NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Андижан

Андижан (на узбекски: Andijon или Андижон) е четвъртият по големина град в Узбекистан и администартивен център на Андижанска област. Намира се в източната част на страната във Ферганската долина, близо до границата с Киргизстан. Населението му е 318 439 (2005). История Андижан е важен град, през който е преминавал пътя на коприната, разположен приблизително по средата на пътя между Кашгар и Ходжент. Унищожен е от Чингис хан и по-късно възстановен от Кайду хан в края на 13 век. В следващите 3 века е столица на Ферганската долина. Градът е родно място на Бабур, роден през 1483 г. Съветски и пост-съветски период През съветския период Андижан е раделен от историческия си хиндерланд, когато Ферганската долина е разделена между три отделни съветски републики. Самият Андижан става част от Узбекската ССР. През 90-те години на 20 век, Андижан и съседните региони стават много нестабилни. Бедността и мюсюлманския фундаментализъм създават напрежение в Андижан, което води до бунтове през април 1990 г., когато са атакувани домове на арменци и евреи. Градът и целия регион около него претърпяват сериозен икономически упадък след разпадането на СССР през 1991 г. Клане и протести през май 2005 През май 2005 година армията на Узбекистан открива огън срещу голяма група от хора, протестиращи против бедността в страната и корумпираното правителство. Загиват много хора, като броя на жертвите е неизвестен. Не са позволени разследвания от страна на независими експерти. Икономика Андижан е близо до територии които се напояват. Основни култури са плодове, памук и коприна. Източници Външни препратки Информация за Андижан Архив на оригинала от 2008-12-07 в Wayback Machine.. Карта на Андижан.
Andijon

Andijon (pronunciado como Andiyán en uzbeko; anteriormente era conocida como Andizhan durante las eras rusa y soviética) es la cuarta ciudad más grande de Uzbekistán y la capital de la Provincia de Andiyán. Está situada en el este del país, en el Valle de Fergana, cerca de la frontera con Kirguistán. Población 747,800 habitantes, en 2024. Geografía Altitud: 492 metros. Latitud: 40° 46' 59" N Longitud: 72° 20' 38" E Historia Andijon fue una ciudad de gran importancia para la Ruta de la Seda ya que se encuentra a medio camino entre Kasgar y Juyand. Es conocida, también, porque en ella nació Zahiruddin Babur, el fundador de la dinastía mogol en la India en 1483. Véase también Masacre de Andiyán Referencias
Andijon

Andijon, ( IPA: [and̪iˈd͡ʒɒn]; régebben: Андижон / ئەندىجان; újperzsa nyelven: اندیجان, Andidzsán; orosz nyelven: Андижан, Andizsan) város Üzbegisztánban. Az Andijon régió adminisztratív, gazdasági és kulturális központja. Andijon a Ferganai-medence délkeleti szélén található, Üzbegisztán és Kirgizisztán határán. Nevének eredete A város nevének eredete bizonytalan. A 10. századi arab földrajzosok Andijont Hindijaannak, Hindaghannak vagy Handigannak nevezték („Hindu templomok városa”). Története Andijon a Ferganai-medence egyik legrégebbi városa. A város néhány részén a régészek a 7. és 8. századból származó tárgyakat találtak. Andijon egykor a Selyemút fontos városa volt. A város talán legismertebb Bábur mogul sah szülőhelyéről, akinek számos kudarcot követve végül sikerült lerakni az indiai szubkontinensi Mogul Birodalom alapját, és aki az első mogul császár lett. Andijon a Timuridák, különösen Bábur uralkodása alatt a régió nagy és fontos városa volt. Ebben az időszakban virágzott a városban a művészet és a kultúra. Andijon az ország egyik fontos ipari városa. Az itt gyártott termékek közé vegyi anyagok, háztartási gépek, elektronika, élelmiszerek, bútorok, ekék, szivattyúk, cipők, mezőgazdasági gépek alkatrészei, valamint különböző mérnöki eszközök tartoznak. A 18. században a Kokandi Kánság megalakulása után a fővárost Andijonból Kokandba költöztették. A 19. század közepén az orosz birodalom elkezdte a mai Közép-Ázsia területének megszállását. 1876-ban az oroszok megragadták a hatalmat a Kokandi Kánságban és Andijon városában is. A város volt az 1898-as andijoni felkelés központja, amelyben a szufi vezető Muhammad Ali Madali követői megtámadták a város orosz laktanyáit, megölve 22 embert és 16-20 személy is megsérült. A megtorlás során a felkelés 18 résztvevőjét akasztották fel, és 360 személyt száműztek. 1902. december 16-án a város nagy részét súlyos földrengés sújtotta, megölve a 4500 lakost. Miután Andijon szovjet uralom alá került, a város hamarosan fontos üzemi városává vált az Üzbég Szovjet Szocialista Köztársaságban. Közép-Ázsia szovjet demarkációja során Andijon elkülönült a történelmi hátországtól, mivel a Ferganai-medencét három szovjet köztársaság közt osztották el, Andijon az Üzbég Szovjet Szocialista Köztársaságnak jutott. A második világháború alatt sok szovjet állampolgárt evakuáltak Andijonba és a környező városokba. Az 1990-es években Andijon és a környező régió politikailag instabil lett. A szegénység és az iszlám fundamentalizmus fellendülése feszültségeket okozott a régióban. A város és az egész régió súlyos gazdasági visszaesést szenvedett a Szovjetunió 1991-es szétesése után. Az ismételt határbezárások súlyos károkat okoztak a helyi gazdaságnak. Galéria Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben az Andijan című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Andizan (stad)

