NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Estadi Municipal Nou Pepico Amat

L'Estadi Municipal Nou Pepico Amat, inaugurat el 30 de setembre de 2012 i situat al carrer Heidelberg d'Elda (Vinalopó Mitjà), és un estadi de futbol de titularitat municipal en què juga actualment el Club Deportivo Eldense, amb capacitat per a 4.036 espectadors. L'estadi, de gespa artificial, està classificat com a Categoria 2 de la UEFA. Acull també els partits de l'Elda Industrial Club de Futbol. Alberga també les Escoles Esportives Municipals d'Arts Marcials i Gimnàstica de manteniment. Història Construït amb fons provinents del Pla Confiança de la Generalitat Valenciana, va tindre un cost de 4,5 milions d'euros i vi a substituir l'antic estadi Pepico Amat, inaugurat el 1964. L'estadi rep el nom de José Amat Cerdán, conegut com a Pepico Amat, qui va ser futbolista i entrenador de futbol i handbol, nascut a Elda el 1917 i mort el 23 de desembre de 1994. Va militar en les files del RCD Espanyol els anys 40. Referències
Estadio Municipal Nuevo Pepico Amat

Das Estadio Municipal Nuevo Pepico Amat ist ein Fußballstadion in der spanischen Stadt Elda, Valencianische Gemeinschaft. Die Anlage in der Provinz Alicante bietet 4036 Zuschauern Sitzplätze und ist die Heimspielstätte des Fußballvereins CD Eldense, der zur Saison 2023/24 in die Segunda División aufgestiegen ist. Es ist in die UEFA-Stadionkategorie 2 eingestuft. Der Name geht auf Josep Amat Cerdán (1917–1994, kurz: Pepico Amat) zurück. Der Torwart aus Elda war Spieler und Trainer beim CD Eldense. Geschichte Der CD Eldense spielte im 1923 eröffneten Campo El Parque. Anfang der 1960er Jahre begann rund 200 m neben dem El Parque der Bau des Estadio Pepico Amat. Am 26. April 1964 fand das erste Spiel im Stadion mit 8000 Stehplätzen statt. Der CD Eldense traf im letzten Saisonspiel auf Hércules Alicante. Es war die einzige Partie der Segunda División im Estadio Pepico Amat. 1988 wurde die Tribüne überdacht, aber der Rest blieb unverändert. Der CD Eldense stieg 2006/07 in die Segunda División B auf und das Stadion erhielt einen neuen Anstrich. Am Ende der Saison kehrte man in die Tercera División zurück. Die Zeit des Estadio Pepico Amat als Spielstätte des CD Eldense ging zu Ende. Die Stadt wollte das Grundstück und die angrenzenden Nebengebäude für einen neuen Einkaufs- und Freizeitkomplex nutzen. Nur rund 300 m südwestlich wurde Anfang 2011 mit dem Bau des Estadio Municipal Nuevo Pepico Amat mit 4000 Sitzplätzen begonnen. Die Kosten von 4,5 Mio. Euro wurden teilweise von der Valencianischen Gemeinschaft getragen. Die letzte Partie im Estadio Pepico Amat wurde am 26. August 2012 ausgetragen. Eldense trennte sich mit 0:0 vom Orihuela CF. Am 30. September 2012 wurde der Neubau mit dem Ligaspiel der Tercera División gegen den CF Borriol eingeweiht. Vor 2000 Zuschauern gewann die Heimmannschaft mit 1:0. Die Haupttribüne ist mit einem auskragenden Tonnengewölbedach gedeckt. Die drei weiteren Ränge liegen unter freiem Himmel. Die Kunststoffsitze tragen die Vereinsfarben Rot und Blau und das Spielfeld bedeckt ein Kunstrasen. Das städtische Stadion verfügt des Weiteren über Trainingsanlagen für Mixed Martial Arts und Gymnastik. 2014 kehrte der Club in die Segunda B zurück. Am 24. August des Jahres war das Estadio Municipal Nuevo Pepico Amat gegen Hércules Alicante zum ersten Mal ausverkauft. Das alte Estadio Pepico Amat steht heute noch und ist weitgehend ungenutzt. Der geplante Einkaufs- und Freizeitkomplex wurde bis heute nicht gebaut. Weblinks cdeldense.es: Nuevo Pepico Amat europlan-online.de: Estadio Municipal Nuevo Pepico Amat – Elda, VC Einzelnachweise
Nuevo Pepico Amat

