Torre de Ripalda

La Torre de Ripalda o Torre Ripalda, popularment coneguda com la Pagoda, és un edifici d'habitatges situat a València, al barri de l'Exposició. Construït entre el 1967 i el 1973, fou dissenyat per l'equip format per José Antonio Vidal Beneyto, Antonio Escario Martínez i José Vives Ferrero; esdevé una fita arquitectònica a la ciutat per la seua inspiració japonesa (pel que té el sobrenom de pagoda) i la seua cèntrica ubicació a la vora del riu Túria, a l'inici del passeig de l'Albereda. Història L'emplaçament de la Torre de Ripalda coincideix en el lloc on originàriament s'alçava el Palau de Ripalda, enderrocat l'any 1971, del qual pren el nom el nou edifici. La propietària del palau, la Marquesa de Ripalda, mor l'any 1942 sense descendència directa i el deteriorament del casalot finalment va desembocar en l'enderroc, venda del solar i promoció d'una nova construcció d'habitatges destinada a la burgesia local. L'any 1967 s'encomana el disseny a l'estudi EVV format per tres joves arquitectes: Escario, Vidal i Vives. Aquests havien realitzat un viatge a Japó recentment i pel qual s'inspiren per a la Torre de Ripalda. Sis anys més tard, el 1973, fou inaugurat. El lloc on es situa esdevé una àrea d'expansió en el moment de la seua construcció. La demolició de l'antic Palau i de l'antic edifici de la Fira de Mostres (a tocar del Palau) oferia terrenys disponibles, que juntament amb la promoció de noves construccions vinculades amb el Campus de Blasco Ibáñez, dinamitzaven urbanísticament el sector. Característiques L'edifici, en forma de torre escalonada i destinada completament a l'ús residencial, compta amb un total de 17 plantes i una zona posterior d'onze; tot i que aquesta numeració està subjecta a discrepàncies degut a que en el disseny de l'edifici, els arquitectes van incloure dues plantes buides, sense contingut, per tal de mantindre l'esveltesa de la torre, donat que el projecte tenia més altures de les aleshores permeses. Les formes hexagonals de l'exterior només es traslladen a les terrasses i habitacions principals, sent ortogonals les altres habitacions dels habitatges. L'estructura de l'edifici, de formigó armat, suporta un revestiment de maó ceràmic que, per la seua factura subtilment corba a les cantonades i les jardineres li configuren un perfil orientalitzant, origen del sobrenom de l'edifici, i que es considera sota l'influx de l'obra de Mies van der Rohe. Les formes sinuosos de la façana i l'ús del maó ceràmic i els remats en fusta ha estat reconegut com un edifici icònic. Els 84 habitatges que integren la Torre de Ripalda són d'elevada factura i espaiosos. Existeixen 12 tipologies o distribucions interiors diferents que van dels 120 als 300 metres quadrats i inclouen zona de servei, amplis dormitoris i vistes, i un pàrquing preparat per a tenir xofer. Va ser el primer residencial que va incorporar aire condicionat i altres comoditats dels anys 1970 a València. No debades va ser dissenyat per tal d'acollir a famílies de la burgesia amb alt poder adquisitiu. Polèmiques i rumors L'edifici ha estat envoltat de polèmica des del seus inicis. L'antic Palau de Ripalda s'havia incorporat a l'imaginari col·lectiu de la ciutat i el seu enderrocament l'any 1971 no va ser ben rebut, com tampoc el nou edifici que era considerat una extravagància descontextualitzada i allunyat del romàntic palau. Nogensmenys es va escampar un rumor que afirmava que el palau havia sigut desmuntat i tornat a muntar en algun lloc dels Estats Units. Darrerament també ha estat l'escenari d'un cas relacionat amb la corrupció política que envolta al president de la Generalitat Valenciana Eduardo Zaplana. Aquest va residir durant un temps en un dels habitatges de la Torre de Ripalda pel que, una vegada va deixar la casa, es van trobar uns papers suposadament propietat de Zaplana i que estan relacionat amb una trama corrupta coneguda com a Cas Erial. Galeria d'imatges Referències