Andizan (Oezbeeks: Andijon) is een stad in het zuidoosten van de Vallei van Fergana in het oosten van Oezbekistan en is de bestuurlijke en culturele hoofdstad van de gelijknamige provincie. De stad heeft 318.439 inwoners (schatting 1 januari 2005), waarmee het de vierde stad van het land is. De stad ligt vlak bij de grens van Kirgizië, op 45 kilometer van Osj en 447 kilometer van Tasjkent aan de Andizan-Sayrivier (zijrivier van de Syr Darja). Geschiedenis Algemeen wordt aangenomen dat de stad is gesticht in de 9e eeuw. Uit wetenschappelijk onderzoek is echter gebleken dat de stad meer dan 2000 jaar oud moet zijn. Andijon was vroeger een belangrijke stopplaats aan op de zijderoute tussen de (nu) Tadzjiekse stad Chodzjand en de nu Chinese stad Kashgar. Het lag toen tussen de machtige Perzische en Chinese rijken. In de 15e eeuw werd de stad benoemd tot provinciehoofdstad. De stad werd het meest bekend, doordat Zahiruddin Babur, de stichter van het Mogolrijk er werd geboren in 1483. In 1989 werd een museum in de stad geopend ter nagedachtenis van hem. In de 18e en 19e eeuw maakte de stad deel uit van het Kanaat Kokand. In 1876 werd de stad veroverd door de Russische generaal Michail Skobelev, om een opstand tegen de khan neer te slaan. Andizan werd toen onderdeel van de oblast Fergana. In 1898 brak er een opstand uit tegen de Russische tsaar, onder leiding van de ishan van het nabijgelegen dorp Min-Tyube. Hierbij werd het Russische garnizoen aangevallen, waarbij enkele doden vielen. Deze opstand werd door de troepen van tsaar Nicolaas II echter vrij eenvoudig neergeslagen. De stad ligt in een sterk seismisch actieve zone. In 1902 werd de stad getroffen door een zware aardbeving, waarbij bijna de hele stad vernietigd werd en meer dan 4000 mensen omkwamen. Mede daardoor zijn er slechts weinig gebouwen van voor de 20e eeuw terug te vinden in de stad. Alleen de minaret van Jami Madrassah heeft de aardbeving overleefd. Op 13 mei 2005 vond er een opstand plaats in de stad in verband met de toenemende onvrede over de armoede en werkloosheid onder dictator Islom Karimov. Bij deze opstand werden meer dan 2000 gevangenen bevrijd en werd onder andere opgeroepen tot aftreden van Karimov. De aanzet tot de opstand was gegeven door de islamistische beweging Akramiya. President Karimov zette echter het leger in, dat de opstand bloedig onderdrukte met enkele honderden doden tot gevolg. Economie Andizan is een industriestad, met als belangrijkste sectoren de elektronische, textiel- en levensmiddelenindustrie. Ook worden er machines geproduceerd voor de katoenbewerking. De stad ligt midden in een geïrrigeerd gebied, waar katoen, zijde en fruit worden verbouwd. Ook wordt er aardgas en aardolie gewonnen. Geboren Natalja Sjykolenko (1964-2025), atlete Faat Zakirov (1974), wielrenner Hasanboy Doesmatov (1993), bokser
Andiżan

