NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Xalqobod

Xalqobod (uzb. cyr.: Халқобод; karakałp.: Халқабад, Xalqabad; ros.: Халкабад, Chałkabad) – miasto w środkowo-zachodnim Uzbekistanie, w Republice Karakałpackiej, w tumanie Kegeyli. W 1989 roku liczyło ok. 9,2 tys. mieszkańców. Miejscowość otrzymała prawa miejskie w 1986 roku. Przypisy
Халкабад

Халкабад (узб. Xalqobod/Халқобод, каракалп. Xalqabad/Халқабад) — город в Кегейлийском районе Каракалпакстана (Узбекистан). История Халкабад известен с первой половины XIX века. Некогда здесь у канала Баганали стояла крепость, которая со временем обросла жилыми кварталами, медресе, библиотекой и административными учреждениями. Статус города был присвоен в 1986 году (до этого, с 1970-х годов он имел статус посёлка городского типа). География В городе расположена железнодорожная станция (на линии Найманкуль — Чимбай). Буквально в 10 км к востоку начинаются пески пустыни Таскудык. Является центром аграрного региона, где производят зерновые и хлопок. Халкабад расположен в восточной части дельты Амударьи, которая здесь иссечена множеством каналов. Как и многие города региона, он входит в зону экологической катастрофы, которая связана с обмелением Аральского моря и усилившейся засушливостью климата. Население Ссылки
Халкабад (місто)

Халкаба́д (кар. Xalqabad; узб. Халқобод, Xalqobod) — місто в Узбекистані, в Кегейлійському районі Каракалпакстану. Місто розташоване поблизу залізничної станції Кумшунгуль на лінії Найманкуль—Чимбай, за 27 км на північний схід від Нукуса. Населення 9186 мешканців (перепис 1989). Статус міста з 1986 року. До 1959 року Халкабад був центром Куйбишевського району. Джерела
Komsomol'sk-na-Ustjurtu

Komsomol'sk-na-Ustjurtu, naselje u Karakalpakstanu u pustinjskom području platoa Ustjurt, blizu zapadne obale Aralskog jezera, Uzbekistan. Položaj mu je na 44° 10’ 00’’ sjeverne širine i 58° 15’ 00’’ istočne zemljopisne dužine, na nadmorskoj visini od 187 metara (616 stopa). Populacija: oko 60 stanovnika. Izvori
Кубла-Устюрт

Кубла-Устюрт (узб. Qubla Usturt/Қубла Устурт, каракалп. Qubla Ústirt/Қубла Үстирт) — посёлок городского типа в Кунградском районе Каракалпакстана, Узбекистан. Посёлок расположен в 60 км к востоку от железнодорожной станции Жаслык (на линии Найманкуль — Бейнеу). Возник при строительстве магистрального газопровода. Статус посёлка городского типа с 1964 года. До 1990-х годов носил название Комсомольск-на-Устюрте. Население Ссылки
Кубла-Устюрт

Кубла-Устюрт (до 1 вересня 1996 року — Комсомольськ-на-Устюрті; узб. Қубла-Устюрт, Qubla-Ustyurt) — село в Узбекистані, у Кунградському районі Республіки Каракалпакстан. Населення 520 мешканців (перепис 1989). Розташоване на плато Устюрт, за 141 км на північ від Кунграда. До початку 2010-х років мало статус міського селища. Джерела
Каракалпакия (посёлок)

Каракалпакия (каракалп. Karakalpakiya / Каракалпакия) — посёлок городского типа в Кунградском районе Каракалпакстана, Узбекистан. В посёлке расположена одноимённая железнодорожная станция (на линии Найманкуль — Бейнеу). Статус посёлка городского типа с 1971 года. Население Ссылки
Каракалпакстан (міське селище)

Каракалпакстан (узб. Qaraqalpaqstan, кар. Qaraqalpaqstan) — селище в Узбекистані, у Кунградському районі Республіки Каракалпакстан, раніше відоме як Каракалпакія. Населення 3013 мешканців (перепис 1989). Розташоване на плато Устюрт. Залізнична станція на лінії Бейнеу — Найманкуль. Джерела
Jarqoʻrgʻon District

