NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Cabo Rojo

Cabo Rojo és un municipi de Puerto Rico situat a l'extrem sud-oest de l'illa, també conegut amb els noms de Cuna de Cofresí, Los Mata con Hacha i Ciudad Maravillosa. Confina al nord amb Mayagüez i Hormigueros; al sud amb el Mar Carib; a l'est amb els municipis de San Germán, Hormigueros i Lajas; i a l'oest amb el Canal de la Mona. El municipi està dividit en 9 barris: Bajura, Boquerón, Cabo Rojo Pueblo, Guanajibo, Llanos Costa, Llanos Tuna, Miradero, Monte Grande i Pedernales. Cabo Rojo deu el seu nom als marins que amb Cristòfor Colom van descobrir l'illa en el seu segon viatge a Amèrica. Al intentar vorejar l'illa van observar un color vermellós de les terres d'aquella zona (avui Els Morrillos) i la van nomenar "Los Cabos Rojos". Aquest color sorgia per l'alta concentració de sals marines que van començar a explotar-se industrialment el 1511. Ja en 1525, les salines de Cabo Rojo, constituïen una línia de gran importància econòmica per a la zona. Aurora Referències Enllaços externs Directori de Municipis, Cabo Rojo Arxivat 2016-02-04 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico (castellà)
Cabo Rojo

Cabo Rojo ist eine Stadt im Westen Puerto Ricos. Geografie Geografische Lage Cabo Rojo liegt an der Karibik-Küste der Insel, südlich von Mayagüez und Hormigueros, westlich von San Germán und Lajas. Geologie Die roten Felsen an der Küste verhalfen der Stadt zu ihrem Namen (cabo rojo spanisch „rotes Kap“). Stadtgliederung Cabo Rojo erstreckt sich über 18 Stadtbezirke einschließlich des Stadtzentrums Cabo Rojo Pueblo. Geschichte Cabo Rojo wurde am 17. Dezember 1771 von Nicolás Ramírez de Arellano und Miguel de Muesas gegründet. Laut einer alten Legende kam es einst an der Salzmine zu einem Streit der Einwohner Cabo Rojos mit der Bevölkerung von Lajas. Die mit Äxten kämpfenden Caborojaner erhielten daraufhin den Spitznamen mata con hacha (die mit der Axt töten). Politik Wappen, Flagge und Hymne Das rote Dreieck symbolisiert das cabo bermejo in Los Morillos. Die blaue und weiße Farbe stehen gemeinsam mit den Ankern für Meer. Das flammende Schwert ist ein Attribut des Stadtpatrons San Miguel de Arcángel. Die Krone ist das Zeichen für den Gemeinde-Status. In der Flagge werden die Farben mit der gleichen Bedeutung verwendet, nur die Anker, das Schwert und die Krone fehlen. Die Hymne wurde von Mildred Arroyo Cardoza verfasst. Kultur und Sehenswürdigkeiten Bauwerke Das bekannteste Bauwerk in Cabo Rojo ist der Leuchtturm Los Morrillos. Der 1881 erbaute und 1961 mit elektrischem Licht ausgestattete Turm, den die Einheimischen El Faro nennen, erhebt sich auf den Kalkstein-Felsen 60 Meter über den Meeresspiegel. Die katholische Kirche San Miguel Arcángel ist der Nachfolger der 1783 erbauten Kirche San José. Naturdenkmäler In Cabo Rojo kann man neben den Stränden Boquerón, El Combate, Joyuda, Punta Arenas und Punta Real die Höhle Cofresí, die Lagune Joyuda und die Insel Ratones erkunden. Sport Von 1989 bis 1993 gab es das Erstliga-Basketball-Team Los Turistas de Cabo Rojo. Regelmäßige Veranstaltungen Pescao Festival – März Años Cuarenta Festival – April Chigüero Festival – April Betances Festival – April Oyster Festival – Mai Boquerón Bay Crossing – Juli Watermelon Festival – Juli Retorno a la Arena – Juli Patron Festivities – September Paleta Festival – Dezember Le Lo Lai Festival – Dezember Wirtschaft und Infrastruktur Die Salzminen (Salinas) in der Nähe des Leuchtturms gelten als älteste Industrie in der Neuen Welt. Sie sind seit der Zeit der Taínos ununterbrochen in Betrieb. Insbesondere der Bezirk Puerto Real ist für die Fischerei bekannt. Persönlichkeiten Söhne und Töchter der Stadt Ramón Emeterio Betances (1827–1898), Unabhängigkeitskämpfer Roberto Cofresí Ramírez De Arellano (1791–1825), Pirat Salvador Brau (1842–1912), Schriftsteller und Historiker Tommy Muñiz (* 1922), Comedian Bartolomé Javier Petrovich Emiliano Mercado del Toro (1891–2007), bis zu seinem Tod ältester Mann der Welt Weblinks Welcome to Cabo Rojo (englisch) Daten des US Census Bureau (englisch)
Cabo Rojo (Porto Rico)

