NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Platja del Russo

La platja del Russo és una platja de sorra fina i daurada situada a la zona costanera de la Serra d'Irta junt a la Platja del Pebret, dins el terme municipal de Peníscola, a uns 8,5 km del nucli urbà. Es tracta d'una platja aïllada que manca d'instal·lacions o serveis principals. Junt a la platja s'hi troba una antiga caserna de carabiners, que fins meitat del segle XX s'encarregava de controlar el tràfic de mercaderies. És considerada una platja nudista. Fauna i flora A la platja del Russo destaca la flora que l'envolta, composta per plantes poc comunes com el lliri marí (Pancratium maritimum) i la lleteresa de platja (Euphorbia paralias), que apareixen en les dunes situades en primera línia de platja i en les dunes mòbils, que es troben més a l'interior. Aquestes espècies s'han pogut adaptar a diversos inconvenients com el sòl arenós, la salinitat, l'escassetat de pluges i la força del vent. La vegetació de les dunes té associat un elevat nombre d'espècies animals, moltes d'aquestes endèmiques. En el refugi de les dunes nidifiquen espècies d'aus molt poc comunes al territori valencià, com la perdiu de mar (Glareola pratincola) o el corriol camanegre (Charadrius alexandrinus). Toponímia El nom de la platja és en al·lusió al peniscolà Jaume Sanz (conegut localment com lo Russo), un filantrop i mecenes que va fer fortuna treballant de sastre a la cort del tsar Alexandre II de Rússia al segle xix, i a la seua tornada a Peníscola va realitzar una important labor social construint les primeres escoles del poble. Segons la tradició oral, va fer construir una casa per allotjar a la seua filla malalta davant aquesta platja, a la qual va acabar donant nom. Referències Enllaços externs Platja del Russo Arxivat 2012-06-28 a Wayback Machine. al web del Patronat Municipal de Turisme de Peníscola
Plage du Russe (Peñíscola)

La plage du Russe (en valencien : Platja del Russo) est une plage de sable fin située en bordure de la Sierra d'Irta, sur le territoire de la commune de Peñíscola. Elle est voisine de la Plage de Pebret et est distante de 8,5 km du village. Elle manque d'installations. Faune et flore La plage du Russe est remarquable par la flore que l'on y trouve, composée de plantes peu communes comme le lys de mer (Pancratium maritimum) et l'euphorbe maritime (Euphorbia paralias), qui poussent sur les dunes situées en première ligne de plage et sur les dunes mobiles, que l'on trouve plus à l'intérieur. Ces espèces ont pu s'adapter face à diverses difficultés comme le sol sableux, la salinité, la rareté des pluies et la force du vent. La végétation des dunes est associée à un nombre élevé d'espèces animales, la plupart d'entre elles endémiques. Dans le refuge de dunes nidifient des espèces d’oiseaux peu communs sur le territoire valencien, comme la glaréole à collier (Glareola pratincola) ou le pluvier à collier interrompu (Charadrius alexandrinus). Toponymie Le nom de la plage fait allusion à Jaume Sanz (connu localement comme le Russe), un philanthrope et mécène local qui a fait fortune en travaillant comme tailleur à la cour du tsar Alexandre II de Russie au XIXe siècle, et qui à son retour à Peníscola, a réalisé un important travail social construisant les premières écoles du village. Selon la tradition orale, il a fait construire une maison pour loger sa fille malade près de cette plage, à laquelle il a fini par laisser son surnom. Notes et références Voir aussi Articles connexes Plage Nord Plage Sud Plage de Pebret Portail du Pays valencien
Plaça d'Espanya (València)

