NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Benavites

Benavites ist eine Gemeinde (municipio) mit 652 Einwohnern (Stand: 2025) in der spanischen Provinz Valencia. Sie befindet sich in der Comarca Camp de Morvedre. Geografie Benavites liegt etwa 27 Kilometer nordnordöstlich von Valencia in einer Höhe von ca. 35 m nahe der Mittelmeerküste. Durch die Gemeinde führen die Autovía A-7 und die Autopista AP-7. Bevölkerungsentwicklung Sehenswürdigkeiten Turm Kirche Mariä Engeln (Iglesia de Nuestra Señora de los Ángeles) Weblinks Einzelnachweise
Benavites

Benavites (en valencien et en castillan) est une commune d'Espagne de la province de Valence dans la Communauté valencienne. Elle est située dans la comarque du Camp de Morvedre et dans la zone à prédominance linguistique valencienne. Géographie Notes et références Voir aussi Sources (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Alcácer » (voir la liste des auteurs). Article connexe Liste des communes de la province de Valence Lien externe Site de la mairie de Benavites Portail du Pays valencien
Бенавитес

Бенавитес (исп. Benavites) — муниципалитет в Испании, входит в провинцию Валенсия в составе автономного сообщества Валенсия (автономное сообщество). Муниципалитет находится в составе района (комарки) Кампо-де-Морведре. Занимает площадь 4,3 км². Население 648 человек (на 2010 год). Расстояние до административного центра провинции — 9 км. Население Примечания Ссылки Официальная страница Instituto Valenciano de Estadística Federación Valenciana de Municipios y Provincias - Guía Turística País Valencià, poble a poble, comarca a comarca
Benavites (kommun)

Benavites är en kommun i Spanien. Den ligger i provinsen Província de València och regionen Valencia, i den östra delen av landet, 300 km öster om huvudstaden Madrid. Antalet invånare är 634. Arean är 4,3 kvadratkilometer. Benavites gränsar till Almenara, Faura, Quartell och Sagunto. Terrängen i Benavites är mycket platt. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Benavites.
Бенавітес

Бенавітес (валенс. Benavites, ісп. Benavites) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Валенсія, у провінції Валенсія. Населення — 648 осіб (2010). Географія Муніципалітет розташований на відстані близько 300 км на схід від Мадрида, 31 км на північ від Валенсії. Демографія Динаміка населення (INE ): Галерея зображень Посилання Валенсійський інститут статистики Примітки
Benimodo

Benimodo ist eine Gemeinde (Municipio) mit 2.332 Einwohnern (Stand: 2025) in der spanischen Provinz Valencia. Sie befindet sich in der Comarca Ribera Alta. Geografie Benimodo liegt etwa 40 Kilometer südsüdwestlich von Valencia in einer Höhe von ca. 40 m. Demografie Sehenswürdigkeiten Kirche der Unbefleckten Empfängnis (Església de la Purísima Concepción) Weblinks Einzelnachweise
Benimodo

Benimodo (en valencien et en castillan) est une commune de la province de Valence, dans la Communauté valencienne, en Espagne. Elle est située dans la comarque de la Ribera Alta et dans la zone à prédominance linguistique valencienne. Sa population s'élevait à 2 269 habitants en 2013. Géographie Localités limitrophes Le territoire municipal de Benimodo est voisin de celui des communes suivantes : Alberic, Alzira, L'Alcúdia, Carlet, Guadassuar, Massalavés et Tous, toutes situées dans la province de Valence. Infrastructures et voies d'accès La commune de Benimodo est desservie par la ligne 1 du métro de Valence. Démographie Administration Liste des maires, depuis les premières élections démocratiques. Notes et références Voir aussi Sources (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Benimodo » (voir la liste des auteurs). Articles connexes Liste des communes de la province de Valence Liens externes Site de la mairie de Benimodo Portail du Pays valencien
Benimodo

Benimodo település Spanyolországban, Valencia tartományban. Benimodo Alberic, Alzira, L’Alcúdia, Carlet, Guadassuar, Tous és Massalavés községekkel határos. Lakosainak száma 2332 fő (2025). Népesség A település lakosságának változását az alábbi diagram mutatja: Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (katalán)
Benimodo