Cabo Rojo est une municipalité située sur l'ile de Porto Rico (Code International : PR.CR) couvrant une superficie de 185 km2 et regroupant 47 158 habitants en 2020. Histoire La flottille de Dudley, corsaire anglais, y fit escale en mars 1595. Géographie Économie Tourisme Culture Personnalité liées à la communauté Ramón Emeterio Betances (1827-1898), indépendantiste portoricain. Liens externes (en) Site officiel Ressource relative à la géographie : Geographic Names Information System Ressource relative à la santé : NCI Thesaurus Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de Porto Rico
Cabo Rojo

Cabo Rojo is een plaats (zona urbana) en gemeente in het Amerikaanse unincorporated territory Puerto Rico. Demografie Bij de volkstelling in 2000 werd het aantal inwoners vastgesteld op 10.610. De gemeente telde 46.911 inwoners. Geografie Volgens het United States Census Bureau beslaat de plaats een oppervlakte van 6,1 km², geheel bestaande uit land. De gemeente heeft een landoppervlakte van 182 km². Cabo Rojo ligt op ongeveer 13 m boven zeeniveau. Plaatsen in de nabije omgeving De onderstaande figuur toont nabijgelegen plaatsen in een straal van 72 km rond Cabo Rojo. Geboren in Cabo Rojo Roberto Cofresí (1791-1825), piraat en een soort plaatselijk Robin Hood-figuur Externe link (es) Website van de gemeente Cabo Rojo
Cabo Rojo

Cabo Rojo – miasto w południowo-zachodniej części Portoryko. Zostało założone w 1771. Według danych szacunkowych na rok 2000 liczy 46 911 mieszkańców. Burmistrzem miasta jest Hon. Perza Rodrigez. Miejscowość posiada swój hymn. W mieście znajduje się latarnia morska z 1881 roku. Przypisy
Cabo Rojo (Porto Rico)

Cabo Rojo é uma municipalidade situado na costa sudoeste de Porto Rico e faz parte da Área Metropolitana de San Germán-Cabo Rojo, bem como da grande Área Metropolitana Combinada Mayagüez - San Germán - Cabo Rojo. Cabo Rojo (Cabo Vermelho em Português), seu nome deriva do tom avermelhado que caracteriza os rochedos à beira-mar ao longo de sua costa sul. Segundo a lenda, o nome foi dado por Cristóvão Colombo, embora isso é altamente improvável. A primeira igreja, fundada em 1783, foi chamada de San José. A atual igreja matriz católica é chamada Igreja de São Miguel Arcanjo localizada na praça da cidade. Ligações Externas Cabo Rojo and its barrios, United States Census Bureau Cabo Rojo, Porto Rico
Кабо-Рохо

Кабо-Рохо — небольшой город и муниципалитет в Пуэрто-Рико. Население по данным переписи 2020 года составляет 47 158 человек. История На стоянке Ортис учёные обнаружили останки человека возрастом около 3,8 тыс. лет. Кабо-Рохо был основан 17 декабря 1771 года. 21 августа 1891 года в Кабо-Рохо родился старейший житель Пуэрто-Рико Эмилиано Меркадо Дель Торо. См. также Муниципалитеты Пуэрто-Рико Примечания Ссылки Информация о Кабо-Рохо
Кабо Рохо (Порторико)

Кабо Рохо (шп. Cabo Rojo) је општина у америчкој острвској територији Порторико, острвској држави Кариба. Демографија По попису из 2010. године број становника је 50.917, што је 4.006 (8,5%) становника више него 2000. године. Види још Округ Спискови округа САД Референце Литература Спољашње везе United States Census Bureau
Cabo Rojo

Cabo Alto är en kommun i Puerto Rico, USA. Den ligger i västra delen av ön, 120 km väster om San Juan, landets huvudstad. Den har en befolkning på 46 580. Cabo Rojo delas in i distrikt och barrios: Centro Cabo Rojo-Pueblo Zona sur Bajura Boquerón Llanos Costa Zona norte Guanajibo Zona oeste Miradero Pedernales El Campo Monte Grande Llanos Tuna Källor
Кабо-Рохо (Пуерто-Рико)