The Estadio Municipal Nuevo Pepico Amat is a multi-use stadium located in Elda, Alicante, Valencian Community, Spain. It has a capacity of 5,776 and is currently used for football matches and is the home of CD Eldense. History In 2011, the Elda City Council began constructions to build a new stadium 300 meters away from Estadio Municipal Pepico Amat, attempting to turn the grounds of the old stadium into a commercial center. The cost of the new stadium reached € 4,5 million, and took the name of its replacement, being called "Nuevo Pepico Amat". Home tenants CD Eldense played their last match in the "old" Pepico Amat on 29 August 2012, a 0–0 draw against Orihuela CF. The new stadium was opened on 30 September 2012, as Eldense faced CF Borriol in a Tercera División match, with Cristian Algaba scoring the only goal of the afternoon as José Arastey's side won 1–0; even though mayor Adela Pedrosa gave the initial kick-off, the stadium was never officially inaugurated. Initially built with artificial grass and being rated a 2-star UEFA stadium, the stadium switched to a natural grass in August 2021. The stadium is named after Pepico Amat, a former football manager and player born in the city, who played in La Liga for RCD Espanyol, and also played and coached Eldense. References External links CD Eldense profile (in Spanish) Estadios de España Soccerway profile
Estadio Municipal Nuevo Pepico Amat

El Estadio Municipal Nuevo Pepico Amat es un estadio de fútbol de la ciudad de Elda, en la provincia de Alicante, de titularidad municipal y donde juega como local el Club Deportivo Eldense. Fue inaugurado el 30 de septiembre de 2012 y tiene capacidad para 5776 espectadores (4050 asientos fijos más 1600 de una grada supletoria instalada en el verano de 2023).​ Alberga las Escuelas Deportivas Municipales de Artes Marciales y Gimnasia de Mantenimiento.​ Historia Construido con fondos provenientes del Plan Confianza de la Generalidad Valenciana,​ tuvo un coste de 4,5 millones de euros y vino a sustituir al antiguo estadio Pepico Amat, inaugurado en 1964. El estadio recibe el nombre de José Amat Cerdán, conocido como Pepico Amat, quien fuera futbolista y entrenador de fútbol y balonmano, nacido en Elda en 1917 y fallecido el 23 de diciembre de 1994, y que militó en las filas del RCD Espanyol en los años 40.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Estadio Municipal Nuevo Pepico Amat.
Stade municipal Nuevo Pepico-Amat