Benimodo è un comune spagnolo di 1 930 abitanti situato nella comunità autonoma Valenciana. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Benimodo Collegamenti esterni (CA) Sito ufficiale, su benimodo.es. (CA) Benimodo, su Gran Enciclopèdia Catalana, Grup Enciclopèdia Catalana.
Benimodo

Benimodo é um município da Espanha, na província de Valência, Comunidade Valenciana. Tem 12,5 km² de área e em 2021 tinha 2 253 habitantes (densidade: 180,2 hab./km²). Pertence à comarca da Ribera Alta, e limita com os municípios de Alberic, Alzira, L'Alcúdia, Carlet, Guadassuar, Massalavés e Tous. Referências
Бенимодо

Бенимодо (исп. Benimodo) — муниципалитет в Испании, входит в провинцию Валенсия в составе автономного сообщества Валенсия (автономное сообщество). Муниципалитет находится в составе района (комарки) Рибера-Альта. Занимает площадь 12,5 км². Население 2272 человека (на 2010 год). Расстояние до административного центра провинции — 12 км. История Город основан в 1250 году. Население Примечания Ссылки Официальная страница Instituto Valenciano de Estadística Federación Valenciana de Municipios y Provincias - Guía Turística
Бенімодо

Бенімодо (валенс. Benimodo, ісп. Benimodo) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Валенсія, у провінції Валенсія. Населення — 2272 особи (2010). Географія Муніципалітет розташований на відстані близько 300 км на південний схід від Мадрида, 31 км на південний захід від Валенсії. Демографія Динаміка населення (INE ): Галерея зображень Посилання Валенсійський інститут статистики Примітки
Calles (Valencia)

Calles ist eine Gemeinde (municipio) mit 465 Einwohnern (Stand: 2025) in der spanischen Provinz Valencia. Sie befindet sich in der Comarca Los Serranos. Geografie Calles liegt etwa 62 Kilometer westnordwestlich vom Stadtzentrum Valencias in einer Höhe von ca. 350 m am Río Tuéjar. Demografie Sehenswürdigkeiten römisches Aquädukt Kirche der Unbefleckten Empfängnis (Iglesia de Purísima Concepción) Quiterienkapelle Rathaus Weblinks Einzelnachweise
Calles (Valence)

Calles (en valencien et en castillan) est une commune d'Espagne de la province de Valence dans la Communauté valencienne. Elle est située dans la comarque de Los Serranos et dans la zone à prédominance linguistique castillane. En été, sa population va jusqu'à tripler en raison de l'affluence touristique. Géographie Localités limitrophes Le territoire municipal de Calles est voisin de celui des communes suivantes : Andilla, Chelva, Domeño et Higueruelas, toutes situées dans la province de Valence. Démographie Administration Liste des maires, depuis les premières élections démocratiques. Notes et références Voir aussi Sources (es) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en espagnol intitulé « Calles (Valencia) » (voir la liste des auteurs). Article connexe Liste des communes de la province de Valence Lien externe Site de la mairie de Calles Portail du Pays valencien
Кальес

Кальес (исп. Calles) — муниципалитет в Испании, входит в провинцию Валенсия в составе автономного сообщества Валенсия (автономное сообщество). Муниципалитет находится в составе района (комарки) Лос-Серранос. Занимает площадь 64,5 км². Население 464 человека (на 2010 год). Расстояние до административного центра провинции — 5 км. Население См. также Кильес Примечания Ссылки Официальная страница Instituto Valenciano de Estadística Federación Valenciana de Municipios y Provincias — Guía Turística
Calles (kommun)

Calles är en kommun i Spanien. Den ligger i provinsen Província de València och regionen Valencia, i den östra delen av landet, 240 km öster om huvudstaden Madrid. Antalet invånare är 464. Arean är 65 kvadratkilometer. Terrängen i Calles är huvudsakligen kuperad, men den allra närmaste omgivningen är platt. Kommentarer Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Calles.
Кальєс (Валенсія)