Кабо-Рохо (ісп. Cabo Rojo, МФА: [ˈkaβo ˈroxo]) — муніципалітет Пуерто-Рико, острівної території у складі США. Заснований 17 грудня 1771 року. Географія Площа суходолу муніципалітету складає 185 км² (6-е місце за цим показником серед 78 муніципалітетів Пуерто-Рико). Демографія Станом на 2010 рік на території муніципалітету мешкало 50 917 ос. Динаміка чисельності населення: Населені пункти Найбільші населені пункти муніципалітету Кабо-Рохо: Примітки Посилання Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Кабо-Рохо (Пуерто-Рико) Офіційний сайт муніципалітету (ісп.) Cabo Rojo Puerto Rico [Архівовано 1 лютого 2013 у Wayback Machine.] (англ.) Cabo Rojo and its barrios, United States Census Bureau, 2000 [Архівовано 12 лютого 2020 у Archive.is] (англ.)
Observatoř Arecibo

Observatoř Arecibo se nachází asi 20 kilometrů na jihojihozápad od portorického města Arecibo. Byla provozována Cornellovou univerzitou společně s Národní vědeckou nadací. Observatoř je známa především svým již nefunkčním obřím radioteleskopem. Pozorováním tímto teleskopem byly objeveny pulsary. Mohutné zařízení lákalo také filmaře, kteří zde natočili několik sci-fi filmů. Součástí observatoře je také radioteleskop, LIDAR a návštěvnické centrum, u nichž se očekává, že zůstanou funkční i po posouzení škod způsobených zhroucením hlavního teleskopu. Parametry Přístroj byl až do roku 2016 největším jednoaparátovým radioteleskopem na světě (průměr 305 m – v roce 2016 ho překonal čínský radioteleskop FAST) a byl umístěn v kráteru vyhaslé sopky. Reflektor antény není pohyblivý, ale plošina s přístroji v jeho ohnisku byla zavěšena na třech betonových sloupech ve výši 150 m a přístroje na ní se mohly zaměřit až asi 20° od zenitu. Díky každodenní rotaci Země umožňoval teleskop pozorování v pásu oblohy až 40° širokém.[zdroj?] V blízkosti města je také základna pro vypouštění sondážních raket pro výzkum atmosféry ve velkých výškách. Historie Radioteleskop se proslavil jako prostředek k objevení prvního dvojhvězdného pulsaru PSR B1913+16 (1974), později jako zdroj dat projektu SETI@home nebo ve filmové tvorbě, mj. v bondovce Zlaté oko, Akta X nebo ve sci-fi filmu Kontakt. Dne 16. listopadu 1974 odtud byla vyslána zpráva případným mimozemským civilizacím. Dne 21. září 2017 byl poničen hurikánem Maria. O tři roky později, v srpnu 2020 se začala nosná konstrukce plošiny rozpadat a způsobila zásadní poškození reflektoru. Agentura NSF na základě posouzení možností postupu v průběhu podzimu rozhodla o tom, že přístroj nebude opravován a bude vyřazen z provozu. 1. prosince 2020 pak došlo k nekontrolovanému zřícení celé plošiny do plochy reflektoru a k destrukci přístroje. Odkazy Reference Související články Atacama Large Millimeter Array Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Observatoř Arecibo na Wikimedia Commons Oficiální stránky IKONOS Satellite Image Arecibo Radio Telescope. Satelitní snímek observatoře.. www.satimagingcorp.com [online]. [cit. 2020-12-05]. Dostupné online. (anglicky) Observatoř na mapách Google. Mapy Google [online]. [cit. 2020-12-05]. Dostupné online. (anglicky) portál projektu SETI@home. setiathome.ssl.berkeley.edu [online]. [cit. 2020-12-05]. Dostupné online. (anglicky)
Arecibo-Observatoriet

