NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Vallés (Valencia)

Vallés es un pequeño municipio de España en la Comunidad Valenciana. Perteneciente a la provincia de Valencia, en la comarca de La Costera. El relieve apenas presenta accidentes geográficos de interés. Por su mitad meridional y oriental pasa el río Cáñoles, cuyos arrastres han depositado potentes sedimentos cuaternarios muy fértiles para el cultivo. El clima es de tipo mediterráneo. Desde Valencia, se accede a esta localidad a través de la A-7 para enlazar con la CV-567. Localidades limítrofes El término municipal de Vallés limita con las siguientes localidades: Canals, Cerdá, La Granja de la Costera, Játiva, Llanera de Ranes, Novelé, Rotglá y Corbera y Torrella, todas ellas de la provincia de Valencia. Historia Se supone que en un principio Vallés fue una pequeña aldea o alquería árabe que creció arracimada en torno a las ramblas del río y a ese sempiterno molino que, con diversos aspectos y distintos usos ha estado siempre ahí, a orillas del Cañoles. Dice la tradición, que entre 1243 y 1244, año de la conquista de Játiva, fue Vallés "Plaza de Armas", del rey Jaime I, es decir, el lugar donde el rey tenía acampado a su ejército y desde donde formaba sus tropas antes de acometer cualquier ataque o incursión. La primera noticia que se tiene de Vallés como tal no aparece hasta 1421, de este año data uno de los más antiguos "morabeties" encontrados hasta la fecha. El "morabetí" es una especie de censo en el que se consignaba el tributo o contribución, que pagaba cada una de las casas que conformaban el conjunto de pueblos o alquería pertenecientes al antiguo Reino de Valencia. Después de la expulsión de los moriscos permanecería desierto por lo menos dos años, los transcurridos hasta el 16 de julio de 1611, fecha de la carta de repoblación del pueblo, otorgada por Bernat Sanz. Vallés fue ocupado en esta fecha por cristianos viejos procedentes de Játiva, los cuales siguieron perteneciendo a la parroquia de Cerdá. A mediados del siglo XVIII, el señorío de Vallés, corresponde al marquesado de Mascarell. La constitución de Vallés en municipio independiente y su desligamiento de los Sanz, se produce posiblemente durante el siglo XIX, aunque éstos no se desvinculan totalmente del pueblo. Demografía Vallés cuenta con una población de 161 habitantes (INE 2025). Economía Se vive fundamentalmente de la agricultura. Dentro de las tierras de secano se cultivan olivos y algarrobos y en regadío se encuentran naranjos, hortalizas y maíz. Carece de industrias. Palacio de los Sanz de Valles, estilo gótico, antiguo palacio del marqués de Mascarell, declarado de bien de interés cultural. Administración y política Fiestas locales Fiestas patronales. Celebra sus fiestas a partir del 24 de junio, en honor a San Juan Bautista. Referencias Sitio web del Ayuntamiento de Vallés (Valencia) Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Vallés. Instituto Valenciano de Estadística Este artículo incorpora material procedente de la página web de la Federación Valenciana de Municipios y Provincias, que mediante una autorización permitió agregar contenido e imágenes y publicarlos bajo licencia GFDL.
Vallés (Communauté valencienne)

Vallés (en valencien et en castillan) est une commune d'Espagne de la province de Valence dans la Communauté valencienne. On trouve également en valencien la dénomination Vallés de la Costera. La commune est située dans la comarque de la Costera et dans la zone à prédominance linguistique valencienne. Géographie Localités limitrophes Le territoire communal de Vallés est voisin de celui des communes suivantes : Canals, Cerdà, La Granja de la Costera, Xàtiva, Llanera de Ranes, Novetlè, Rotglà i Corberà et Torrella, toutes situées dans la province de Valence. Histoire Démographie Administration Économie Patrimoine Notes et références Voir aussi Sources (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Vallés » (voir la liste des auteurs). Articles connexes Liste des communes de la province de Valence Liens externes Site de la mairie de Vallés : non fonctionnel au 4 novembre 2014 Portail du Pays valencien
Vallés (Valencia)

