NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Forêt nationale de Deschutes

La forêt nationale de Deschutes est une forêt nationale située dans l'Oregon au nord-ouest des États-Unis. Elle s'étend sur les comtés de Deschutes, Klamath, Lake et Jefferson. Elle est située du côté oriental de la chaîne des Cascades et s'étend sur une surface de 7 284 km2. Elle est traversée par le sentier du Pacific Crest Trail. Le film Une bible et un fusil, qui met en scène John Wayne, a été tourné en partie dans la forêt nationale de Deschutes. Elle a été visitée par 3 162 000 visiteurs en 2006. Galerie Notes et références Annexes Articles connexes Chaîne des Cascades Deschutes River (Oregon) Crack in the Ground Liens externes Ressources relatives à la géographie : Geographic Names Information System National Forest Foundation (en) Site officiel Portail de la conservation de la nature Portail du bois et de la forêt Portail de l’Oregon
Bosque nacional Willamette

El bosque nacional Willamette es un bosque nacional de los Estados Unidos localizado en la parte central de la cordillera de las Cascadas, en el estado de Oregón.​ El bosque comprende 1 678 031 ha (6790 km²), por lo que es uno de los mayores bosques nacionales. Más de 380 000 ha designadas como áreas salvajes se componen de siete picos, repartidos en grandes montañas. También hay varios ríos salvajes y escénicos dentro del bosque. El bosque recibe su nombre del río Willamette, que tiene su cabecera en el bosque.​ La sede del bosque se encuentra en la ciudad de Eugene. Hay locales donde se encuentran las oficinas del distrito de guardaparques en McKenzie Bridge, Mill City, Detroit, Sweet Home y Westfir.​ El bosque recibe de 2000 a 3800 milímetros (80 a 150 pulgadas) de precipitación anual proveniente del flujo húmedo del océano Pacífico, que se encuentra con un proceso adiabático al ascender sobre las cascadas.​ Gran parte de la precipitación se recibe en forma de nieve, que se acumula en las zonas más altas de octubre a abril.​ Referencias Enlaces externos
Forêt nationale de Willamette

La forêt nationale de Willamette est une forêt fédérale protégée dans l'Oregon (États-Unis). Elle est située au centre de la chaîne des Cascades sur une surface de 6 780,13 km2, ce qui en fait une des plus grandes forêts des États-Unis. Plus de 1 540 km2 sont désignés espaces sauvages protégés (Wilderness), incluant sept des plus grands pics montagneux. Plusieurs rivières sont catégorisées National Wild and Scenic River. Son nom vient de la rivière Willamette. Elle est traversée par le sentier du Pacific Crest Trail. Notes et références Annexes Liens externes Ressources relatives à la géographie : Geographic Names Information System National Forest Foundation (en) Site officiel Portail du bois et de la forêt Portail de la conservation de la nature Portail de l’Oregon
Illinois Valley Airport

Illinois Valley Airport (FAA LID: 3S4) is a county-owned public-use airport located four miles (6.4 km) southwest of the central business district of Cave Junction, a city in Josephine County, Oregon, United States. History The Illinois Valley Airport, also known as the Siskiyou Smokejumper Base, or even the Cave Junction Airport, was built by the US Forest Service. It operated from 1943 to 1981 as a smokejumper base, during which time the smokejumpers parachuted on 1445 fires for 5390 fire jumps, or about 142 jumps per year. The Smokejumper Base is currently operating as the Siskiyou Smokejumper Base Museum and free tours of the museum are available daily from March 15 to November 15. Major building restoration projects and ground maintenance have been performed by community members and retired smokejumper volunteers over the course of several years. Moon Trees Lunar orbiter commander Stuart Roosa was a firefighter at the Siskiyou Smokejumper Base in 1954. In 1971, Roosa took a packet of Douglas Fir seeds with him to the moon, and when he returned the Forest Service planted these "Moon Trees" across the US, including two at the Illinois Valley Airport. The smokejumpers cared for these trees, but after their departure, both trees died. The Moon Tree Run (10k) was held annually to honor Roosa's achievement when the site was operating as a fire base. The Moon Tree Run has only recently begun to be held once again thanks to volunteer efforts. The mixed terrain race is similar to the original race course and there is also a 5k race offered. Facilities and aircraft Illinois Valley Airport covers an area of 175 acres (71 ha) which contains one asphalt paved runway (18/36) measuring 4,807 x 75 ft (1,465 x 23 m). For the 12-month period ending May 11, 2021, the airport had 6,000 aircraft operations, all of which were general aviation. The airport has a specialty flight school offering primary flight training specifically for light sport and ultralight airplane and gyroplane. The school known as Captain Drake's Family Aerial Adventures, offers complete training packages including housing for out of town clients. fixed-base operator, aircraft rentals and instruction, hangar rentals, and a small campground. All other services are four miles (6 km) north in Cave Junction. References External links Resources for this airport: FAA airport information for 3S4 AirNav airport information for 3S4 FlightAware airport information and live flight tracker SkyVector aeronautical chart for 3S4
Albany station (Oregon)

