NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
València-Nord

València-nord (nom en valencien) ou Valencia-Norte (en castillan), fréquemment dénommée Estació del Nord/Estación del Norte (« gare du Nord ») dans l'actualité, autrefois València-Terme/Valencia-Término, est la principale gare ferroviaire de la ville de Valence, capitale du Pays valencien, en Espagne. Présentation La gare fut construite entre 1906 et 1907 par la Compañía de los caminos de hierro del Norte. L'édifice fut conçu dans un style Art nouveau par Demetri Ribes. Il se situe dans le centre de la ville, sur la rue de Xàtiva, juste à côté des arènes et à proximité de la place de la Mairie. Depuis quelques années, le trafic de València-Nord a été partiellement reporté vers la gare Joaquín Sorolla (située à environ 500 m au sud) et on projette de l'y dévier totalement, la gare historique étant dans ce cas destinée à devenir un espace de culture et de divertissement. Galerie Notes et références Voir aussi Articles connexes Gare de Valence-Cabanyal Gare de Valence-Sant Isidre Gare de Valence-Joaquín Sorolla Liens externes València-Nord, sur le site officiel de Adif. Portail du chemin de fer Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Valence (Espagne) Portail de l’Art nouveau
Valencia Estación del Norte

Az Valencia Estación del Norte Valencia legnagyobb vasútállomása, a városközponttól nem messze, a városházától kb. 200 méterre található. A fejpályaudvar 1852. március 21. nyílt meg. Napjainkban a 10 vágányos csarnokban szinte az összes spanyol járattípus megfordul (Alaris, Euromed, Trenhotel, MD, TRD, Regional, Regional Express, Cercanías Valencia). 2010-ben az állomáson 14 000 000 utas fordult meg. Épülete A fejpályaudvar épületének díszítményei a szecesszió kimagasló alkotásai. Az épületet, amelyet Demetrio Ribes Marco építész tervezett, 1917-ben avatták fel. Megközelítése A pályaudvart érinti a 3-as és az 5-ös számú Valenciai metró, továbbá a városi buszok közül az 5, 6, 7, 8, 19, 35, 40 és 63, az éjszakai járatok közül az N1, N7 és N9. Vasútvonalak Az állomást az alábbi vasútvonalak érintik: Tarragona-Valencia-vasútvonal Valencia–Alicante-vasútvonal Madrid-Valencia-vasútvonal Valencia-Liria railway Képgaléria Források Jegyzetek További információk Larga Distancia - a RENFE honlapján (spanyolul) Media Distancia Valencia - a RENFE honlapján (spanyolul) Cercanías Valencia - a RENFE honlapján (spanyolul)
Stazione di Valencia-Nord

La stazione del Nord (Estación del Norte in castigliano, Estació del Nord in valenciano) di Valencia è una stazione ferroviaria posta al centro della città spagnola. Si trova accanto alla Plaza de Toros de Valencia. Rappresenta uno dei monumenti più emblematici dell'architettura cittadina. A pochi passi dall'ingresso è presente la stazione Xàtiva della metropolitana di Valencia, incrocio delle linee 3, 5 e 9. La stazione è situata in un punto strategico sul corridoio del Mediterraneo. Le principali linee di collegamento sono la linea Alicante-Valencia, la linea Valencia-Tarragona, la Madrid-Valencia e Valencia-Llíria. Dispone di 11 binari. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su stazione del Nord
Station València-Nord

Station València-Nord (Valenciaans: Estació del Nord, Spaans: Estación del Norte) is het belangrijkste spoorwegstation van de Spaanse stad Valencia en is eigendom van spoorwegbeheerder Adif. Hoewel de naam anders doet vermoeden ligt het station ten zuiden van het stadscentrum. Pal naast de hoofdingang ligt de stierenvechtarena. In de toekomst moet València-Nord een volwaardig centraal station worden waar ook AVE-hogesnelheidstreinen stoppen. Speciaal voor de tussenperiode is 800 meter zuidelijker in 2010 het station Valencia Joaquín Sorolla geopend dat onder andere de sinds 18 december 2010 operationele hogesnelheidslijn Madrid-Cuenca-Valencia faciliteert. Tussen dit tijdelijke nieuwe station en station València-Nord rijden pendelbussen. Metro De metrostations Xàtiva (lijnen 3 en 5) en Bailén (lijn 3) liggen vlak naast het treinstation. Metrostation Plaça Espanya (lijn 1) ligt ook in directe omgeving. Gevel Het treinstation heeft een bijzonder interieur en exterieur. De façade zal niet onopgemerkt blijven. Er zijn bloemen, sinaasappels en oranjebloessem te zien. Dit staat symbool voor de Valenciaanse landbouw. Op de gevel wordt ook meerdere keren het Valenciaanse stadswapen afgebeeld. Boven op het treinstation staat een arend. Dit staat symbool voor de snelheid. Afbeeldingen Externe link Plattegronden van station en omgeving
València Norte