Vallés község Spanyolországban, Valencia tartományban. Vallés Canals, Cerdà, La Granja de la Costera, Llanera de Ranes, Novelé, Rotglà i Corberà, Torrella és Xàtiva községekkel határos. Lakosainak száma 161 fő (2025). Népesség A település népessége az utóbbi években az alábbiak szerint változott: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal
Вальес

Вальес (исп. Vallés, кат. Vallés) — муниципалитет в Испании, входит в провинцию Валенсия в составе автономного сообщества Валенсия (автономное сообщество). Муниципалитет находится в составе района (комарки) Костера. Занимает площадь 1,2 км². Население 141 человек (на 2010 год). Расстояние до административного центра провинции — 5 км. Население Примечания Ссылки Официальная страница Instituto Valenciano de Estadística Federación Valenciana de Municipios y Provincias - Guía Turística
Vallés

Vallés är en kommun i Spanien. Den ligger i provinsen Província de València och regionen Valencia, i den östra delen av landet, 300 km sydost om huvudstaden Madrid. Antalet invånare är 162. Arean är 1,2 kvadratkilometer. Vallés gränsar till Canals, Cerdà, La Granja de la Costera, Llanera de Ranes, Novetlè, Rotglà i Corberà, Torrella och Xàtiva. Terrängen i Vallés är mycket platt. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vallés.
Вальєс (Валенсія)

Вальєс (ісп. Vallés (офіційна назва), валенс. Vallès) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Валенсія, у провінції Валенсія. Населення — 141 особа (2010). Географія Муніципалітет розташований на відстані близько 310 км на південний схід від Мадрида, 55 км на південь від Валенсії. Демографія Динаміка населення (INE ): Галерея зображень Посилання Валенсійський інститут статистики Примітки
Torre medieval d'Alcalalí

La Torre medieval d'Alcalalí (Marina Alta, País Valencià), coneguda també amb la denominació de Torre i Palau senyorial de Rois de Liori, és una torre defensiva d'origen islàmic construïda en el segle xiv, la qual se situa adossada entre dos edificis. Es tracta d'una torre prismàtica de planta gairebé quadrada de sis per vuit metres amb base atalussada i murs de maçoneria reforçats en els cantons amb carreus. En els seus paraments es distribuïxen els seus escassos buits de diferents grandàries, alguns d'ells encegats, comptant amb un accés a nivell del primer pis en la seua cara oest, sota la qual se situava l'aljub abovedat. En l'espai interior, de petites dimensions, hi ha una escala helicoidal que comunica els seus cinc pisos. Referències Aquest article pren com a referència el text del Bé d'Interés Cultural incoat per la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana. Enllaços externs Imatge de la Torre d'Alcalalí
Torre de Alcalalí

La torre de Alcalalí (provincia de Alicante, España), llamada también Torre y Palacio señorial de Rois de Liori, es una torre defensiva de origen islámico construida en el siglo XIV, la cual se sitúa adosada entre dos edificios. Se trata de una torre prismática de planta casi cuadrada de seis por ocho metros con base ataluzada y muros de mampostería reforzados en las esquinas con sillares. En sus paramentos se distribuyen sus escasos huecos de diferentes tamaños, algunos de ellos cegados, contando con un acceso a nivel del primer piso en su cara oeste, bajo el que se situaba el aljibe abovedado. En el espacio interior, de pequeñas dimensiones, hay una escalera helicoidal que comunica sus cinco pisos. Fue rehabilitada en el año 1992, rematándose la torre con un gran mirador de acero y cristal que contrasta con la obra original y, desde el cual, es posible contemplar todo el valle.​ Véase también Bienes de interés cultural de la provincia de Alicante Referencias Este artículo toma como referencia el texto del B.I.C. incoado por la Consejería de Cultura de la Generalidad Valenciana . Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Torre de Alcalalí. Imagen de la Torre de Alcalalí
Torre Alcalalí

