NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Albucari

Maomé ibne Ismail ibne Ibraim ibne Almuguira ibne Bardisbá Albucari (em árabe: محمد بن اسماعيل بن ابراهيم بن مغيره بن بردزبه بخار; romaniz.: Muhammad ibn Ismail ibn Ibrahim ibn al-Mughirah ibn Bardizbah al-Bukhari; Bucara, 810 — Cartangue, 1 de setembro de 870), conhecido apenas como Albucari ou Imã Albucari, foi um sábio, filósofo e teólogo muçulmano sunita persa, famoso por seus comentários e recompilações de hádices. Sua obra mais célebre é o Sahih al-Bukhari, uma coleção de hádices que os muçulmanos sunitas consideram a mais autêntica de todas as compilações de hádices. Obras Entre algumas das suas obras estão: Sahih al Bukhari. Sua principal obra, apresentando 7 275 hádices. Adab al-Mufrad الأدب المفرد Tarij al-Kabîr (A Grande História), contém biografias dos narradores de hádices e respetivo estatuto Tarîj as-Saguîr (A Pequena História) Bir al-Walidain (Obediência aos pais) Jalq Af´al al-Ibad (Criação das acções dos servos) Referências Ligações externas Sahih al-Bukhari no Wikiquote. Sahih al-Bukhari no Wikisource em árabe.
Buharija

Muhammed ibn Ismail el-Buhari, poznatiji kao Buharija (arapskiالبخاري) ili imam Buhari (810—870), je poznati persijski islamski učenjak iz Buhare (Uzbekistan), poznat po svom kapitalnom delu zbrike hadisa „Sahih Buhari", kolekcija hadisa. To delo sunski muslimani smatraju jednim od najautentičnijih (sahih) kolekcija hadisa. On je isto tako napisao druge knjige kao što je Al-Adab al-Mufrad. Biografija Njegovo puno ime je Muhamed ibn Ismail ibn Ibrahim ibn el-Mugire ibn Bardizbah el-Buhari (Arapski: محمد بن اسماعيل بن ابراهيم بن المغيرة بن بردزبه البخاري). Ali je poznatiji kao Imam Buharija. Detinjstvo (810—820) Rođen je 20. jula 810. godine (13. Ševala, 194 po hidžri) u gradu Buhara (koji je bio deo Horasana u to vreme). Danas je to grad u Uzbekistanu.. Njegov otac Ismail ibn Ibrahim je isto tako bio poznati hadiski učenjak, a umro je dok je Imam Buhari bio mlad. Njegova majka je nakon smrti muža radila teške poslove, da bi mu omogućila školovanje. Nakon završene osnovne škole posvećuje se učenju hadisa. Kada je imao 16 godina, njegova majka, brat i on, kreću na put u Meku, odakle kreće na put u mnoge gradove prikupljajući znanje o hadisima. Beleži se da je ostao u Basri 4 ili 5 godina, a zatim u Hidžazu 6 godina. A zatim je odatle putovao u Kufu i Basru. Kada su vlasti u Basri čule da dolazi u grad, organizovali su katedru gde je imam Buhari predavao Hadis. U Bagdadu su na jednoj javnoj katedri došla desetorica poznatih hadiskih učenjaka da bi ga javno iskušali, i promenili lanac prenosilaca (isnad) za oko stotinu hadisa. Nakon što je čuo te hadise on je rekao da ih ne poznaje, ali da zna hadise koji su slični, a zatim citirao ispravne verzije napamet. (Lanci prenosilaca sadrže mnogo imena). Putovanja po islamskom svetu (828—846) Kada je imao 18 godina odlučio je da putuje širom islamskog tadašnjeg sveta i skuplja, aranžira i potvrđuje autentičnost predaja. Tako se susretao sa prenosiocima u Egiptu, Siriji, Iraku i Arabiji. Susreo se sa preko 1000 prenosilaca i naučio napamet oko 600.000 hadisa (verodostojnih i ostalih) sa lancem prenosilaca i stepenima autentičnosti, što ga je učinilo najpoznatijim Muhadisom tog vremena. Nakon skoro 16 godina na tom putu sakupljanja hadisa, nakon povratka u Buharu, napisao je svoje kapitalno delo „El Džami el Sahih“ (Zbirka Sahih hadisa), koja je zbirka od 7.275 provjrenih izreka poslanika Muhameda. Smrt U 54. godini života, godine 864. došao je u veliki Iranski grad Nišapur. Gde je upoznao svoga budućeg učenika Muslima, koji je posle napisao takođe poznatu veliku zbirku hadisa (Sahih Muslim). Tamošnji vladar je naredio imamu Buhariji da drži lekcije na njegovom dvoru, što je Buharija odbio. Nakon podizanja tenzija između Buharije i vladara, Buharija je proteran iz grada u selo Kartank blizu Buhare. Gde je i umro 870. godine, u 60 godini života. Poznata dela Vidi još Hadis Reference Literatura Spoljašnje veze Pretraživač zbirke hadisa (engl.) Engleski prevod Buharijine zbirke hadisa Onlajn izdanje Buharijine zbirke verodostojnih hadisa Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (9. јануар 2017) Biography of Imam Bukhari Biography of Muhammad al-Bukhari
Muhammed al-Buchari

