NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Iglesia de la Purísima Sangre (Castellón de la Plana)

La iglesia de la Purísima Sangre, ubicada pleno centro de la ciudad de Castellón de la Plana, en la comarca de la Plana Alta, es un templo católico catalogado como Bien de Relevancia Local, según la Disposición Adicional Quinta de la Ley 5/2007, de 9 de febrero, de la Generalitat, modificada por la Ley 4/1998 de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), con código: 12.05.040-007.​​ Historia y descripción Lo que podemos encontrar hoy en día de la que fuera la iglesia de la Purísima Sangre, es tan solo una reconstrucción de una de las capillas de la misma, en concreto la capilla del Santo Sepulcro, que se realizó tras la guerra del 36, siguiendo el estilo neobarroco, que se integra en el palacio que ocupa la Diputación Provincial de Castellón, localizándose en el vestíbulo, que correspondería con la nave de la iglesia de la que ya no queda nada.​​ Hay documentación sobre el origen de la iglesia de la Purísima Sangre en los “Llibres de Consells” datados de 1584, que se conservan en el archivo municipal de Castellón. Según esta, el Consejo cedió a la Cofradía de la Sangre un espacio perteneciente al hospital, posiblemente la capilla del mismo. Esta capilla pertenecía al hospital fundado en 1391 por Guillem de Trullols, y se situaba al final de la calle Mayor, que en aquellos tiempos estaba al lado del tramo norte de la muralla de la ciudad.​ La Cofradía de la Sangre llevó a cabo reconstrucciones, remodelaciones y mejoras en la capilla y construyó de nueva planta una torre campanario. Al tiempo inició los trámites para conseguir que la capilla fuera considerada oficialmente como iglesia. Junto a esto, en 1575 consiguieron la cesión de más terreno que les permitió ampliar con una nave y una sacristía y la que luego se conocería la capilla del Santo Sepulcro. Se considera que las obras acabaron en 1606, pese a que la capilla del Santo Sepulcro se terminó en 1729.​ Inicialmente el templo se construyó siguiendo las pautas del estilo gótico, el cual pudo comprobarse al destruirse el edificio en 1936, que dejó al aire el trazado original que ocultaba el revocado neoclásico que se realizó posteriormente.​ Según Vicente Traver, se pretendía realizar una girola y existía un retablo en el altar mayor de fabricación barroca, del que solo se conservan cuatro tablas que representan escenas de la Pasión de Jesús. También documentó este templo Espresati, en libro “Estampas de una Antigua Cofradía”, donde recoge datos históricos de la construcción y remodelación del templo a lo largo de su historia.​ En el año 1953 se reconstruyó la capilla en el sitio que correspondía con el antiguo atrio de la desaparecida iglesia, dentro del palacio de la Diputación Provincial.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Iglesia de la Purísima Sangre.
Àgora (València)

L'Àgora és un edifici situat al conjunt de la Ciutat de les Arts i les Ciències de València. El seu disseny, com el de la resta del conjunt, és de l'arquitecte valencià Santiago Calatrava i fou inaugurat oficialment el novembre de 2009 tot i que la construcció no està finalitzada. Edifici L'edifici, com el mateix nom (en referència a l'àgora de les ciutats de l'antiga Grècia), emula una gran plaça coberta i que ha estat dissenyat per tal d'acollir congressos, convencions, concerts i representacions. Com la resta d'edificis del conjunt de la Ciutat de les Arts i les Ciència, l'Àgora reuneix elements arquitectònics característics de l'autor Santiago Calatrava com el predomini del color blanc, el trencadís per al revestiment i els grans espais diàfans. L'Àgora, situat entre el pont de l'Assut de l'Or i l'Oceanogràfic, és una estructura metàl·lica de planta similar a una el·lipse apuntada d'uns 88 metres de llarg per 66 d'ample i l'àrea coberta és d'aproximadament d'uns 4.811 metres quadrats. Aquest gran espai interior es concep com una plaça pública coberta, de planta diàfana, a nivell dels estanys i passejos adjacents. El revestiment de la coberta fixa, que tancada aconsegueix una altura màxima d'uns 70 metres sobre rasant, es fa mitjançant panells de vidre, i la zona inferior, mitjançant panells opacs folrats de trencadís. Crítiques Des del principi, l'edifici ha estat objecte de crítiques, a més de pels elevats sobrecostos durant la seua construcció i el retard i la paralització de l'obra, la manca de funcionalitat i ús de l'edifici. Des de la seua inauguració ha allotjat la celebració de les diverses edicions del campionat de tennis Valencia Open 500, de la Setmana de la Moda de València i alguna edició de la Campus Party. Referències Enllaços externs Web oficial Arxivat 2012-05-10 a Wayback Machine.
L’Àgora

