NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Iglesia de San Pedro Apóstol (Pinoso)

La iglesia de San Pedro Apóstol es una iglesia situada en la calle Canalejas del municipio de Pinoso, Alicante, España. Esta iglesia data del siglo XVIII, pero su interior fue restaurado entre los años 1951 y 1959, y la cubierta exterior entre 1987 y 1989.​ Su planta es de cruz latina, con la nave central corta y el presbiterio profundo.​ Adosada a la nave central se encuentra la capilla de la Virgen del Remedio.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de San Pedro Apóstol.
IES Antonio José Cavanilles

L'IES Antonio José Cavanilles, conegut popularment com l'Institut Politècnic d'Alacant, és un institut de la ciutat d'Alacant, País Valencià. Va ser creat com a Institut Politècnic de Formació Professional a partir de l'antiga Escola de Treball. Aquesta va ser fundada en 1927 al solar del carrer Carratalà, que actualment ocupa la Direcció territorial de la Conselleria d'Educació. L'actual edifici va ser construït en 1958 segons el projecte de l'arquitecte Juan Antonio García Solera i inaugurat en 1967 i, encara que ha estat ampliat i reformat en diverses ocasions, segueix conservant molts dels elements de la construcció original. El 1990 va ser rebatejat com a Institut d'Educació Secundària nº10, en entrar en vigor la LOGSE, i en 2000 com a Institut d'Educació Secundària José Antonio Cavanilles. Les seues instal·lacions inclouen aules, tallers, tres pistes esportives, 2 patis i un saló d'actes amb capacitat per 300 persones. Tot el conjunt ocupa una extensió de 12.140 m². La seua oferta educativa comprén totes les etapes de l'educació secundària, tant obligatòria com postobligatòria. Referències
Instituto de Educación Secundaria Antonio José Cavanilles

El Instituto de Educación Secundaria Antonio José Cavanilles, conocido popularmente como el Instituto Politécnico de Alicante, se encuentra en la ciudad española de Alicante. Es considerado como el centro decano de la formación profesional de la ciudad y su segundo centro de secundaria más antiguo tras el Instituto Jorge Juan. Historia Fue creado como Instituto Politécnico de Formación Profesional a partir de la antigua Escuela de Trabajo,​ fundada en 1927, en el solar de la calle Carratalá, que actualmente ocupa la Dirección Territorial de la Conselleria de Educación. El edificio actual fue construido en 1958 según el proyecto del arquitecto Juan Antonio García Solera e inaugurado en 1967 y, aunque ha sido ampliado y reformado en varias ocasiones, sigue conservando muchos de los elementos de la construcción original.​ Sus instalaciones incluyen aulas, talleres, tres pistas deportivas, 2 patios y un salón de actos con capacidad para 300 personas, todo lo cual ocupa una extensión de 12 140 m².​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Instituto de Educación Secundaria Antonio José Cavanilles.
Museu d'Art Contemporani d'Elx