Muhammed al-Bukhari (arabiska: محمد البخاري), född 810, död 870, var en muslimsk teolog och traditionalist. Efter att i 16 år ha studerat traditionsvetenskapen för de främsta lärarna i Asien och Egypten slog sig Muhammed al-Bukhari ned i sin hemstad Bukhara och skrev sitt berömda verk al-Djāma3 as-sahīh ("Den riktiga samlingen", arabiska الجامع الصحيح) i vilken mer än 7.000 traditioner upptogs och ordnats efter innehållet, inte som tidigare varit brukligt efter sagesmännen. Samlingen har i stora delar av islamska världen vunnit kanoniskt anseende. Källor Carlquist, Gunnar, red (1930). Svensk uppslagsbok. Bd 5. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB. sid. 239
Université d'économie d'État de Tachkent

L'université d'économie d'État de Tachkent est l'un des plus grands établissements d'enseignement supérieur dans le domaine de l'économie en Ouzbékistan et en Asie centrale. C'est l'ancien Institut d'économie de Tachkent. Description L'université comprend 5 facultés, un département de Master, 28 départements académiques, et un département du deuxième degré. L'université d'économie d'État de Tachkent compte environ 11 500 étudiants et est l'une des plus grandes universités économiques d'Asie centrale. Il est divisé en instituts fonctionnels qui s'efforcent de fournir une éducation concernant l'économie de l'Ouzbékistan. UEET a été la première école de commerce internationale de style américain en Ouzbékistan et s'est fait remarquer en établissant des relations avec des universités notables aux États-Unis, en Grande-Bretagne et en Allemagne. Il gère la plus grande bibliothèque universitaire d'Asie centrale. Fonctionnent l'Institut d'économie, de commerce et de développement professionnel et de recyclage du personnel, l'école supérieure de commerce spécialisée, le lycée économique républicain, le gymnase économique, divers instituts de recherche scientifique, des centres de conseil et de formation à l'université. Toutes ces structures assurent la formation économique continue. UEET sert d'université de base pour l'éducation économique en république d'Ouzbékistan. L'université emploie plus de 600 professeurs, dont 3 académiciens de l'Académie des sciences de la république d'Ouzbékistan, un académicien de l'Académie des sciences humaines de la fédération de Russie, un académicien de l'Académie des sciences naturelles de la république du Kazakhstan, 2 académiciens et 3 correspondants membres de l'Académie internationale du travail et de l'emploi, plus de 50 docteurs en sciences, environ 300 docteurs en philosophie. Histoire Au début du XXe siècle, il n'y avait que trois institutions commerciales destinées à former des spécialistes dans le domaine du commerce - dans la ville de Tachkent, la ville de Kokand et la ville de Samarkand. En outre, il est apparu nécessaire de résoudre systématiquement le problème lié au manque de diplômés en économie, qui a pris une importance considérable. Nouvelles facultés et divisions après l'indépendance Anciens recteurs Facultés L'université compte 5 facultés et le département de maîtrise : Faculté d'économie Faculté de gouvernance d'entreprise Faculté de comptabilité et d'audit Faculté des systèmes d'information en économie Faculté de tourisme international Étudiants notables Islam Karimov Notes et références Liens externes (en) Site officiel Portail des universités Portail de l’Ouzbékistan
Toprak-kala