Albany station is an Amtrak intercity rail station in Albany, Oregon, United States. It is served by the Amtrak Cascades and the Coast Starlight passenger trains, and is the westernmost Amtrak station. Albany station also serves as the hub for local transit. History The station was constructed in 1909 for the Southern Pacific Railroad and is built of masonry. It was built on the site of an earlier railroad station constructed by the Oregon and California Railroad in 1870. When Amtrak took over intercity passenger service in May 1971, Albany was dropped as a stop, though a Los Angeles–Seattle train (later the Coast Starlight) was run. Albany was added as a stop on the Coast Starlight on October 30, 1977. Beginning in 2004, the station and the surrounding area underwent an $11.3 million restoration that was funded with a combination of federal, state, local, and Amtrak money. The Oregon Department of Transportation was in charge of the project. The station was rededicated on April 18, 2006. The City of Albany also restored the former Railway Express Agency building nearby as offices for the city's transit system. References External links Media related to Albany, Oregon (Amtrak station) at Wikimedia Commons Albany, OR – Amtrak Albany, OR – Station history at Great American Stations (Amtrak) Amtrak Stations Database
Gare d'Albany (Oregon)

La gare d'Albany est une gare ferroviaire des États-Unis située à Albany en Oregon; Elle est desservie par Amtrak. C'est une gare avec personnel. Situation ferroviaire Histoire Elle est mise en service en 1909. Service des voyageurs Accueil Desserte Lignes d'Amtrak : Le Cascades: Eugene - Vancouver Le Coast Starlight: Los Angeles - Seattle Intermodalité Notes et références Voir aussi Article connexe Liste des gares d'Amtrak Lien externe (en) Albany, OR (ALY) Portail du chemin de fer en Amérique du Nord Portail de l’Oregon
Eugene station (Amtrak)

Eugene station (alternately Eugene–Springfield station) is a train station in Eugene, Oregon, United States. It is served by Amtrak's Coast Starlight passenger train and is the southern terminus of the Amtrak Cascades corridor. The station is also served by the Cascades POINT bus service. History The station was built in 1908 by the Southern Pacific Railroad and was listed on the National Register of Historic Places as the Southern Pacific Passenger Depot in 2007. The current station is the third passenger depot built at this location. Built of masonry, it is one of five masonry depots that still exist along the original Southern Pacific West Coast line. The other depots are in Albany, Medford, Roseburg and Salem. When Amtrak took over intercity rail operations in 1971, it cut back service to a single train through Eugene, what eventually became the Coast Starlight. A brief attempt at corridor service began in 1980 with the Willamette Valley, but ended in 1981. For the next 13 years, the only intercity service through Eugene was the Coast Starlight, which arrived northbound at lunchtime and southbound during the afternoon rush. However, in 1994, Amtrak extended the Seattle-Portland Mount Rainier to Eugene on a trial basis. This proved successful enough that the train was renamed the Cascadia in 1995. The Cascadia was merged into Amtrak Cascades along with all of Amtrak's other Pacific Northwest services in 1998, and a Portland-Eugene round trip was added in 2000. Southern Pacific sold the building to the Jenova Land Company in 1993, and ten years later the city of Eugene bought the depot as part of a plan to develop a regional transportation center. In 2004, the city oversaw a $4.5 million restoration project. Workers restored the exterior brickwork and trim and gutted and renovated the interior. New tile floors, oak and fir trim, covered ceilings, wooden benches and expanded bathrooms were installed. See also Southern Pacific Railroad Passenger Station and Freight House — another former Southern Pacific station in Springfield on the NRHP Oregon Electric Railway Passenger Station — adjacent former interurban railway station on the NRHP References External links Media related to Eugene–Springfield station at Wikimedia Commons Eugene, OR – Amtrak Eugene, OR – Station history at Great American Stations (Amtrak) Waymarking.com gallery with old postcard images National Register nomination Amtrak Stations Database
Gare d'Eugene (Oregon)