A Torre Alcalalí, também denominada como Torre e Palácio senhorial dos Reis de Liori, localiza-se no município de Alcalalí, na província de Alicante, na comunidade autónoma da Comunidade Valenciana, na Espanha. História Com origem muçulmana, remonta ao século XIV, erguida no centro da povoação entre dois edifícios, provavelmente desde a sua construção. Características Constitui-se em uma torre de planta rectangular, com as dimensões de oito metros de comprimento por seis metros de largura, em alvenaria de pedra com reforço de silharia nos vértices. As faces são rasgadas por diversas aberturas, sendo acedida por uma porta no lado Oeste, na altura do primeiro pavimento. Internamente divide-se em cinco pavimentos que se comunicam por uma escada em caracol no vértice Nordeste. O primeiro pavimento é recoberto por abóbada de canhão e parece ter sido utilizado como algibe. No penúltimo pavimento conservam-se os arranques dos arcos que lhe conferiam uma altura maior do que os demais pavimentos. Ligações externas «Catálogo do Património Cultural Valenciano» (em espanhol) «Consellería de Cultura» (em espanhol). da Generalidad Valenciana
Torre de Torre-xiva

La Torre de Torre-xiva, a la comarca de l'Alt Millars és una torre defensiva, catalogada com Bé d'Interès Cultural amb l'anotació ministerial RI-51-0011321, de 27 de gener de 2005. El codi autonòmic és: 12.08.118-001. Història La torre és d'origen islàmic, com la resta de la població de Torrechiva, que se suposa fundada per Ceit Abuceit, entre 1236 i 1238. Pas més tard a la Casa d'Arenós i després a la Corona, que va haver de cedir-la a la família Chiva, que van donar finalment nom a la població i la seva torre defensiva, malgrat que amb posterioritat quedarien sota el domini de la Casa Ducal de Villahermosa. Com propietat privada va acabar transformant-se en un habitatge particular, el que va fer que quedés pràcticament camuflada la seua estructura tant internament com externament. Ja en ple segle XX es va procedir a la seva restauració. Hi ha autors que consideren que la torre va poder ser part d'una alqueria fortificada àrab, però d'altres, en canvi, li atorguen des d'un principi una labor merament de vigilància de la zona en la qual se situava, per tractar-se d'un punt estratègic de paso. Descripció La torre, d'estil islàmic medieval, està localitzada en l'actualitat en l'interior de la població, però en l'època en què es va construir, aquest lloc era el pas de l'estret de Toga, aigües amunt del mateix i en el marge dret del riu Millars, per la qual cosa situar la torre allà permetia tenir tot el pas vigilat. Presenta planta circular (de 10 metres de diàmetre), tres merlets i fàbrica a força de còdols de diferents mides que s'uneixen amb argamassa. Estava totalment adherida a la façana de la casa contigua i era utilitzada com a habitatge habitual, però després de la restauració es va aconseguir deixar lliure i visible pràcticament gairebé tot el perímetre de la torre, reforçant el seu caràcter de torre defensiva. Referències Bibliografia Castillos, Torres y Fortalezas de la Comunidad Valenciana. VV.AA. Editorial Prensa Valenciana S.A. València 1995. Pàg. 187.
Torre de Torrechiva