València Norte – stacja kolejowa w Walencji, we wspólnocie autonomicznej Walencja, w Hiszpanii. Znajduje się tu 6 peronów. Historia Dworzec usytuowany jest w samym sercu Walencji, tuż obok Plaza de toros i tylko 200 metrów od ratusza. Został wybudowany w latach 1906–1917. Jest jednym z najbardziej symbolicznych zabytków architektury obywatelskiej w mieście. Jej fasada z motywami roślinnym, pomarańczy i kwiatami pomarańczy, jest inspirowana rolniczym krajobrazem Walencji. Układ Główne wejście do stacji znajduje się na ulicy Játiva 24, podczas gdy inne ma dostęp do rogu ulicy Bailén Marzal. Zestaw torów i budynek jest obwarowane przez ulice Alicante i Bailén na wschodzie i zachodzie, i Játiva na północy. Na południe prowadzą linie kolejowe. Stacja powiązana jest również z siecią metra, z jej dwoma stacjami (Xativa i Bailén) w obrębie stacji i innymi (Plaça Espanya) kilka minut spacerem od stacji. Przewiduje się, że ruch kolejowy zostania skierowany na nowy dworzec Valencia-Parc Central. Ma to związek z planowanym połączeniem kolei dużych prędkości AVE.
Северный вокзал (Валенсия)

Северный вокзал (исп. Estacion del Norte, кат. Estacio del Nord), также известный как Валенсия-Но́рте (исп. Valencia-Norte) или Валенсия-Эстасьон-дель-Норте или исторически Валенсия-Те́рмино, — это главная железнодорожная станция и железнодорожный вокзал в испанском городе Валенсия. Это конечная станция монументального характера в стиле валенсийского модерна (es:Modernismo valenciano), открытая в 1917 году Компанией железных дорог севера Испании, которая поручила его строительство одному из архитекторов компании — Деметрио Рибесу. В 1941 году, после национализации иберийской железной дороги, она перешла в руки недавно созданной Национальной сети испанских железных дорог (RENFE). В 1983 году станция была внесена в список объектов культурного наследия. Расположение Станция расположена в центре Валенсии, рядом с Пласа-де-Торос и всего в 200 метрах от ратуши. Связана с линиями 3, 5, 7 и 9, а также с городской автобусной сетью. Станция Валенсия-Хоакин Соролья находится в 800 метрах к югу от Северного вокзала. Примечания
Parc de Canalejas

El parc de Canalejas és el parc més antic de la ciutat valenciana d'Alacant. Està situat paral·lel a l'avinguda de Loring i al port esportiu, i és adjacent a l'Esplanada. Va ser projectat en 1886 per l'arquitecte José González Altés sobre l'antic varador de la ciutat i està dedicat a la memòria del polític José Canalejas, que va ser diputat per Alacant. Enfront del parc es localitza el monument a Canalejas i en el seu interior, trobem la font coneguda com el Xiquet Flautista, així com dues parelles de gossos i lleons de pedra que van pertànyer a la finca Buenavista, situada a Sant Joan d'Alacant. Aquesta finca va ser donada pel seu propietari Manuel Prytz Antoine a l'Ajuntament d'Alacant durant la Segona República. En la dècada de 1940, font i escultures van ser traslladades al parc. Es troben també als jardins el monument a Carlos Arniches i un xicotet mapa d'Espanya en pedra. Destaquen també al parc diversos exemplars de ficus monumentals, entre els quals destaca un de l'espècie Ficus elastica, amb un segle de vida. Referències
Parque de Canalejas

El parque de Canalejas es el parque más antiguo de la ciudad española de Alicante. Está situado paralelo a la avenida de Loring y al puerto deportivo, y es adyacente a la explanada de España. Fue proyectado en 1886 por el arquitecto José González Altés sobre el antiguo varadero de la ciudad y está dedicado a la memoria del político gallego José Canalejas, que fue diputado por Alicante y presidente de España. Frente al parque se localiza el monumento a Canalejas y en su interior, encontramos la fuente conocida por El Niño Flautista, así como dos parejas de perros y leones de piedra que pertenecieron a la finca Buenavista situada en San Juan de Alicante. Esta finca fue donada por su propietario Manuel Prytz Antoine al Ayuntamiento de Alicante durante la Segunda República. En la década de 1940 fuente y esculturas fueron trasladadas al parque. Se encuentran también en los jardines el monumento a Carlos Arniches y un pequeño mapa de España en piedra. Destacan también en el parque varios ejemplares de ficus monumentales, destacando uno de la especie Ficus elastica con un siglo de vida. Véase también Leones de Médici Referencias Bibliografía Plazas y paseos en Alicante: Parque de Canalejas. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Parque de Canalejas.
Parc de Quijano

