NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Kennywood

Kennywood is een Amerikaans attractiepark nabij West Mifflin (Pennsylvania). Geschiedenis Trolleypark Het attractiepark werd oorspronkelijk aangelegd als trolley park door de Monongahela Street Railways Company. Het opende in 1899 voor het publiek en werd aangelegd op een bebost stuk land dat bekendstond als "Kenny's Grove". Het gebied was onderdeel van de landerijen die destijds behoorden tot de boerderij van Anthony Kenny. De plek met uitzicht op de Monongahelarivier was sinds de Amerikaanse Burgeroorlog een populaire plaats voor picknicks. Uitbreidingen Aanvankelijk was het een onderneming met een private en publieke partner. De trammaatschappij zag het als een mogelijkheid om de regulieren inkomsten van de tramlijn te verhogen in het weekeinde en de private partner, zakenman Andrew Mellon, bracht de kennis in om het gebied verder te ontwikkelen tot een completer attrctiepark. Al spoedig nadat de tramlijn was aangelegd werden er een aantal attracties aan toegevoegd alsmede een danszaal en een muziekkoepel en in 1901 werd de Old Mill gebouwd. Een jaar later werd de eerste achtbaan gebouwd (Figure Eight Toboggan). In 1987 werd het park erkend als National Historic Landmark. Overnames In 1906 werd het park opgekocht door F.W. Henninger en Andrew McSwigan. De toen opgerichte Kennywood Entertainment Company heeft het park meer dan 100 jaar in bezit gehouden. In december 2007 werd de Kennywood Entertainment Company gekocht door Parques Reunidos die het onderbracht bij de Amerikaanse tak Palace Entertainment. Attracties Kennywood heeft diverse themagebieden. Kiddieland biedt plaats aan de kinderattracties en is een van de oudste kinderthemagebieden in een pretpark ter wereld. Het in 1995 toegevoegde Lost Kennywood is gethematiseerd met referenties naar de historie van Kennywood en het van 1905 tot 1909 rivaliserende Luna Park. Vulcano Valley werd toegevoegd in 2003 met de introductie van de topspin King Kahuna. Achtbanen Verdwenen achtbanen Externe link (en) Officiële website
William Penn Senior High School

The William Penn Senior High School is a large, urban, public high school serving York, Pennsylvania in York County, Pennsylvania. There were 876 pupils enrolled in 2014. It is the sole high school operated by the School District of the City of York. Among grades 9–12, 87.6% of pupils were eligible for a free lunch due to family poverty, as of 2014. Extracurriculars William Penn Senior High School students have access to a wide variety of clubs, activities and an extensive sports program. Varsity sports The district provides: Boys Basketball – AAAA Football – AAAA Indoor track and field – AA Swimming and diving – AAA Track and field – AAA Girls Basketball – AAAA Cheerleading – AAAA Indoor track and field – AAAA Swimming and diving – AAA Track and field – AAA Volleyball – AAA —according to PIAA directory, June 2015 Notable alumni Bruce Arians, former head coach of the Tampa Bay Buccaneers Will Beatty, former NFL offensive lineman Haps Benfer, former college football, basketball, and baseball head coach Kim Bracey, former mayor of York Omar Brown, former NFL Defensive Back Phyliss Carr, Jeannie Crist, Roberta Haymon, Carolyn "Sissie" Holmes, Kenny Sexton, original members of The Quin-Tones doo wop group Chris Doleman, Pro Football Hall of Fame defensive end Carol Hill-Evans, politician Mike Hawthorne, comic book artist Ed Kowalczyk, Chad Taylor, Patrick Dahlheimer, and Chad Gracey, members of the rock band Live Charlie Robertson, former mayor of York Tim Warfield, jazz musician Jahiem White, college football player References
Зипо