La gare d'Eugene (ou Southern Pacific Passenger Depot) est une gare ferroviaire des États-Unis située à Eugene en Oregon. Elle est exploitée par Amtrak. C'est une gare avec personnel. Histoire Construite en 1908 par la Southern Pacific Company, la gare a été restaurée en 2004. Service des voyageurs Accueil La gare dispose d'une salle d'attente, de toilettes et de cabines téléphoniques. Desserte La gare constitue le terminus sud de la ligne Cascades qui circule jusqu'à Vancouver au nord. Elle est également desservie par la ligne Coast Starlight qui relie Seattle à Los Angeles. Intermodalité Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des gares d'Amtrak Registre national des lieux historiques Liens externes Ressources relatives à l'architecture : Oregon Historic Sites Database Registre national des lieux historiques (en) Site officiel Amtrak (en) Eugene, OR (EUG) Portail du Registre national des lieux historiques Portail du chemin de fer en Amérique du Nord Portail de l’Oregon
Salem station (Oregon)

Salem station is an Amtrak train station in Salem, Oregon, United States. It is served by Amtrak Cascades corridor trains going to and from Portland, Oregon, as well as the long-distance Coast Starlight. Greyhound Lines and some regional buses also stop at the station. History This station was constructed for the Southern Pacific Railroad in 1918 and is the third station to be built at this location. The two previous stations were built in 1871 and 1889. The 1871 depot burned down in 1885. It is commonly believed that the Queen Anne style 1889 depot burned down on March 5, 1917, but newspaper reports from the time say it was unsightly and, except for the baggage wing, demolished. The current Beaux-Arts-style structure was designed by Southern Pacific's chief architect John H. Christie. It is constructed of masonry, and is one of five masonry depots that still exist along the original Southern Pacific West Coast line. The other depots are in Albany, Medford, Roseburg and Eugene. A restoration project by the Oregon Department of Transportation (ODOT) was completed in 2000. Amtrak leases the station from ODOT for $1 a year, in exchange for maintenance of the building and grounds. An 1889 Railway Express Agency (REA) freight depot/baggage shed from the previous station was kept and is the oldest freight depot still in existence in the state. Either after the 1917 fire or in preparation for constructing the new depot, the Queen Anne-style REA depot was relocated from its original site to the south. The REA depot had not been used since the mid-1970s, but ODOT restored it in the late 2000s for use by Greyhound. The station and baggage depot were added to the National Register of Historic Places on February 12, 2010. In 2011, daily ridership on Amtrak between Salem and Portland reached 24,146 boardings. Greyhound Lines moved operations from its downtown station to here in 2013, first to the north wing of the station building and, upon completion of renovations in 2018, to the former freight shed. References External links Salem, OR – Amtrak Salem, OR – Station history at Great American Stations (Amtrak) Historic images of the 1889 and 1918 depots from Salem Public Library Amtrak Stations Database Greyhound Lines station page
Gare de Salem (Oregon)

La gare de Salem est une gare ferroviaire des États-Unis située à Salem en Oregon; Elle est desservie par Amtrak. C'est une gare avec personnel. Situation ferroviaire Histoire Elle est mise en service en 1918 par la Southern Pacific Transportation Company. Service des voyageurs Accueil Desserte Lignes d'Amtrak : Le Cascades: Eugene - Vancouver Le Coast Starlight: Los Angeles - Seattle Intermodalité Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des gares d'Amtrak Registre national des lieux historiques Southern Pacific Transportation Company Liens externes Ressources relatives à l'architecture : Oregon Historic Sites Database Registre national des lieux historiques (en) Salem, OR (SLM) Portail du Registre national des lieux historiques Portail du chemin de fer en Amérique du Nord Portail de l’Oregon
Gill Coliseum

Le Gill Coliseum est un bâtiment situé sur le campus de l'Oregon State University, situé dans la ville américaine de Corvallis, en Oregon. Il abrite la salle multi-sports de l'université, utilisée pour les rencontres de sports collectifs (basket-ball) et individuels (gymnastique). La salle sert également de lieu de rencontre pour les évènements locaux (remise de diplômes des high-schools environnantes, cultes...) Les bureaux administratifs des entraineurs universitaires sont également situés dans ce bâtiment, ainsi que la salle des trophées de l'université. Histoire Notes et références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail du basket-ball Portail du sport universitaire Portail des universités américaines Portail de l’Oregon
Gill Amfiteátrum