Arecibo-Observatoriet er et tidligere radioteleskop, der var opstillet ca. 7 km syd-sydvest for Arecibo i Puerto Rico. Med sin diameter på 305 meter og areal på 70.000 kvadratmeter var det ved sin indvielse verdens største radioteleskop. Senere blev det dog overgået af det det kinesiske radioteleskop FAST (Five-hundred-meter Aperture Spherical Telescope). Observatoriet var drevet af Cornell University i samarbejde med National Science Foundation (NSF). Teleskopet er kendt fra James Bond-filmen GoldenEye. Endnu flere fik kendskab til det i 1999, da SETI@home-projektet startede med at indsamle information fra teleskopet. Overfladen af teleskopet var dækket af 38.778 perforerede aluminiumsplader, der hver målte 1 m × 2 m. Teleskopet er for stort til at kunne drejes mod et objekt. Arecibo-Observatoriet blev benyttet til flere forskellige opgaver, herunder observation af solsystemets objekter, herunder nær-jords asteroider. I august 2020 skete skade på observatoriet, da et kabel, hvorved konstruktionen var ophængt, blev beskadiget. Det viste sig for vanskeligt at reparere den komplicerede konstruktion, og i november 2020 blev det meddelt, at observatoriet ville blive revet ned. 1. december 2020 kollapsede teleskopet endeligt efter at have fungeret i 57 år. Radioteleskopet bliver formentlig ikke genetableret, men omdannet til en videnskabelig uddannelsesinstitution. Galleri Referencer Se også Arecibo-budskabet Atacama Large Millimeter Array Eksterne henvisninger 18 Nov 2017, theregister.co.uk: Arecibo spared the axe: Iconic observatory vital to science lives on. NSF approves plan to keep Puerto Rico facility operational after hurricane trashed it Video: Arecibo tour 2017
Observatoire astronomique d'Arecibo

L'observatoire d'Arecibo, également connu sous le nom de National Astronomy and Ionosphere Center (NAIC), est un observatoire situé à Arecibo, à Porto Rico, appartenant à la National Science Foundation (NSF) des États-Unis. Le principal instrument de l'observatoire était le télescope Arecibo, un réflecteur sphérique de 305 m (1 000 ft) intégré dans une doline naturelle, avec une plateforme supportée par des câbles comportant un récepteur orientable et plusieurs radars émetteurs de signaux s'élevant à 150 m au-dessus de l'antenne sphérique. Achevé en 1963, c'était le plus grand télescope à ouverture unique du monde depuis 53 ans, dépassé en juillet 2016 par le télescope sphérique à ouverture de cinq cents mètres (FAST) en Chine. À la suite de deux ruptures de câble supportant la plate-forme du récepteur au cours des mois précédents, la NSF a déclaré le 19 novembre 2020 qu'elle décommissionnait le télescope pour des raisons de sécurité, mais avant que la démolition contrôlée puisse être effectuée, le télescope principal a souffert d'un effondrement, le 1er décembre 2020. L'observatoire comprend également un radiotélescope de 12 m, une installation LIDAR et un centre des visiteurs, qui devraient tous rester opérationnels après l'évaluation des dommages causés par l'effondrement du télescope principal. Installations Le télescope d'Arecibo La principale caractéristique de l'observatoire était son grand radiotélescope, dont l'antenne parabolique principale était un dôme sphérique inversé de 305 m de diamètre avec un rayon de courbure de 265 m, construit dans une doline karstique. La surface de l'antenne était composée de 38 778 panneaux d'aluminium perforés, chacun d'environ un mètre sur deux, soutenus par un treillis de câbles en acier. Le sol sous l'instrument est couvert d'une végétation tolérante à l'ombre. Le télescope a été utilisé comme toile de fond d'une séquence dans GoldenEye, et est apparu dans d'autres films hollywoodiens. Télescopes supplémentaires En plus du télescope principal, l'observatoire d'Arecibo dispose également d'autres installations, notamment un radiotélescope de 12 m destiné à l'interférométrie à très longue base (VLBI) avec le télescope principal et une installation LIDAR dont les recherches se poursuivent depuis l'effondrement du télescope principal. Directeurs Voir également Références Bibliographie Liens externes Site officiel Portail de l’astronomie Portail de Porto Rico Portail du Registre national des lieux historiques
Zvjezdarnica Arecibo