„Зипо“ (на английски: Zippo) е марка запалки, произвеждани от компанията „Зипо Манюфекчъринг Къмпани“ (Zippo Manufacturing Company). Хиляди различни стилове и дизайни са правени след 1932 г., когато е основана компанията. Често тези запалки се колекционират. Стават популярни сред войниците в САЩ, особено през Втората световна война, когато, както се казва в сайта на компанията, „Зипо спира производство за пазара и се посвещава само на производство за американската армия“. Запалките „Зипо“ са известни с това, че предлагат „вечна“ гаранция: ако запалка „Зипо“ се развали, независимо колко е стара или колко собственици е имала, компанията ще я замени или поправи безплатно. Единствената част от запалките, която гаранцията не поема, е външното покритие. Запалките „Зипо“ стават популярни като „устойчиви на вятър“, способни да запалят и в лошо време, което се дължи на техния специален дизайн и разпределението на горивото. В резултат пламъкът е трудно да бъде изгасен с духане. Правилният начин за гасене на запалката е, като се затвори капачето, което спира притока на кислород към пламъка. Една от отличителните черти на запалката „Зипо“ е, че гори с фитил. Обичайната продажна цена на „Зипо“ e от $12,95 до повече от $3500, в зависимост от рядкостта и от материалите, използвани за конкретната запалка. През 2001 г., според списание IUP, модел от 1933 г. е продаден за $18 000 в Токио, а през 2002 г. компанията, продала запалката, е купила друг модел за $12 000 за колекцията си.
Zippo

Zippo je nejznámější obchodní značka benzínových kovových zapalovačů na světě vyráběných firmou Zippo Manufacturing Company, která poskytuje na svoje výrobky celoživotní záruku. Firma vyrábí zapalovače od roku 1933 v různých sériích a provedeních, díky tomu se těší nemalému zájmu sběratelů. Zapalovače firmy Zippo Manufacturing Company jsou známé tím, že ani při odhození zapáleného zapalovače na zem jeho plamen neuhasne díky patentované ochraně knotu. Tato vlastnost si získala velkou oblibu a byla využívána i americkými vojáky ve válce ve Vietnamu, kdy byly hořící zapalovače využívány k vypalování vietnamských vesnic. Do širšího povědomí lidí se ale výrobek firmy dostal již za II. světové války, kdy byl dodáván do armády. Historie Firma byla založena Georgem G. Blaisdellem v roce 1932 ve městě Bradford, Pennsylvania, a první zapalovač vyrobila na začátku roku 1933. Jeho návrh vycházel z rakouského modelu zapalovače, který měl podobný vzhled jako dnešní Zippo. 3. března 1936 získal Blaisdell na svůj výrobek americký patent číslo 2032695. Od roku 1933 bylo vyrobeno přes 400 000 000 kusů. Identifikace data výroby Od roku 1958 má každý zapalovač Zippo ve spodní části vyražené dva symboly, které udávají rok a měsíc jeho výroby. Následující tabulka ukazuje jednotlivé symboly v odpovídajících letech. Od roku 1986 písmeno vlevo odpovídá měsíci výroby (A – leden, B – únor atd.). Odkazy Reference Bradford v Anglii jistě není to samé město, kde se vyrábí Zippo zapalovače. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zippo na Wikimedia Commons Oficiální stránky
Zippo