L’Àgora (ˈlaɣoɾa, spanisch El Ágora) ist ein multifunktionelles Gebäude in der Ciudad de las Artes y de las Ciencias in Valencia, Spanien. Das Gebäude wird als Austragungsort verschiedener sportlicher und kultureller Veranstaltungen genutzt. Es wurde wie die meisten anderen Gebäude in der „Stadt der Künste und Wissenschaften“ vom valencianischen Architekten Santiago Calatrava entworfen und wurde im November 2009 als bisher letztes Gebäude des neuen Stadtteils eröffnet. Das elliptische Gebäude ist in geschlossenem Zustand 70 Meter hoch und auf einer Gesamtfläche von 4.811 m² bietet es je nach Sitzanordnung Platz für maximal 6.075 Besucher. Nach seiner Eröffnung wurde das Àgora Austragungsort des internationalen Tennisturniers Valencia Open, des Freestyle Burn Spanish Cup (2010) und zahlreicher weiterer Veranstaltungen, wie z. B. Konzerte, Kongresse, Ausstellungen, Messen und Clubbings. In der Weihnachtszeit wurde das Gebäude auch als Eislaufplatz genutzt. Im Zuge der spanischen Wirtschaftskrise, in der die Region Valencia ihre Zahlungsunfähigkeit verkünden musste, wurde das Àgora 2014 für mehrere Jahre geschlossen. Weblinks Offizielle Website L’Àgora auf Instagram Einzelnachweise
L'Àgora

L'Àgora (Valencian: [ˈlaɣoɾa], Spanish: El Ágora [el ˈaɣoɾa]; anglicised "The Agora") is a multifunctional covered space designed by Santiago Calatrava located in the Ciutat de les Arts i les Ciències (City of Arts and Sciences) complex, Valencia, Spain. Design and construction The building has a height of 70 m (230 ft) and occupies 5,000 m2 of space with an open ground plan resembling a pointed ellipse about 88 m (289 ft) long and 66 m (217 ft) wide. Depending on the configuration of the space, a maximum seating capacity for 6,075 people can be reached. The building is a diaphanous large arena, with a glass roof along its spine and a movable structure to control the overhead natural light. The tall white steel rib-cage arches give the interior space an organic element, whereas the exterior is geometric and abstract, in day or when illuminated at night. L'Àgora was officially inaugurated in November 2009 to host the Valencia Open 500 ATP tournament, although the construction works were not completely finished. The Valencia Open 500 continued for six years and ended in 2015. CaixaForum Valencia In early 2018, the Catalan architect Enric Ruiz-Geli was announced to be the winner of a private architecture competition to build the new CaixaForum Valencia inside L'Àgora. CaixaForum Valencia will adapt 6,500 square meters to house two exhibition halls, an auditorium with 300 seats, two multipurpose rooms, a bar-restaurant, a bookstore, and family and educational space on a second level. The space will offer art exhibitions, conferences, concerts and shows, social events, educational and family workshops and activities for the elderly. An investment of around 18 million euros is needed to renovate L'Àgora to house CaixaForum Valencia. In addition, about 5 million euros may be allocated annually for the maintenance, programming and operation of the center. It is expected to open in early 2021. References External links Ciutat de les Arts i les Ciències (official website)
Ágora (Valencia)