El Panteó de Quijano, situat a l'interior de la plaça de Santa Teresa, és un parc enjardinat situat al barri de Sant Antoni de la ciutat d'Alacant (País Valencià). És obra de l'arquitecte Francisco Morell i Gómez i va ser construït entre 1855 i 1857 per l'Ajuntament d'Alacant en memòria de Trinitario González de Quijano, governador civil de la ciutat, natural de Getaria i considerat un heroi per la seua actuació humanitària durant l'epidèmia de còlera de 1854. L'espai es troba delimitat per una tanca de ferro, i s'hi accedeix a través d'una escalinata hui reculada. Disposa en la seua part central d'un monument funerari o panteó dedicat al governador Quijano, compost d'un gran obelisc amb quatre grups escultòrics, envoltat de jardins de tipus romàntic. Al costat del monument es troba la denominada gruta romàntica, que l'ajuntament va rehabilitar en 2011 per posar-la en valor després de ser usada durant anys com a magatzem de jardineria. Al fons del parc, es troben dos estanys artificials; el major està decorat amb una cornucòpia i l'altre, de menor grandària, amb una parella de granotes. La vegetació d'aquest parc consta d'araucàries, oms, grevíl·lees, buguenvíl·lies, oliveretes, lantanes i estrelítzies. Referències
Panteón de Quijano

El panteón de Quijano o parque de Santa Teresa está situado en el interior de la plaza de Santa Teresa, en el barrio de San Antón de la ciudad de Alicante (España). Es obra del arquitecto Francisco Morell y Gómez y fue construido entre 1855 y 1857 por el Ayuntamiento de Alicante en memoria de Trinitario González de Quijano, gobernador civil de la ciudad, natural de Guetaria y considerado un héroe por su actuación humanitaria durante la epidemia de cólera de 1854. Descripción El espacio se encuentra delimitado por una cerca de hierro, y se accede a través de una escalinata hoy retranqueada. Dispone en su parte central de un monumento funerario o panteón dedicado al gobernador Quijano, compuesto de un gran obelisco con cuatro grupos escultóricos, rodeado de jardines de tipo romántico. Junto al monumento se halla la denominada gruta romántica, que el ayuntamiento rehabilitó en 2011 para ponerla en valor tras ser usada durante años como almacén de jardinería. En el fondo del parque, se encuentra una fuente con balsa y una alberca, ambas artificiales; la balsa está decorado con una cornucopia y la alberca, de menor tamaño, con una pareja de ranas.​ La vegetación de este parque consta de araucarias, olmos, grevilleas, bouganvillas, aligustres, lantanas y aves del paraíso.​ Referencias Bibliografía Dirección General de Patrimonio Artístico de la Generalidad Valenciana: ficha del parque, consultado el 1 de abril de 2013. Diario ABC: Restauran la "gruta romántica" del parque del Panteón de Quijano en Alicante, consultado el 1 de abril de 2013. Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Panteón de Quijano.
Pabellón San Isidro

El Pabellón Municipal San Isidro (en valenciano: Pavelló Sant Isidre) es un pabellón de la ciudad de Valencia (España). Se encuentra en el barrio de San Isidro y es el lugar donde juega y entrena el Valencia Fútbol Sala. Historia El pabellón fue fundado en el año 1995 y desde el año 2009 es la casa primer equipo del Valencia FS, las categorías inferiores del club ya jugaban aquí hace más tiempo.​ Instalaciones Este pabellón ubicado en la zona sur de la ciudad de Valencia donde juega como local el Valencia FS. Esta instalación cuenta con una pista polideportiva que puede utilizarse para jugar al futbol sala, al balonmano y a hockey patines, aunque actualmente se utiliza únicamente para la práctica de futbol sala. Cuenta también con una sala de actividad física y vestuarios.​ Eventos Aquí desarrolla sus entrenamientos y partidos el Valencia FS. Se disputan las ligasVFS ligas amateur de fútbol sala.​ Referencias
Platja de la Granadella