En Zippo-lighter er en genopfyldelig metal-lighter produceret af Zippo Manufacturing Company of Bradford Pennsylvania. Modsat engangslightere anvendes der ikke butangas, men benzin som brændstof. Da vægen og flintestiften slides er disse tilgængelige som tidløse reservedele. Tusindvis af forskellige typer og designs er blevet skabt i de 7 årtier siden lighterens introduktion. Zippo-lightere er eftertragtede samlerobjekter. Historie 1932: En lys ide Zippo Manufacturing Company blev grundlagt i Bradford, Pennsylvania af George Grant Blaisdell i 1932. Inspireret af en tilsvarende østrigsk lighter, forlod den første Zippo-lighter produktionsbåndet i 1933. George Grant Blaisdell fra den lille flække Bradford i Pennsylvania var til middag i den lokale country club. Mændene gik ud på terrassen for at ryge, og en af dem hev en miserabelt udseende lighter med løst låg op af lommen. "Hvorfor får du dig ikke et anstændigt fyrtøj", drillede Blaisdell og svaret kom prompte: "Fordi denne her virker". Blaisdell så lyset, sikrede sig rettighederne til lighteren og gik hjem og forbedrede den betragteligt, blandt andet ved at gøre den mere håndterlig og fæstne låget til den ydre lighterkasse. Lighteren blev solgt for 1 dollar og 95 cent. Lighteren fik sit navn, fordi Blaisdell kunne lide lyden af det engelske ord for "lynlås", som er "zipper" ("zip fastener" eller bare "zip"). Blaisdell valgte dog ordet "Zippo" da han mente at det lød mere moderne. 1930'erne: Gratis lightere til salg I begyndelsen gik salget trægt. Der var depression i USA, folk var fattige, og de kunne ikke se fidusen ved den nye, stormsikre benzinlighter. For at gøre reklame udstyrede Blaisdell buschauffører og tobakshandlere med gratis Zippo'er. Efterhånden blev lighteren mere kendt og attraktiv, også fordi man midt i 1930'erne begyndte at dekorere den og indgravere initialer m.m. 1937: Runde former I begyndelsen var Zippo'en helt firkantet, og det betød, at den kunne skære lidt, når man havde den i lommen. Men i 1937 fik den klassiske Zippo lidt mere runde og lommevenlige hjørner. Designet tager udspring i "Art Deco" – samme stil som som fx Empire State Building. 1940'erne: Zippo i hæren Det store gennembrud kom under 2. verdenskrig, da den stormsikre lighter blev en del af enhver amerikansk soldats standardudrustning. I flere år gik hele produktionen til hæren. 1956: Den første smalle zippo Kvinder brugte selvfølgelig også Zippo, men mange klagede over, at den var for stor og fyldte for meget i dametasken. Derfor blev der produceret en elegant, smal udgave af den klassiske Zippo. Zippo Raids Afbrænding af landsbyer Amerikanske soldater i vietnamkrigen anvendte betegnelsen zippo raids for de hyppige afbrændinger af stråhytter i landsbyer, der var mistænkt for at huse eller hjælpe Vietcong. Stråtagene blev ofte antændt af soldaternes private zippolightere men zippo raids blev også anvendt om brandstiftelser ved hjælp af napalm og flammekastere. Flammekastertanks blev kaldt for Zippo tanks. Noter
Zippo

L'accendino Zippo è il prodotto di punta dell'azienda statunitense Zippo Manufacturing Company. Storia La Zippo Manufacturing Company fu fondata da George B. Blaisdell a Bradford, in Pennsylvania, nel 1932. Il suo celebre accendino deve il nome a un altro prodotto che in quell'epoca era stato ideato e stava riscuotendo grande successo: la cerniera lampo, chiamata in inglese zipper. Caratteristiche Gli accendini Zippo hanno mantenuto una linea quasi immutata dal 1932 ed è possibile conoscere il mese e l'anno di fabbricazione di ogni singolo esemplare grazie al codice inciso sulla base di ogni pezzo (per gli antecedenti al 1987 solo l'anno). A destra sono scritti dei numeri arabi, ognuno dei quali corrisponde a un anno, mentre a sinistra una lettera tramite la quale, a seconda della sua posizione nell'alfabeto, si può riconoscere il mese di fabbricazione (es: A=Gennaio, B=febbraio, ed eccetera). La grande praticità di questi accendini sta nel fatto che riescono a produrre una fiamma costante a qualsiasi temperatura e anche in presenza di vento; sono inoltre rinomati perché sono tra i pochi che utilizzano ancora come combustibile la benzina: essa è sfruttata tramite la combustione dei suoi vapori, liberati attraverso uno stoppino pescante in un batuffolo di ovatta che ne è impregnato. Rapporto con l'esercito americano Durante la Seconda Guerra Mondiale, Zippo divenne un oggetto essenziale per i soldati americani. Con l’entrata in guerra degli Stati Uniti nel 1941, l’azienda sospese le vendite al pubblico e dedicò l’intera produzione ai militari. Gli accendini, rivestiti in ottone per risparmiare sulle altre leghe metalliche necessarie per la guerra, si dimostrarono ideali per le condizioni di battaglia dato che erano resistenti ed affidabili. Il legame tra Zippo e l’esercito continuò durante la Guerra di Corea e, soprattutto, nella Guerra del Vietnam, dove l’accendino divenne un’icona della cultura militare. I soldati personalizzavano i loro Zippo incidendo frasi ironiche, messaggi politici o simboli personali, trasformandoli in veri cimeli di guerra. In Vietnam, erano usati anche per incendiare villaggi e sterpaglie, tanto che il termine Zippo Raid divenne sinonimo delle operazioni di distruzione con il fuoco. Versioni Lo Zippo è disponibile in due misure diverse: Voci correlate Accendino Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Zippo Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su zippo.com.
Zippo