Jarqoʻrgʻon is a district of Surxondaryo Region in Uzbekistan. The capital lies at the city Jarqoʻrgʻon. It has an area of 1,140 km2 (440 sq mi) and its population is 222,100 (2021 est.). The district consists of one city (Jarqoʻrgʻon), 5 urban-type settlements (Kakaydi, Minor, Qoraqursoq, Markaziy Surxon, Kafrun) and 7 rural communities (Oqqoʻrgʻon, Jarqoʻrgʻon, Dehqonobod, Minor, Surxon, Chorjoʻy, Sharq Yulduzi). The 12th century Jarkurgan minaret is located in the village Minor. References
Distretto di Djarkurgan

Il distretto di Djarkurgan (usbeco Jarqo`rg`on) è uno dei 14 distretti della Regione di Surxondaryo, in Uzbekistan. Si trova nella parte meridionale della regione, a nord di Termiz. Il capoluogo è Djarkurgan, una città di 17.700 abitanti (censimento 1989). Note
Джаркурганский район

Джаркурганский район (узб. Jarqoʻrgʻon tumani / Жарқўрғон тумани) — административная единица в Сурхандарьинской области Узбекистана. Административный центр — город Джаркурган. Джаркурганский район был образован в 1926 году. В 1938 году включён в состав Сурхандарьинского округа Бухарской области. С 1941 года — в составе Сурхандарьинской области. В 1963 году упразднён, в 1964 году восстановлен. Административно-территориальное деление По состоянию на 1 января 2011 года, в состав района входят: Город Джаркурган. 5 городских посёлков: Какайды, Каракурсак, Кафрун Марказий Сурхан, Минор. 7 сельских сходов граждан: Аккурган, Дехканабад, Джаркурган, Минор, Сурхан, Чарджуй, Шарк-Юлдузи. Примечания
Uzun District

Uzun is a district of Surxondaryo Region in Uzbekistan. The capital lies at the town Uzun. It has an area of 1,630 km2 (630 sq mi) and its population is 173,900 (2021 est.). The district consists of nine urban-type settlements (Uzun, Chinor, Ulanqul, Qarashiq, Yangi kuch, Jonchekka, Malandiyon, Mehnat, Yangi roʻzgʻor) and seven rural communities. References
Distretto di Uzun

Il distretto di Uzun è uno dei 14 distretti della Regione di Surxondaryo, in Uzbekistan. Il distretto si trova nella parte più orientale della regione e confina ad est con il Tagikistan. Il capoluogo è Uzun, città che si trova a nord-est di Denov sulla linea ferroviaria che collega Termiz a Tashkent, attraversando il Tajikistan. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su distretto di Uzun
Узунский район

Узунский район (узб. Uzun tumani / Узун тумани) — административная единица в Сурхандарьинской области Узбекистана. Административный центр — городской посёлок Узун. История Узунский район был образован в 1943 году. В 1959 году упразднён, а все городские посёлки и сельские сходы вошли в состав Сариасийского района. Узунский район восстановлен указом президента Республики Узбекистан №УП-301 от 9 апреля 1991 года. Административно-территориальное деление По состоянию на 1 января 2011 года, в состав района входят: 9 городских посёлков: Узун, Джанчекка, Карашик, Маландиян, Мехнат Уланкул, Чинар, Янги Куч, Янги Рузгор. Нуробод 7 сельских сходов граждан: Акастана, Бабатаг, Джанчека, Тельпакчинар, Узун, имени Файзова, Хондиза. Примечания
Asaka (Usbekistan)