La platja de la Granadella és una platja de grava situada al terme municipal de Xàbia (Marina Alta, País Valencià). Geografia Es troba en un entorn aïllat, tot i que disposa d'accés per carretera. És una platja de Bandera Blava que compta amb zona abalisada per a eixida d'embarcacions. És una cala rústica de grava d'ocupació alta i la seua longitud és d'uns 160 metres i l'amplitud de 10 m. Limita al nord amb Punta i al sud amb Punta del Castell de la Granadella. En la carretera del Cap de la Nau hi ha indicacions que porten a la cala. Una vegada es pren la carretera de la Granadella, s'hi accedeix de manera directa. La baixada per aquesta via transcorre pel Parc Forestal de la Granadella. A prop de la platja hi ha l'avinguda del Tio Català, una via amb habitatges adossats, situats uns al costat dels altres. Aquestes cases eren d'antics pescadors i han anat passant de generació en generació o s'han venut a tercers. Baixant a la cala per la carretera de la Granadella hi ha una gran quantitat de cases i xalets. L'any 2016, la zona va patir un incendi forestal provocat que va cremar tota la vegetació i boscos dels voltants de la platja. Esports aquàtics A la cala s'hi pot a practicar el busseig, el submarinisme i l'snorkel. Hi ha diverses rutes disponibles que posen en valor els seus fons marins. A la ruta més pròxima s'hi pot accedir directament des de la platja, és de dificultat baixa i té una profunditat de -10 metres. Altres esports que s'hi poden practicar són l'esquí aquàtic, el caiac i la canoa. La platja es troba envoltada i resguardada per muntanyes, per la qual cosa el vent no és excessivament fort. Per això no és el lloc més indicat per a practicar esports com el windsurf, el surf o el paddel surf. Serveis La cala està guardonada anualment amb la bandera blava a causa de les seues aigües netes i els seus serveis. Hi ha servei de vigilància i salvament marítim durant els mesos d'estiu, amb indicacions sobre l'estat de la mar. Així mateix, també hi ha WC públics i gratuïts. En la cultura popular En aquesta cala és on el protagonista de La Mare dels Peixos, una de les rondalles valencianes d'Enric Valor, troba el monstruós animal que dona nom a l'obra. Referències Enllaços externs Cala de la Granadella Ajuntament de Xàbia
Plage de la Granadella

La plage de la Granadella, également connue sous le nom de crique de la Granadella (en catalan : cala de la Granadella), est une plage située sur le territoire de la commune de Xàbia dans la province d'Alicante, en Espagne. Présentation La plage se présente sous une forme de crique, isolée des grands ensembles balnéaires urbains de la côte valencienne. Accès La plage est accessible par la route panoramique du Cap de la Nau. Tourisme et médias La plage est popularisée par la télévision, la rendant célèbre dans les hauts lieux du tourisme international. Ainsi, durant deux années consécutives, la plage est nommée « meilleure plage d'Espagne », à la suite du vote des téléspectateurs organisé par la chaîne de télévision Antena 3. Références (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Playa de la Granadella » (voir la liste des auteurs). Articles connexes Xàbia Cap de la Nau Portail du tourisme Portail de la géographie Portail du monde maritime Portail de la mer Méditerranée Portail du Pays valencien Portail des Pays catalans Portail de l’Espagne
Plaça Nova (Alacant)

La plaça Nova, coneguda popularment com a plaça de l'Aquari, és una característica plaça de la ciutat d'Alacant (País Valencià). Està situada al centre de la ciutat, i es distingeix per un gran aquari marí de tipus urbà que se situa en un dels seus laterals. Es va configurar a principis del segle xix en traslladar-se a l'antic Hort dels Franciscans a tota la població del Raval de Sant Antoni, que va haver de ser derrocat amb l'inici de la Guerra de la Independència. A mitjan segle xix, en reconstruir-se el Raval de Sant Antoni, la plaça va ser rebatejada amb el nom d'Hernán Cortés per evitar duplicitats, nom que encara conserva la foguera del districte. A principis dels anys 80, la plaça va ser reurbanitzada, amb la instal·lació del polèmic porxe metàl·lic i l'eliminació de la doble filera de palmeres. Va ser rebatejada com a plaça Nova, en honor del nom del barri on està situada. El 1996 va sofrir una nova reforma que la va deixar amb el seu actual disseny. Referències
Plaza Nueva (Alicante)