Zippo is de grootste producent van benzine-aanstekers. Het voordeel van benzine als brandstof in een aansteker is dat deze ook goed werkt bij kou, vocht en wind. De Zippo onderscheidt zich van andere aanstekers door de unieke vorm en het geluid dat je hoort als je de aansteker opent en sluit. Zippo geeft levenslange garantie op zijn aanstekers, elke reparatie aan een Zippo wordt gratis uitgevoerd. Zippo werd in 1932 in Bradford (Pennsylvania) opgericht, toen George G. Blaisdell besloot een aansteker te ontwikkelen die er zowel goed uitzag alsook eenvoudig te bedienen was. Blaisdell verkreeg de rechten op een Oostenrijkse stormaansteker met afneembare kap en veranderde de vormgeving naar eigen inzicht. Hij maakte de behuizing rechthoekig en bevestigde de klep met een gelast scharnier aan het onderste gedeelte. De pit omhulde hij met een windbescherming. Geïnspireerd door een andere uitvinding in deze tijd, de ritssluiting, die in het Amerikaans 'zipper' heet, noemde hij de aansteker Zippo. Vanaf de introductie op de Amerikaanse markt werd de aansteker al snel in gebruik genomen in het Amerikaanse leger, vanwege de betrouwbaarheid en functionaliteit in zware weersomstandigheden. Tijdens de Tweede Wereldoorlog werd de Zippo-aansteker zeer gewild bij Amerikaanse soldaten. Het bedrijf heeft nu nog steeds een slogan die luidt: "ceased production of lighters for consumer markets and dedicated all manufacturing to the U.S. military." Vrij vertaald betekent dit: "gestopt met de productie van aanstekers voor de consumentenmarkt en de productie volledig gewijd aan het Amerikaanse leger". Externe links Officiële website
Zippo

Zippo – zapalniczka benzynowa z możliwością uzupełniania paliwa wykonywana z metalu przez amerykańską firmę Zippo Manufacturing Company, produkującą głównie zapalniczki napełniane ciekłym paliwem. Obecnie istnieją tysiące stylów i wzorów zapalniczek wyprodukowanych w okresie dziewięciu dekad istnienia firmy. Każda zapalniczka Zippo posiada dożywotnią gwarancję producenta. Oznacza to, że może być odesłana do Zippo Repair Clinic i zostanie naprawiona bezpłatnie. Zapalniczki Zippo posiadają system windproof, który umożliwia korzystanie z nich nawet przy silnym wietrze (płomień nie gaśnie). Historia George Grant Blaisdell założył firmę w 1932 i zaczął pracę nad prototypem swojej pierwszej zapalniczki. Powstała ona na początku 1933, zainspirowana modelem austriackiej zapalniczki sztormowej z tego okresu. Od 1933 firma wyprodukowała już ponad 450 mln sztuk zapalniczek w prawie niezmienionej formie i o takiej samej zasadzie działania. Asortyment firmy obejmuje m.in. długopisy, noże, wyroby ze skóry, klipsy na banknoty. Zapalniczki Zippo były także wytwarzane w Niagara Falls w Kanadzie od 1949 do 2002. W 2009 Zippo ogłosiło zamiar kupna Ronson Consumer Products Corporation, odwiecznego konkurenta na rynku zapalniczek. 3 lutego 2010 transakcja została sfinalizowana. Zippo w kulturze masowej Zapalniczki Zippo pojawiły się w ponad 2000 filmów, sztuk teatralnych i programów telewizyjnych, między innymi w Kocham Lucy, X-Men i musicalu Lakier do włosów. Zapalniczka Zippo została przedstawiona w 1988 w filmie akcji Szklana pułapka, w którym główny bohater John McClane (Bruce Willis) odzyskuje ją od terrorysty. Zippo stanowią rekwizyt i są wykorzystywane do rozwinięcia akcji, wyraźniejszego przedstawienia postaci lub określenia czasu akcji. Rozpoznawalny dźwięk zatrzaśnięcia zapalniczki Zippo został wykorzystany w piosenkach, zapalniczki pojawiały się na okładkach płyt, były tatuowane przez gwiazdy rocka oraz można je było zobaczyć w magazynie Rolling Stone. Zippo Blu W 2007 Zippo rozpoczęło produkcję Zippo Blu. Jest to zapalniczka opalana butanem, w wielu cechach podobna do pierwotnego Zippo. Jedną z tych cech jest to, że w dalszym ciągu wykorzystuje koło z krzesiwem. Kilka różnic jest w modelu pojemnika: nie ma części wewnętrznych których wymianą mógłby zająć się użytkownik; wykorzystuje butan zamiast benzyny. Identyfikacja Oznaczenia na lewej stronie od 1986 oznaczają miesiące produkcji (A- styczeń, B- luty, C- marzec td.) Przypisy Linki zewnętrzne Strona firmy ZIPPO (ang.) Strona firmy ZIPPO w języku polskim
Zippo