Asaka (in russischer bzw. kyrillischer Schreibweise Асака) ist eine kreisfreie Stadt im usbekischen Teil des Ferghanatales in der Viloyat Andijon nahe der Viloyathauptstadt Andijon. Die Bevölkerung beträgt laut einer Berechnung für das Jahr 2009 60.537 Einwohner, die Volkszählung 1989 ergab 43.000 Einwohner. Asaka ist der Hauptort des Bezirks Asaka. In Asaka wird zudem auch unter staatlicher Obhut die Automobilherstellung betrieben. So existieren hier die Joint-Venture Uz-DaewooAvto und GM Uzbekistan. Parallel dazu wurden weitere Unternehmen zur Teileproduktion errichtet. In der kommunistischen Ära trug die Stadt von 1924 bis 1937 den Namen Selensk (Зеленск) und war benannt nach dem sowjetischen Politiker Isaak Selenski. Als dieser in Ungnade fiel, wurde sie im selben Jahr in Leninsk (Ленинск) umbenannt und behielt diesen Namen bis 1991, als die Rückbenennung in Asaka erfolgte. Persönlichkeiten Sevara Nazarxon (* 1976), Sängerin, Songwriterin und Dotar-Spielerin Siehe auch Liste der Städte in Usbekistan Einzelnachweise
Asaka (Uzbekistán)

Asaka (anteriormente Leninsk) es una localidad de Uzbekistán, en la provincia de Andillán. Se encuentra a una altitud de 501 m sobre el nivel del mar. La ciudad durante la época soviética fue rebautizada como Leninsk, sin embargo tras la caída de la Unión Soviética en 1991, la ciudad recuperó su nombre original. Demografía Según estimación 2010 contaba con una población de 61245 habitantes.​ Referencias
Asaka (Ouzbékistan)

Asaka (en ouzbek : Asaka / Aсака, en russe : Aсака), est une ville d'Ouzbékistan située dans la province d'Andijan. Géographie La ville est le centre administratif du district d'Asaka. Population En 2010, Asaka comptait une population de 66 000 personnes. Industrie L'usine GM Ouzbékistan (en) est établie à Asaka. Articles connexes Villes d'Ouzbékistan Notes et références Portail de l’Ouzbékistan
Asaka (Uzbekistan)

Asaka (in russo Асака) è il capoluogo del distretto di Asaka nella regione di Andijan, in Uzbekistan. La città si chiamava precedentemente Leninsk (Ленинск) durante il periodo sovietico. Ha una popolazione (calcolata per il 2010) di 61.245 abitanti. La città si trova nella valle di Fergana, circa 20 km a sud-ovest di Andijan. Ad Asaka, nel 2008, è stato aperto il primo stabilimento di assemblaggio automobilistico, una joint venture uzbeka-sudcoreana, la UzDaewoo Auto Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Asaka Collegamenti esterni Sito ufficiale, su asaka.uz.
Boʻka

Boʻka (uzb. cyr.: Бўка; ros.: Бука, Buka) – miasto we wschodnim Uzbekistanie, w wilajecie taszkenckim, siedziba administracyjna tumanu Boʻka. W 1989 roku liczyło ok. 17,2 tys. mieszkańców. Ośrodek przemysłu włókienniczego. Miejscowość otrzymała prawa miejskie w 1980 roku. Przypisy
Бука (місто)

Бука (узб. Bo'ka; в перекладі — «Бик») — місто в Ташкентській області Узбекистану, приблизно в 65 км на південь від Ташкенту, в 32 км на південний — захід від залізничної станції Той-Тепа. Клімат Клімат Буки - різко континентальний із сухим спекотним літом та вологою м'якою зимою. Середня температура: +27 °C - у липні і від -1 °C до +1 °C - у січні. Населення У місті проживає понад 38 тисяч осіб. Національний склад різноманітний. Крім узбеків, тут мешкають росіяни, українці, таджики, греки, татари, корейці та цигани. Економіка У місті за радянських часів був бавовноочисний завод і Технікум механізації сільського господарства. На початку XXI століття керівництвом Узбекистану був закритий ряд бавовноочисних заводів, тому на середину 2007 року відомості про наявність у Буці бавовноочисного заводу не підтверджені. Транспорт Важливий транспортний вузол. Бука стоїть на роздоріжжі Великого Шовкового Шляху і має важливе значення для перевезення вантажів. Усередині міста працюють маршрутні таксі. Також із міста можна потрапити до будь-якої точки країни. Міжміські автобуси курсують Ташкент, Алмалик, Бекабад, Ангрен та інші міста. Спорт У місті є футбольний клуб з однойменною назвою — Бука, а також — плавальний басейн. Визначні пам'ятки У місті є два парки Меморіали «Історія Радянського Союзу» на пагорбі (на даний момент меморіали демонтовані) Краєзнавчий музей. Пам'ятник скорботної матері. Відомі люди Дранга, Юрій Петрович – акордеоніст, народний артист Росії. Віталій Цой - заслужений культурний діяч. Олександр Шадрін – футболіст збірної Узбекистану. Примітки
Marhamat