Andiżan (uzb. Andijon, uzb. cyr. Андижон; ros. Андижан) – miasto we wschodnim Uzbekistanie, w Kotlinie Fergańskiej, nad rzeką Andijonsoy, przy granicy z Kirgistanem, siedziba administracyjna wilajetu andiżańskiego. W 2016 roku liczyło 398,2 tys. mieszkańców. Ośrodek przemysłu maszynowego, elektrotechnicznego, chemicznego spożywczego i lekkiego (włókienniczy, obuwniczy, odzieżowy). W mieście działają cztery szkoły wyższe, dwa teatry oraz muzeum. Andiżan jest także ważnym węzłem komunikacyjnym (węzeł drogowy, kolejowy, port lotniczy). Historia Pierwsze wzmianki o mieście (pod nazwą Andukan) pochodzą z IX wieku. W XV wieku Andiżan stał się głównym miastem w Kotlinie Fergańskiej i był ważnym przystankiem na jedwabnym szlaku, położonym w połowie drogi między Kaszgarem a Chodżentem. Miasto znane jest także jako miejsce urodzin Babura, założyciela indyjskiej dynastii Wielkich Mogołów. W XVIII wieku Andiżan został włączony do chanatu kokandzkiego. W 1876 roku miasto zostało zajęte przez Rosję podczas kampanii wojskowej, która miała na celu stłumienie powstania przeciw sprzyjającemu Rosji chanowi Kokandu. Miasto znalazło się wówczas w obwodzie fergańskim. W 1898 roku wybuchło kolejne powstanie, tym razem przeciwko Rosjanom, szybko jednak zostało przez nich stłumione. W 1902 roku Andiżan został zniszczony przez silne trzęsienie ziemi. 13 maja 2005 roku doszło do gwałtownych protestów przeciwko polityce rządu uzbeckiego, a w efekcie do masakry. Sport FK Andijon – klub piłkarski Stadion Sogʻlom Avlod w Andiżanie Transport Trolejbusy w Andiżanie Port lotniczy Andiżan Urodzeni w Andiżanie Ruslan Chagayev – bokser Choʻlpon – poeta, dramaturg, prozaik i tłumacz Maksim Majorow – hokeista Oleg Zakirow – Kustosz Pamięci Narodowej Przypisy
Andijã

Andijã ou Andijom (em usbeque: Andijon / Андижон; em persa: اندیجان‎; romaniz.: Andīǰān; em russo: Андижан; romaniz.: Andijan) é uma cidade do Usbequistão. Tem 98,9 quilômetros quadrados e em 2020 tinha 441 700 habitantes. Referências
Andijan

Andijan este un oraș situat în partea de est a Uzbekistanului, în Depresiunea Fergana, pe Drumul Mătăsii. Este reședința regiunii Andijan. Râul Andijan-Say traversează orașul. Personalități născute aici Nodira (1792 - 1842), poetă și femeie de stat uzbecă; Iskandar Qutbiddinov (n. 1995), avocat, politician. Note
Андижан