Toprak-kala (auch Topraq Qalʼa) ist der moderne Name einer antiken choresmischen Stadt im heutigen Usbekistan. Toprak-kala liegt etwa 30 Kilometer nordöstlich von Biruniy in Karakalpakistan. Die Stadt bedeckte ein Rechteck von etwa 500 × 350 Meter, das von einer 10 bis 15 Meter hohen Mauer aus luftgetrockneten Ziegeln, die wiederum Türme hatte, umgeben war. Im südlichen Teil der Stadt fanden sich die Wohnbauten, während der nördliche Teil unbebaut war und vielleicht als Marktplatz diente. In der Nordwestecke konnte ein großer, aus drei Teilen bestehender Palastkomplex ergraben werden. Es wird als das dreitürmige Schloss bezeichnet. Nördlich der Stadt befand sich ein weiterer Palastbezirk. Es wird vermutet, dass es sich hier um die ständige Residenz der choresmischen Könige handelte. Der letztere Komplex war ungefähr 350 × 400 Meter groß und bedeckte dabei 14 Hektar. Der Bau war teilweise mit Reliefs und Malereien dekoriert, doch ist er nur schlecht erhalten. Das dreitürmige Schloss stand auf einer 14 Meter hohen Plattform und war ursprünglich ungefähr 80 × 80 Meter groß. Später wurden noch drei Blöcke von etwa 40 × 40 Meter angebaut. Dieses Gebäude hatte einst mehr als 150 Räume, von denen viele gewölbte Decken hatten, während große Räume wohl Holzdächer mit Holzsäulen hatten, die diese stützten. Die besonders reich ausgestatteten Räume fanden sich im Zentralbau. Ein 280 m² großer Saal hatte 10 Säulen und an einer Wand eine Nische. Die Wände waren bunt bemalt und mit flachen Reliefs dekoriert. Hier fanden sich auch Tonskulpturen choresmischer Herrscher. Sie standen einst auf einer Bank die an den Wänden des Saales entlang lief. Es wird vermutet, dass der Saal dem Herrscherkult diente. Ein anderer Saal wies Reliefs von tanzenden Paaren auf. Ein weiterer Saal war mit Reliefs ausgestattet, die Damhirsche in fast natürlicher Größe zeigten. Zahlreiche Räume der Anlage waren mit Malereien ausgestattet. Der Komplex wird auf das zweite bis vierte nachchristliche Jahrhundert datiert. Es wird vermutet, dass es sich bei dem dreitürmigen Schloss um eine kultische Anlage handelte. Ausgrabungen fanden von 1945 bis 1950 unter der Leitung von Sergei Pawlowitsch Tolstow statt. Weitere Ausgrabungen führte in den 1970er Jahren Juri A. Rapoport durch. Literatur Boris J. Stawiskij: Die Völker Mittelasiens im Lichte ihrer Kunstdenkmäler, Bonn 1982, S. 128–36 ISBN 3-921591-23-6 Yu. A. Rapoport, Toprak Kala, in: Oxford Art Online [1] U. A. Rapoport, The Palaces of Topraq-Qalʿa, in: Bulletin of the Asia Institute, 1994, New Series, Vol. 8, The Archaeology and Art of Central Asia Studies From the Former Soviet Union (1994), pp. 161–185 Weblinks Description of Toprak Kala (Memento vom 21. Januar 2008 im Internet Archive) (engl.) Toprak Kala on heritageinstitute.com (engl.)
Toprak-Kala

