un remember adus luptelor care se dădeau în Evul Mediu între musulmani și creștini pe teritoriul spaniol pentru putere care trecea alternativ când la musulmani când la creștini. Este una dintre principalele și cele mi spectaculoase sărbători spaniole, cele mai cunoscute se țin în orașele Alcoy (22-24 aprilie) și Villajoyosa care sunt declarate sărbători de interes mondial, de la Callosa de Ensarriá, Crevillente, Cocentaina, Carcheles, Onteniente care sunt declarate de interes național. Defilările Sărbătoarea este compusă din mai multe episoade: Las entradas - intrările maure și creștine El desfile - defilările comparselor musulmane și creștine Las embajadas - ambasadele Las proceciones - procesiunile În fiecare zi a sărbătorii sunt organizate ample defilări pe principalele artere ale orașului. Cei care defilează sunt organizați în comparse - adică grupări (grupe, cete) - care pot fi de două feluri: musulmane sau creștine. Fiecare comparsă are o vestimentație proprie și unică. Fiecare comparsă are stemă, steag și sediu și poartă diferite nume. Muzica Pe timpul defilării, fiecare comparsă este urmată de o fanfară care interpretează marșuri specifice sărbătorii - marșuri maure, marșuri creștine și paso doble. Sărbătoarea populară Moros y Cristianos este de asemenea o sărbătoare a întregii comunități, nu doar o defilare, la ea ia parte fiecare cetățean al orașului. Pe timpul sărbătorilor nu se lucrează, centrele orașelor sunt închise traficului iar fiecare cetățean este îmbrăcat în costume de epocă, musulmane sau creștine.
Torre de Paterna

La Torre de Paterna és un monument històric de la ciutat de Paterna, al País Valencià. És el monument més emblemàtic d'esta localitat valenciana. Està situada al Parc Urbà de la Torre i el palau enclavada entre les coves de la Torre, habitatges excavats en el terreny que daten de finals del segle xviii i principis del xix. Es desconeix l'origen de la seua construcció, però es pensa que va ser construïda en època àrab, com a sistema defensiu de la població. En 1971 va ser declarada Monument històric artístic de caràcter local. En 1980 va servir d'ubicació inicial al Museu de Ceràmica de Paterna. Característiques La torre de Paterna té la forma d'un con, amb una alçada de 19,5 m, i un diàmetre inferior de 12,70 m i superior de 9,60 m. Consta de tres plantes i una terrassa des d'on es té una vista panoràmica de l'Horta de València. La planta baixa, que és redona, era un aljub. La segona planta és quadrada i és sobre la qual se situa la porta d'accés a l'exterior a la qual s'accedeix a través d'una escala que voreja el mur exterior. L'última planta és octogonal i dona accés a la terrassa a través de l'escala interior, amb escalons de maó a testa. Reconstrucció En 1967 va ser restaurada a causa del deteriorament que va patir pel pas del temps, i se li va incorporar una barana exterior de ferro forjat a l'escala per la qual s'accedeix a la porta d'entrada a l'interior de la torre, situada a la primera planta. Referències Enllaços externs Fitxa de la torre a la Biblioteca de Patrimoni Informació sobre la torre (Ajuntament de Paterna)
Tower of Paterna

The Tower of Paterna (Valencian: Torre de Paterna [ˈtore ðe paˈtɛɾna]) is a historical monument of the town of Paterna, in the province of Valencia, Spain. It is the most emblematic monument of this valencian town. The origin of its construction is unknown, but it is thought that it was constructed during the Arab age, as a defense system to protect the city's inhabitants. Today it is located in an urban park and is surrounded by earth houses excavated on the ground dating from the late 18th and early 19th centuries. In 1971 it was declared a historic monument of local character and was adequately restored from former deterioration. Features Tower of Paterna is shaped like a cone with a height of 19.5 m and a lower diameter of 12.70 m and an upper diameter of 9.60 m. It has three floors and a terrace from where one has a panoramic view of the Huerta de Valencia. The ground floor, which is round, was a cistern. The second floor is square and can be accessed through a door connected to a staircase that runs along the outside wall. The top floor is octagonal and gives access to the terrace through the internal staircase, with bricksteps. References As of 24 October 2018, this article is derived in whole or in part from CastillosNet. The copyright holder has licensed the content in a manner that permits reuse under CC BY-SA 3.0 and GFDL. All relevant terms must be followed. The original text was at "Torre de Paterna" [1] See also Paterna
Torre de Paterna

Tower of Paterna är ett monument i Spanien. Det ligger i provinsen Província de València och regionen Valencia, i den östra delen av landet, 300 km öster om huvudstaden Madrid. Tower of Paterna ligger 64 meter över havet. Terrängen runt Tower of Paterna är platt.Runt Tower of Paterna är det mycket tätbefolkat, med 5 021 invånare per kvadratkilometer. Närmaste större samhälle är Valencia, 6,5 km sydost om Tower of Paterna. Runt Tower of Paterna är det i huvudsak tätbebyggt. Kommentarer Källor