Андижан или Андижон (узб. Andijon, Андижон; ујг. ئەندىجان) град је у Узбекистану. Андижан је административно, економско и културно средиште региона. Налази се на југоисточном ободу долине Фергана, близу границе са Киргизстаном. Андижан је један од најстаријих градова у долини Фергана. У неким деловима града археолози су пронашли предмете из 7. и 8. века. Андижан је био важан град на путу свиле. И данас је важан индустријски град у земљи. Град производи хемикалије, кућне апарате, електронику, прехрамбене производе, намештај, плугове, пумпе, обућу, резервне делове за пољопривредне машине и разне инжењерске алате. Име Поријекло имена града није познато, мада уобичајено је мишљење које повезује име града са туркијским племеном Анди. Историја Историјски гледано, Андижан је био важан град на путу свиле. Уништио га је Џингис Кан, а обновио га његов унук Каиду кан крајем 13. века. Тако је град током наредна три века био средиште Ферганске долине. Град је можда најпознатији као родно место Бабур првог цара и оснивача династије Могул која је владала у данашњој Индији, Пакистану и јужној Азији. За време владавине Тимурида, Андижан је био важно регионално средиште. Током овог периода, у граду су цветале уметност и култура. Град је био центар устанка 1898. године када је при нападу на руске касарне у граду, убијено 22 и рањено између 16 и 20 људи. Као одмазду, 18 учесника устанка је обешено и 360 прогнано. Дана 12. децембра 1902. године, већи део града погодио је снажан земљотрес, у коме је погинуло 4.500 становника и уништено 30.000 домова у региону. За вријеме совјетског периода а током територијалног разграничења у централној Азији, Андижан је постао део Узбечке ССР-е. Исламистичка побуна 2005. године 2005. године дошло је до исламистичке побуне у Ферганској долини која је имала за циљ свргавање тадашњег председника Ислам Каримова и успостављање власти сличне талибанској у Авганистану. У оружаном окршају војске са муслиманским екстремистима у граду Андижану погинуло је више стотина (а по неким изворима и више хиљада) људи . Референце Спољашње везе Званична страница Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (21. јануар 2019)
Andizjan

Andizjan (även Andizjon eller Andijon som är den nya uzbekiska stavningen) är en stad i Ferganadalen i östra Uzbekistan med 350 300 invånare (2008). Staden är huvudort i provinsen med samma namn (Andijon viloyati på uzbekiska) som är Uzbekistans mest tätbefolkade provins. Staden var känd som Andugan på 900-talet. Den förstördes av mongolerna, men i slutet av 1200-talet började en ny storhetstid med en sonson till Djingis khan, Kaydu khan, som gjorde Andizjan till huvudstad i kungariket Fergana, en position som staden behöll i trehundra år. Andizjan var centrum för en livaktig och lönande handel med Kashgar. 1483 föddes stadens store son, Zahiriddin Muhammad Babur som dock snart tvingades lämna staden. Tillväxten av khanatet i Kokand ledde till att Andizjans betydelse minskade. Ryssarna under general Michail Skobeljev erövrade staden 1876 efter hårt motstånd. Staden var 1898 centrum för en revolt ledd av en ishan av naqshbandiorden, Madali. Upproret slogs brutalt ned av ryssarna efter tre dagars hårda strider. År 1899 nådde järnvägen staden och en förryskningsprocess inleddes. 1902 drabbades Andizjan av en svår jordbävning där minst 4500 människor dog och stora delar av den gamla staden förstördes. Andizjan är idag centrum för Uzbekistans oljeindustri och 75% av den konstbevattnade arealen i provinsen utgörs av bomullsodlingar. Den koreanska biltillverkaren Daewoos lokalisering av sin bilfabrik till Andizjan var ett viktigt tillskott till stadens och regionens näringsliv. Andizjan uppmärksammades i maj 2005 i och med militärens massaker den 13 maj på många hundra demonstranter som protesterade mot presidenten Islam Karimovs regim. Noter
Андижан