La plaza Nueva, conocida popularmente como plaza del Acuario, es una característica plaza de la ciudad de Alicante (España). Se configuró a principios del siglo XIX al trasladarse al antiguo Huerto de los Franciscanos a toda la población del Arrabal de San Antón, que tuvo que ser derribado al iniciarse la Guerra de la Independencia. A mediados del siglo XIX, al reconstruirse el Arrabal de San Antón, la plaza fue rebautizada con el nombre de Hernán Cortés para evitar duplicidades, nombre que todavía conserva la hoguera del distrito. A principios de los años 80, la plaza fue reurbanizada, instalándose el polémico porche metálico y eliminando la doble hilera de palmeras. Fue rebautizada como Plaza Nueva, en honor al nombre del barrio donde se encuentra ubicada. En 1996 sufrió una nueva reforma que la dejó con el actual diseño de la foto. Actualmente se encuentra en reforma, y se ha eliminado el acuario para generar más zonas para los viandantes. Referencias Manuel Martínez López: Barrios de Alicante, pp. 64-65. Diario Las Provincias: Piden el cierre del acuario de la plaza Nueva por la alta mortandad de peces. https://www.informacion.es/alicante/2022/05/18/adios-24-anos-historia-acuario-66249558.html Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Plaza Nueva.
Plaça de Gabriel Miró

La plaça de Gabriel Miró és una plaça situada a la ciutat d'Alacant (País Valencià). També és coneguda popularment com a plaça de Correus, en record de les oficines principals de la Societat Estatal Correus i Telègrafs que van estar situades a la plaça. L'edifici de Correus, d'estil casticiste, el va dissenyar l'arquitecte Luis Ferrero Llusiá el 1916, i es va inaugurar l'any 1920. En l'actualitat alberga dependències de la Generalitat Valenciana. Era coneguda anteriorment com a plaça de les Barques, perquè en ella hi havia el «Trajo» o varador d'embarcacions. Posteriorment, va ser denominada passeo del Xanco, oficialment plaça d'Isabel II i, finalment, batejada amb el seu nom actual, en memòria de l'escriptor Gabriel Miró, fill il·lustre de la ciutat. Té forma quadrada i dins dels seus elements destaquen diversos ficus centenaris (catalogats com a arbres monumentals), el monument a Gabriel Miró o la font de l'Aiguadora, obra de l'alacantí Vicente Bañuls en 1918. La font es va construir anteriorment, l'any 1898, com a celebració de l'arribada a la ciutat de l'aigua corrent, gràcies a l'empresa d'Aigües de Saix. Referències
Plaza de Gabriel Miró (Alicante)

La plaza de Gabriel Miró es una plaza ubicada en la ciudad de Alicante (España). También es conocida popularmente como plaza de Correos, en recuerdo de las oficinas principales de la Sociedad Estatal Correos y Telégrafos que estuvieron ubicadas en la plaza. Conocida desde antiguo como plaza de las Barcas, porque hasta ella podían llegar las embarcaciones. Posteriormente fue denominada plaza de Isabel II y finalmente bautizada con su nombre actual, en memoria del escritor Gabriel Miró, hijo ilustre de la ciudad. Tiene forma cuadrada y dentro de sus elementos destacan varios Ficus centenarios (catalogados como árboles monumentales),​ el monumento a Gabriel Miró o la fuente de la Aguadora, obra del alicantino Vicente Bañuls en 1918. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Plaza de Gabriel Miró. Plazas y paseos en Alicante: Plaza de Gabriel Miró. Alicante Vivo: Plaza de Gabriel Miró en el recuerdo.
Platja del Saladar

La platja del Saladar (també coneguda com d'Urbanova) és una platja ubicada a l'extrem sud de l'Alacantí (País Valencià), en una zona residencial tranquil·la i en una zona humida d'alt interès mediambiental que antigament va ser una explotació saladora. La superfície és extensa i d'arena fina, i es troba lluny del nucli urbà. També hi existix una zona reservada per al nudisme al final del passeig marítim, fins al límit amb el terme municipal d'Elx, anomenat platja de les boges. A partir d'Elx la platja hi continua físicament però rep el nom de platja de l'Altet i, més endavant, en la zona urbanitzada, Arenals del Sol. Referències
Playa de los Saladares

La playa de los Saladares, del Saladar o de Urbanova es una playa situada en el extremo sur del municipio de Alicante (España), en el barrio de El Palmeral-Urbanova-Tabarca, junto a la zona residencial de Urbanova y el espacio natural protegido del saladar de Agua Amarga, que antiguamente fue un lugar de explotación salinera. Cuenta con una zona reservada para el nudismo al final del paseo marítimo, hasta el límite con el término municipal de Elche. A partir de Elche la playa continúa físicamente y recibe el nombre de Playa del Altet y, más adelante, en la zona urbanizada, Arenales del Sol, sita también en la partida ilicitana de El Altet, ubicada a un kilómetro y medio en dirección sudoeste. Véase también Playas de la Comunidad Valenciana