Кальєс (ісп. Calles) — муніципалітет в Іспанії, у складі автономної спільноти Валенсія, у провінції Валенсія. Населення — 464 особи (2010). Географія Муніципалітет розташований на відстані близько 250 км на схід від Мадрида, 60 км на північний захід від Валенсії. На території муніципалітету розташовані такі населені пункти: (дані про населення за 2010 рік) Кальєс: 456 осіб Алькотас: 8 осіб Демографія Динаміка населення (INE ): Галерея зображень Посилання Валенсійський інститут статистики Примітки
Centro Comercial Salera

Salera es un centro comercial localizado en la ciudad de Castellón de la Plana (Comunidad Valenciana, España).​ Características El centro fue inaugurado el 14 de noviembre de 2006 siendo abierto al público el día 15 del mismo mes. El centro comercial fue promovido por ING Real Estate Spain Holding SAU y es gestionado por CBRE.​ Es el mayor centro comercial de la provincia de Provincia de Castellón, y cuenta con una área de influencia de las comarcas Plana Baja y Plana Alta de 451 922 habitantes. Tiendas Salera cuenta con un total de 150 locales y unos multicines con 13 salas. Las principales locomotoras del centro son el hipermercado Alcampo, Zara, Primark y Cinesa Además cuenta con la presencia de numerosas marcas conocidas tales como Jack&Jones, C&A, Tous, Springfield o tiendas del grupo Inditex como Zara, Bershka, Stradivarius, Lefties, Pull&Bear, Oysho, Zara Home o Massimo Dutti, y con varias zapaterías como Ulanka, perfumerías, tiendas dedicadas a la decoración del hogar o para equipamiento deportivo. En referencia a la zona de ocio, cuenta los multicines Cinesa, el gimnasio VivaGym y la bolera Ilusiona así como restaurantes como Mc Donalds, La Tagliatella, Taco Bell, Fosters Hollywood, Pizzería San Luis o Los 100 Montaditos. Accesos Se puede llegar en vehículo propio o caminando. Además también se puede acceder a través del transporte público, mediante autobús, por la línea 4, línea 7, línea 10 y línea 16. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Centro Comercial Salera. Sitio web oficial Salera Centro Comercial en Facebook
Ermita de Santa Anna (Sant Joan d'Alacant)

L'ermita de Santa Anna és un temple ubicat a la partida de Lloixa del terme municipal de Sant Joan d'Alacant (l'Alacantí, País Valencià). El seu origen es troba al segle xvi quan la família Salafranca erigeix un xicotet ermitori dins la seua finca. L'any 1996 es va rehabilitar. L'ermitori, de clar aspecte arabesc i orientat a l'est, està construït de maçoneria sense arrebossat i coberta de volta sense cobrir. L'entrada és adovellada, formada per dos grans carreus horitzontals i, sobre ella, restes d'un possible titular; hi ha finestra al costat esquerre de la porta i una altra al costat dret. A la capçalera, en pedra un escut en blanc, possiblement un crismó o les restes de l'escut familiar. A l'interior, la nau es divideix en dues partes per un arc de mig punt. Cada part està rematat per una cúpula. A la dècada dels 1980, la família propietària, els Sellés, la van cedir a l'ajuntament de Sant Joan d'Alacant. Posteriorment, es va constituir una associació per a promoure aquest patrimoni de la partida de Salafranca, la qual es va dissoldre l'any 2010. Referències Enllaços externs Fitxa a la Generalitat valenciana Article sobre l'ermita de Santa Anna Ruta de les ermites de Sant Joan Arxivat 2015-05-27 a Wayback Machine.
Església de l'Assumpció de Benaguasil

L'Església de l'Assumpció, sub invocatione Assumptionis Beatae Mariae Virginis, com era costum al S. XIII, es troba al centre urbà de Benaguasil, al Camp de Túria (País Valencià). Està situat a la plaça Major, sobre el solar de l'antiga mesquita musulmana. S'iniciaren les obres el 1703 i, després de la guerra, es van reiniciar el 1725 i es va inaugurar el 1737, en un model que seguia els esquemes tradicionals d'aquest període i amb una façana amb influències del darrer barroc valencià. Consta de tres naus, tot sent la del mig la major, amb una elevada cúpula. Per la seua banda, el campanar hi té tres cossos: el superior, on hi ha les campanes, és el més destacat. Dins del temple hi havia un retaule de la Mare de Déu de l'Assumpció, rodejada d'àngels, sobre fusta llavorada, daurada. La peça es va perdre durant la Guerra civil espanyola. Posteriorment, es va fer una rèplica per a substituir-lo, a càrrec de Francisco Garcés Martínez, del pintor Francisco López i els seus respectius equips. El nou retaule es va començar a muntar el 1957 i es va beneir set anys després, el 1964. Enllaços externs Pàgina web de l'Ajuntament de Benaguasil Arxivat 2015-01-01 a Wayback Machine. Referències
Església Parroquial de la Mare de Déu de la Salut