Андижа́н (узб. Андижон, Andijon) — місто обласного підпорядкування в Узбекистані, центр Андижанської області. Населення 303,0 тис. мешканців (1993). Економіка Місто розташоване в південно-східній частині Ферганської долини, на річці Андижан-Сай. Машинобудівна, легка (бавовноочисна, бавовняна, взуттєва, трикотажна, швейна), харчова промисловість; гідролізний завод. 4 виші, 2 театри. Транспорт Вузол залізничних і автомобільних шляхів (залізниці й автошляхи на Ташкент, Наманган, Ош, Джалал-Абад і Коканкишлак). У місті діють залізничні станції Андижан-1 (регулярні рейси до Ташкенту, Бухари, Ургенча та Москви) а також залізнична станція Андижан-2. Також у місті є аеропорт (регулярні рейси до Ташкенту, Санкт-Петербургу та Москви). Клімат, сейсмологічна ситуація Нестабільна сейсмологічна ситуація, частими є невеликі землетруси. Історія Точної інформації про заснування міста нема, однак він вважається одним з найдревніших у Ферганській долині. Поселення на місці Андижану існували вже в VI—IV столітті до н. е., через ці місця проходив легендарний «Шовковий шлях». Власне Андижан заснований у IX столітті під назвою Андукан, у 15 столітті назва трансформувалась в Андуган, який вже тоді був центром ханства. На той час він пережив монголо-татарське нашестя, деякі дослідники вважають, що Андижан заснували у 13 столітті монгольські хани, місто було багатонаціональним. У IX—X ст. Андижан входив до складу держави Саманідів. У XIV ст., у період правління Тимура відбувся бурхливий розвиток економіки, науки та культури у місті. У XVI ст. Андижан завоювали Шейбаніди, пізніше він став частиною Кокандського ханства. Із 1876 року у складі Російської імперії. Андижан та околиці у 1898 році охопило національне повстання. Цього ж року, після падіння Кокандського ханства Андижан став повітовим містом Російської імперії. 30 серпня 1902 року місто сильно постраждало від Андижанського землетрусу, яке знищило майже всі старовинні будинки. 12 — 13 травня 2005 року в Андижані відбулись акції протесту, що були розцінені владою як заворушення і придушені зброєю. Внаслідок цього в них загинуло понад сто осіб. Із протестом проти цього виступило Європейське співтовариство, у тому числі Україна. Пам'ятки Головний архітектурний об'єкт — комплекс Джамі, що включає мечеть, медресе, будинок-музей Бабура, пам'ятник «Ахмадбекхлджі». Єдиний архітектурний об'єкт, який вцілів після землетрусу 1902 р., площа 1,5 га Андижанський краєзнавчий музей, колекція нараховує 66 тисяч експонатів Будинок-музей Бабура Парк імені Бабура Визначні особи В Андижані народився Бабур (1483) — нащадок Тамерлана, поет, правитель та засновник Імперії Великих Моголів в Індії. Уродженці Юсупова Мамлакат Саідахмадовна (* 1948) — Народний вчитель Узбекистану, Заслужений працівник народної освіти республіки Узбекистан. Акімова Ельвіра Шевкіївна (* 1970) — український кримськотатарський політик та педагог. Мухаммад Юсуф Мухаммад Садик (1952—2015) — радянський та узбецький релігійний діяч і богослов. Примітки
Memory and Honor Square

The Memory and Honor Square (Uzbek: Xotira va qadrlash maydoni) is a war memorial complex in Tashkent dedicated to the memory of Soviet soldiers who died in the World War II. It is located on Mustaqillik Maydoni in Tashkent, the capital of Uzbekistan. The Tomb of the Unknown Soldier is located on the territory of this memorial complex. History It contains the remains of an Uzbek soldier who died in the Battle of Moscow. The body was transferred to the authorities in the Uzbek SSR on May 7, 1975, in time for the 30th anniversary of the end of WWII. In 1999, it became part of the Square of Memory and Honour. Gallery See also Tomb of the Unknown Soldier (Moscow) References
Buloqboshi

Buloqboshi (russisch Булакбаши Bulakbaschi) ist eine Siedlung städtischen Typs (shaharcha) in der usbekischen Viloyat Andijon im Ferghanatal und Hauptort des gleichnamigen Bezirks. Der Ort liegt etwa 20 km südöstlich der Viloyathauptstadt Andijon. Nördlich des Orts fließt der Shahrixonsoy vorbei, südlich der Südliche Ferghanakanal. Gemäß der Bevölkerungszählung 1989 hatte der Ort 8.100 Einwohner, einer Berechnung für 2000 zufolge betrug die Einwohnerzahl 18.900. Im Jahr 2009 erhielt Buloqboshi den Status einer Siedlung städtischen Typs.
Булакбаши

Булакбаши́ (узб. Булоқбоши, Buloqboshi) — городской посёлок, административный центр Булакбашинского района Андижанской области Узбекистана. История В царской России Булакбаши был административным центром Булакбашинской волости Ошского уезда Ферганской области. Статус городского посёлка получил в 2009 году. География Булакбаши расположен на левом берегу реки Карадарья, в 20 км на юго-восток от Намангана. Население Население на 1989 год — 8100 человек. Примечания
Булакбаші