El Museu d'Art Contemporani d'Elx (MACE) és el museu d'art modern i contemporani més important de Elx (Baix Vinalopó, País Valencià). El seu objectiu és investigar i difondre l'art del segle XX i està especialment dedicat als artistes de les avantguardes valencianes que van desenvolupar la renovació plàstica de postguerra. Té la seu a l'edifici que era l'antic ajuntament del Raval, a la plaça Major del Raval. S'hi exposen obres dels col·lectius d'artistes com El Paso i Dau al Set. Edifici El museu està situat al barri del Raval de Sant Joan, on en època medieval es trobava la població d'origen andalusí. Més tard, un vegada expulsats els moriscos en el segle xvii, es va constituir amb els nous pobladors un ajuntament nou, diferenciat de la vila d'Elx, el 1611. L'edifici del museu, és l'antiga seu de l'ajuntament del raval, construït el 1655. Es tracta d'un edifici civil, originàriament d'una alçària, primer pis i façana porticada. Posteriorment l'edifici va deixar de ser ajuntament el 1827 i es va convertir en escola. El 1974, l'Ajuntament va aprovar el projecte de reforma i ampliació de l'edifici per a museu municipal. El 1978, després de realitzar-se la remodelació de l'edifici, es va destinar a albergar el museu d'art contemporani, que s'inaugurà un any més tard. Història El museu fou iniciativa dels membres del Grup d'Elx, els artistes Joan Castejón, Albert Agulló, Toni Coll i Sixto Marco. També van contribuir a la seua fundació alguns crítics d'art, com Vicente Aguilera Cerni i Ernest Contreras i altres col·lectius. El 1979 l'ajuntament d'Elx aprovà en el ple donar suport al projecte de la creació del museu, el 1980 es va fer realitat. Col·lecció permanent La col·lecció del museu s'exposa de forma permanent a les seues sales. Els seus fons il·lustren les manifestacions artístiques bàsiques de l'art del segle XX al País Valencià. Per tant, la col·lecció pertany a un context històric i artístic de gran pes d'aquest país. El museu s'organitza en quatre sales en què es pot veure una col·lecció variada, en el qual hi ha dos corrents pictòriques avantguardistes dels anys 1950 i 1980: l'art abstracte, i l'art figuratiu o realista. Alguns dels artistes que formen part de la col·lecció són Juana Francés, Manuel Rivera, Eusebi Sempere, Arcadi Blasco, José Hernández, Albert Ràfols Casamada, Antoni Miró, i Salvador Victoria. Vegeu també Grup d'Elx Sixto Marco Joan Castejón Referències Bibliografia Guía de Museos de la Comunidad Valenciana. València: Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, 1991. ISBN 84-7890-433-6.
Museo de Arte Contemporáneo de Elche

El museo de Arte Contemporáneo de Elche es el museo de arte moderno y contemporáneo más importante de Elche, España. Su objetivo es investigar y difundir el arte del siglo XX y está especialmente dedicado a los artistas de las vanguardias valencianas que desarrollaron la renovación plástica de postguerra. Fue fundado por los miembros del Grup d'Elx, los artistas Joan Castejón, Albert Agulló, Antoni Coll y Sixto Marco. También contribuyeron a su fundación algunos críticos de arte, como Vicente Aguilera Cerní y Ernest Contreras.​ Historia El museo se encuentra situado en el barrio del Raval de San Juan Bautista, donde en época medieval se encontraba la población de origen andalusí, y fue bautizada en 1526. Más tarde, una vez expulsados los moriscos en el siglo XVII, se construyó una universidad en 1655. Posteriormente, en 1978, después de realizarse la remodelación del edificio, se destinó a albergar el museo de arte contemporáneo. Colección permanente La colección del museo se expone de forma permanente en sus salas. Sus fondos ilustran las manifestaciones artísticas básicas del arte del siglo XX en la Comunidad Valenciana. Por tanto, la colección pertenece a un contexto histórico y artístico de gran peso de este país. El museo se organiza en cuatro salas en las que se puede ver una colección variada, en el cual hay dos corrientes pictóricas vanguardistas de los años 1950 y 1980: el arte abstracto, y el arte figurativo o realista. Algunos de los artistas que forman parte de la colección son Juana Francés, Manuel Rivera, Eusebio Sempere, Arcadio Blasco, José Hernández, Albert Ràfosl Casamada, Antoni Miró, y Salvador Victoria. Véase también Sixto Marco Albert Agulló Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Museo de Arte Contemporáneo de Elche. El País: "El Grup d'Elx regresa tras 27 anys". Vilaweb: "El Grup d'Elx ofereix una retrospectiva de la seua obra al Centre d'Art de l'Estació de Dénia". Gran Enciclopedia Catalana (ed.). «Museo de Arte Contemporáneo de Elche». l'Enciclopèdia (en catalán). Barcelona. Referencias bibliográficas en Artium sobre el Grup d'Elx. Sitio oficial del pintor Sixto Marco, cofundador del Museo de Arte Contemporáneo de Elche Sitio oficial del pintor Joan Castejón, cofundador del Museo de Arte Contemporáneo de Elche Elche se mueve
Parada de Puerta del Mar (TRAM Alicante)