L'Església Parroquial de la Mare de Déu de la Salut és un temple catòlic a la plaça de l'Església de Xirivella a l'Horta Oest. Està catalogat com a bé de rellevància local amb codi 46.14.110-001 segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat Valenciana, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià. La primera església de Xirivella va construir-se al segle xiii per l'Orde dels Calatrava, i va ser assolada pràcticament per una gran riuada a finals del segle xvii, i baix la senyoria dels Boïl fou edificada la nova església al mateix lloc, i va ser acabada l'any 1780. Referències
Iglesia de la Virgen de la Salud

La iglesia parroquial de la Virgen María de la Salud es un templo católico en la plaza de la Iglesia de Chirivella en la Huerta Oeste. Está catalogado como Bien de Relevancia Local con código 46.14.110-001 según la Disposición Adicional Quinta de la Ley 5/2007, de 9 de febrero, de la Generalitat Valenciana, de modificación de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano.​ La primera iglesia de Chirivella se construyó en el siglo XIII por la Orden de los Calatrava, y fue asolada prácticamente por una gran riada a finales del siglo XVII, y bajo el señorío de los Boïl fue edificada la nueva iglesia en el mismo lugar, y fue acabada en 1780.​ Referencias
Torre de Foios

La torre de Foios és una torre d'origen ibèric ubicada al terme municipal de Llucena, a la comarca valenciana de l'Alcalatén. L'any 1931 se'l declarà Monument Històric Nacional i ara és Bé d'Interés Cultural. Les restes d'aquesta torre d'origen iber es troben sobre un xicotet promontori, a la vora d'una via de comunicació que ocupa la carretera Castelló-Terol. Les restes de la torre de Foios es troben en un bon estat de conservació. Descripció Aquesta construcció, de caràcter defensiu i militar, es va aixecar cap al segle vi aC, i formava part de l'estructura d'un poblat iber, el qual degué tindre una considerable extensió, tot i que l'ús agrícola del terreny va comportar la pèrdua de bona part del jaciment. Posteriorment, i després d'un període d'abandonament, l'indret i la torre es van tornar a ocupar cap al segle ii aC. Va ser descoberta a principi del segle xx, quan es van rompre alzinars per nous cultius. Prompte es van fer els primers estudis arqueològics (campanyes de Bosch i Gimpera i Senent Ibañez, de l'Institut d'Estudis Catalans, cap al 1915-1920). Les excavacions més importants les va dur a terme l'arqueòloga Milagro Gil-Mascarell Boscà, entre 1969 i 1978. Entre les troballes que s'han excavat, hi ha nombroses restes de material ceràmic, algunes d'elles decorades, així com importacions campanienses de vernís negre. Referències Bibliografia Grangel Nebot, Eladio; Ulloa Chamorro, María Pilar. «Aproximación a la arqueologia del término municipal de Llucena». A: Joaquim Escrig Fontanet (coord.). Monogràfica de Llucena (L'Alcalatén) (en castellà). Castelló de la Plana: Publicacions de la Universitat Jaume I. Servei de Comunicació i Publicacions, 2000, p. 208-212. ISBN 84-8021-322-1. Escrig Fortanete, Joaquim. Llucena : una historia de l'alcalatén. Sociedad, poblamiento y territorio (en castellà). Castelló de la Plana: Universitat Jaume I, 1998. ISBN 84-8021-172-5.
Torre de Foios