A Gill Amfiteátrum (angolul: Gill Coliseum) az Oregoni Állami Egyetem sportlétesítménye az Amerikai Egyesült Államok Oregon államának Corvallis városában. Az 1949-ben megnyílt, 9301 fő befogadóképességű stadiont az Oregon State Beavers birkózó-, kosárlabda-, röplabda- és tornacsapatai használják. Névadója az egyesület kosárlabdaedzője, Slats Gill. A sportpálya Ralph Miller kosárlabdaedző nevét viseli. A beltér déli falán lévő festményen korábbi játékosok (Gary Payton, Brent Barry,A. C. Green, Lester Conner és Steve Johnson) szerepelnek. Tengerszint feletti magassága 70 méter. Története Megépülte előtt a kosárlabda-mérkőzéseket az 1941-ben átadott, 2500 fő befogadóképességű tornateremben (a mai Langton épületben) játszották. Az 1,8 millió dollárból épült stadion 1949. december 16-án nyílt meg. Kezdetben tízezer főt tudott befogadni. Megnyitásakor nem vehette fel Gill nevét, mivel az állami szabályok tiltották felsőoktatási épület élő személyről való elnevezését. 1995-ig az alagsorban működött a Horner Múzeum. NCAA-bajnokságok 11 alkalommal (1952, 1953, 1954, 1955, 1956, 1957, 1960, 1962, 1964, 1967, 1983) itt rendezték meg az NCAA I-es divíziója nyugati férfi csoportjának kosárlabda-bajnokságát. Az 1983-as mérkőzés kétszeres hosszabbítást követően hajnali 2-ig tartott. Más funkciói Az alsó szinten baleset-megelőzési és rehabilitációs szolgáltatásokat nyújtó sportorvosi központ található, ahol szív- és érrendszeri vizsgálatokat is tudnak végezni. A 2009-es, hétmillió dolláros felújításkor a létesítményt akadálymentesítették, külső homlokzatát pedig homokszórással megtisztították és újrafestették. A pálya kinézetét az egyetemi márkaváltásokkal összhangban többször átalakították. A 2007 eleje és 2008 tavasza között a Gill Amfiteátrum és a Tommy Prothro Amerikaifutball-Komplexum között épült sportteljesítmény-központban elsősorban birkózóedzések zajlanak; az 1900 négyzetméteres, félmillió dollárnyi eszközzel felszerelt központban 55 méteres sprintpálya is található. A négyszintes épület 2013 júniusában kettő kosárlabdapályával és irodákkal bővült. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Gill Coliseum című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. További információk Leírás az Oregon State Beavers honlapján (angolul)
Linus Pauling Institute

The Linus Pauling Institute is a research institute located at the Oregon State University with a focus on health maintenance. The mission statement of the institute is to determine the functional roles of micronutrients and phytochemicals in promoting optimal health and to treat or prevent human disease, and to determine the role of oxidative stress and inflammation in health and disease. There are several major areas of research occurring at the institute, focused on many vitamins, minerals and other compounds found in the diet. The Linus Pauling Institute of Science and Medicine was founded in 1973 in Menlo Park, California by Linus Pauling and several colleagues under the name Institute of Orthomolecular Medicine. In 1974, the institute was renamed the Linus Pauling Institute of Science and Medicine. After Linus Pauling's death, it relocated to Oregon State University in 1996, and was renamed the Linus Pauling Institute. Several researchers from the original institute, including the assistant director of research, went on to form the Genetic Information Research Institute in nearby Mountain View, CA. At Oregon State University, the institute operates under the Research Centers and Institutes under the university's Research Office. Since July 2020, the director of the Linus Pauling Institute is Emily Ho, a nutritionist. The institute is housed in the Linus Pauling Science Center, which opened in October 2011. It is the largest-ever academic building on the Oregon State University campus. The Linus Pauling Institute receives a significant amount of research funding from private and public organizations, such as the National Institutes of Health. The Linus Pauling Institute web site is home to the Micronutrient Information Center, an online database for vitamin, mineral, phytochemical and nutrition information. The institute also produces a free biannual newsletter with information on micronutrient research, sponsors several research awards, and promotes several outreach programs. References External links Linus Pauling Institute Interview with Balz Frei, Director of the Linus Pauling Institute Interview with Steve Lawson, Administrative Officer of the Linus Pauling Institute The Founding of the Institute of Orthomolecular Medicine, 8-part article, at The Pauling Blog (History of the LPI, 1969-2013)
Institut Linus-Pauling

