Rushmore-hegy

A Rushmore-hegy (angolul: Mount Rushmore) az amerikai Dél-Dakota államban található. Eredetileg az őslakos sziúk szent helye volt, lakota neve Tunkasila Sakpe, azaz Hat Nagyapa. Később az Amerikai Egyesült Államok nemzeti emlékhelyet és szoborcsoportot épített a hegy egy részéből, ami 1927 és 1941 között (azaz 14 év alatt) készült el. A hegy oldalába négy nagy amerikai elnök arcmását vésték: az elsőt, George Washingtont, a harmadikat, Thomas Jeffersont, a tizenhatodikat, Abraham Lincolnt és a huszonhatodikat, Theodore Rooseveltet. (Az arcok sorrendben balról jobbra: Washington, Jefferson, Roosevelt, Lincoln) Az eredeti tervek szerint az alakokat derékig ábrázolták volna, de finanszírozási gondok miatt csak a jelenleg látható arcok készültek el. A kezdetek Az emlékhely ötlete Doane Robinsontól, egy dél-dakotai történésztől származik. 1923-ban jött a gondolat, hogy a Tűhegyekből, amely a Fekete-hegyekben található, nagy vadnyugati hősök szobrait faragják ki, mint például William Frederick "Buffalo Bill" Codyt. John Gutzon Borglum (1867–1941), dán származású szobrász, aki a terveken dolgozott, úgy vélte, hogy sem a helyszín, sem az alakok nem megfelelőek. Az volt a véleménye, hogy egy ilyen monumentális vállalkozásnak országos jelentőségűnek kell lennie. A munka Borglum az 1745 m magas Rushmore-hegyet választotta a mű kivitelezéséhez, finomszemcsés gránitja miatt. A megfelelő kőzet megtalálásához mégis több méternyi követ kellett lerobbantani. Roosevelthez, akinek a feje leghátrébb található, 37 m-t kellett faragni a sziklába. A munkálatok során mintegy 450 000 tonna követ hasítottak le a hegyről. A szobrász úgy döntött, egyenként készíti el a fejeket, nem pedig egyszerre dolgozik mindegyiken, mert így egymáshoz és a környezethez is illesztheti azokat. Borglum 1:12 méretarányú gipszmakettet készített. A fejek tetejére egy fokbeosztású lapot helyezett. Közepére egy forgatható acélrudat szerelt, ezen pedig egy letekerhető mérőón lógott, ezzel a szerkezettel jelölték ki a helyszínen a faragási területet. A szobrász ezt a műszert kijelölőmércének hívta, míg a munkásokat, akik ebben segítettek neki kijelölőknek. Miután meghatározták a faragási területet, kirobbantották a sziklából a felesleges részeket. Az egész munka nagy részét dinamittal végezték, csak az apróbb részletekhez használtak fúrót. Ennek két fő oka volt. Az egyik, hogy a dinamittal könnyebben lehetett megalkotni az arcok fő vonásait, a másik, hogy a szikla tetejéről 70–80 m-es magasságban nagyon nehéz volt a légfúróval dolgozni. A végeredmény A négy fej mindegyike 18 m magas, az orrok átlagban 6 m hosszúak. A szájak 5,5 m, a szemek pedig 3,5 m szélesek. Ahhoz, hogy az arcok ekkora méretben is ilyen jól mutassanak, óriási mérnöki tudás szükséges. Borglum nem sokkal műve befejezése előtt, 1941. március 6-án meghalt. Így sosem láthatta teljesen készen művét. A munkálatokat fia, Lincoln Borglum (1912–1986) fejezte be, aki már 15 évesen is segített apjának, kijelölőként. A költségek megszaladása miatt felhagytak a szoboralakok tervezett felsőtestének megformázásával, egyedül a legelőrébb lévő Washington galléros öltözékét lehet felismerni, illetve kivehető még a jobb szélen helyet foglaló Lincoln bal kezének felső része, amit a tervek szerint ruhájának hajtókájára kulcsolt volna. A munka során keletkezett törmelék azóta is látványos kupacként terül el a dombormű alatt. Indián szent hely Miközben a szoborcsoport a telepesek egyik nemzeti szimbólumává vált, az indián őslakosság számára a Fekete-hegyek a mai napig az egyik indián szent helynek számítanak. A sziú indiánok számára az 1860-as években kialakított rezervátumnak még részét képezték a Fekete-hegyek, egészen addig, míg az 1870-es években aranyat nem találtak ott, akkor az amerikai kormány leválasztotta a Fekete-hegyek egy részét a rezervátumról, köztük a későbbi szoborcsoportnak helyet adó hegyszakaszt is. Doane Robinson történész eredeti terve szerint az elnökök mellett amerikai pionírok és őslakos indián vezetők arcát is tartalmazta volna a szoborcsoport, de ezt későbbiekben elvetették. A sziú indiánok képviselői ezért a szoborcsoporttal kapcsolatban a mai napig a következő aggályokat fogalmazták meg: azon a területen készült, melyet utólag vett el tőlük az amerikai kormány; a Fekete-hegyek indián szent hely; a szoborcsoport azon telepes fehérek vezetőinek állít emléket, akik rengeteg indián haláláért felelősek. Az indián őslakosok képviselőinek nyomására 2012-ben az ENSZ emberjogi képviselői azt javasolták az amerikai kormánynak, hogy adják vissza az indián őslakosoknak a Rushmore-hegyet, benne az emlékművet, de ez eddig még nem valósult meg. Jegyzetek Irodalom "Making Mount Rushmore". Oh, Ranger!. APN Media. Hozzáférés: 2013. január 27. Buckingham, Matthew (Summer 2002). "The Six Grandfathers, Paha Sapa, in the Year 502,002 C.E." Cabinet Magazine. Immaterial Incorporated. Hozzáférés: 2013. január 27. Coutant, Arnaud (2014). Les Visages de l'Amérique, les constructeurs d'une démocratie fédérale. Mare et Martin (ISBN 978-2-84934-160-5). French study about the Four Presidents, Life, presidency, influence about American political evolution. (Archived link) Del Bianco, Lou. "Luigi Del Bianco: chief stone carver on Mount Rushmore, 1933–1940". Lou Del Bianco. Hozzáférés: 2013. január 27. Dobrzynski, Judith H. (2006. július 15.). "A Monumental Achievement". The Wall Street Journal. Hozzáférés: 2013. január 27. Larner, Jesse (2002). Mount Rushmore: An Icon Reconsidered. New York: Nation Books. Taliaferro, John (2002). Great White Fathers: The Story of the Obsessive Quest to Create Mount Rushmore. New York: PublicAffairs. ISBN 978-1-58648-205-3. The National Parks: Index 2001–2003. Washington, D.C.: United States Department of the Interior. Sablon:Oclc. "The Six Grandfathers Before It Was Known as Mount Rushmore". Native Hope. Hozzáférés: 2021. április 2. "Untold Stories Discussion Guide: Baker and Mount Rushmore" (PDF). The National Parks: America's Best Idea. PBS. 2015. október 18. dátummal az eredeti (PDF) címről archiválva. Smith, Rex Alan (2011). The Carving of Mount Rushmore. New York: Abbeville Press. ISBN 978-0-7892-6008-6. OCLC 784885603. Források Geographic.hu További információk blikk.hu (2020) Milliárdokért sem mondanak le az őslakosok a Mount Rushmore-ról (telex.hu, 2024)