La torre de Foios es una torre de origen ibérico ubicada al término municipal de Lucena del Cid, en la comarca valenciana de l'Alcalatén. Es Bien de Interés Cultural desde qué en el año 1931 se le declaró Monumento Histórico Nacional.​ Los restos de esta torre de origen íbero se encuentran sobre un pequeño promontorio, al lado de una vía de comunicación que ocupa la carretera CV-190. Hoy en día, los restos de la torre de Foios se encuentran en un buen estado de conservación. Descripción Esta construcción, de carácter defensivo y militar, se levantó hacia el siglo VI a. C., y formaba parte de la estructura de un poblado íbero, el cual debió de tener una considerable extensión, a pesar de que el uso agrícola del terreno comportó la pérdida de buena parte del yacimiento. Posteriormente, y después de un periodo de abandono, el lugar y la torre se volvieron a ocupar hacia el siglo II a. C. Fue descubierta a principios del siglo XX, cuando se transforman los encinares por nuevos cultivos. Pronto se hicieron los primeros estudios arqueológicos (campañas de Bosch y Gimpera y Senent Ibañez, del Instituto de Estudios Catalanes, hacia el 1915-1920). Las excavaciones más importantes las llevó a cabo la arqueóloga Milagro Gil-Mascarell Boscà, entre 1969 y 1978. Entre los hallazgos que se han excavado, hay numerosos restos de material cerámico, algunas de ellos decorados, así como importaciones campanienses de barniz negro. Referencias Bibliografía Escrig Fortanete, Joaquim. "Monográfica de Lucena del Cid". Págs 208-212. Universitat Jaume I, 2000 Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Torre de Foios.
Torre de Foios

La Torre de Foios est une tour d'origine ibérique, site archéologique situé dans la commune de Lucena del Cid (comarque d'Alcalatén), dans la province de Castellón en Espagne. Les vestiges de cette tour, restés en bon état de conservation sont situés sur un petit promontoire, au bord d'une voie de la route CV-190 (ca). Elle a été déclarée monument historique national en 1931 et est aujourd'hui un Bien d'intérêt culturel. Description Cette construction, à caractère défensif et militaire, fut érigée vers le VIe siècle av. J.-C. et faisait partie de la structure d'une ville ibérique, qui devait avoir une extension considérable, même si l'utilisation agricole du terrain entraînait la perte une grande partie du site. Il s'agit d'une tour ovale mesurant 14,50 m du plus grand diamètre et 11,50 m du plus petit. Il est formé d'un solide mur extérieur de 3,50 m de haut, qui en entoure un autre parallèle séparé d'un couloir d'un mètre de large. Le mur intérieur, quant à lui, délimite un espace central de 6,10 m de long sur 3 m de large. Par la suite, et après une période d'abandon, la place et la tour furent de nouveau occupées vers le IIe siècle av. J.-C.. Découverte Elle a été découverte au début du XXe siècle, lorsque les chênaies ont été abattues pour de nouvelles cultures. Les premières études archéologiques furent réalisées rapidement en 1902 (campagnes de Pere Bosch Gimpera et Senent Ibañez, de l'Institut d'Estudis Catalans, vers 1915-1920). Les fouilles les plus importantes ont été réalisées par l'archéologue Milagro Gil-Mascarell (es), entre 1969 et 1978. Parmi les découvertes fouillées, il y a de nombreux restes de matériaux céramiques, certains décorés, ainsi que des importations de céramique campanienne de vernis noir. Notes et références Voir aussi Bibliographie (es) Grangel Nebot, E. ; Unnloa Chamorro, M.P., « Aproximación a la arqueologia del término municipal de Llucena », Publicacions de la Universitat Jaume I.,‎ 2000, p. 208-212 (ISBN 84-8021-322-1). (es) Escrig Fortanete, J., « Llucena : una historia de l'alcalatén. Sociedad, poblamiento y territorio », Universitat Jaume I,‎ 1998 (ISBN 84-8021-172-5). Liens externes (ca) Site officiel Portail de la Préhistoire Portail de l’archéologie Portail du Pays valencien
Trinquet d'Alzira