L'Institut Linus-Pauling a été déplacé à l'université d'État de l'Oregon en août 1996 après un accord obtenu entre l'université et l'Institut de science et de médecine Linus Pauling (situé auparavant à Palo Alto en Californie de 1973 à 1996). L'institut publie une lettre d'information avec des informations sur la recherche portant sur les micronutriments, sponsorise un prix — « Linus Pauling Institute Prize for Health Research » — et accueille des séminaires et des conférences. Notes et références Liens externes (en) Site officiel Portail de la médecine Portail des universités américaines Portail de l’Oregon
Linus Pauling Intézet

A Linus Pauling Intézet (angolul: Linus Pauling Institute) egészségtudományi kutatóintézet az Amerikai Egyesült Államok Oregon államának Corvallis városában, az Oregoni Állami Egyetem campusán. Célja, hogy meghatározza a mikrotápanyagok és fitokemikáliák egészségmegőrzésben, illetve az oxidatív stressz és a gyulladás betegségeknél betöltött szerepét. Számos étrenddel és vitaminokkal kapcsolatos vizsgálatot folytat. Története Az Ortomolekuláris Gyógyászati Intézetet Linus Pauling vegyész alapította 1973-ban a kaliforniai Menlo Parkban. Egy évvel később felvette a Linus Pauling Tudományos és Gyógyászati Intézet nevet. Pauling halála után az Oregoni Állami Egyetem campusára költöztették és felvette mai elnevezését; korábbi munkatársai megalapították a Genetikai Információs Kutatóintézetet. A 2011 októberében átadott Linus Pauling Tudományos Központ az egyetem legnagyobb létesítménye. Tevékenységét a köz- és magánszféra is finanszírozza. 2020 júliusa óta igazgatója Emily Ho táplálkozási szakértő. Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Linus Pauling Institute című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként. További információk Hivatalos honlap (angolul) Chris Petersen (2014. január 10.). "Balz Frei Oral History Interview" (angol nyelven). OSU. Hozzáférés: 2025. január 21. Chris Petersen (2011). "An Oral History of the Linus Pauling Institute" (angol nyelven). OSU. Hozzáférés: 2025. január 21. "The Founding of the Institute of Orthomolecular Medicine" (angol nyelven). The Pauling Blog. 2013. március 13. Hozzáférés: 2025. január 21.
Linus Pauling Institute of Science and Medicine

Linus Pauling Institute of Science and Medicine (LPI) – instytut badawczy wchodzący w skład Oregon State University. Szczególny nacisk kładzie na utrzymanie zdrowia. Instytut został założony w 1973 w Menlo Park w Kalifornii przez Linusa Paulinga i kilku jego kolegów pod nazwą Instytut Medycyny Ortomolekularnej. Po śmierci Linusa Paulinga w 1996 roku Instytut został przeniesiony do Oregonu, a kilku badaczy utworzyło Instytut Badań Informacji Genetycznej w pobliżu Mountain View w Kalifornii. Instytut mieści się w Linus Pauling Science Center, który został otwarty w październiku 2011 roku. Jest to największy budynek akademicki na kampusie Oregon State University. Instytut ma trzy cele. Po pierwsze, ma ustalić funkcjonalne role mikroelementów i fitozwiązków we wspieraniu optymalnego poziomu zdrowia, a także leczenia lub zapobiegania chorobom u ludzi. Po drugie, bada rolę stresu oksydacyjnego w zapaleniach, jak również działanie ochronne i przeciwzapalne przeciwutleniaczy w pożywieniu. Trzecim celem jest pomoc ludziom w pełnym i produktywnym życiu, wolnym od chorób. Istnieje kilka głównych obszarów badań prowadzonych w instytucie: nad witaminami, minerałami i innymi związkami zawartymi w diecie. Linus Pauling Institute otrzymuje znaczną ilość funduszy na badania z National Institutes of Health (NIH). W 2003 roku NIH przez Narodowe Centrum Medycyny Komplementarnej i Alternatywnej (NCCAM) wyznaczył Linus Pauling Institute of Science and Medicine jako Centrum Doskonałości Badań nad medycyną komplementarną i alternatywną, przyznając mu dotację celową na badania starzenia się, chorób układu krążenia i chorób neurodegeneracyjnych. Dotacja finansuje również studia nad stwardnieniem zanikowym bocznym. Przypisy