Toprak-Kala, in modern Karakalpakstan, Uzbekistan, was an ancient palace city and the capital of in Chorasmia in the 2nd/3rd century CE, where wall paintings, coins and archives were discovered. Its history covers a period from the 1st to the 5th century CE. It is part of the "Fifty fortresses oasis" in modern-day Uzbekistan. Toprak-Kala palace city Toprak-Kala appears to have been built by Artav (Artabanos), ruler of Khwarezm, in the 1st or 2nd century CE. The establishment of Toprak-Kala probably followed the abandonment of Akchakhan-Kala, 14 km to the southwest. The ruins of the city were explored by the Chorasmian Expedition under the guidance of Sergey Tolstov in 1938. The date of the palace has been determined by the discovery of coins of the Kushan Empire rulers Vima Kadphises and Kanishka, as well as coins of the Khwarazmian king Artav (Artabanus). Wall paintings representing Zoroastrian deities were discovered in the Palace. Toprak-kala and the whole of Chorasmia seem to have been under the control of the Kushan Empire for some time during the 2nd century CE, as coins of Vima Kadphises and Kanishka were found, interrupting a series of coins of Chorasmian rulers before and after them. Others have analysed the coinage evidence as indicating that the Kushan did not control Khwarezm. Several high-reliefs of standing figures drapped in robes of Hellenistic style, which are thought to derive from the style of the Greco-Buddhist art of Gandhara, reflecting the influence of the Kushan Empire, were discovered in the ruins of Toprak-Kala. This abundant sculptural work may also have been accomplished by artisans from nearby Bactria, where a Hellenistic tradition remained active since the time of the Greco-Bactrian kingdom. The statues are now located in the Hermitage Museum in Saint-Petersburg. Sergey Tolstov drew a reconstruction of the ancient city. Artifacts Nearby Kyzyl-Kala fortress The small fortress of Kyzyl-Kala, also "Qyzyl Qala" ("Red fortress") is located nearby, 1 km to the west, and was also built in the 1st-4th century CE, possibly as a fortified defense for the site of Toprak-Kala (41.930031°N 60.784109°E﻿ / 41.930031; 60.784109). Kyzyl-Kala was once restored in the 12th century CE. It has also been the subject of a modern renovation program, with the objective of showing what a fortress looked like originally. Related sites Toprak-Kala is somewhat related to another archaeological site 30 km to the southeast, Koi Krylgan Kala, another major component of the "Fifty fortresses oasis". Another related site is Ayaz-Kala. The location of the Chorasmian capital was changed to Kyat (modern Beruniy), at the time of the Afrighid dynasty sometime after 305 CE, but the town of Toprak-Kala continued to prosper until the 6th century CE. References External links Excavations at Toprak-Kala
Toprak-Kala