Zippo är ett varumärke på en bensincigarettändare i metall som tillverkas av Zippo Manufacturing Company i Bradford, Pennsylvania i USA. Under perioden 1949 till 2002 producerades tändaren även i Niagara Falls, Ontario i Kanada. Grundmekanismen har i princip inte förändrats sedan de första tändarna tillverkades på 1930-talet, men själva metallskalet, ett tillplattat rätblock, förekommer i tusentals olika färg- och motivvarianter. Sedan 1933 har det producerats mer än 500 miljoner zippotändare. Konstruktion Innanmätet utgörs av ett hölje i pressad plåt fyllt med bensinindränkt vadd, varigenom en tygveke leder upp i brännkorgen som också utgör vindskydd för lågan. Ena kortsidan av brännkorgen håller ett rillat gnisthjul. Under gnisthjulet sitter en kort flintstav av auermetall som trycks upp genom ett rör mot hjulet av en spiralfjäder, i vars andra ände en gängad mässingskruv är fäst för att skruvas in i botten på röret så att innanmätet kan tas ur skalet utan att fjädren spätter ut. På höljets andra kortsida sitter en kort, lätt timglasformad hävstång belastad med en bladfjäder. Stången hakar in i ett mothåll på lockets insida och ser till att det stannar i öppet och stängt läge. Skalet är en simpel konstruktion i pressad plåt med två halvor förenade av ett fastlött gångjärn. Historia George G. Blaisdell grundade Zippo Manufacturing Company 1932, och producerade den första zippotändaren i början av 1933. Han lät sig inspireras av en österrikisk "vindsäker" cigarettändare som han skaffat rättigheterna till, och utgick ifrån den designen. Den 3 mars 1936 fick företaget patent för zippotändaren. Zippotändaren blev populär inom USA:s armé, speciellt under andra världskriget då efterfrågan från militären blev så stor att företaget helt slutade producera för den civila marknaden. På den tiden gjordes skalet i mässing men när denna legering blev för dyr under kriget övergick man till att göra skalet i stål. Företaget hade aldrig något officiellt kontrakt med den amerikanska militären men den stora efterfrågan resulterade bland annat i att företaget producerade skal med specifika emblem, bataljonssymboler etc. Under Vietnamkriget var det istället populärt bland de amerikanska militärerna att låta gravera in personliga motton eller symboler på metallskalet. Noter Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Zippo. Zippo Manufacturing Company
Dům v Chestnut Hill

Dům v Chestnut Hill, známý také jako dům Vanny Venturiové (Vanna Venturi House) byl postaven ve Filadelfii v roce 1964. Autorem stavby je americký architekt Robert Venturi, představitel postmodernismu. Navrhl ho pro svou matku a tato stavba se stala vzorem pro jeho další realizace. V roce 1965 za ni dostal cenu Architectural and The Arts Awards a v roce 1989 obdržel ocenění AIA Twenty-Five Year. Popis Dvoupodlažní objekt je v půdorysu na první pohled symetrický. Tato symetrie je však narušena řešením dvou vertikálních prvků. O centrální pozici se dělí schodiště a krbový komín. Ten se zařezává do schodiště, které tak ztrácí na své šířce. Komín však zároveň uhýbá schodišti. Samotná dispozice domu je uzavřená. Centrální prostor tvoří obývací místnost, ze které se vchází do ostatních místností. Už na první pohled je patrná netradiční úprava stěn, které vytvářejí složitý prostor. Složitý je půdorys a tato složitost je typickým rukopisem autora. Do protikladu k složitému interiéru postavil Venturi relativně jednoduchý exteriér. Přední fasáda vytváří náznakově obraz domu ve formě jakési kulisy, která je u Venturiho oblíbeným prvkem vyjadřujícím problém sladit venkovní a vnitřní prostor.[zdroj?] Některými výrazovými prostředky naznačuje složitost interiéru i v exteriéru. Různými rozměry a tvary oken a zářezy ve vnějších stěnách a také excentrickou polohou komína odráží autor komplikovanost interiéru. Na tomto díle Venturi uplatnil svou teorii navrhování architektury, kterou později popsal i v knize Složitost a protiklad v architektuře. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Dom v Chestnut Hill na slovenské Wikipedii. Literatura Venturi, Rauch a Scott Brown: Bauten und Projekte 1959–1985, Krämer, Stuttgart 1986 Venturi, R.: Zložitosť a protiklad v architektúre, česká edícia Arbor vitae, 2001/2003 Haas, F.: Architektura 20. století, Státní pedagogické nakladatelství Praha, 1978 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Dům v Chestnut Hill na Wikimedia Commons
Casa di Vanna Venturi