Puerta del Mar es una parada del TRAM Metropolitano de Alicante que actúa de cabecera de la línea 5. Está situada frente al barrio Casco Antiguo-Santa Cruz, junto a la playa del Postiguet y el Puerto de Alicante. Localización y características Se encuentra ubicada en la intersección de la avenida Juan Bautista Lafora y la plaza Puerta del Mar, al lado del Muelle de Levante y la Explanada de España. También, está muy cerca del Ayuntamiento y del casco histórico de Alicante. Se puede acceder desde la plaza y avenida mencionadas, así como desde el paseo de Gómiz, paralelo a la playa. Es la parada inicial de la línea 5 y está conectada con la siguiente parada por vía única. Dispone de dos andenes y dos vías.​ Líneas y conexiones Enlace con las líneas de bus urbano TAM (Masatusa): Línea 02 (La Florida-Sagrada Familia),​ Línea 22 (Av. Óscar Esplá-Cabo de la Huerta-Playa San Juan),​ Línea 22N (Plaza Puerta del Mar-Cabo de la Huerta-Playa San Juan Nocturno),​ Circular A (Plaza Puerta del Mar-Gran Vía)​ y Circular B (Plaza Puerta del Mar-Gran Vía).​ Enlace con las líneas de bus interurbano TAM (Alcoyana): Línea C6 (Alicante-Aeropuerto),​ Línea 21 (Alicante-Playa San Juan-El Campello),​ Línea 21N (Plaza Puerta del Mar-Playa San Juan-El Campello Nocturno),​ Línea 23N (Plaza Puerta del Mar-Sant Joan-Mutxamel Nocturno)​ y Línea 24N (Plaza del Mar-Universidad de Alicante-San Vicente del Raspeig Nocturno).​ Véase también TRAM Metropolitano de Alicante Referencias
Parada de Terra Mítica (TRAM Alicante)

Terra Mítica es una parada del TRAM Metropolitano de Alicante donde presta servicio la línea 1. Está situada en la zona sur del término municipal de Benidorm. Localización y características Se encuentra ubicada junto a las vías de acceso a los parques Terra Mítica y Terra Natura, cerca de la rotonda homenaje a Raphael, desde donde puede accederse. Dispone de dos andenes y dos vías. ​ Líneas y conexiones Véase también TRAM Metropolitano de Alicante Referencias
Plaça de Calvo Sotelo

La plaça de Calvo Sotelo és una plaça ubicada al centre de la ciutat d'Alacant, contigua a les avingudes del Doctor Gadea i de Federico Soto. És coneguda popularment com la plaça dels coloms. La construcció inicial data del segle xvi. Antigament es denominava plaça de Sant Francesc, però posteriorment va ser rebatejada en honor del polític José Calvo Sotelo, assassinat el 13 de juliol de 1936. A l'interior de la plaça es localitzava des de 1935 el monument a Maisonnave que posteriorment va ser traslladat a tocar de la seua ubicació originària, en les confluències de les avingudes de Federico Soto i Doctor Gadea. Actualment es troba el monument a Eugenio Barrejón, governador civil de la província d'Alacant, realitzat en bronze, ferro i pedra per l'escultor Antonio Yerro, així com tres arbres singulars: un plàtan d'ombra (Platanus × hispanica), un om comú (Ulmus minor) i una araucària de grans dimensions (Araucaria excelsa). Referències
Plaza de Calvo Sotelo

La plaza de Calvo Sotelo es una céntrica plaza de la ciudad de Alicante (España), contigua a las avenidas del Doctor Gadea y de Federico Soto. Se conoce popularmente como la plaza de las Palomas.​ Su construcción inicial data del siglo XVI.​ Antiguamente se denominaba plaza de San Francisco,​ pero posteriormente fue rebautizada en honor del político José Calvo Sotelo, asesinado el 13 de julio de 1936.​ En su interior se localizaba desde 1935 el monumento a Maisonnave que posteriormente fue trasladado muy cerca de su ubicación originaria, en las confluencias de las avenidas de Federico Soto y Doctor Gadea.​ Actualmente se encuentra aquí el monumento a Eugenio Barrejón, gobernador civil de la provincia de Alicante, realizado en bronce, hierro y piedra por el escultor Antonio Yerro,​ así como tres árboles singulares: un plátano de sombra (Platanus × hispanica), un olmo común (Ulmus minor) y una araucaria de gran tamaño (Araucaria excelsa).​ La plaza fue reformada en dos ocasiones, en 1977 y en 2013.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Plaza de Calvo Sotelo.
Plaça de Ruperto Chapí