Toprak-kala (Topraq Qal'a) egy ősi hvárezmi város neve a mai Üzbegisztánban. Fekvése Toprak-kala Üzbegisztánban, Karakalpaksztánban, Beruniy-tól mintegy 30 km-re északkeletre található. Leírása Az itt feltárt régészeti területen feltehetően a 3. és 4. századból való egykori város állt, mely kb. 500 × 350 méteres téglalap alakú területen feküdt, és amelyet 10-15 méter magas, szárított téglákkal körülvett, tornyokkal ellátott falak vettek körül. A város déli részén a lakóépületek voltak, míg az északi része üres volt, talán piactérként szolgált. A fallal körülvett terület északnyugati sarkában egy nagy, háromrészes palotakomplexumot tártak fel, melyet háromtornyú várnak neveznek. A város északi részén egy másik palota területe volt. Úgy tartják, hogy ez volt a hvárezmi királyok állandó lakóhelye. Az utóbbi komplexum kb. 350 × 400 méter volt, 14 hektár területen feküdt. Az épületet részben domborművek és festmények díszítették, de rosszul megőrzött állapotban maradtak fenn. A háromtornyos kastély 14 méter magas platformon állt, és eredetileg 80 × 80 méter magas volt. Később még hozzáépítettek három, körülbelül 40 × 40 méteres blokkot. Az épületnek több mint 150 szobája volt, amelyek közül sok boltíves mennyezettel rendelkezett, a nagyméretű szobákban valószínűleg fából készült tetők voltak, amelyek fából készült oszlopokkal rendelkeznek. A különlegesen gazdag szobák a központi épületben találhatók. A 280 m²-es teremben 10 oszlop és egy fal található. A falakat fényesre festették, lapos domborművel díszítették, és itt is agyagszobrok álltak egy padsoron, amely a terem falai mentén futott. Úgy tartják, hogy a csarnok az uralkodó kultuszát szolgálta. Egy szobában táncoló párok, egy másikban szarvasok láthatók szinte természetes méretben, míg számos szoba festményekkel volt díszítve, ezenkívül egy domborművekkel. A háromtornyos kastély kulturális komplexum lehetett. Az ásatásokat 1945 és 1950 között végezték Szergej Pavlovics Tolsztov irányítása alatt, majd az 1970-es években további ásatásokat végeztek itt Jurij A. Rapoport irányításával. Források Boris J. Stawiskij: Közép-Ázsia népei műemlékeik fényében, Bonn 1982, 128-36. Oldal ISBN 3921591236 Enciklopedia Britannica: Toprak-Kala Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Toprak-kala című német Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Toprak-Kala

Toprak-Kala, situata nell'attuale Karakalpakstan, in Uzbekistan, era un'antica città fortificata e capitale della Corasmia nel II-III secolo, in cui vennero ritrovati dipinti, monete e archivi documentali. La sua storia copre un periodo che va dal I al V secolo dopo Cristo. Fa parte dell'"oasi delle cinquanta fortezze" nell'attuale Uzbekistan. La città fortificata Le cronache riportano che Toprak-Kala fu costruita da Artav (Artabano), governatore della Corasmia, nel I o II secolo dopo Cristo. L'istituzione di Toprak-Kala fu probabilmente seguita dall'abbandono di Akchakhan-Kala, situata 14 km a sud-ovest. Le rovine della città vennero esplorate dalla Spedizione corasmica sotto la guida di Sergej Tolstov nel 1938. L'epoca del palazzo è stata determinata dalla scoperta di monete dei governatori Vima Kadphises e Kaniṣka dell'Impero Kushan, oltre a monete del re corasmico Artav (Artabano). Nel palazzo furono anche scoperti dipinti murali rappresentanti divinità zoroastriane. Toprak-kala e l'intera Corasmia sarebbero stati sotto il controllo dell'Impero Kushan per alcuni periodi durante il II secolo, per via delle monete di Vima Kadphises e Kaniṣka, che interruppero una serie di monete di governanti corasmici esistiti prima e dopo di essi. Altri studiosi hanno analizzato le evidenze numismatiche deducendo che i Kushan non ebbero effettivamente il controllo della Corasmia. Diversi altorilievi di figure vestite con abiti in stile ellenistico, che si pensa derivino dallo stile dell'arte greco-buddista di Gandhāra, che riflette l'influenza dell'impero Kushan, furono ritrovati tra le rovine di Toprak-Kala. Queste considerevoli sculture potrebbero essere state realizzate da artigiani della vicina Battriana, dove la tradizione ellenistica rimase attiva sin dall'epoca del regno greco-battriano. Le statue oggi si trovano all'Ermitage a San Pietroburgo. Sergej Tolstov disegnò una ricostruzione dell'antica città. Note
Toprak-Kala