El Ágora (oficialmente en valenciano: Àgora) es una gran plaza cubierta neofuturista, diseñada por Santiago Calatrava, situada en el complejo de la Ciudad de las Artes y las Ciencias de Valencia, entre el puente del Azud del Oro y el Oceanográfico. En noviembre de 2009 se celebró en su interior el nuevo Open 500 (ATP World Tour 500) de tenis de la Comunidad Valenciana.​ Su estructura es metálica y está revestida de trencadís lila y cristal. Tiene una altura de 80 metros y ocupa una superficie elíptica de 5000 metros cuadrados. Desde julio de 2022 es una nueva sede de CaixaForum en Valencia.​ Lamas El proyecto de Santiago Calatrava contemplaba una gran cubierta móvil formada por unas 163 lamas o largueros de acero, que debían coronar el edificio y abrirse o cerrarse para regular la entrada de luz. La idea era que su forma recordara, según el propio Calatrava, a dos manos, entrelazadas al constar de unas alas en su parte superior, que se asemejarían a los dedos en el símil de las manos, permitiendo filtrar la cantidad de luz que entrase en su interior. Esas piezas llegaron incluso a fabricarse, con un coste de entre 11 y 13 millones de euros, pero nunca llegaron a montarse. La razón principal fue económica. Tras el cambio de gobierno en la Generalidad Valenciana, se concluyó que instalar el sistema suponía un coste adicional de alrededor de 15 millones de euros, además de un mantenimiento muy elevado. En 2016 la empresa pública Ciudad de las Artes y las Ciencias decidió renunciar a completar el diseño original y pactó con Calatrava una solución alternativa para terminar el edificio sin esas piezas. En su lugar se invirtió en cerrar definitivamente el Ágora, mejorar los accesos y adaptar el inmueble para su uso posterior.​ Las lamas permanecieron durante años almacenadas en un solar próximo a la Ciudad de las Artes y las Ciencias, donde se deterioraron y se convirtieron en un símbolo del sobrecoste de las grandes obras de la etapa anterior. Posteriormente la Generalidad estudió su venta como chatarra o su reutilización, pero nunca se planteó volver a instalarlas en el edificio. Posteriormente la Generalitat estudió su venta como chatarra o su reutilización, pero nunca se planteó volver a instalarlas en el edificio, pues el Ágora se ha dado ya por acabada sin ellas, y no existe ningún plan vigente para completar ese remate previsto por Calatrava.​​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Ágora. Sitio web de CaixaForum Valencia
Ágora (Valence)

L'Ágora est une place couverte du complexe architectural de la Cité des arts et des sciences de Valence, en Espagne. Elle fut dessinée par le célèbre architecte valencien Santiago Calatrava Valls, déjà auteur de quatre autres monuments de la Cité entre 1998 et 2008. Elle fut réalisée au cours des années 2008 et 2009 et fut inaugurée en novembre 2009 lors de l'Open masculin de tennis de Valence dont la première édition eut lieu du 2 au 8 novembre 2009. Les travaux ont été récemment terminés. Situation L'Ágora se situe au sud-est de Valence en Espagne et comme les autres bâtiments de la Cité des arts et des sciences sur l'ancien lit du fleuve Turia, qui fut dans les années 60 asséché et détourné au sud de l'agglomération à cause des violentes inondations de 1957 ; cette zone alors réaménagée forme aujourd'hui une véritable coulée verte appelée Jardins du Túria qui dispose de jardins et de terrains de sport. L'Ágora se trouve précisément entre le musée des sciences Príncipe Felipe et l'Oceanogràfic. Construction L'Ágora a été réalisée pendant les années 2008 et 2009 par l'architecte valencien Santiago Calatrava Valls, déjà maitre d'œuvre de presque tous les bâtiments de la Cité des Arts et des Sciences. Le projet a couté environ 90 millions d'euros alors que les prévisions s'élevaient à 45 millions d'euros soit 2 fois moins. L'ouverture du bâtiment eut lieu le 31 octobre 2009, juste avant le début de la première édition de l'Open de Valence, principal évènement de l'Ágora. L'inauguration a eu lieu début novembre 2009 pour cette même occasion. Activités L'Open de tennis masculin de Valence créé en 2003 y est joué depuis novembre 2009. Il y a aussi des restaurants. De plus, la salle peut faire réception de grands évènements puisqu'elle a une capacité d'environ 6000 places assises. Architecture Comme les autres éléments de la Cité des Arts et des Sciences et œuvres de Santiago Calatrava Valls, le bâtiment relève du style futuriste : l'Ágora semble représenter deux mains entrelacées. D'une largeur de 88m et d'une longueur de 66m, celui-ci représente une surface de 5000m² et atteint une hauteur de 80m, ce qui en fait le plus haut de la Cité juste devant l'Opéra de Valence, haute de 75m. Le bâtiment possède une structure métallique. De plus, il est revêtu de trencadis bleu, type de mosaïque créée à partir d'éclats de carreaux. Cette technique est d'ailleurs souvent utilisée par les architectes espagnols comme Gaudi. L'Ágora est aussi entourée d'un grand lac artificiel comme l'Opéra, l'Hemisfèric et le Musée des sciences Príncipe Felipe, les autres bâtiments de la Cité. Notes et références Voir aussi Articles connexes Cité des arts et des sciences Tournoi de tennis de Valence Santiago Calatrava Valls Architecture futuriste Liens externes L'Ágora Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de Valence (Espagne)
Ágora