La Plaça d'Espanya és una plaça urbana situada al sud-oest de València, dins del districte d'Extramurs, concretament entre els barris de La Roqueta al nord-est i el d'Arrancapins al sud-oest. Es troba a l'encreuament de diversos carrers, però principalment els de la Gran Via de Ramón y Cajal i el carrer de Sant Vicent Màrtir. Altre carrer que arriba fins a la plaça és el carrer del Pintor Benedito amb els vehicles procedents de l'autovia A-3. Destaca l'escultura del "Monument al Cid Campeador", obra de 1964 de l'escultor extremeny Juan de Ávalos, encara que és una còpia de l'obra original que es troba als jardins de la "Hispanic Society of America" a Nova York, obra de l'escultora Anna Hyatt Huntington. L'antiga ermita de Sant Vicent Màrtir és en l'actualitat una parròquia que es troba al carrer de l'Ermita, mentre que al carrer de Sant Vicent Màrtir (antic tram de la Via Augusta) es troba l'Església de Sant Vicent de la Roqueta i la resta del monestir, que acull la parròquia del Crist Rei (Christus Rex). La plaça disposa d'una estació de metro anomenada Plaça d'Espanya de la línia 1. Referències
Plaça de Sant Agustí

La Plaça de Sant Agustí és una plaça situada al centre de la ciutat de València, a prop de l'Estació del Nord i l'Ajuntament de València. La plaça té una forma de romboide i fita amb els carrers de Xàtiva, Guillem de Castro i Sant Vicent Màrtir al sud i el carrer de Sant Vicent Màrtir i l'avinguda de l'Oest al nord. La plaça està dividida en dos per una andana on se situen quatre parades d'autobús de l'EMT de València, i constitueix un nexe de comunicació important. N'és de destacar l'església de Sant Agustí d'estil gòtic català, que dona nom a la plaça. A l'est, fent cantó amb el carrer de Xàtiva, es troba la Finca de ferro. Aquesta plaça, junt amb la plaça d'Alfons el Magnànim, és habitualment el punt de partida de les manifestacions a la ciutat. Al carrer de Xàtiva hi ha la FNAC, un gran magatzem. Així mateix, hi ha un aparcament públic soterrani.
Plaça del Col·legi del Patriarca

La plaça del Col·legi del Patriarca, sovint plaça del Patriarca, és una plaça de la Ciutat Vella de València que se situa al barri de la Xerea, a poca distància a l'est del carrer del Poeta Querol. Forma i funció És una plaça oberta i quadrada, oberta a la cara sud, on fita amb el carrer de Salvà. Al nord connecta amb els carrers dels Llibreters, de la Nau, i de la Creu Nova. No s'hi permet l'accés en vehicle motoritzat. La plaça és dominada a la façana oriental per la Nau, un centre d'exposicions de la Universitat de València, que ocupa part de la plaça amb una gran font pública amb escultures. Al nord hi ha l'edifici que dona nom a la plaça, el Reial Col·legi del Corpus Christi de València o Col·legi del Patriarca, una església medieval que brinda la plaça amb una enorme finestra vertical coberta amb una reixa, tot i ser a la segona planta. Els altres edificis de la plaça són de destacable modernitat. La majoria d'ells són ocupats per comerços d'alta gamma, i alguna cafeteria. La superfície de la plaça és de llosa grisa. La plaça va ser reformada l'any 2005, deixant l'ús anterior com a zona d'aparcament de vehicles per tal de passar a ser una plaça per a vianants amb la plantació de 18 tarongers que simbolitzen les 18 persones que componen el jurat dels premis Jaume I i que havien obtingut el premi Nobel en aquell moment. Transport A la plaça no hi ha cap mena de transport públic, però les línies 26 i 31 de l'EMT de València s'aturen al proper carrer del Poeta Querol. Referències
Plaça del Tossal