La torre de Torrechiva, en la comarca del Alto Mijares es una torre defensiva, catalogada como bien de interés cultural con la anotación ministerial R-I-51-0011321, de 27 de enero de 2005. El código autonómico es: 12.08.118-001.​​ Historia La torre es de origen islámico, como el resto de la población de Torrechiva, que se supone fundada por Ceit Abuçeit, entre 1236 y 1238. Paso más tarde a la Casa de Arenós y después a la Corona, que debió cederla a la familia Chiva, quienes dieron finalmente nombre a la población y a su torre defensiva, pese a que con posterioridad quedarían bajo el dominio de la Casa Ducal de Villahermosa.​ Como propiedad privada acabó transformándose en una vivienda particular, lo que hizo que quedara prácticamente camuflada su estructura, tanto interna como externamente. Ya en pleno siglo XX se procedió a su restauración.​​ Hay autores que consideran que la torre pudo ser parte de una alquería fortificada árabe, pero otros, en cambio, le otorgan desde un principio una labor meramente de vigilancia de la zona en la que se ubicaba, por tratarse de un punto estratégico de paso.​​ Descripción La torre, de estilo islámico medieval, está localizada en la actualidad en el interior de la población, pero en la época en la que se construyó, ese lugar era el paso del estrecho de Toga, aguas arriba del mismo y en el margen derecho del río Mijares, por lo que situar la torre allí permitía tener todo el paso vigilado.​ Presenta planta circular (de 10 metros de diámetro), tres almenas y fábrica a base de cantos rodados de diferentes tamaños que se unen con argamasa. Estaba totalmente adherida a la fachada de la casa contigua y era utilizada como vivienda habitual, pero tras la restauración se consiguió dejar libre y visible prácticamente casi todo el perímetro de la torre, reforzando su carácter de torre defensiva.​​​ Referencias Bibliografía Castillos, Torres y Fortalezas de la Comunidad Valenciana. VV.AA. Editorial Prensa Valenciana S.A. Valencia 1995. Pág. 187.
Palau dels Comtes de Cervelló

El Palau dels Comtes de Cervelló està situat en la localitat d'Anna (Canal de Navarrès, País Valencià). Va ser construït a inicis del segle xvii, després de concedir el rei Felip III d'Espanya el 3 de maig de 1604 la vila d'Anna amb el títol de Comtat a Ferran Pujades de Borja. Aquest palau està aixecat sobre l'antic castell d'Anna. El palau constava d'un cos principal que requeia al Passeig de l'Albereda i altres tres cossos, el posterior requeia al riu Anna. Aquest palau ha estat restaurat en diferents èpoques sense guardar uniformitat i estil. En l'interior hi havia un pati i en el seu centre hi destacava un sortidor. Les parets que voltaven aquest pati estaven coronades per petits merlets amb sortints d'espitlleres i finestres d'estil gòtic encara que amb modificacions posteriors. En un dels seus extrems hi havia una rampa que conduïa a un subterrani. En el cos principal del palau es troba la porta d'accés. En un dels seus extrems presentava un sortint que hagué de formar en altre temps una torrassa. El vestíbul és abovedat, amb arcs apuntats i finestres del mateix tipus. Adossat al palau, es troba la capella de Santa Anna amb sortida a la plaça de l'Albereda. Els seus finestrals orientats cap al Nero, permeten contemplar un panorama majestuós amb el riu d'Anna. Referències Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL. Història d'Anna Enllaços externs [1] Anna hi demana ajuda a la Diputació per a equipar el Palau dels Comtes de Cervelló (Las Províncias)
Torre (Godelleta)

La Torre de Godelleta es troba en el nucli urbà, a la plaça de l'Església, al municipi del mateix nom, a la comarca de la Foia de Bunyol de la província de València. La placa identificativa del monument, instal·lada per l'ajuntament, la data entre els segles XI i XIII. Es troba catalogada com a Bé d'interès cultural segons consta a la Direcció General de Patrimoni Cultural de la Conselleria de Turisme, Cultura i Esport de la Generalitat Valenciana, amb número d'anotació ministerial: RI-51-0010638 i data d'anotació 28 de maig de 2001. Descripció La Torre té planta quadrangular i merlets. La seva fàbrica és de maons i maçoneria (pedra i argamassa). Té una alçada aproximada d'uns divuit metres i tenia dos pisos. A l'interior hi ha una sèrie de sortints adossats a les parets que són restes de l'escala que servia per accedir a les finestres i als merlets a l'hora de prevenir possibles invasions. La planta baixa servia per a magatzem. La porta d'accés es troba a la primera planta elevada sobre el sòl, s'arriba a la porta des del recinte de defensa adossat. La segona i tercera plantes són cambres amb sostres de fusta i la cinquena forma la terrassa defensiva emmerletada. Referències Viccionari
Torre de Godelleta