Toprak-Kala – pałac-miasto i stolica Chorezmu w II i III wieku, znajdująca się na terenie obecnej Karakałpacji. Jego istnienie przypada na okres od II do V wieku. Stanowi jedną z pięćdziesięciu oaz-fortec znajdujących się na terenie współczesnego Uzbekistanu. Miasto zostało prawdopodobnie wzniesione przez władcę Chorezmu Artawa. Powstanie miasta wiąże się najpewniej z opuszczeniem znajdującego się o 14 kilometrów na południowy zachód Akchakhan-Kala. Ruiny miasta zbadała Ekspedycja Chorezmijska kierowana przez Siergieja Tołstowa w 1938. Wiek miasta ustalono na podstawie znalezionych w ruinach monet władców kuszańskich Wimy Kadafizesa i Kaniszki oraz króla Chorezmu Artawa. Znalezione na ścianach pałacu malowidła przedstawiają bóstwa zaratustriańskie. Bibliografia CHORASMIA i. Archeology and pre-Islamic history. W: Yuri Aleksandrovich Bosworth: Encyclopaedia Iranica. T. 5. C. Edmund Bosworth, 1991, s. 511-516. Historia powszechna. T. 2. Książka i Wiedza, 1964.
Toprak kala

Toprak kala (karakalpaško Tapraq qala, uzbeško Tuproqqalʼa) v sodobnem Karakalpakstanu v Uzbekistanu je bila starodavna trdnjava/palača in v 2./3. stoletju našega štetja glavno mesto Horezma. V njej so odkrili stenske poslikave, kovance in arhive. Njena zgodovina zajema obdobje od 1. do 5. stoletja našega štetja in je del "oaze petdesetih trdnjav" v sodobnem Uzbekistanu. Palača Toprak kala Zdi se, da je Toprak kalo v 1. ali 2. stoletju našega štetja zgradil Artav (Artaban), vladar Horezma. Ustanovitev Toprak kale je verjetno sledila opustitvi Akčahan kale 14 km jugozahodno. Ruševine mesta je leta 1938 raziskala Horezmska ekspedicija pod vodstvom Sergeja Tolstova. Datiranje palače je omogočilo odkritje kovancev Vime Kadfiza in Kaniške, vladarjev Kušanskega cesarstva, ter kovancev horezmskega kralja Artava (Artabana). V palači so odkrili stenske poslikave, ki predstavljajo zaratustrska božanstva. Zdi se, da sta bila Toprak kala in celoten Horezm v 2. stoletju našega štetja nekaj časa pod nadzorom Kušanskega cesarstva, na kar kažejo kovanci kušanskih vladarjev, nekatere analize pa kažejo, da Kušani niso vladali. V ruševinah Toprak kale so odkrili več visokih reliefov stoječih oseb, odetih v oblačila helenističnega sloga, za katere velja, da izvirajo iz grško-budistične umetnosti Gandare in odražajo vpliv Kušanskega cesarstva. Te bogate reliefe so morda izdelali obrtniki iz bližnje Baktrije, kjer je bila helenistična tradicija aktivna od časa grško-baktrijskega kraljestva. Kipi se zdaj nahajajo v muzeju Ermitaž v Sankt Peterburgu. Sergej Tolstov je narisal načrt starodavnega mesta. Najdbe Bližnja trdnjava Kizil kala 18 kilometrov zahodno od Toprak kale je majhna trdnjava Kizil kala (Rdeča trdnjava), tudi ta zgrajena v 1.–4. stoletju našega štetja. Rdeča trdnjava je verjetno služila za obrambo Toprak kale. Kizil kala je bila obnovljena v 12. stoletju, zdaj pa je predmet programa obnove, katerega cilj je prikazati, kako je trdnjava izgledala prvotno. Povezana najdišča Toprak kala je nekoliko povezana s Koi Krilgan kalo, še enim arheološkim najdiščem 30 km jugovzhodno. Tudi Koi Krilgan kala je del "oaze petdesetih trdnjav". Še eno s Toprak kalo povezano najdišče je Ajaz kala. Horezmska prestolnica se je v času Afrigidske dinastije nekje po letu 305 preselila v Kiat, sedanji Berunij, vendar je Toprak kala uspevala še do 6. stoletja n. št. Sklici
Bustan