La plaça del Tossal, també anomenada plaça del Tros Alt, és una plaça de la Ciutat Vella de València que se situa al nord del barri del Mercat. Forma i funció La plaça dona accés a l'antiga moreria del Carme des del barri romà i després cristià de la Seu, amb la qual és connectada pel carrer dels Cavallers, a l'est. És una plaça tancada i triangular, de dimensions reduïdes, situada damunt d'un tossal artificial de 15 metres d'altitud (on el sòl de la propera plaça del Mercat és a 12,7 metres), per on prèviament discorria un braç del riu Túria, la qual cosa la converteix en el punt més elevat de València. Aquesta terra fou aixecada al segle xi per tal d'evitar inundacions. És a la plaça del Tossal que acabava la ciutat musulmana de Balansiyya, com ho demostren les restes de la muralla trobades davall la plaça. Pel que fa al tributari, corria de nord a sud, a través de l'actual carrer de la Bosseria, que uneix la plaça amb la plaça del Mercat al sud. A l'oest, hi ha el carrer de Quart, i al nord connecta amb els dos carrers emblemàtics del Carme, el carrer de Dalt i el carrer de Baix. Tanmateix, altres artèries menors desemboquen en la plaça, com ara els carrers del Moro Zeit, de la Conquesta, de Sant Miquel, i dels Calderers. Separada per una sola illa de cases, a l'est hi ha una replaceta anomenada plaça de l'Espart, mentre al nord, creuant Cavallers, hi ha la també petita plaça de Sant Jaume. En el passat, la plaça hauria sigut més petita, però gràcies a l'enderroc d'una illa de cases cresqué fins a les actuals dimensions. La part oriental de la plaça és reservada per als vianants, mentre l'occidental és ocupada per una calçada molt transitada, provinent del carrer de la Bosseria. La plaça és dominada per una sala d'exposicions municipal subterrània, de la qual només és visible l'entrada coberta de vidre, i on hom pot veure les esmentades restes de la muralla musulmana. Al voltant, hi ha una extensa terrassa emprada pels restaurants i bars de la plaça. La superfície de la plaça és de llosa grisa, interrompuda per molt pocs arbres, amb uns bancs de petita alçària de la mateixa llosa. Com que la plaça pateix un desnivell cap al nord, hi ha una sèrie d'esglaons suaus entre la terrassa i la calçada fronterera. Atès que els carrers són tots bastant estrets i les cases altes, normalment de quatre pisos, la plaça té un caire tancat. Tots els edificis al voltant són casotes del segle xix típicament valencianes, amb una profusió de finestres grans i allargades i balcons reduïts. Transport Per la plaça, passen les línies 81 i 5B de l'EMT de València, en direcció a les torres de Quart.
Pont d'Aragó

El Pont d'Aragó és un pont de València que creua el riu Túria i connecta els barris de Mestalla i Albors amb els del Pla del Remei i de Gran Via. Relaciona, doncs, l'avinguda d'Aragó i la plaça de Saragossa amb la gran via del Marqués de Túria. El pont té sis arcs de 25 metres, i una longitud de 167 metres, i d'amplada 30, amb set carrils per a cotxes, voreres per als vianants i un carril-bici. Construït als anys 30, és d'estil racionalista. Al final del pon hi ha escultures alegòriques obra de l'escultor José Terencio Farré. És una obra dels enginyers Arturo Monfort, José Burguera i Gabriel Leyda. Vegeu també Llista de ponts de la ciutat de València Enllaços externs Informació a la pàgina de l'Ajuntament de València. Informació i imatges sobre el pont Imatge satel·litària a Google Maps.
Puente de Aragón (Valencia)

El puente de Aragón es un puente peatonal y para paso de vehículos que atraviesa en perpendicular el cauce del Turia comunicando la plaza Zaragoza y el paseo de la Alameda con la Gran Vía Marqués del Turia en la ciudad española de Valencia. Tras varios años de obras, el puente fue inaugurado oficialmente en 1933.​ Características Es obra de los ingenieros Arturo Monfort, José Burguera y Gabriel Leyda. Debe su nombre a la antigua estación de Aragón,​ hoy desaparecida. Con motivo de su construcción el Puente del Mar pasó a ser de uso exclusivo para peatones. El estilo del puente es racionalista. Cuenta con seis arcos de 25 metros, su longitud es de 167 metros y su ancho de 30 metros, con seto central y calzadas laterales. Las grandes columnas de hierro servían para sujetar los cables del tranvía y el alumbrado. Referencias siendo el maestro de obras Francisco Camps serrano Bibliografía Gil Salinas, Rafael; Palacios Albandea, Carmen (2001). El Ornato Urbano. La escultura pública en Valencia. Ayuntamiento de Valencia. Torreño Calatayud, Mariano (2005). Arquitectura y urbanismo en Valencia. Valencia: Carena Editors. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Puente de Aragón. Página Web del Ayuntamiento de Valencia. Consultado el 25 de agosto de 2016.
Pont d'Aragon (Valence)