Marhamat ist eine Stadt in der usbekischen Viloyat Andijon im Ferghanatal und Hauptort des gleichnamigen Bezirks. Die Stadt liegt etwa 35 km südlich der Viloyathauptstadt Andijon. Durch die Stadt fließt der Südliche Ferghanakanal. Im Jahr 1974 erhielt Marhamat das Stadtrecht. Gemäß der Bevölkerungszählung 1989 hatte die Stadt 11.055 Einwohner, einer Berechnung für 2010 zufolge betrug die Einwohnerzahl 15.810. Söhne und Töchter der Stadt Barno Ismatullayeva (* 1991), Opernsängerin Einzelnachweise
Marhamat

Marhamat (in russo Мархамат) è il capoluogo del distretto di Marhamat nella regione di Andijan, in Uzbekistan. Ha una popolazione (calcolata per il 2010) di 15.810 abitanti. La città si trova nella valle di Fergana, circa 40 km a sud di Andijan, nella parte meridionale della regione. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Marhamat
Marhamat

Marhamat (uzb. cyr.: Марҳамат; ros.: Мархамат, Marchamat) – miasto we wschodnim Uzbekistanie, w wilajecie andiżańskim, siedziba administracyjna tumanu Marhamat. W 1989 roku liczyło ok. 11 tys. mieszkańców. Ośrodek przemysłu elektrotechnicznego i włókienniczego. Pierwotnie miejscowość nosiła nazwę Russkoje Sieło. W 1974 roku wraz z nadaniem praw miejskich otrzymała obecną nazwę. Przypisy
Мархамат

Мархама́т (узб. Marhamat / Марҳамат) — город (с 1974 года), административный центр Мархаматского района Андижанской области Узбекистана. История Постановлением президиума ЦИК СССР от 7 марта 1933 года утверждено постановление ЦИК Узбекской ССР от 3 ноября 1932 года о переименовании центра Мархаматского района (бывший район Араван) кишлака Русское Село — в кишлак Мархамат. Почти все русско-украинские посёлки были устроены в северных, северо-восточных и восточных предгорьях долины (Манякская и Куршабская волости Ошского уезда; Базаркурганская, Джалалабадская, Кугартская, Узгенская, Яссынская волости Андижанского уезда; Барышская волость Наманганского уезда), сельскохозяйственные условия которых приближались к привычным для русского и украинского крестьянина. Здесь можно было обходиться без искусственного орошения. Только Русское Село было основано на месте нескольких кишлаков в Мингтюбинской волости Андижанского уезда, и поселенцы получили здесь большое количество орошаемой земли. География Находится в 25 км от железнодорожной станции Асака. Население Население на 1991 год — 11 200 человек. Промышленность В городе есть электротехнический завод и ткацкая фабрика. Примечания
Мархамат (місто)