Zvjezdarnica Arecibo (eng. Arecibo Observatory) se nalazi pokraj mjesta Arecibo u Portoriku. Izgrađena je u razdoblju između 1960. i 1963. godine. Zvjezdarnica Arecibo djeluje kao američki Nacionalni centar astronomije i ionosfere (National Astronomy and Ionosphere Center (NAIC)) i njome upravlja američko Sveučilište Cornell. U zvjezdarnici se nalazi najveći radio teleskop na svijetu. Njegov tanjur u promjeru mjeri 305 metara. Radio teleskop u Arecibu je jedinstveno izveden kako bi tražio signale vanzemaljskog života usredotočujući se prema tisućama zvjezdanih sustava u dometu od 1,000 do 3,000 MHz. Takvi signali jos nisu nađeni. U zvjezdarnici se osim radio teleskopa, nalazi radar za istraživanje Sunčevog sustava. Neka druga bitna astronomska okrića su se dogodila u Arecibu, a upotrebljavan je i u svrhe vojne špijunaže u vrijeme hladnog rata. Danas su svi rezultati istraživanja u Arecibu dostupni javnosti. 10. kolovoza 2020. godine, slomljeni potporni kabel prouzrokovao je štetu na teleskopu, uključujući i rešetku dugu 100 stopa u tanjuru s reflektorima. Poruka iz Areciba 16. studenog 1974. iz Areciba je poslana radio poruka u svemir i na taj se način obilježio rad na usavršavanju radio teleskopa. Poruku je u osmislio Dr. Frank Drake a napisana je binarnim brojevima. Zvjezdarnica Arecibo u popularnoj kulturi Zvjezdarnica Arecibo je bila lokacija kod snimanja više filmova kao što su neki od filmova James Bonda, film Kontakt, TV serija Dosjei X, i drugi. Radio teleskop Arecibo je 1999. započeo skupljati podatke za projekt SETI@home. Vanjske poveznice Google karta Radio teleskopa Arecibo Zvjezdarnica Arecibo službene stranice
Observatorul Arecibo

Observatorul Arecibo este un radiotelescop situat în apropiere de orașul Arecibo, pe coasta de nord a insulei Puerto Rico. Este exploatat de Universitatea Cornell, cu un acord de cooperare cu National Science Foundation. Radiotelescopul a fost construit de armata SUA cu scopul inițial de a studia „semnăturile” capetelor de luptă, ogivelor nucleare și țintelor false sovietice care reintră în atmosferă, spre a sprijini luarea rapidă a unei decizii de către cei care mânuiau sistemul de rachete anti-balistice Nike-X, proaspăt intrat în înzestrare. Observatorul este operat de către SRI International în temeiul unui acord de cooperare cu Fundația Națională de Științe din SUA. Observatorul mai este numit și Centrul Național de Astronomie și Ionosferă (în engleză National Astronomy and Ionosphere Center, NAIC), deși ultima denumire se referă atât la observator cât și la personalul care-l operează,ambele denumiri fiind utilizate oficial. Până în 2016 acest radiotelescop era cel mai mare telescop simplu construit vreodată. El colectează date radioastronomice, de aeronomie terestră și date radar planetare pentru oamenii de știință din lumea întregă. Utilizarea telescopului se face după supunerea de propuneri unui comitet independent. Radiotelescopul este folosit îndeosebi pentru observarea obiectelor stelare. SETI estimează, de exemplu, că un radiotelescop la fel de sensibil ca Observatorul Arecibo ar putea detecta emisiunile de televiziune și de radio ale Pământului numai la distanțe sub 0,3 ani-lumină, mai puțin de o zecime din distanța până la cea mai apropiată stea. În noiembrie 2020 telescopul a fost închis definitiv, după ce două cabluri care susțin structura s-au rupt și nu a fost găsită o modalitate sigură de a face reparația. La 1 decembrie 2020 platforma de instrumente s-a prăbușit peste antena parabolică, punând în mod irevocabil capăt rolului jucat de acest radiotelescop în astrofizică. Note Legături externe Arecibo Observatory Arecibo Science Advocacy Partnership Angel Ramos Foundation Visitor Center Arhivat în 5 iunie 2011, la Wayback Machine. SETI@home Arhivat în 15 decembrie 2018, la Wayback Machine. IEEE History Center - IEEE Milestones: NAIC/Arecibo Radiotelescope Lofar The Arecibo Observatory Contributions Site Arhivat în 7 iulie 2008, la Wayback Machine. Letter to save Arecibo Observatory Arhivat în 20 octombrie 2009, la Wayback Machine. Vezi și Atacama Large Millimeter/submillimeter Array Mesajul Arecibo
Arecibo-observatoriet

