Пенсільванська академія витончених мистецтв

Пенсільванська академія витончених мистецтв (англ. Pennsylvania Academy of the Fine Arts) — найстаріше художнє училище Сполучених Штатів у місті Філадельфія, художній музей та історико-мистецький архів у її складі. Заснована 1805 року. Місто Філадельфія заснована в 1682 році британським аристократом Вільямом Пенном. Має назву «Місто братньої любові» (зміст назви грецькою мовою). В 1776 році у Філадельфії Другий континентальний конгрес тринадцяти північноамериканських штатів затвердив Декларацію незалежності від Британії. У 1781 році, під час війни за незалежність 1775—1783 років Філадельфія стала столицею «з'єднаних колоній», у 1790—1800 роках — першою столицею США, була тоді найбільшим містом Північної Америки. Якщо Бостон як місто (в історичному центрі) має британський вигляд, Філадельфія відома як поліетнічне місто, де мешкали вихідці з Італії і Німеччини, Британії і Ірландії, низки країн Азії і Африки. Серед старовинних міст Сполучених Штатів Бостон і Філадельфія відрізнялись помітним художнім потенціалом. На Філадельфії лежав відблиск столичного міста, що сприяло заснуванню там першого в Сполучених Штатах художнього училища, котре стало художньою академією. Але в назві академії закріпилася не назва міста, а назва штату — Пенсільванська академія витончених мистецтв. Історія академії Заснуванню художньої школи у Філадельфії 1805 року сприяли науковець і колекціонер Чарльз Вільсон Піл (батько синів художників), скульптор Вільям Раш, декілька тамтешніх художників та залучені до справи бізнесмени-фундатори. Зростання і формування художньої школи було повільним. Роботи учнів почали виставляти з 1811 року, а малий художній музей при училищі виник у 1807 році. Художня школа почала функціонувати у приміщенні товариства філадельфійських художників, але будівля постраждала від пожежі 1845 року і була перебудована. Будівля академії Найстаріша із сучасних споруд академії вибудована у історичному стилі за проектом архітекторів Фернеса і Х'юїта. Іноді її називають споруда Фернес-Х'юїта. Споруда була відкрита у 1876 році, коли у Філадельфії відбулась Всесвітня виставка на честь 100-річного ювілею підписання у Філадельфії Декларації незалежності від Британії. Виставка досягнень США у Філадельфії прийняла тоді десять мільйонів відвідувачів. Нова на той час резиденція академії була розкішним прикладом архітектури у вікторіанському стилі. Це типова еклектика з елементами архітектури доби неоренесансу, неоготики й французької архітектури початку 19 сторіччя. Споруда у два поверхи вибудована з червоної і білої цегли з додачею граніту і кераміки, а декор її фасадів нагадує східний килим. Головний фасад має неоготичне вікно у вигляді храмової готичної троянди. За парадним вестибюлем вибудована зала парадних сходів. Первісна споруда мала приміщення для п'ятьох галерей і навчальні кімнати, що були орієнтовані на північ. Це забезпечувало розсіяне денне освітлення у галереях та навчальних кімнатах без значних його коливань. За південним фасадом були розташовані велика аудиторія та кімнати для викладачів. Запрацювала і академічна бібліотека. Другий поверх споруди мав велику залу для проведення художніх виставок академії, залів з копіями уславлених скульптур минулого, картинні галереї зі збірками творів художників Сполучених Штатів та випускників закладу. Там же розташована і збірка антикварних речей, необхідна художникам для створення картин історичної тематики. Галерея Фішера Брукса 2002 року адміністрація академії отримала значний внесок від бізнесмена Доранса Г. Гамільтона у вигляді нерухомого майна — декілька споруд, що були розташовані поряд з академічною спорудою Фернес-Х'юїта. Там провели ремонти і пристосування отриманих приміщень під академічні відділки. Сюди переведені навчальні заклади художньої академії, а також створено галерею Фішера Брукса (названу на честь художника Фішера Брукса і його родини, що були меценатами академії). В нових приміщеннях розмістили і музейну сувенірну крамницю. Навчання жінок В академіях Західної Європи тривалий час жінки не мали офіційного права навчатися там. Зрушення почалися лише у 19 сторіччі. У Сполучених Штатах виробилася група багатих і нудьгуючих дам, котра була задіяна лише у філантропії. Освіта і пристойність мистецтва почали рекрутувати до опанування мистецьких технік і багатих жінок. 