L'Ágora è uno spazio polifunzionale coperto progettato da Santiago Calatrava che si trova nella Ciutat de les Arts i les Ciències di Valencia. La struttura dell'edificio è in metallo ed è rivestita da trencadís azzurro e cristallo. Ha una altezza di 75 metri ed occupa un'area ellittica di circa 5.000 metri quadrati. L'Agorà è stata ufficialmente inaugurata nel novembre 2009 per ospitare il torneo Valencia Open 500, anche se i lavori di costruzione non erano ancora completamente finiti. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Ágora
Агора (Валенсия)

Агора (исп. El Ágora) — часть комплекса Города искусств и наук (валенс. Ciutat de les Arts i les Ciències), возведённого на рубеже XX—XXI веков в испанском городе Валенсия по проекту местного архитектора Сантьяго Калатравы. Агора представляет собой помещение с открытой планировкой, напоминающей заостренный эллипс. В высоту строение достигает 70 метров, оно занимает территорию в 5000 м² (около 88 метров в длину и 66 метров в ширину). В зависимости от конфигурации пространства Агоры её вместимость может достигать максимальную отметку в 6075 человек. Вдоль «хребта» этой прозрачной большой арены тянется стеклянная крыша. Подвижная конструкция верха строения позволяет управлять естественным светом, проникающим сверху. Высокие белые стальные арки, вместе напоминающие грудную клетку, придают внутреннему пространству Агоры органический характер. В то же время с внешней стороны Агора имеет геометрический и абстрактный облик, сохраняющийся как днём, так и при ночном освещении. Агора была официально открыта в ноябре 2009 года в рамках проведения Открытого чемпионата Валенсии по теннису (категория ATP 500), хотя строительные работы тогда ещё не были полностью завершены. Арена продолжала принимать у себя этот теннисный турнир на протяжении следующих шести лет — до 2015 года, когда он был упразднён. Кайша-форум В начале 2018 года каталонский архитектор Энрик Руис-Хели был объявлен победителем частного архитектурного конкурса на строительство валенсийского Кайша-форума внутри Агоры. Предполагалось, что на его 6500 м² будут размещены два выставочных зала, аудитория на 300 мест, два многофункциональных зала, бара-ресторан, книжный магазин, а также семейное и образовательное пространство на его втором этаже. Планировалось, что в Кайша-форуме будут проводиться художественные выставки, конференции, концерты и шоу, общественные мероприятия, образовательные и семейные семинары и мероприятия для пожилых людей. Инвестиции, необходимые для соответствующей реконструкции Агоры, были определены приблизительно в 18 миллионов евро. Кроме того, предполагалось, что на содержание нового центра ежегодно может выделяться около 5 млн евро. Ожидалось, что Кайша-форум откроется в начале 2021 года. Примечания Ссылки El edificio del Àgora alberga CaixaForum València que cuenta con una superficie útil de 6.500 metros cuadrados
Església de Sant Agustí (Castelló de la Plana)