Le pont d'Aragon (ou Puente de Aragón en espagnol) est un pont pour piétons et véhicules qui traverse perpendiculairement le lit de la rivière Turia, reliant la Plaza Zaragoza et le Paseo de la Alameda à la Gran Vía Marqués del Turia dans la ville espagnole de Valence. Après plusieurs années de travaux, le pont fut officiellement inauguré en 1933. Caractéristiques C'est l'œuvre des ingénieurs Arturo Monfort, José Burguera et Gabriel Leyda. Elle doit son nom à l'ancienne gare d'Aragon, aujourd'hui disparue. En raison de sa construction, le pont maritime est devenu exclusivement réservé aux piétons. Le style du pont est rationaliste. Il comporte six arches de 25 mètres, sa longueur est de 167 mètres et sa largeur de 30 mètres, avec une haie centrale et des rues secondaires. Les grandes colonnes en fer servaient à maintenir les câbles et l'éclairage du tramway. Notes et références Portail des ponts Portail de Valence (Espagne)
Pont de Sant Josep

El pont de Sant Josep és un pont de València que creua el riu Túria i connecta els barris del Carme i Marxalenes. Al sud, s'enllaça amb la plaça del Portal Nou i els carrers de Guillem de Castro, de la Blanqueria i de Salvador Giner, i al nord, ho fa amb el carrer del Pla de la Saïdia i el del Doctor Oloriz. Es construí enfront del Portal Nou o de Sant Josep, nom que rebia el portal i el pont per la proximitat del Convent de Sant Josep. Abans de l'actual pont, hi existiren diversos ponts de palanca, construïts en fusta i que desapareixien amb cada ruiada del Túria, con al 1487 o 1500. Un pont de maçoneria construït al mateix lloc no va resistir l'avinguda de 1517. En conseqüència el Consell de la Ciutat va decidir el 1574 la construcció d'un nou pont de pedra de silleria. Data del segle xiv, quan només seria un pont de fusta. La seua construcció en pedra es realitzaria a principis del segle xvii (1604), sota les ordres dels obrers de vila Jeroni Negret i Sebastià Gurrea. Es construí per la «Fàbrica de Murs i Valls», i es va eixamplar l'any 1906. Possiblement el més senzill dels ponts històrics de València, les baranes rectes i sense decoració complementen l'estructura encara gòtica, però minimalista, dels pilars acabats en punta i els tretze arcs suaus i oberts. El pont, com d'altres de València, té dues estàtues religioses, però ací ni reposen dins de cap torreta, ni són situats a banda i banda del pont. En efecte, sant Josep apareix amb el seu fill treballant un tros de fusta, damunt d'un pedestal, al marge occidental del pont i a mig camí, escultura afegida l'any 1951 pels fallers i és obra d'Octavio Vicent. L'altra és d'una la Mare de Déu juga amb el seu fill dalt d'una columna, però fora del pont, a la riba septentrional, i posicionat molt més alta que no sant Josep. Existiren en aquest pont dues escultures col·locades en el segle xvii, obra del genovés Giacomo A. Ponsonelli, dels sants valencians sant Tomàs de Villanueva i sant Lluís Bertran. Aquestes en la reforma de 1906 es retiraren, i anys més tard es recol·locaren al pont de la Trinitat. Referències Enllaços externs Informació a la pàgina de l'Ajuntament de València
Pont de Saint Joseph (Valence)