La casa di Vanna Venturi è un'abitazione privata di Filadelfia, uno dei primi lavori dell'architetto americano Robert Venturi, con la quale ottenne in breve tempo il riconoscimento internazionale. Nel 1989 alla casa fu assegnato il Twenty-five Year Award. Storia e descrizione Fu fatta costruire da Vanna Venturi, madre dell'autore, che nel 1962 gli commissionò il progetto. La casa si trova a Chestnut Hill, nella periferia di Filadelfia, a circa 10 km a nord del centro della città. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Casa di Vanna Venturi Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su vsba.com. Casa di Vanna Venturi, su archINFORM.
Vanna Venturi House

Vanna Venturi House, även kallat Chestnut Hill House, är ett enfamiljs bostadshus i området Chestnut Hill i Philadelphia, Pennsylvania (USA). Huset ritades av arkitekten Robert Venturi som fått uppdraget att rita en bostad åt sin mor Vanna Venturi. Villan byggdes mellan 1962 och 1966 och var ett av Robert Venturis första uppförda byggnadsverk och kom att bli startskottet i dennes arkitektkarriär. Byggnaden stod klar i samband med publikationen av Venturis postmodernistiska manifest Complexity and Contradiction in Architecture och bär tydliga spår av dessa idéer i sin utformning. Av många anses den som den allra första postmoderna byggnaden. Arkitekturen är såväl komplex som lekfull och utforskande och innehåller många historiska referenser och stilelement, vilka dock konsekvent har omtolkats och tillspetsats. Planen utgörs av en relativt långsmal rektangel och använder sin bredsida som huvudfasad. Taket har formen av ett delat sadeltak med gaveln åt bredsidan. Den rektangulära exteriören står i kontrast mot interiörens sneda väggar och buktande ytor och en hög detaljrikedom som utstrålar Venturis motto "Less is a bore ". I bottenvåningen ligger köket, badrummet, vardagsrummet och moderns sovrum, medan det på övervåningen finns en takterrass och ett gästrum. Den öppna spisen i vardagsrummet har en kraftig murstock som accentueras även exteriört av ett upphöjt skorstenstorn. Referenser Colin Davies, Key Houses of the Twentieth Century, s 142-143, Laurence King Publishing 2006, ISBN 1-85669-463-1 Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Vanna Venturi House.
Inquirer Building

Het Inquirer Building, voorheen bekend als het Elverson Building, is een wolkenkrabber in de Amerikaanse stad Philadelphia. Het gebouw is 103 meter hoog. Geschiedenis Het gebouw werd tussen 1923 en in 1924 gebouwd in de Beaux-artsstijl door Rankin, Kellogg & Crane. Bij de bouw van het Inquirer Building werd het pand gebouwd op stevige fundamenten en werd er ruimte gelaten voor het passeren van de metro. Hierbij werd rekening gehouden met zo min mogelijk trillingen die te voelen zouden zijn in het gebouw zodat de drukpers kon blijven drukken. Na opening werd het gebouw de thuishaven van de krant The Philadelphia Inquirer. Deze functie vervulde het tot 2012. In dat jaar werd het gebouw verkocht aan een investeerder. Na een aantal jaren te hebben leeggestaan werd in 2019 bekendgemaakt dat op termijn de Philadelphia Police Department het gebouw in gebruik zou gaan nemen. Ter voorbereiding hiervoor werd het gebouw grondig gerenoveerd en de kosten die hiervoor waren vrijgemaakt bedroegen 300 miljoen dollar. In april 2022 werd het gerenoveerde gebouw geopend voor gebruik. Galerij