Музеј уметности у Нукусу

Музеј уметности у Нукусу, или прецизније Државни музеј уметности Републике Каракалпакстан „И. В. Савицки” (каракалпачки: I.V.Savitskiy atındaǵı Qaraqalpaqstan mámleketlik kórkem-óner múzeyi, узбечки: I.V.Savitskiy nomidagi Qoraqalpogʻiston davlat sanʼat muzeyi), налази се у Нукусу, у Каракалпакији. У њему се налази друга највећа збирка дела руске авангарде на свету, као и галерије посвећене античким предметима и народној уметности Каракалпакстана. Укупно, збирка музеја броји више од 82.000 предмета. Лист The Guardian описао је овај музеј као „Лувр Узбекистана”. Историја музеја Музеј уметности у Нукусу основан је 1966. године на иницијативу Игора Савицког, који је постао његов први кустос. У почетку је музеј излагао археолошке налазе из Каракалпакстана, укључујући предмете из хорезмских тврђава, копије дела античке уметности и народну уметност Каракалпакстана. Већину експоната лично је прикупио Савицки. Савицки је желео да инспирише нову генерацију каракалпачких уметника, па је почео да прикупља дела савремених средњоазијских уметника. Такође је набављао дела руских уметника који су стварали у Средњој Азији или били под њеним утицајем. Међу њима су се налазила дела конструктивизма, кубизма, футуризма и неопримитивизма, праваца који су били забрањени за време Стаљина током 1930-их година и сматрани „дегенеративном” уметношћу. Власти Каракалпакстана биле су „донекле свесне” онога што је Савицки набављао, али нису ограничавале његов рад као кустоса. Огромна већина уметничких дела која је Савицки прикупио никада није била изложена у музеју. Тек током периода перестројке 1985. године, годину дана након његове смрти, а затим и након стицања независности Узбекистана 1991. године, постали су познати прави обим збирке и њен значај. Нова зграда за Музеј уметности у Нукусу изграђена је 2003. године, а комплекс је касније проширен са још две зграде. Оне су обезбедиле неопходан додатни изложбени простор, као и посебно изграђени архив и депое за чување збирке. Збирка авангарде Збирка авангардне уметности Музеја уметности у Нукусу једна је од најзначајнијих у свету, а по величини је друга само у односу на збирку Руског музеја у Санкт Петербургу. Музеј поседује око 10.000 дела авангарде, укључујући слике, графике, цртеже, скулптуре и друге радове. Музеј у Нукусу поседује приближно 100 слика Александра Волкова, више него било који други музеј на свету. Волков, који се сматра оцем узбекистанске авангарде, експериментисао је са кубизмом и конструктивизмом. Само једна од његових слика могла би достићи цену до два милиона фунти стерлинга на аукцији. Музеј такође поседује 1.000 слика, скица и недовршених радова Тарасова, као и 400 слика и 1.600 графичких дела Ставровског. Значајно је заступљен и Урал Тансикбајев, народни уметник СССР-а, који се интересовао за фовизам и француски експресионизам, али је такође био ратни уметник и стварао сценографске и ликовне нацрте за балет. Једини познати сачувани радови Владимира Лисенка (укључујући слику „Бик”, која је постала симбол музеја) налазе се у власништву музеја и тамо су изложени. Многи уметници чија су дела изложена у Музеју уметности у Нукусу били су прогоњени током Стаљинове владавине. Николајев је ухапшен због своје сексуалне оријентације, Курзин је био затворен и прогнан због оптужби за антисовјетску пропаганду, а Соколов је послат у радни логор. Лисенко је ухапшен и већи део живота провео у психијатријској установи због своје уметности. Њихова дела требало је да буду уништена, али је Савицки препознао њихов уметнички и политички значај и обезбедио да буду сачувана. Кустоси Руски сликар, археолог и колекционар Игор Савицки први пут је посетио Каракалпакстан 1950. године како би учествовао у Хорезмској археолошко-етнографској експедицији. Касније се преселио у Нукус, главни град Каракалпакстана, где је сакупио обимну збирку каракалпачког накита, тепиха, новца, одеће и других предмета. Савицки је убедио каракалпачке власти у значај оснивања државног музеја у Нукусу, а након његовог отварања постављен је за првог кустоса. Управо је Савицки створио изузетну збирку авангардне уметности музеја, ризикујући сопствени живот и слободу како би набавио забрањена дела. Мариника Бабаназарова наследила је Савицког на месту кустоса Музеја уметности у Нукусу 1984. године. Дипломирала је на Ташкентском уметничком институту, а усавршавала се и у Лувру и Британском музеју. Организовала је више од 20 изложби у Француској, Немачкој, Русији, Сједињеним Америчким Државама и Узбекистану. Њени есеји објављени су у пет каталога изложби, укључујући и најпродаванији каталог Avangard, ostanovlennyi na begu („Авангарда заустављена у бекству”). Бабаназарова је 2015. године спорно смењена са места у музеју, али је касније решила несугласице са Фондацијом за развој уметности и културе и учествовала у комисији за избор Тиграна Мкртичјева за директора 2019. године. Гулбахар Изентајева наследила је Маринику Бабаназарову на месту директорке и кустоскиње музеја. Садашњи директор и кустос Музеја уметности у Нукусу је Тигран Мкртичев, руски археолог и историчар уметности који је лично познавао Игора Савицког. Претходно је био заменик директора Музеја источњачке уметности у Москви, а затим директор Музеја Рериха. Такође је био стипендиста фондације Ендру В. Мелон у Метрополитен музеју уметности у Њујорку. Пријатељи Музеја у Нукусу Организација Пријатељи Музеја у Нукусу основана је првобитно у Ташкенту као неформална група почетком 1990-их година, а касније је 2001. године регистрована у Каракалпакстану као невладина организација. Представља малу, али посвећену међународну мрежу заступника и подржавалаца музеја. Године 2007. поново је основана као Фондација „Пријатељи Музеја у Нукусу”, са седиштем у Холандији. Референце Спољашње везе Веб-сајт, преко Wayback Machine Веб-сајт филма „Пустиња забрањене уметности” Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (22. фебруар 2021), документарни филм о Музеју уметности у Нукусу