Мархамат (узб. Marhamat / Марҳамат) — місто в Андижанській області Республіки Узбекистан, адміністративний центр Мархаматського району. До 1974 року населений пункт мав статус селища і носив назву Руське Село. Географічне положення та транспортна інфраструктура Місто розташоване у південно-східній частині Ферганської долини, на відстані 40 км від обласного центру — міста Андижан. Найближча залізнична станція — Асака — міститься за 25 км до північного заходу. Через північну околицю міста проходить велика обводнювальна артерія — Південно-Ферганський канал. Мархамат має розвинене автомобільне сполучення: налагоджено регулярні пасажирські та вантажні перевезення з Андижаном, іншими містами Ферганської області, а також транскордонне сполучення з містом Кизил-Кія Ошської області (Киргизстан). Транспортну логістику в місті забезпечує сучасний автовокзал. Населення Станом на 2000 рік чисельність населення міста становила 11,7 тисяч осіб. Демографічна ситуація характеризується стабільними показниками природного приросту, характерними для Ферганського регіону. Економіка та промисловість Економічний потенціал міста базується на переробній промисловості, будівництві та сфері послуг. До ключових промислових об'єктів належать: Електротехнічний завод; Прядильно-ткацька фабрика; Спільне підприємство «УзРосподшипник»; Великі харчові підприємства — хлібопекарні «Ділшод» та «Мингтепа». Фінансово-кредитний сектор представлений районними філіями Національного банку Зовнішньоекономічної діяльності та Народного банку Узбекистану. Основними осередками роздрібної торгівлі є центральний фермерський ринок та міський торговий центр. Освіта та культура У місті сформовано потужний освітній кластер, який включає п'ять загальноосвітніх шкіл, гімназію, два профільні ліцеї, а також заклади середньої спеціальної освіти — агропромисловий коледж та коледж меліорації і водного господарства. Для задоволення культурних та рекреаційних потреб мешканців у Мархаматі функціонують: Центральна міська бібліотека, спеціалізована дитяча бібліотека та бібліотека для людей із порушеннями зору; Міський парк культури і відпочинку імені Героя Радянського Союзу Тошмамата Мірзаєва; Алея Слави та меморіальний комплекс на честь воїнів-інтернаціоналістів. Історія У місті збереглись історичні пам'ятки: Мінгтепа (Тисячогір'я) — фортеця V—III ст. до н. е. На думку Л.Гумільова це залишки городища Ерші; Садиба церковно-парафіяльної школи, заснованої 1902 року. Нині в будівлі торгові приміщення; Старий корпус лікарні, одна з перших будівель, збудованих росіянами в 1880-1902 роках; Управління Південного Ферганського каналу, збудованого 1936 року. Примітки
Salar

«Salar» té aquests significats: Toponímia: Salar (Granada), municipi de la província de Granada Etnografia: Els salars són un poble turcman que viu a l'est de la Xina Lingüística: llengua salar, tipus de llengua turquesa Història: salar (grau militar) Gastronomia: amanir usant la sal comuna Lingüística: català salat Hidrografia: Salar (llac), llac superficial amb altes concentracions de sal Llac sec, llac superficial que s'asseca periòdicament i, deixant grans quantitats de sal a la superfície Viccionari
Salar (Begriffsklärung)

Salar steht für: Salar, ein Turkvolk in der Volksrepublik China Salar (Granada), spanische Gemeinde in der Provinz Granada eine Salztonebene im Andenraum Salar ist ein persisch/iranischer Familienname folgender Personen: Ayhan Salar (* 1967), deutscher Autor, Regisseur und Kameramann Murat Salar (* 1976), deutsch-türkischer Fußballspieler und -trainer
Salar

Salar may refer to: People Salar people, a Turkic ethnic minority in China Salar language Salar (name), including a list of people with the name Sayf al-Din Salar (c. 1260s–1310), viceroy of the Mamluk sultan al-Nasir Muhammad Places Salar, Spain Salar, Murshidabad, India Salar railway station Salar, Afyonkarahisar, Turkey Salar, Uzbekistan Kampong Salar, Mukim Mentiri, Brunei Other uses Salar, the Iranian brand name of Solero (ice cream) See also All pages with titles beginning with Salar All pages with titles containing Salar Sardar (disambiguation) Salaar: Part 1 – Ceasefire, 2023 Indian film Salares, a town in Málaga, Andalusia, Spain Ispahsalar, a title for the commander-in-chief of medieval Islamic armies
Salar (desambiguación)