Le stade municipal Nuevo Pepico-Amat (en espagnol : Estadio Municipal Nuevo Pepico Amat) est un stade de football situé dans la ville d'Elda en Espagne. Le CD Eldense en est le club résident depuis son inauguration. Le stade, doté d'une capacité de 5 776 places, est classé 2 étoiles par l'UEFA. Le stade porte le nom de José Amat Cerdán, mieux connu sous le nom Pepico Amat, footballeur et entraîneur de football et de basket né et mort à Elda. Histoire La construction du stade commence début 2011 et est financé par le Plan Confianza de la Généralité valencienne à hauteur de 4,5 millions d'euros. Le Stade Nuevo Pepico Amat est inauguré en septembre 2012, remplaçant ainsi l'ancien stade du même nom, le Pepico Amat, inauguré en 1964. Le 30 septembre 2012, le stade accueille son premier match officiel. Cette rencontre oppose le CD Eldense au CF Borriol, dans le cadre de la Tercera División. Devant 1 800 personnes, le match se termine sur une victoire 1-0 des locaux. Cristian Algaba inscrit le seul but de la rencontre, devenant ainsi le premier buteur de l'histoire du stade. En 2021, le stade, qui utilisait jusqu'alors du gazon artificiel, opte pour du gazon naturel. En juillet 2023, à la suite de la promotion du CD Eldense en Segunda División après 59 ans d'absence, la municipalité d'Elda et le club ont conclu un accord pour la cession totale du stade au CD Eldense. Cet accord permet au club d'utiliser le stade de manière exclusive, contrairement à l'utilisation partagée précédente, qui incluait d'autres activités sportives et municipales. Cette décision vise à faciliter l'adaptation du stade aux exigences de LaLiga pour le football professionnel, en vue de la saison 2023-2024, avec un premier match à domicile prévu le 27 août 2023 contre la SD Eibar. Le club prend en charge les travaux de modernisation, qui incluent l'installation de gradins supplémentaires, un nouveau tableau d'affichage, ainsi que des améliorations des vestiaires, de la salle de presse et de l'éclairage, afin de répondre aux normes de la Segunda División. Contexte autour du nom du stade Une polémique sur le nom du stade éclate peu avant son inauguration. Initialement, le club choisit de baptiser le stade du nom de son ancien président, Luis Cremades Vicedo, figure emblématique du club ayant dirigé l’équipe pendant 14 saisons. Cependant, la municipalité d'Elda, propriétaire du stade, insiste pour conserver le nom de "Nuevo Pepico Amat", en hommage à José Amat Cerdán, un ancien joueur et entraîneur du club. Le conseiller des Sports, Alberto García, intervient publiquement pour clarifier la situation. Il souligne que, puisque le stade est municipal, seul la municipalité peut décider du nom. Bien que l'initiative du club soit appréciée, cela ne modifie pas la décision de conserver le nom historique du Pepico Amat, utilisé depuis 1994. Cependant, Eldense accepte cette décision après avoir été informé de la position du conseil municipal. Notes et références Liens externes Ressource relative au sport : StadiumDB Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du football Portail du Pays valencien
Нуево Пепіко Амат

«Нуево Пепіко Амат» (ісп. Nuevo Pepico Amat) — футбольний стадіон в місті Ельда, Іспанія, домашня арена футбольного клубу «Ельденсе». Місткість стадіону 5 776 місць. Історія У 2011 році міська рада Ельди розпочала будівництво нового стадіону за 300 метрів від муніципального стадіону «Пепіко Амат», намагаючись перетворити територію старого стадіону на комерційний центр. Вартість нового стадіону досягла 4,5 мільйона євро, і він отримав назву «Нуево Пепіко Амат». «Ельденсе» провів останній матч на старому стадіоні 29 серпня 2012 року, зігравши внічию 0–0 з клубом «Оріуела». Стадіон відкритий 30 вересня 2012 року. Спочатку на стадіоні було штучне покриття але маючи другу категорію УЄФА перейшов на натуральну траву в серпні 2021 року. Стадіон названий на честь Пепіко Амата, колишнього гравця та тренера «Еспаньйола» та «Ельденсе». Примітки Посилання CD Eldense profile (ісп.) Estadios de España (ісп.) Soccerway (англ.)
La Sella Club de Golf

La Sella Club de Golf in Dénia maakt deel uit van een resort. De baan ligt langs het Montgó Natuurpark en wordt omgeven door bergen en natuurgebieden. Er groeien sinaasappel-, olijf- en amandelbomen. De baan is in 1991 ontworpen door José María Olazabal en Juan de la Cuadra. Er is een 18 holesbaan, die in 2009 wordt uitgebreid tot 27 holes. De Baan is niet bijzonder lang, wel heuvelachtig en voorzien van diagonaal geplaatste waterhindernissen. Er werken drie professionalsd: Arnau Durca, Ben Clover en tourspeler José Manuel Carriles. In het clubhuis is ook het secretariaat van de Peugeot Loewe Tour, een wedstrijdenserie bestaande uit acht toernooien, waaraan ook buitenlandse professionals mee mogen doen. Nations Cup 2009 In april 2009 werd de Comunitat Valenciena Nations Cup met vier slagen gewonnen door Christel Boeljon en Marjet van der Graaff. Na iedere ronde stonden ze in de top-3. Tijdens de vierde en laatste ronde speelden ze tegen Frankrijk, dat vertegenwoordigd werd door Gwladys Nocera en Anne-Lise Caudal. Australië eindigde op de 2de plaats, Italië op de 3de plaats en Frankrijk zakte terug naar de 4de plaats. België eindigde als 18de. Er deden twintig landen mee. Externe link Officiële website
Molí-Fàbrica Arrossera de Sant Josep