El Trinquet d'Alzira és el trinquet de capçalera d'Alzira (Ribera Alta). Fou inaugurat el 2011, de titularitat municipal és gestionat pel Club de Pilota Valenciana d'Alzira, on es juga a les modalitats d'escala i corda i raspall. És la seu del propi Club, així com l'Escola de Pilota Valenciana d'Alzira. Història Aquest trinquet és també conegut amb el nom de Nou Trinquet d'Alzira en contraposició de l'històric trinquet de finals del segle xix situat al centre d'Alzira. En aquest trinquet es deixà de practicar la Pilota Valenciana a finals del segle XX i amb la recuperació de l'esport de la mà del club local que reivindicava la construcció d'una instal·lació moderna. El maig de 2011 s'inaugurà el nou trinquet amb la presència de mítics pilotaires com Rovellet, Juliet, Pigat, Bausset, Xatet, Batiste, Sagasta, Vinyes, Enriquito, etc. A més de Paco Cabanes "el Genovés", Enric Sarasol, Fredi i Vicent "Pataques" que jugaren una partida d'exibició. El trinquet, amb unes condicions i característiques específiques, ha allotjat partides de Pilota al més alt nivell, destacant les finals de campionats com la Copa Diputació d'Escala i corda en les edicions de 2011, 2012 i 2013. També en la modalitat de raspall s'han jugat partides del circuit professional com de l'aficionat. Canxa Les característiques del recinte esportiu són considerades innovadores i innèdits ins a la data. Es tracta d'un trinquet cobert i pintat a la manera antiga, d'un blanc immaculat (algunes pistes havien sigut pintades de blau com la del Trinquet del Genovés). La pista compta amb una longitud de 57’96 metres de llarg, per 9,8 d'ample (6,3 metres sense contar l'escala) i té capacitat per a uns 1.300 espectadors. Una de les particularitats del recinte és que tots els espectadors tenen una visió completa de la pista de joc, independentment d'on estan situades. Les galeries (tant del dau com del rest) a la mateixa cota que la canxa de joc i protegides per un cristall milloren sensiblement la visibilitat del joc. També el corredor lateral de l'escala substitueix la tradicional muralla per un ample finestral que creua tot el trinquet. Una altra de les singularitats del trinquet és que en un primer moment fou dissenyat sense la llotgeta de baix; semblant al Trinquet de Vila-real. Tot i que més tard es va incloure. L'obra ha comptat amb 900.000 euros de pressupost. Referències
Plana Alta

La Plana Alta és una comarca costanera del nord del País Valencià, amb capital a Castelló de la Plana. Geografia Limita al nord amb Alt i el Baix Maestrat, a l'est amb la mar Mediterrània, al sud amb la Plana Baixa i a l'oest amb l'Alcalatén. Municipis Les dades bàsiques dels «16 municipis», amb les xifres de població del padró municipal d'habitants 2023, són: Història La comarca de la Plana Alta és de creació moderna, l'any 1989, i comprèn part de l'antiga comarca de la Plana, i l'antiga comarca de la Tinença de Mirabet. Aquestes comarques antigues apareixen al mapa de comarques d'Emili Beüt "Comarques naturals del Regne de València" publicat l'any 1934. Referències Vegeu també Llista de monuments de la Plana Alta Premi Internacional de Literatura de Viatges Ciutat de Benicàssim Mancomunitat Plana Alta
Plana Alta

Plana Alta je španělská comarca v provincii Castellón v autonomním společenství Valencie. Na severu sousedí s comarcou Bajo Maestrazgo, na východě je ohraničeno Středozemním mořem, jižně sousedí s comarcou Plana Baja a na východě s comarcami Alto Maestrazgo a Alcalatén. Seznam měst Nejlidnatějším městem je Castellón de la Plana (163 088), nejrozsáhlejším městem je Les Coves de Vinromà (136,4 km²). Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Plana Alta na Wikimedia Commons Galerie Plana Alta na Wikimedia Commons
Plana Alta

Plana Alta (Valencian: [ˈplana ˈalta]; Spanish: [ˈplana ˈalta]) is a comarca in the province of Castellón in the Valencian Community, Spain. The largest town in the comarca is Castellón de la Plana, which is also the capital and largest town in the province. Municipalities The comarca comprises 17 municipalities, listed below with their populations at the 2001 and 2011 Censuses and according to the latest official estimates: References