Salar puede referirse a los siguientes títulos: Geografía Salar, lago superficial en cuyos sedimentos dominan las sales. Salar de Atacama, el mayor depósito de sal de Chile. Salar de Uyuni, Bolivia Salar de Coipasa, Bolivia y Chile. Salar de Empexa, Bolivia. Salar de Ollagüe, Bolivia. Salar (Granada), localidad española de la provincia de Granada. Salar (India), localidad de la India en el estado de Bengala Occidental. Salar (Uzbekistán), localidad y suburbio de Taskent, Uzbekistán. Otros Salar (etnia), grupo étnico en China. Salar (lengua), lengua hablada por dicho grupo étnico. Gastronomía Salar, la acción de cocinar en salazón. Salar, la acción de condimentar con sal. Véase también Sal (desambiguación) Enlaces externos El Diccionario de la Real Academia Española tiene una definición para salar. Wikcionario tiene definiciones y otra información sobre salar.
Salar

Le mot Salar peut avoir plusieurs sens : Salar, un groupe ethnique chinois ; salar, leur langue turque. Salar, une ville d'Espagne. Salar, lac superficiel dont les sédiments sont essentiellement constitués par des sels (chlorures, sulfates, nitrates, borates, etc.). L'un des plus connus est le salar d'Uyuni, situé en Bolivie. Salar, court métrage bolivien de 2011. En langue kurde, Salar signifie le guide. C'est un prénom très répandu chez les kurdes d'Irak et d'Iran.
Салар

Салар: Салар — канал в Ташкенте, бывший проток реки Чирчик. Салар — железнодорожная станция в Ташкенте, бывшая первой на линии Ташкент — Ходжикент. Салар — населённый пункт и муниципалитет в Испании. Салар — посёлок в Ташкентской области Узбекистана. Салары — тюркоязычный народ в Китае. См. также Ас-Салар (ум. 1262) — среднеазиатский математик и астроном. Саларьево — многозначный термин.
Salar

Salar kan syfta på: Salar (folkslag) – en av Kinas nationaliteter. Salar (språk) – ett turkspråk som talas av folket med samma namn. Salar (namn) – ett persiskt namn. Geografi Spanien Salar (kommunhuvudort), Andalusien, Provincia de Granada, 37.15036°N 4.06576°V﻿ / 37.15036; -4.06576﻿ (Salar (kommunhuvudort)) Salar (kommun), Andalusien, Provincia de Granada, 37.14988°N 4.01914°V﻿ / 37.14988; -4.01914﻿ (Salar (kommun))
Trams in Tashkent

The Tashkent tramway network (Uzbek: Toshkent tramvayi) formed part of the public transport system in Tashkent, the capital city of Uzbekistan. History The network opened with horsecars in 1901. Since 1912 the system has been converted to electric tramway. As of its closing in 2016, the network consisted of six lines of 87.8 kilometres (54.6 mi) of route, a decline from the tram system's maximum of 24 lines. Tashkent Mayor Rakhmonbek Usmonov announced on March 29, 2016, that the network would close by year's end in order to make way for more cars and thus aid in reducing congestions within the capital. City-owned operating company Tashgorpastrans also plans to sell the 30 KTM-19 and 20 Vario LF trams, which it acquired in 2007 and 2011, respectively. The system was closed on May 2, 2016. The plans are to restore the tram system by 2024. This will be done by the French company Alstom. See also Tashkent Metro List of town tramway systems in Asia Trolleybuses in Tashkent References External links Media related to Trams in Tashkent at Wikimedia Commons Tashkent database / photo gallery and Tashkent tram list at Urban Electric Transit – in various languages, including English. Tashkent database / photo gallery at Phototrans – in various languages, including English.
Tramway de Tachkent