El Molí arrosser de Sant Josep, també conegut com a Molí de Benlloch, és un molí i fàbrica de Benetússer, construït a iniciativa de Salvador Benlloch Rodrigo a principis del segle xx. Erigit en 1921, es comercialitzava arròs amb el nom de Arrocerías de San José y La Torre. Posteriorment va ser fàbrica de la xocolata Meivel, que en 2007 abandonà la localització, al centre de Benetússer, per una zona sense veïns com és el polígon d'Algemesí. Referències
Molino fábrica arrocera de San José

El Molino arrocero de San José, también conocido como Molino de Belloch, es un molino y fábrica en la población de Benetúser de la Huerta Sur en la comunidad valenciana, construido por iniciativa de Salvador Belloch Rodrigo a principios del siglo XX. Erigido en 1921, se comercializaba arroz con el nombre de Arrocerías de San José y La Torre. Posteriormente fue fábrica del chocolate Meivel, que en el 2007 abandonó la localización, en el centro de Benetúser, por una zona sin vecinos como es el polígono de Algemesí.​ Referencias Enlaces externos Ficha de Etnología de la Generalitat Valenciana
Castell de Biar

El castell de Biar s'alça sobre un turó des del qual domina la localitat valenciana de Biar (Alt Vinalopó). El castell es troba actualment restaurat. Característiques Durant la dominació musulmana ja havia notícies de la fortalesa, però són molt escasses, i no començarà a tenir rellevància fins a Jaume I, que assetja el castell de meitat de setembre de 1244 a principis de febrer de 1245. Pertangué a la baronia d'Ontinyent amb el cavaller Pere d'Artés. L'edifici es compon de dues parts. D'una banda, un recinte amb quatre torres semicirculars en els seus cantons, i per l'altra, un espai amb quatre estructures cúbiques i la torre de l'homenatge. Aquestes torres i altres estructures constitueixen les defenses bàsiques del castell, així com la seua posició elevada en un monticle rocós, la seua proliferació de petites obertures en els seus murs i la seua rematada de merlets. La torre de l'homenatge és la part més destacada del conjunt arquitectònic. Aquesta torre de l'homenatge es data en el segle xii. Se situa a un costat i arriba a una alçada de deu i set metres. La seua planta és de forma quadrangular i consta de tres pisos, i aquests adquireixen una enorme importància per la distinta forma de cobrir-se que té cadascun d'aquests. Un dels aspectes més destacats de l'edifici seran les distintes cobertes utilitzades en els tres nivells de la torre de l'homenatge. En la planta inferior, s'utilitza la denominada volta de canó i en la resta dels nivells, segon i tercer, s'utilitza l'anomenada planta nervada de clara reminiscència hispanoàrab. El castell va ser construït en pedra. Els sistemes que han intervingut en la construcció són, d'una banda, la maçoneria, pedra escassa o nul·lament treballada, i la tàpia que s'ha utilitzat per a la torre de l'homenatge. D'època àrab n'és el treball en maó. Referències
Castell de Biar

Die Burg von Biar (valencianisch Castell de Biar; spanisch Castillo de Biar) ist eine Burg nahe Alicante an der spanischen Costa Blanca. Die Burg thront über dem Ort Biar, einem Dorf mit 3.657 Einwohnern. Sie wurde 1931 zum Baudenkmal von nationaler Bedeutung erklärt. Geschichte Im 12. Jahrhundert erbaut, war die Burg zwischen den Königreichen Kastilien und Aragonien umkämpft. Hier verlief die Grenze, die am 20. März 1179 zwischen beiden Königreichen festgelegt wurde. Im Jahr 1245 eroberte Jakob I. die Burg für Aragonien. Beschreibung Inmitten einer zweifachen Ummauerung befindet sich das Herzstück der Burg, ein freistehender, quadratischer, dreistöckiger Turm. Dieser Turm aus Lehm und Kalk stammt aus dem 12. Jahrhundert. Die zweifache Ummauerung wurde gegen Ende des 15. Jahrhunderts angelegt. Der nördliche Bereich wird durch einen Steilhang geschützt. Im zweiten Stock des Turmes findet sich ein Bogengewölbe im Almohaden-Stil, das eines der ältesten seiner Art in Spanien ist. Weblinks
Castle of Biar

