Karatepa

Karatepa (uzbeško: Qoratepa, poslovenjeno: Črn grič) je budistično arheološko najdišče v oazi Termez v Baktriji v južnem Uzbekistanu. Temelji najdišča so iz 1. stoletja pr. n. št., vrhunec njegove dejavnosti pa je bil okoli 3. in 4. stoletja v obdobju Kušanov. Okoli 5. stoletja našega štetja je doživelo usoden upad, verjetno zaradi vdora Kušanov-Sakov, katerih kovance so našli na najdišču. Večina napisov iz obdobja Kušanov in Kušanov-Sasanidov izvira iz budističnih samostanov Karatepa in sosednjega Fajaztepa. Zgodovina Najstarejše budistične bogoslužne zgradbe v Karatepi so iz 1. stoletje našega štetja. V obdobju od 1. do 3. stoletja našega štetja je bilo zgrajenih veliko bogoslužnih kompleksov, starejši pa so bili obnovljeni in razširjeni. V tem obdobju so pomembno vlogo igrali budistični menihi, njihovi novici, mestni uradniki in dobredelni mestni prebivalci. Napisi Številni napisi na ruševinah Karatepe razkrivajo podrobnosti o najdišču. Po napisih sodeč so med samostanske ustanove v Karatepi spadali Kadevakavikara - samostan Podšo, Vara Gulavhara vhad - samostan Gulavharovega sina (Gondafar) in Okavihara. Na napisih je omenjenih nekaj menihov, med njimi Budašir, Budamitra in Dživananda. Na stenah so ohranjene upodobitve moških in ženskih častilcev ter kipi Bude. V Karatepi so našli veliko kipov Bude. Opustitev Do konca 3. stoletja n. št. so samostanske skupnosti Karatepe bodisi propadle zaradi vojaških pohodov Sasanidskega cesarstva proti Kušanskemu cesarstvu bodisi so jo zapustile. Nekateri deli samostanskega kompleksa so kljub temu delovali vse do konca 4. in začetka 5. stoletja. Od konca 4. stoletja so nekatere stavbe in bogoslužne prostore uporabljali kot grobišča, druga območja pa so zapolnile ruševine in pesek. Od 7. do 12. stoletja so nekatere napol porušene samostanske celice in sobe za svoja bivališča uporabljali asketi. Najdbe V najzgodnejših grobovih so našli ostanke oblačil in tekstila v sogdijskem slogu, Perozove sklede in sklede, okrašene z motivi ptic. Kasnejši pokopi, datirani v 5. in 6. stoletje, so vključevali pokope vladarjev Termeza. V grobovih so našli tudi heftalitske napise. V najstarejših grobovih so našli glavnike v sogdijskem slogu, glavnike z ročaji in obeske, lopatice v obliki rogov, medaljone in etuije za glavnike z gravurami, sasanidsko keramiko in svetilke, vretena in črnilnik. Napisi so bili napisani v indijskih pisavah harošti in brahmi ter kušansko-baktrijski in pahlavijsko-farski pisavi. Arheološke raziskave Prvo odpravo, povezano s kulturo vzhodnih ljudstev, je izvedel sovjetski Državni muzej orientalske umetnosti v Moskvi v letih 1926–1928. Leta 1937 sta raziskovalno delo opravila Mihail Masson in J. G. Pčelina. V 60. letih 20. stoletja je arheološka izkopavanja vodil arheolog B.J. Staviski. Kasneje so raziskave opravljale mešane skupine uzbekistanskih in japonskih arheologov. Obnavljanja Prva obnavljanja samostana v Koratepi so bila izvedena v 4. in 5. stoletju. Obnovljeni so bili kipi in ustvarjene nove stenske poslikave, večinoma enobarvne in nameščene nižje od prejšnjih. Samostan je obiskovalo veliko romarjev iz Indije. V 5. stoletju je bil samostan dokončno opuščen, njegovi prostori pa so se začeli uporabljati kot pokopališče. Najdbe iz grobov kažejo, da je bil v Karatepi v 8. stoletju aktiven krščanski samostan. Med raziskavami je bilo najdenih veliko niš z zlatimi in keramičnimi kipi Bude in impresivnih kolonad. Presenetljivo je, da nekatere kipe Bude obdaja poln halo, ki se je po kušanskem obdobju razširil v Turkestan in Vzhodno Azijo. Sklici