La plaça de Ruperto Chapí és una cèntrica plaça de la ciutat d'Alacant (País Valencià). És una plaça enjardinada que es troba al llarg de la façana lateral del Teatre Principal d'Alacant. Està dedicada al compositor nascut a Villena Ruperto Chapí, amb un monument tallat en pedra calcària el 1930 per l'escultor Vicente Bañuls. Referències
Plaza de Ruperto Chapí

La plaza de Ruperto Chapí es una céntrica plaza de la ciudad de Alicante (España). Es una plaza ajardinada que se encuentra a lo largo de la fachada lateral del Teatro Principal de Alicante.​ Está dedicada al compositor nacido en Villena Ruperto Chapí,​ con un monumento tallado en piedra caliza en 1930 por el escultor Vicente Bañuls.​ Referencias
Plaça del Portal d'Elx

La plaça del Portal d'Elx és una cèntrica plaça de la ciutat d'Alacant, al País Valencià. El nom fa referència a un antic portal, situat en aquest lloc, i on es estava l'antiga muralla de la ciutat, que comptava amb dos torres albarranes circulars, i que era l'eixida natural cap a Elx. Van ser enderrocades en 1535. L'actual plaça va ser construïda al segle segle xix com a lloc de proveïment d'aigua i punt de reunió. Antigament, va ser anomenada plaça d'Elx, de les Forques, Reial de Ferran VII, de la Constitució (aquestes dues últimes s'alternaven diverses vegades), del Generalíssim i, després de la inauguració de l'actual plaça de la Montanyeta, va recuperar el seu nom tradicional de Portal d'Elx. Es divideix en quatre parterres amb un eix principal, on se situa el seu típic quiosc, rèplica del quiosc central derrocat en els anys 1970 per instal·lar un safareig que durant anys va albergar l'escultura Com una estrela d'Eusebi Sempere, que actualment es troba a la plaça de l'Estrela. En les quatre cantonades de la plaça es trobaven xicotets quioscos per a la premsa. És característic el seu arbrat, amb quatre Ficus macrophylla de grandària considerable que es troben protegits per la llei en superar el seu tronc un perímetre de 6 m i una altura de 1,30 m des de la base. Referències
Portal de Elche

El Portal de Elche es una céntrica plaza de la ciudad española de Alicante. Fue construida en el siglo XIX como lugar de abastecimiento de agua y punto de reunión.​ Antiguamente fue llamada plaza de Elche, de las Horcas, Real de Fernando VII, Constitución (alternándose estas dos últimas varias veces), del Generalísimo y, tras la inauguración de la actual plaza de la Montañeta, recuperó su nombre tradicional de Portal de Elche. Se divide en cuatro parterres con un eje principal, donde se sitúa su típico quiosco, réplica del kiosco central derribado en los años 1970 para instalar una alberca que durante años albergó la escultura Como una estrella, de Eusebio Sempere. En las cuatro esquinas de la plaza se hallaban pequeños kioscos para la prensa.​ Es característico su arbolado singular, con cuatro Ficus macrophylla de gran tamaño que se encuentran protegidos por la ley al superar su tronco un perímetro de 6 m y una altura de 1,30 m desde la base.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Portal de Elche.
Torre Benidorm

La Torre Benidorm és un edifici localitzat a la confluència de les avingudes d'Europa i del Mediterrani de la ciutat valenciana de Benidorm, Marina Baixa. Va ser construïda entre 1971 i 1975 segons el projecte de l'arquitecte Juan Guardiola Gaya. Aquesta torre s'eleva sobre una planta baixa de locals comercials que forma una plataforma horitzontal. És un dels edificis més emblemàtics de Benidorm. Referències
Torre Benidorm