Arecibo-observatoriet var ett radioteleskop sju kilometer sydväst om Arecibo i Puerto Rico. Observatoriet förvaltas och drivs av sedan 2011 av SRI International, USRA och UMET i samarbete med National Science Foundation. Observatoriet och den personal som driver det kallas även för det Nationella Astronomi- och Jonosfärscentret (NAIC). Från dess att observatoriet byggdes på 1960-talet fram till 2011, förvaltades och drevs observatoriet av Cornelluniversitetet. Observatoriet är med en diameter av 305 meter världens näst största radioteleskop och används huvudsakligen inom radioastronomi, aeronomi, och radarastronomi. Forskare och andra som vill använda teleskopet för forskning lämnar in sina förslag som utvärderas av en vetenskapligt oberoende styrelse. Arecibo-observatoriet har varit med i flera film- och TV-produktioner, bland annat i filmerna Goldeneye och Kontakt, och blev 1999 mer allmänt känt när det började samla in data för SETI@home-projektet. 2008 blev observatoriet listat i både USA:s officiella lista över kulturellt viktiga platser och National Park Service. 2001 blev observatoriet även utmärkt som en milstolpe för IEEE. Under sommaren 2020 skadades teleskopet då en kabel gick av. Den fallande kabeln landade på huvudreflektorn och skapade en stor reva i denna. På grund av detta var teleskopet tvunget att tas ur drift. I november 2020 brast ytterligare en kabel så man beslutade att genomföra en kontrollerad rivning av anläggningen av säkerhetsskäl. Den 1 december klockan 7.55 lokal tid (AST) rasade teleskopet helt innan rivningen kunde påbörjas. Inga människor skadades. Angel Ramos besökscenter 1997 invigdes Angel Ramos Foundation Visitor Center, ett besökscenter som bland annat tillhandahåller interaktiva utställningar om radioteleskopet, astronomi och atmosfärsvetenskap. Centret är uppkallat efter Angel Ramos Foundation, en stiftelse som hedrar Angel Ramos, ägare av nyhetstidningen El Mundo och grundare av Telemundo. Uppförandet av besökscentret har till hälften finansierats av stiftelsen och till hälften av privata donationer samt av Cornell Universitetet. Besökscentret är normalt öppet onsdag-söndag, men håller även öppet många helgdagar och skollov. Att besöka centret kostar ca 70 kr för vuxna och 40 kr för pensionärer och barn under 10 år. Besökscentret erbjuder tillsammans med Caribbean Astronomical Society ett flertal "astronomiska nätter" under året för samtal om exoplaneter, astronomiska fenomen och andra upptäckter såsom kometen ISON. Huvudsyftet med samtalen har varit att öka allmänhetens intresse för astronomi, forskning vid observatoriet och rymdsträvanden. Allmän information Radioteleskopets huvudskål ger en mycket stor insamlingskapacitet för elektromagnetiska vågor. Skålen är byggd i en fördjupning skapad av ett slukhål, och består av 38 778 perforerade aluminiumpaneler (var och en ca 1x2 meter) som stöds av ett nät av stålkablar. Diametern är 305 meter vilket gör den till världens näst största böjda fokuserade skål på jorden, efter FAST i Kina, som invigdes 2016. Se även Atacama Large Millimeter Array FAST Källhänvisningar
La Casa Solariega de Jose De Diego

The Casa Solariega de José de Diego, also known as the Lería Esmoris Residence, is a historic home built in 1897. It was listed on the National Register of Historic Places in 1986 and on the Puerto Rico Register of Historic Sites and Zones in 2003. History The house was designed by José Sabas Honoré Rivera and built by his father, Victor Honoré Garaud. The daughter of the former, Laura Honoré de Cuebas, was the author of the hymn of the University of Puerto Rico, Mayagüez Campus, which would be founded in 1911 by de Diego and she would give birth to a daughter of the same name, who would go on to teach there, in a hospital that would become the university's art museum. It was originally built for Santiago Sáenz y Martínez, who later passed it to José de Diego. de Diego resided there for some years, as he was designated prosecutor and president of the Audiencia (Criminal Court) of Mayagüez in 1899 by General Brooke and three years later was elected as the representative for the House of Delegates. Later, de Diego's only sister, Pola de Diez, lived in the residence with her husband Alejandro Lull. In 1923 it was bought by Fructuoso Lería Domínguez, later passed to his son, Dr. José Pedro Lería Esmoris, who was the then-owner when it was listed in the NRHP, and finally to his daughter Griselda Lería Santana. Description The property is an urban mansion built in the "Modernist" located on a 716.82 m2 plot in the middle of a block, permitting the mansion to have a front entrance, to Liceo St., and a back entrance, facing Salud St. It is an L-shaped mansion. Future Plans On 2 April 2012, the Municipality of Mayagüez expropriated the property from Natalabriel, Inc., a tire business which owns the whole block, with the intention to establish a museum in the building commemorating the University of Puerto Rico at Mayagüez, since de Diego was a cofounder of the institution. Timeline References