1844 року директор Пенсільванської академії видав наказ про дозвіл на право відвідин жінками галереї скульптур для опанування малюнку три рази на тиждень — вранці у понеділок, середу й п'ятницю. Це був початок дозволів на фахове опанування техніками мистецтва у Філадельфії. Через шістнадцять років (1860-го) жінки отримали дозвіл на відвідини уроків анатомії і малювання гіпсових копій-зліпків античних скульптур, збірка котрих вже була у академії. Жінки мали дозвіл також відвідувати картинну галерею та користуватись академічною бібліотекою. З весни 1868 року жінкам надали дозвіл малювати тільки оголену жіночу модель, а з 1874 року і оголену чоловічу за умов прихованих статевих органів. Останній дозвіл викликав бурю дебатів через панівні заборони суспільної моралі вікторіанської доби. 1878 року перша жінка-художниця Катеріна Дрінкер у віці 27 років отримала право бути викладачем у Пенсільванській академії. Її учениця і двоюрідна сестра, художниця Сесилія Бо, з 1895 року стане теж викладачем живопису і малюнку, що викликало неоднозначну реакцію у філадельфійському вищому суспільстві й академії. Але чоловіча монополія вже була розхитана. Близько 1880 року декотрі з жінок-студенток конкурували з чоловіками за право отримати академічні медалі. Поява першої жінки у керівництві академії відбулася лише через сімдесят років — у 1950 році. Але Сполучені Штати пройшли до цього через Другу світову війну і масову мобілізацію жінок із небагатих родин на військові заводи і цивільні фабрики. У 20 сторіччі у мистецтві США вже працювала низка жінок-художниць в різних галузях, не оминаючи і монументальних стінописів (Една Гіршман, Меріон Грінвуд, Елізабет Дирін, Джорджія О'Кіф, Едіт Хемлін тощо). Скульптура в академічній збірці Успіхи у галузі скульптури мають власну нагороду, започатковану на гроші Джорджа Вайденера. Премія Вайденера видається за найкращу скульптуру, що мала найбільший успіх на академічній виставці. Живопис в академічній збірці Дев'ятнадцяте століття не було найкращим періодом в історії художньої академії, позаяк мистецтво новостворених Сполучених Штатів перебувало у фазі становлення і копіювання мистецьких стилів Великої Британії та Франції. Випускники Пенсільванської академії працювали в стилістиці пізнього класицизму, що втратив свіжість і експериментальний характер і швидко перейшов у сухий академізм як в скульптурі, так і в архітектурі країни (споруда Конгресу США тощо). Романтизм як мистецька течія мав обмежене поширення і більше відбився в пейзажному живопису, що увійшов у стабільну моду в 19 столітті(Школа річки Гудзон). Найбільший фінансовий успіх наприкінці 19 сторіччя вибороли академічний реалізм та місцевий імпресіонізм, що повільно перешли у перше десятиліття 20 сторіччя. Історичні колекції Пенсільванської академії відбили переважно саме ці тенденції національного мистецтва США. Більша різноманітність і пістрявість мистецьких пошуків притаманна колекціям творів 20 сторіччя (Роберт Генрі, Джордж Беллоуз, Едвард Хоппер, Вінслов Гомер та інші). Відомі випускники Бенджамін Вест, художник Томас Ікінс, художник Мері Кассат, жінка-художниця Томас Аншуц, художник Купер Колін Кемпбел, художник Вільям Глакенс, художник Джон Слоан, художник Еверет Шинн, художник Пол Меншип, скульптор Сесилія Бо, малювальник і викладач малюнка Фредерік Джад Вог, художник-марінист, майстер квіткових натюрмортів низка майстрів живопису і скульптури, що мають місцеве історичне значення. Див. також Живопис Сполучених Штатів Музей мистецтв Філадельфії Фонд Барнса, художній музей і художня школа у передмісті Філадельфії Імпресіонізм в Сполучених Штатах Примітки Джерела The Pennsylvania Academy and its women, 1850—1920: May 3 — June 16, 1974 Pennsylvania Academy of the Fine Arts, Philadelphia, Pennsylvania (exhibition catalogue). Philadelphia, PA: Pennsylvania Academy of the Fine Arts, 1974. Pennsylvania Academy of Fine Arts. In This Academy: The Pennsylvania Academy of the Fine Arts, 1805—1976. Museum Press, Inc: Washington, D.C., 1976. Офіційний вебсайт Пенсільванської академії