La Torre Benidorm es un edificio localizado en la confluencia de las avenidas de Europa y del Mediterráneo de la ciudad española de Benidorm, Alicante. Fue construida entre 1971 y 1975 según el proyecto del arquitecto J. Guardiola Gaya. Esta torre se eleva sobre una planta baja de locales comerciales que forma una plataforma horizontal.​ Es uno de los edificios más emblemáticos de Benidorm.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Torre Benidorm.
Torre Benidorm

La Torre Benidorm è un grattacielo della città di Benidorm in Spagna. Storia I lavori di costruzione dell'edificio, progettato dall'architetto Juan Gardiola Gaya, iniziarono nel 1971 e vennero portati a termine nel 1975. Descrizione La torre, alta 89 metri per 26 piani, si eleva al di sopra di una piattaforma orizzontale occupata da locali commerciali. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Torre Benidorm Collegamenti esterni (EN) Torre Benidorm, su Structurae.
Torre Nabàs

La Torre Nabas, anomenada també Torre de Pere Joan, Torre Navas, Torre Navàs, se situa entre camps de cultiu, prop de la Torre Bulc o Bertran, a escassos metres de la carretera a Vilafranca es troba al municipi de Benassal, a la comarca de l'Alt Maestrat. Es tracta d'un monument catalogat com a Bé d'Interès Cultural, segons consta a la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana, amb número d'anotació ministerial RI-51-0010793, i data d'anotació 3 de juny de 2002. Història La torre, va ser construïda (possiblement el 1588, com evidencia una inscripció) per Pedro Bertrán, el qual va viure a la masia de la Rambla, a la veïna vila d'Ares a 1507. Amb posterioritat va passar de mà en mà, primer es va vendre als Fabregats de Berola, aquests al Cavaller (Mayorazgo de Miralles), i aquest la va vendre als Nabas, davant Cayetano Pitarc, notari en 1707. La família Nabas o Navàs, va ser un dels llinatges benasalenses que recull Salvador Roig en el seu diccionari genealògic de Benassal. Diversos dels seus membres van ser familiars del Sant Ofici. De fet, a la Torre va néixer el 1794 Mossèn Salvador Roig Moliner, erudit i Antonio Roig cèlebre alcalde dels anys 1833 i següents. Descripció La torre és de planta quadrada i està construïda amb carreus en els cantons i fàbrica de carreuó. La seva coberta és plana i presenta merlets, amb una petita finestra d'arc de llinda en la seva façana lateral. La torre té adossada una gran masia de façana principal construïda en carreus, destacant l'arc adovellat de la seva porta d'accés. Sobre la porta hi ha la finestra principal amb arc i lleixa motllurada. Al costat de la porta principal hi ha una altra porta de similar grandària amb arc rebaixat, a més en aquesta façana s'obren tres petites finestres i dos petits buits pertanyents a la cambra. Per la seva banda, la masia té una coberta a dues aigües de teula àrab, que a més, a la part posterior es perllonga sobre el cos adossat a la part posterior, d'inferior alçada, conformant un poderós faldó. Referències
Torre Nabàs