Le pont de Saint Joseph (ou Puente de San José en espagnol, ou encore Pont de Sant Josep en catalan) est un pont de Valence franchissant les Jardins du Turia. La première indication de l'existence d'un pont à cet endroit date de 1486 lorsqu'il était un pont en bois, alors que sa construction en pierre actuelle est datée entre 1604 et 1607. Construit par Jerónimo Negret et Sebastián Gurrea, les travaux se sont terminés en 1607, selon une pierre tombale, aujourd'hui perdue, avec l'image de San Luis Bertran qui était sur le pont. Il a treize arches de moins de largeur que les autres ponts et sur les deux eaux de coupe, il y avait les sculptures de San Luis Bertrán et Santo Tomás de Villanueva, œuvres de l'Italien Jacobo Antonio Ponzanelli réalisées en 1693 et transférées en 1942 au Puente de La Trinidad. Ils ont été enlevés en 1906 lorsque le pont a été élargi et une balustrade en fer a été placée dessus, qui sera plus tard enlevée et remplacée par une autre en pierre. Entre cette date et 1942, date à laquelle ils ont été placés sur le Puente de la Trinidad, ils ont été déposés au Musée des Beaux-Arts de Valence. Ces sculptures ont remplacé les deux croix installées sur le Puente de la Trinidad. Aujourd'hui, une sculpture de Saint Joseph a été placée, l'œuvre d'Octavio Vicent avec une inscription qui se lit comme suit: "Les échecs de leur saint patron. Valence 1951". La sculpture représente Saint Joseph en menuisier et un garçon frappant une gouge. À ce stade, le lit de la rivière s'est courbé, laissant des terres utilisées pour stocker le bois. Plus tard, ils ont été utilisés pour la construction des Alameditas de Serranos, qui relie ce pont et celui des Serranos. Le pont est également connu sous le nom de Puente Nuevo, de la Zaidía ou Santa Cruz, bien que ces noms soient tous passés dans l'histoire. Construit devant le couvent de San José et Santa Teresa qui est encore conservé et l'ancien portail de San José qui a été démoli en 1868; c'est d'eux que le pont tire son nom. Notes et références Portail des ponts Portail de Valence (Espagne)
Pont de la Trinitat

El pont de la Trinitat (anteriorment dels catalans) és un pont de València que creua el riu Túria i connecta els barris de la Seu, de la Xerea i de la Trinitat. Al sud, s'enllaça amb els carrers del Salvador, del Comte de Trénor i del Pintor López, i al nord, ho fa amb el carrer de la Trinitat, el d'Alboraia i el de Sant Pius V. A l'eixida nord es troba el Museu de Belles Arts de València. És el pont més antic de la ciutat, començant el pont actual la seua construcció a principis del segle xv, concretament l'any 1402, però es va refer parcialment a causa de la riuada de 1517. El pont rebé el nom «dels catalans» però posteriorment es canvià per l'actual, a causa de la proximitat del monestir homònim. Les escultures de sant Lluís Bertran i de sant Tomàs de Villanueva, de Ponsonelli, procedeixen del pont de Sant Josep i foren col·locades a mitjan segle xx. És un pont històric que, com els altres ponts medievals de la ciutat, és fet a base de blocs de pedra blanca que en l'actualitat són bastant desgastats pel temps. Com els ponts contemporanis, els seus arcs són de clar estil gòtic, com el conjunt mateix. El pont de la Trinitat antigament disposava de dos accessos al riu des del mateix pont, en forma d'escales, totes dues orientades a l'est. Aquestes han esdevingut intransitables gràcies al desgast del temps, però el 2009 s'han recuperat com a part de les obres de restauració sobre el pont. Enllaços externs Informació a la pàgina de l'Ajuntament de València Pàgina amb informació i imatges
Pont de la Trinitat