La Torre de Godelleta se encuentra en el núcleo urbano, en la plaza de la Iglesia, en el municipio del mismo nombre, en la comarca de La Hoya de Buñol de la provincia de Valencia.​ La placa identificativa del monumento, instalada por el ayuntamiento, la data en los siglos XI a XIII. Se encuentra catalogada como Bien de interés cultural según consta en la Dirección General de Patrimonio Cultural de la Consejería de Turismo, Cultura y Deporte de la Generalidad Valenciana, con número de anotación ministerial: R-I-51-0010638 y fecha de anotación 28 de mayo de 2001.​ Descripción La Torre tiene planta cuadrangular y almenas. Su fábrica es de ladrillos y mampostería (piedra y argamasa). Tiene una altura aproximada de unos dieciocho metros y tenía dos pisos. En el interior hay una serie de salientes adosados a las paredes que son restos de la escalera que servía para acceder a las ventanas y a las almenas a la hora de prevenir posibles invasiones.​​ La planta baja servía para almacén. La puerta de acceso se encuentra en la primera planta elevada sobre el suelo, se llega a la puerta desde del recinto de defensa adosado. La segunda y tercera plantas son cámaras de habitación con techos de madera y la quinta forma la terraza defensiva almenada.​ Referencias Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Torre de Godelleta.
Palau d'Esports de Torrevella

El Palau d'Esports de Torrevella (oficialment, i en castellà: Palacio de los deportes de Torrevieja «Tavi y Carmona») és un pavelló esportiu de Torrevella, Baix Segura. Anteriorment el nom en castellà era Polideportivo Su Alteza Real Infanta Cristina. És usat principalment per a jugar-hi a handbol i és la seu del CB Torrevella. El pavelló té capacitat per a 4.500 espectadors. Referències Enllaços externs Torrevella, vídeo de la ciutat.
Palacio de los Deportes de Torrevieja

Palacio de los Deportes de Torrevieja er en indendørs sportsarena i Torrevieja, Valencia-regionen, med plads til ca. 4.500 tilskuere til håndboldkampe. Arenaen er hjemmebane for det spanske håndboldhold CB Torrevieja. Arenaen vil blive benyttet til VM i kvindehåndbold 2021, hvor to grupper fra den indledende runde ved mesterskabet spilles i arenaen. Referencer Eksterne henvisninger
Castell d'Alèdua

El castell d'Alèdua, al terme municipal de Llombai, a la Ribera Alta (País Valencià), és una fortalesa islàmica probablement construïda a finals del segle xii, que se situa sobre un tossal que s'alça a la banda esquerra del riu Magre, a la vessant meridional de la serra d'Alèdua. El castell és el darrer vestigi de l'antiga alqueria andalusina que quedà abandonada amb l'expulsió de 1609. Descripció De planta rectangular, té al seu centre una torre amb una superfície quadrada de 7,3 × 7,3 metres, amb tres altures i soterrani, construïda amb tàpia sobre basament de maçoneria; assoleix els 16,5 metres sobre el terreny circumdant. És molt semblant als altres castells islàmics d'aquesta part de València, com la torre Mussa de Benifaió, la torre Espioca, la d'Almussafes i d'altres. Actualment es troba en estat d'abandonament. L'any 2020 l'Ajuntament de Llombai fa l'anunci de la compra la torre per 200000 euros per a la seua futura restauració L'any 2023 L'Ajuntament de Llombai realitza tasques per tal d'evitar el seu enderrocament. L'any 2024 L'ajuntament renuncia a una subvenció per a la seua restauració Imatges del Castell Bibliografia Aquest article pren com a referència el text del BIC incoat per la Conselleria de Cultura Arxivat 2006-10-12 a Wayback Machine. de la Generalitat Valenciana. Referències Enllaços externs Fitxa de la Direcció General de Patrimoni Cultural.
Alèdua (hrad)