Bustan (in karakalpak Bostan; in uzbeco Bo‘ston; in russo Бустан) è una città di 12.340 abitanti (calcolati per il 2010), capoluogo del distretto di Ellikqala nella repubblica autonoma del Karakalpakstan, in Uzbekistan. Si trova circa 20 km a nord-est di Beruniy, ad est del lago Ahchakol. Non lontano dalla città si trovano i resti delle fortezze dell'antico Khorezm. Note
Boʻston

Boʻston (uzb. cyr.: Бўстон; karakałp.: Бостан, Bostan; ros.: Бустан, Bustan) – miasto w środkowo-zachodnim Uzbekistanie, w Republice Karakałpackiej, siedziba administracyjna tumanu Ellikqala. W 1989 roku liczyło ok. 8,5 tys. mieszkańców. Ośrodek przemysłu włókienniczego. Miejscowość otrzymała prawa miejskie w 1983 roku. Przypisy
Бустан (Каракалпакстан)

Бустан (каракалп. Bostan / Бостан, узб. Bo'ston / Бўстон) — город в Каракалпакстане (Узбекистан), административный центр Элликкалинского района. Статус города — с 1983 года (с 1970-х годов имел статус посёлка городского типа). Расположен в 13 км от железнодорожной станции Элликкала (на линии Нукус — Мискин). Промышленность В городе размещены предприятия лёгкой промышленности. Население Примечания
Бустан (місто)

Бустан (Бостан; кар. Bwostan; узб. Бўстон, Boʻston) — місто в Узбекистані, центр Елліккалинського району Каракалпакстану. Населення 8488 мешканців (перепис 1989). Розташування Місто розташоване на Туранській низовині, на озері Ахчаколь на правобережжі Амудар'ї, у 20 км від її головного русла, за 13 км на північний схід від залізничної станції Еллікала на лінії Нукус — Міскін. 140 км від столиці Карапалпакії Нукуса та 62 км вд залізничної станції Тай. Історія В околицях Бустану знайдено декілька давніх поселень, які існували в середні віки. Бустан почав розвиватись на початку 1970-х років, коли тут створили філіал інституту ботаніки Академії наук Узбекистану, де виводили нові сорти рослин. Статус міста з 1983 року. Економіка Економіка міста має яскраво виражений аграрний профіль. Бавовноочисний завод та підприємства легкої промисловості. Місто має розвинуту соціально-економічну інфраструктуру: медичні, освітні, спортивні та рекреаційні заклади. Примітки Джерела KM.RU. Универсальная энциклопедия. БУСТАН(рос.) Примітки
Маданий мехнат

Маданий мехнат (узб. Madaniy Mehnat / Маданий Меҳнат) — посёлок городского типа, расположенный на территории Алтынкульского района Андижанской области Республики Узбекистан. Статус посёлка городского типа с 2009 года. Примечания
Маданіймехнат

Маданіймехнат (узб. Маданиймеҳнат, Madaniymehnat) — міське селище в Узбекистані, в Алтинкульському районі Андижанської області. Розташоване у Ферганській долині, на каналі Улугнар, за 3 км на північний схід від Алтинкуля. Населення 2,2 тис. мешканців (1990). Статус міського селища з 2009 року. Джерела
Ак'яр (Узбекистан)

Ак'я́р (узб. Оқёр, Oqyor) — міське селище в Узбекистані, в Андижанському районі Андижанської області. Розташоване у Ферганській долині, за 4 км від залізничної станції Андижан-2. Північне передмістя Андижана. Через селище проходить автошлях Андижан—Куйган'яр. Населення 4,7 тис. мешканців (1990). Статус міського селища з 2009 року. Джерела