Le pont de la Trinitat est un pont de Valence qui traverse la rivière Túria et relie les quartiers de La Seu, La Xerea et La Trinitat. Au sud, il rejoint les rues Salvador, Comte de Trénor et Pintor López, et au nord, il rejoint les rues Trinitat, Alboraia et Sant Pius V. À la sortie nord se trouve le Musée des Beaux-Arts de Valence. C'est le pont le plus ancien de la ville, le pont actuel ayant commencé sa construction au début du XVe siècle, plus précisément en 1402, mais il fut partiellement reconstruit à cause de l'inondation de 1517. Le pont reçut le nom de "des Catalans". mais plus tard, il fut remplacé par l'actuel, en raison de la proximité du monastère du même nom. Les sculptures de Sant Lluís Bertran et Sant Tomàs de Villanueva, de Ponsonelli, proviennent du Pont de Sant Josep et ont été placées au milieu du XXe siècle. Il s'agit d'un pont historique qui, comme les autres ponts médiévaux de la ville, est constitué de blocs de pierre blanche actuellement très usés par le temps. Comme les ponts contemporains, ses arches sont d'un style gothique clair, comme l'ensemble lui-même. Le pont de la Trinitat possédait autrefois deux accès à la rivière depuis le même pont, sous forme d'escaliers, tous deux orientés vers l'est. Ceux-ci sont devenus impraticables grâce à l'usure du temps, mais en 2009 ils ont été récupérés dans le cadre des travaux de restauration du pont. Notes et références Portail des ponts Portail de Valence (Espagne)
Pont de les Drassanes

El pont de les Drassanes o pont de Natzaret és un pont de València que travessa el riu Túria i connecta el barri de Natzaret i el camí de Moreres amb el Grau. Pren el seu nom per la proximitat de les drassanes, al Grau. Aquest és el darrer pont de l'antic llit del Túria abans de la seua desembocadura. Referències
Pont de les Arts

El pont de les Arts és un pont de la ciutat de València que creua el Jardí de Túria i connecta el barri de Tendetes amb el del Carme i del Botànic. Així mateix, uneix els carrers del Pare Ferrís i de Mauro Guillén i l'avinguda de Menéndez Pidal amb el passeig de la Petxina i els carrers de Guillem de Castro, de Na Jordana i de la Blanqueria. A l'eixida sud del pont hi ha l'Institut Valencià d'Art Modern, el qual dona lloc al nom de les Arts, i el Centre Cultural la Beneficència que conté el Museu Etnològic de València. Va ser dissenyat als 90 per l'enginyer Leonardo Fernández Troyano. i va ser construït per l'arquitecte Norman Foster el 1998. És un pont amb aspecte modern, fet de formigó, ample, llarg i situat a poca altitud respecte de la llera del riu. És una obra d'enginyeria actual de dos taulers separats uns 20 metres i recolzats transversalment en una sola pila. El pont té una llargària total de 145 m dividits en 5 vans de 20-36-36-36-20 m. Referències
Pont des Arts (Valence)

Le pont des Arts (Puente de las artes en espagnol) est un pont de la ville de Valence qui traverse le jardin du Turia et relie le quartier de Téstes à celui des Carmen et du Botanic. Il relie également les rues du père Ferrís et Mauro Guillen et Avenida de Menéndez Pidal avec le Paseo de la Petxina et les rues de Guillem de Castro, Na Jordana et La Blanqueria. Au départ sud du pont se trouve l'Institut d'art moderne Valencian. Il a été conçu dans les années 90 par l'ingénieur Leonardo Fernández Troyano et a été construit par l'architecte Norman Foster en 1998. C'est un pont avec une apparence moderne, en béton, large, long et situé à basse altitude par rapport au lit de la rivière. Il s'agit d'un travail d'ingénierie actuel avec deux planches distinctes d'environ 20 mètres et soutenue de manière transversale dans une seule pile. Le pont a une longueur totale de 145 m. Notes et références Liens externes Ressource relative à l'architecture : Structurae Portail des ponts Portail de Valence (Espagne)