Alèdua je zřícenina arabského hradu z konce 12. století, která stojí na kopci na levém břehu řeky Magro na území obce Llombai v Ribera Alta ve Španělsku. Je španělskou kulturní památkou. Hrad má centrální obdélníkovou věž se třemi podlažími a suterén postavený technikou tàpia. Je to velmi podobné jako u jiných hradů v této části islámské Valencie, jako je Torre Mussa, Torre Espioca, Almussafes a další. V současné době je v havarijním stavu. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Castell d’Alèdua na katalánské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Alèdua na Wikimedia Commons
Castillo de Aledua

El castillo de Aledua, en el término municipal de Llombay, en la provincia de Valencia, es una fortaleza árabe construida probablemente a finales del siglo XII, y situada sobre una colina a la izquierda del río Magro, y a unos 4 kilómetros al este del núcleo urbano, en el despoblado de Aledua. Toponimia El topónimo deriva del árabe العدوة (al-ʿidwa) «la orilla [de un río]».​ Descripción De planta rectangular, cuenta con una torre situada en el centro, de tres alturas y sótano, construida en tapial sobre basamento de mampostería. La torre tiene una base cuadrada de 7,3×7,3 metros, y una altura aproximada de 16,5 metros sobre el terreno circundante. Es muy similar a los demás castillos árabes de esta parte de Valencia, como la Torre Muza en Benifayó, la Torre Espioca, la de Almusafes y otras. Referencias Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Castillo de Aledua. Este artículo toma como referencia el texto del B.I.C. incoado por la Consejería de Cultura de la Generalidad Valenciana
Castelo de Aledua

O Castelo de Aledua localiza-se no município de Llombay, na província de Valência, na comunidade autónoma da Comunidade Valenciana, na Espanha. Ergue-se em posição dominante no alto de uma colina, à margem esquerda do rio Magro a cerca de quatro quilómetros da povoação abandonada de Aledua. História Remonta a uma fortificação muçulmana erguida em fins do século XII. Características De planta rectangular, conta com uma torre ao centro, dividida internamente em três pavimentos e sótão, erguida em taipa sobre embasamento de alvenaria. A sua estrutura é muito semelhante à de outras nesta região, nomeadamente a Torre Muza em Benifayó, a Torre Espioca, a Torre de Almusafes, e outras. Ligações externas «Consellería de Cultura» (em espanhol). da Generalidad Valenciana
Castell d'Eslida

El castell d'Eslida a la Plana Baixa, País Valencià, és una fortalesa medieval, l'estructura actual —visible i deduïble— data de la invasió musulmana, i se situa sobre un cim que corona la població. S'accedeix al monument seguint la carretera d'Artana, fins a arribar a uns xalets situats a la vora, després un tram asfaltat puja fins als esmentats xalets. Des d'allà per a arribar a les ruïnes cal pujar un vessant escarpat cobert de vegetació. Donada la notorietat de la vila en època medieval, la fortificació va haver de tindre cert relleu estratègic, encara que no es coneguen enfrontaments ni setges, ni tan sols en el transcurs de les escaramusses esdevingudes durant rebel·lió dels moriscs en el segle xvi (1526). Després de l'expulsió dels moriscos, fortificació i població pateixen una accentuada decadència que, en el cas de la primera i tot i el floriment de la vila, no ha cessat. Descripció Es tracta d'una fortificació de planta poligonal irregular, de la qual es conserva un tram de muralla i restes d'algunes torres. Destaca la torre de l'homenatge de planta triangular, amb dues torres de planta circular adossades als seus angle lateral. Aquesta torre junt amb la del Castell de la Mola de Novelda són els únics exemplars de torres musulmanes de planta triangular existents en tot el País Valencià. Els murs estan realitzats amb argamassa i pedres. La planta real de la fortificació es desconeix. Molt probablement, el castell s'alça sobre el lloc que ocupava una fortificació romana anterior. El seu estat general és ruïnós, a l'espera d'una iniciativa de les parts implicades que permeta l'excavació i estudi de zona, en benefici de l'interès cultural de la vila d'Eslida. Referències