Булакбаші (узб. Булоқбоши, Buloqboshi) — міське селище в Узбекистані, центр Булакбашинського району Андижанської області. Населення 8,1 тис. мешканців (1986). Селище розташоване у Ферганській долині, за 19 км на південний схід від Андижана, на автошляху Андижан—Кулла—Ходжаабад. Статус міського селища з 2009 року. Джерела
Вабкент

Вабкент (на узбекски: Vobkent или Вобкент) е град в Бухарска област, Узбекистан и административен център на района със същото име. Градът е известен със минарето си, изградено в периода 1196-1198 г. Населението на града през 1989 година е 12 351 души.
Vobkent

Vobkent (kyrillisch Вобкент; russisch Вабкент Wabkent) ist eine Stadt in der usbekischen Viloyat Buchara, gelegen etwa 25 km nördlich der Stadt Buchara auf 240 m Seehöhe. 1989 wurden in der Stadt beim Zensus etwa 12.400 Einwohner gezählt, einer Berechnung für 2009 zufolge beträgt die Einwohnerzahl 17.896. Vobkent ist Hauptort eines gleichnamigen Distriktes. Touristische Hauptattraktion Vobkents ist ein 28,7 m hohes Minarett aus der Zeit der Karachaniden, erbaut in den Jahren 1197 bis 1199. Das Minarett hat Ähnlichkeiten mit dem Kalon-Minarett in Buchara, wirkt jedoch weniger elegant. An Sonntagen wird in Vobkent ein Markt abgehalten. Einzelnachweise Weblinks
Vobkent

Vobkent (Uzbek: Vobkent / Вобкент; Tajik: Вобкент; Russian: Вабкент) is a city in the Bukhara Region of Uzbekistan and the capital of Vobkent District. It is famous for a minaret constructed in 1196–1198, under the reign of Ala ad-Din Tekish. Vobkent is situated ca. 28 km from the city of Bukhara. Its population is 17,800 (2016). It has textile industry and poultry. History It is believed that Vobkent was founded before the Arab campaigns in Central Asia. It was mentioned by Bukhara historian Abu Bakr Muhammad ibn Jafar Narshakhi in the 10th century. In the documents of XIV century Vobkent is mentioned as Vabkana. Since the XVI century, Vobkent became known under two names - Vabkana and Kamat. In the book of the XVII century historian Mahmud ibn Vali "Bahr ul-Asror" (1634-1641) the name of Vobkent county is Kamat. There is also information about Vorakent in Mirzo Badeh's book "Majmaʼ al-arqom" ("Сборник чисел" ("Collection of Numbers"); 18th century). According to the basic documents of the second half of the 19th century, there were many artisans in the village of Narchoq (Narshah) in the Kamat district (now Vobkent District). There are ancient historical monuments in Vobkent, such as madrasas, public baths, cathedral mosques, Old Vabkand, Vabkand fortress, which have not survived to this day. In Vobkent there is a minaret built in 1196–1198. In the era of Timurids and Shaybanids a mint functioned here. The prosperity of the city began in the Kara-Khanid era. Location Vobkent is located on the highway connecting Bukhara with Samarkand and Tashkent. In the center of Vobkent, a tributary of the Zeravshan River crosses the Vobkent River. The nearest railway station is 28 km from Bukhara. The population is about 16,000, with Uzbeks being the predominant ethnic group. Russians, Tajiks, Tatars, Azerbaijanis, and others also live here. The city has district organizations, a cotton factory, and a handicraft and art workshop. Among the important architectural monuments is the Vobkent Tower. See also Amir Sultan References External links Media related to Vobkent at Wikimedia Commons Vabkent article on WikiMir
Vobkent

Vobkent (en uzbeko: Vobkent / Вобкент; en ruso: Вабкент) es una localidad de Uzbekistán, en la provincia de Bujará. Es conocida por un alminar construido entre 1196 y 1198, durante el reinado de Ala ad-Din Tekish. Se encuentra a una altitud de 239 m sobre el nivel del mar. Dispone de industria textil y volatería.​ Demografía Según estimación 2010 contaba con una población de 18 006 habitantes.​ Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Vobkent.