'Església de Sant Agustí Bisbe, situada al carrer Major 82 de Castelló de la Plana, a la comarca de la Plana Alta, també coneguda com a Església del exconvent de Sant Agustí, és un edifici catalogat, de manera genèrica, com Bé de Rellevància Local, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi: 12.05.040-008. Pertany a la Diòcesi de Sogorb Castelló. Història L'actual església de Sant Agustí és el que queda de l'antic Convent dels Pares Agustins de la ciutat de Castelló. Es disposa de documentació que parla de l'existència d'un Convent de Sant Agustí a la ciutat a mitjan segle xiv, que ja va sofrir una reconstrucció en 1393, la qual no seria l'última que sofrís al llarg de la seva història. El temple actual data del segle xvii, presentant una façana d'estil barroc i un retaule de l'altar major datat en 1771 i obra de l'escultor Josep Vergara i el daurador Gonzalo Coll, així com un interior decorat amb frescs de Joaquim Oliet i Cruella. L'any 1835 és clausurada i cedit, ja l'any 1849, el complex d'instal·lacions conventuals a l'Ajuntament de Castelló, institució que va usar les dependències per a diversos organismes públics com a seu del Govern Civil, Delegació d'Hisenda, i fins i tot caserna militar. Ja entrada la dècada dels anys 50 del segle xx, els edificis del convent amb la seva església van ser retornats a Ordre dels Agustinos, en concret a la seva Província de Castella el 19 d'octubre de 1957, cosa que va permetre als agustins tornar a la ciutat. Com a conseqüència del lamentable estat en el qual les instal·lacions es trobaven, l'any 1974, no es va poder més que derruir tot menys l'Església conventual, que va poder restaurar-se i tornar-se a obrir al culte, encara que no fos parròquia. Referències
Iglesia de San Agustín (Castellón de la Plana)

La iglesia de San Agustín, ubicada en la calle Mayor 82 de Castellón de la Plana, en la comarca de la Plana Alta, también conocida como Iglesia del exconvento de San Agustín, es un edificio catalogado, de manera genérica, como Bien de Relevancia Local, según la Disposición Adicional Quinta de la Ley 5/2007, de 9 de febrero, de la Generalitat, de modificación de la Ley 4/1998, de 11 de junio, del Patrimonio Cultural Valenciano (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), con código: 12.05.040-008.​ Pertenece a la Diócesis de Segorbe Castellón.​ Historia La actual iglesia de San Agustín es lo que queda del antiguo Convento de los Padres Agustinos de la ciudad de Castellón. Se dispone de documentación que habla de la existencia de un Convento de San Agustín en la ciudad a mediados del siglo XIV, que ya sufrió una reconstrucción en 1393, la cual no sería la última que sufriera a lo largo de su historia.​ El templo actual data del siglo XVII, presentando una fachada de estilo barroco y un retablo del altar mayor datado en 1771 y obra del escultor José Vergara y el dorador Gonzalo Coll,​ así como un interior decorado con frescos de Joaquín Oliet.​ En el año 1835 es clausurada y cedido, ya en el año 1849, el complejo de instalaciones conventuales al Ayuntamiento de Castellón, institución que usó las dependencias para diversos organismos públicos como sede del Gobierno Civil, Delegación de Hacienda, e incluso cuartel militar.​​ Ya entrada la década de los años 50 del sigloXX, los edificios del convento con su iglesia fueron devueltos a Orden de los Agustinos, en concreto a su Provincia de Castilla el 19 de octubre de 1957, cosa que permitió a los agustinos volver a la ciudad.​ Como consecuencia de la especulación urbanística, en el año 1974 se derruyó todo menos la Iglesia conventual, que pudo restaurarse y volverse a abrir al culto, aunque no fuera parroquia. En su lugar se edificaron bloques de viviendas. Desaparecieron también de manera extraña las esculturas de Ignacio Vergara que presidían el nicho principal del altar mayor​ Referencias
Nou Castalia