The Castle of Biar stands on a hillock overlooking the town of Biar, in the comarca of Alt Vinalopó (Valencian Community, Spain). History During the Muslim rule had already news but few of the fortress, which began to be relevant to the time of James I of Aragon, remain as border castle under the Treaty of Almizra. The building lost its role during the early modern period and, although rarely used, after was used as a cemetery. It was declared a Monumento Nacional in 1931 and is in the call Route of the Castles of Vinalopó. Structure The castle was built in stone with masonry and rammed earth, which was used for the tower of homage. The building consists of two parts. On the one hand, a semicircular enclosure with four towers at the corners thereof, and on the other, a space with four cubic structures and the tower of homage. These towers and other structures are the basic defenses of the castle, and its position high on a rocky hill, the proliferation of small openings in its walls and battlements auction. The tower of homage is the highlight of the architectural complex. Dating from the 12th century, the tower, situated on one side, was built with mortar mixture of sand and lime and reaches a height of 19 metres (62 ft). Its plan is square shaped and has three floors, acquiring such an enormous importance. On the lower floor is used the called barrel vault and the other levels, second and third, use the Almohad ribbed vault which, together with those of the neighboring Castle of Villena, are among the oldest in Spain and throughout the Maghreb, as well as the only used in a military building in the Iberian Peninsula. See also Route of the Castles of Vinalopó References
Castello di Biar

Il castello di Biar (in spagnolo castillo de Biar), è una fortificazione situata nel comune spagnolo di Biar, nella comarca dell'Alto Vinalopó, in provincia di Alicante. Si trova nella cosiddetta "Via dei castelli del Vinalopó" (Ruta de los castillos del Vinalopó). Storia Durante la dominazione musulmana si hanno notizie, per quanto scarse, della fortezza, che iniziò ad avere rilevanza a partire dall'epoca di Giacomo I d'Aragona, quando rimase come castello di confine secondo il trattato di Almizra. L'edificio perse le sue funzioni durante l'età moderna e, sebbene sporadicamente, venne utilizzato come cimitero e cadde in rovina. Fu dichiarato monumento histórico-artístico nel 1931. A partire dalla fine del XX secolo è stato restaurato in diverse occasioni. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file sul castello di Biar
Castelo de Biar

O Castelo de Biar localiza-se no termo do município de Biar, na província de Alicante, na comunidade autónoma da Comunidade Valenciana, na Espanha. Ergue-se no alto de um monte rochoso, em posição dominante sobre a povoação. História No contexto da dominação muçulmana da península, existem informações sobre esta fortificação, embora sejam muito escassas. Ela só adquiriu relevância no contexto da Reconquista cristã da região, sob o reinado de Jaime I de Aragão. Actualmente, encontra-se restaurado. Características O conjunto é composto por dois recintos em aparelho de pedra solta. O inferior, de planta quadrangular, com torres de planta semicircular nos seus vértices; o superior, com quatro estructuras cúbicas, dominado pela torre de menagem. As muralhas são rematadas por ameias com seteiras. A torre de menagem, de planta quadrangular, remonta ao século XII. Em taipa, ergue-se a uma altura de 17 metros e divide-se internamente em três pavimentos. O inferior é recoberto por abóbada de canhão; os demais por abóbada nervurada, de marcada característica hispano-muçulmana.
Замок Бьяр