La torre Nabàs, llamada también torre de Pere Joan, torre Návas, torre Navás, se ubica entre campos de cultivo, cerca de la Torre Bulc o Bertrán, a escasos metros de la carretera a Villafranca del Cid se encuentra en el municipio de Benasal, en la comarca del Alto Maestrazgo, en la provincia de Castellón. Se trata de un monumento catalogado como Bien de Interés Cultural, según consta en la Dirección General de Patrimonio Artístico de la Generalidad Valenciana, con número de anotación ministerial R-I-51-0010793, y fecha de anotación 3 de junio de 2002.​ Historia La torre, fue construida (posiblemente en 1588, como evidencia una inscripción) por Pedro Bertrán, el cual vivió en la masía de la Rambla, en la vecina villa de Ares en 1507.​ Con posterioridad pasó de mano en mano, primero se vendió a los Fabregats de Berola, estos al Cavaller (Mayorazgo de Miralles), y este la vendió a los Nabàs, ante Cayetano Pitarc, notario en 1707. La familia Nabàs o Navás, fue uno de los linajes benasalenses que recoge Salvador Roig en su diccionario genealógico de Benasal. Varios de sus miembros fueron familiares del Santo Oficio. De hecho, en la Torre nació en 1794 Mosén Salvador Roig Moliner, erudito y Antonio Roig célebre alcalde de los años 1833 y siguientes.​​ Descripción La torre es de planta cuadrada y está construida con sillares en las esquinas y fábrica de sillarejo. Su cubierta es plana y presenta almenas, con una pequeña ventana adintelada en su fachada lateral. La torre tiene adosada una gran masía de fachada principal construida en sillería, destacando el arco adovelado de su puerta de acceso. Sobre la puerta se encuentra la ventana principal con arco y repisa moldurada. Junto a la puerta principal hay otra puerta de similar tamaño con arco rebajado, además en esta fachada se abren tres pequeñas ventanas y dos pequeños huecos pertenecientes a la cambra.​​ Por su parte, la masía posee una cubierta a dos aguas de teja árabe, que además, en su parte posterior se prolonga sobre el cuerpo adosado en su parte trasera, de inferior altura, conformando un poderoso faldón.​​ Referencias Enlaces externos Información de la Torre Nabàs en la web de la "Asociación Española Amigos de los Castillos" Información de la Torre Nabàs en CastillosNet
Torre de la Illeta de l'Horta (El Campello)

La Torre de la Illeta de l'Horta i també denominada com a Torre Saleta, és una construcció defensiva del segle xvi per a la vigilància de la costa marítima situada en el municipi del Campello. La torre s'emplaça a escassa altura sobre el nivell del mar, en una zona rocosa propera al jaciment arqueològic de la Illeta, dominant en l'actualitat el port esportiu del Campello. La construcció es presenta com un con truncat, amb un diàmetre de sis metres a la base i de cinc en la seua part més alta. La base de la torre és massissa, presentant una única habitació en el tram superior que es cobreix amb una volta semiesfèrica. Existeixen obertures en totes les orientacions, situant-se la porta d'entrada cap a l'est. Per a accedir a aquesta, era necessari una escala «de gat» o corda. A l'interior es troba una escala per la qual s'accedeix a la terrassa superior. L'estructura portant és un gruixut mur de maçoneria irregular, sent la cara externa de carreu. La pedra de carreu es troba en les obertures dels buits, així com en les volades en les quals es recolza la coronació de la torre. L'edifici va ser aixecat entre els anys 1554 i 1557 per ordre del virrei de València, Bernardino de Cárdenas i Pacheco, duc de Maqueda, completant una sèrie de punts de vigilància costanera per defensar a la població dels atacs dels pirates barbarescs, estant la Torre connectada amb la línia de defensa del castell de Santa Bàrbara d'Alacant. Des de la Torre de la Illeta és possible encara albirar la Torre d'Aigües, una altra de les construccions defensives que es troben dins del terme municipal del Campello. La Torre comptava amb una guarnició de quatre homes. Dos d'ells s'encarregaven de la vigilància i d'alertar de perill, mitjançant senyals de fum durant el dia i amb fogates durant la nit. L'altra parella d'homes eren els encarregats d'anar a cavall a donar avís de qualsevol eventualitat. Aquest element defensiu va ser declarat Bé d'Interès Cultural amb la inclusió genèrica de 1949, i individualment en la categoria de Monument en 1996, sent restaurada l'any 1991. Avui dia, la Torre de la Illeta és l'element representatiu de la localitat del Campello. Vegeu també Torre d'Aigües Referències Bibliografia Fitxa BIC Torre de la Illeta de l'Horta. Direcció General de Patrimoni Cultural. Generalitat Valenciana Llocs d'interés. Ajuntament del Campello