Le tramway de Tachkent est le réseau de tramways de la ville de Tachkent, en Ouzbékistan. Le tram a circulé de 1912 à 2016. Historique Depuis 1973, il est le seul réseau de tramway du pays. Le réseau diminue en taille à partir de 1999 au profit du réseau d'autobus et de métro. En 2016, devant la faiblesse de fréquentation du réseau, 20 000 passagers par jour contre 700 000 pour le réseau bus et deux millions pour le métro, il est décidé l'arrêt et le démantèlement du réseau, ce malgré l'achat de cinquante nouvelles rames entre 2007 et 2012. Réseau actuel Aperçu général Rames Notes et références Voir aussi Liens internes Tachkent Liste des tramways en Asie Portail de l’Ouzbékistan Portail des transports en commun
Ташкентський трамвай

Ташкентський трамвай (узб. Toshkentda tramvay) — закрита трамвайна мережа у місті Ташкент, Узбекистан. Історія Трамвай (конка) в Ташкенті було введено в експлуатацію 31 березня 1901, тоді він мав вузьку колію (1000 мм). Другу трамвайну лінію відкрито 5 квітня 1903. Первісна робота з електрифікації конки почалася у 1911 році і введено в експлуатацію 29 грудня 1912 року. 10 вересня 1918 року трамвайний рух був зупинений через відсутність електрики. Перші нерегулярні рейси поновилися в 1920 році. Проте регулярний рух відновлено 22 вересня 1922 року за трьома маршрутами: Вокзал — Старе місто Шпиталь — Пушкінська Московська — Бешагацька 1926 року прийнято новий план розвитку трамвайної мережі. З 1929 року почало працювати трамвайне депо. Перешивка колій з 1000 мм на 1524 мм почалася 1934 року. У 1940 році у Ташкенті довжина ліній склала 41,6 км широкої колії і 28,2 км вузької колії. Розширення трамвайної мережі призупинено в 1945—1957, проте в цей час завершено перешиття існуючих вузькоколійних ліній — у вересні 1968 року. Через нестачу місця в депо № 2 у 1978—1979 роках збудовано нове депо. 2 травня 2016 року трамвайний рух закрито. Рухомий склад на початок 2010-х Трамвайні депо Трамвайне депо № 1 (депо конки) 41°17′51.22″ пн. ш. 69°17′11.03″ сх. д.. Відкрито у 1913 році. Перенесено у 1947 році. Трамвайне депо № 1 41°18′19.64″ пн. ш. 69°16′49.73″ сх. д. Відкрито у 1947 році. Перенесено у 1966 році. Трамвайне депо № 1 41°16′20.26″ пн. ш. 69°17′22.90″ сх. д. Відкрито у 1966 році. Закрито у 2001 році. Трамвайне депо № 2 41°19′22.86″ пн. ш. 69°14′28.93″ сх. д. Відкрито у 1936 році. Перенесено у 1987 році. Трамвайно-тролейбусне депо № 3 41°21′10.08″ пн. ш. 69°21′05.72″ сх. д. Відкрито у 1975 році. Закрито 01.08.2015. Трамвайне депо № 2 41°16′21.34″ пн. ш. 69°10′09.86″ сх. д.. Відкрито у 1987 році. Закрито 2 травня 2016 року. Лінії, які працювали до 2016 року № 8 махалля Бешкайрагач — пл. Актепе № 9 ж/м Чиланзар-26 — Північний вокзал № 12 Станція метро Беруні — Бешкайрагач № 13 Куйлюк-центр — Північний вокзал № 17 Бешкайрагач — Іпподром № 26 Куйлюк-6 — Північний вокзал Примітки Джерела Электротранспорт в Узбекистане [Архівовано 10 грудня 2015 у Wayback Machine.] Форум о Ташкентском трамвае [Архівовано 5 березня 2021 у Wayback Machine.] http://variolfs.at.ua/ [Архівовано 10 грудня 2015 у Wayback Machine.] — Электротранспорт Узбекистана.