Замок Бьяр (так же используется написание Замок Биар) (исп. Castillo de Biar) — изначально арабское, позже перестроенное католиками, фортификационное сооружение в городе Бьяр, провинции Аликанте на юго-востоке Испании. Заложен в XII веке, правителями мусульманской династии Альмохады, о чем свидетельствует название крепости «Biar», которое происходит от арабского языка и в переводе означает «колодец», согласно мнению историков замок был назван в честь одноименного поселения. В 1245 году был завоеван католиками, дважды подвергался перестройкам в конце 1260-х годов и в 1293 году. История В позднюю эпоху Реконкисты, область современного города Бьяр была границей между христианскими королевствами Кастилии и Арагона и мусульманской Мурсии (части Аль-Андалус). Именно на этом месте мусульманами в XII веке был заложен замок-крепость. Местом для строительства была выбрана гора. В XIII веке замок был взят христианами под предводительством короля Хайме I, однако после захвата, король принял решение не выселять из замка мусульманское население и позволил ему некоторое время жить в замке. В 1265 году замок ненадолго вновь перешел в руки мавров, однако после подавления восстания был передан в руки Арнау де Монцо, который осуществил первую значительную реконструкцию строения. В 1293 году король Арагона Хайме II приказал усилить оборонительные возможности замка, который продолжал играть важную роль на границе между Арагоном и Кастилией. В замке были выстроены казармы а так же многочисленные сооружения хозяйственного назначения. В 1375 году замок подвергся безуспешной осаде войсками кастильского короля Педро I, в ходе конфликта между Кастилией и Арагоном. В XIV веке, после объединения Кастилии и Арагона замок теряет своё стратегическое значение, и несмотря на постоянное проживание в замке людей, постепенно начинает ветшать и разрушаться. В 1931 году обрел статус историко-художественного национального памятника Испании, на протяжении многих веков является собственностью города. Строение замка Замок представляет собой концентрическое сооружение с главной башней (донжоном) на вершине горы и двумя поясами стен по склонам горы, ранее имелся и третий пояс стен который полностью опоясывал город Бьяр. Высота центральной башни 19 метров, выполнена она в форму квадрата, имеет три уровня и большую смотровую площадку наверху. Южная сторона замка находится на склоне и оборонительной стены не имеет. Северная сторона строения состоит их двух хозяйственных двориков, расположенных в два уровня один над другим. Центральные ворота располагаются с восточной стороны замка. Окружают замок достаточно толстые каменные стены, от каменного ограждения второго пояса остались частичные детали. В замке располагается этнографический музей, а так же старинное здание городского управления. Галерея Примечания См. также Арабское завоевание Пиренейского полуострова
Ermita La Aparecida (Montfort)

L'Ermita La Aparecida és un edifici religiós ubicat a la pedania de La Aparecida, al municipi de Montfort del Cid (Vinalopó Mitjà). És un Bé de Rellevància Local. L'origen d'aquest temple prové de la troballa que va fer Jayme Trigueros, el 13 de maig de 1736, d'un llenç de la Mare de Déu de Betlem. Trigueros va dur l'obra d'art al bisbat d'Oriola; el bisbe Josef Flores Osorio li va atorgar la custòdia del llenç, però el clero de l'església parroquial d'Oriola el va prendre per ubicar-lo a la seua parròquia. Jayme Trigueros va pledejar, donant-li la raó la Reial Audiència de València. De nou amb la possessió de la Mare de Déu, va aixecar l'ermita entre 1738 i 1739. L'any 1767 es va lliurar l'ermitori com a capella al clero de Sant Jaume d'Oriola. Posteriorment, l'any 1787, amb el títol de Nuestra Señora de La Aparecida, va esdevindre vicaria de la parròquia oriolana. Entre eixe any i 1789 es va reedificar i restaurar. Hi hagut actuacions també els anys 1920, 1939 i 1995. L'edifici És un edifici entre mitjaneres, amb una façana configurada en pentàgon. Al costat dret hi ha el campanar i a l'esquerra, la casa abadia. La portalada hi compta amb una obertura dintellada ressaltada per una motllura blanca; a sobre hi una fornicula amb el mateix estil, i en la part superior, un frontó llis. El campanar té òculs, els quals il·luminen l'escala. El cos de campandes compta amb arcs de mig punt i una terrassa amb la torre del rellotge. A l'interior del temple, la planta de creu llatina (de 28 metres per 12,54 metres) es va realitzar en dues etapes: sobre la primera nau única amb capelles entre els contraforts internes, la cúpula del presbiteri i la volta de canó, s'hi va sumar un creuer, el cambril i una altra zona de presibiteri, on hi ha el llenç de la Mare de Déu de Betlem. Com s'hi va conservar el primer cobriment, és dels pocs temples que té dues cúpules. Referències