Das Nou Castalia ist das städtische Fußballstadion der spanischen Stadt Castellón de la Plana, der Hauptstadt der Provinz Castellón in der autonomen Region Valencia. Der Fußballclub CD Castellón trägt in der Sportstätte seine Heimspiele aus. Geschichte Bis 1944 spielte der Verein im Campo del Sequiol mit einer Kapazität von etwa 6.000 Plätzen. Im Jahr 1941 stieg CD Castellón in die erste Liga auf und man baute ein neues Stadion, weil das Platzangebot nicht mehr ausreichte. Am 4. November 1944 wurde dann das Estadio Castalia eröffnet. In der Saison 1980/81 gelang der Mannschaft von CD Castellón der Aufstieg in die Primera División, der Bau eines neuen Stadions scheiterte aber vorerst. Nach einem Auswärtsspiel von CD Castellón im Mini Estadi des FC Barcelona in der Saison 1985/86, entschied man sich eine neue Spielstätte nach Vorbild des kleinen Stadions in Barcelona zu bauen. Am 5. August 1986 begannen die Bauarbeiten zum Nou Castalia mit Kosten von 350 Mio. Pts (heute umgerechnet 2,1 Mio. €). Die Kosten teilten sich die Region Valencia; die Provinz Castellón und die Stadt Castellón de la Plana. Zehn Monate später am 17. Juni 1987 war Einweihung der neuen Sportstätte mit dem Spiel CD Castellón gegen Atlético Madrid. Damals fasste das Stadion 15.000 Zuschauer Sitzplätze. Die Tribünen ringsum sind doppelstöckig; mit schwarzen und weißen Kunststoff-Sitzen blockweise besetzt und einer überdachten Haupttribüne. In der Saison 1989/90 spielte der Verein wieder erstklassig und die Arena wurde auf 18.000 Plätze erweitert. Bei der Renovierung 1996 senkte sich die Kapazität auf 14.485 Plätze. Im Sommer 2005 erhöhte sich das Fassungsvermögen durch eine Erweiterung auf 16.000 Plätze; indem man u. a. das Spielfeld um drei Meter absenkte. Dazu wurden die Umkleidekabinen und der Pressekonferenz-Raum renoviert. 2007 wurden die Eingänge erneuert und neue elektronische Anzeigetafeln installiert. Weblinks Stadion auf der offiziellen Website von CD Castellón (spanisch) Besucherbericht von 2006 Bildergalerie auf stadionwelt.de Einzelnachweise
Nou Estadi Castàlia

Estadio Municipal de Castalia is a multi-purpose stadium in Castellón de la Plana, Spain. It is currently used mostly for football matches and is the home ground of CD Castellón. The stadium holds 15,500 (all-seater) and was built in 1987, replacing the original Estadi Castàlia which stood on this site, but at 90° to the current layout. The pitch size is 102x70m. References External links Estadios de Espana(in English)
Stade de Castàlia

Le stade de Castàlia est une enceinte sportive située à Castellón de la Plana, dans la Communauté valencienne, en Espagne. Il accueille les matchs du Club Deportivo Castellón depuis 1987. Il a une capacité d'accueil de 15 500 spectateurs. Ce stade est inauguré le 17 juin 1987. Histoire Annexes Articles connexes Club Deportivo Castellón Liens externes Présentation du stade de Castàlia sur le site officiel de CD Castellón Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail du Pays valencien
Stadio municipale Castalia

Lo stadio municipale Castalia (in catalano Nou Estadi Castalia) è uno stadio di calcio situato a Castellón de la Plana, in Spagna. Fu inaugurato il 17 giugno 1987 con la partita tra Castellón e Atlético Madrid. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Nou Estadi Castalia Collegamenti esterni (EN) Chris Clements, Castellón de la Plana – Nou Estadi Castalia, su estadiosdeespana.com. URL consultato il 16 giugno 2017 (archiviato dall'url originale il 27 maggio 2017).
Ноу Естаді Касталія

«Ноу Естаді Касталія» (ісп. Nou Estadi Castàlia) — футбольний стадіон в місті Кастельйон-де-ла-Плана, Іспанія, домашня арена футбольного клубу «Кастельйон». Місткість стадіону 15 500 місць. Історія Стадіон відкритий 17 червня 1987 року, замінивши оригінальний стадіон «Касталія». Примітки Посилання Estadios de España (англ.)