NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Raleigh, Severna Karolina

Raleigh (IPA: [ˈrɔːliː]) je glavno mesto ameriške zvezne države Severna Karolina. Po najnovejših podatkih ima mesto približno 385.000 prebivalcev in je drugo največje v Severni Karolini za Charlottom. Mesto je znano po številnih hrastovih drevesih, po katerih je dobilo tudi vzdevek Mesto hrastov (City of Oaks). Raleigh je bil ustanovljen leta 1792 in načrtno zgrajen kot novo glavno mesto Severne Karoline. Ime nosi po siru Walterju Raleighu, angleškem pesniku iz 16. stoletja. Obstajata dve statistični velemestni območji: prvo, Raleigh-Cary, je ožje in ima 1.088.765 prebivalcev (2008). Drugo, Raleigh-Durham-Cary, zajema tudi nekoliko stran ležeči Durham in šteje več kot 1,6 milijona prebivalcev. Širše velemestno območje Raleigha se večidel prekriva s tako imenovanim raziskovalnim trikotnikom (Research Triangle), tj. regijo, v kateri se nahaja eden največjih raziskovalnih kompleksov v ZDA Research Triangle Park. Raleigh je med najhitreje rastočimi mesti v ZDA, delno tudi zaradi dobrih zaposlitvenih možnosti. Opombe in sklici
Raleigh, North Carolina

Raleigh är huvudstad i delstaten North Carolina i USA. Staden har en yta av 299,3 kvadratkilometer och en befolkning som uppgick till cirka 403 892 invånare (år 2010). Raleigh har fått sitt namn efter upptäcktsresanden Sir Walter Raleigh. Bakgrund Raleigh är säte för delstatsstyret och i staden finns kontor och residens för North Carolinas guvernör, mötesplats för generalförsamlingen samt delstatens högsta domstol. I Raleigh ligger North Carolina State University (NCSU) som bedriver framstående forskning inom bland annat naturvetenskap och teknik. Universitetet har 34 000 studenter och 8 000 anställda (år 2011). Campusområdet är stort och trafikeras av gratisbussarna Wolfline. I centrala Raleigh finns ett historiskt museum som beskriver North Carolinas utveckling och ett naturhistoriskt museum som visar dinosaurieskelett. Stadens huvudgata heter Fayetteville Street. Sport Ishockeyklubben Carolina Hurricanes, som spelar i National Hockey League (NHL), spelar sina hemmamatcher i PNC Arena i västra Raleigh. NCSU:s olika idrottslag, vilka samtliga går under namnet Wolfpack, lockar storpublik till sina matcher i bland annat basket, amerikansk fotboll och baseboll. Kända personer från Raleigh Michael C. Hall, skådespelare Anne Henning, skridskoåkare Andrew Johnson, före detta president i USA John Wall, basketspelare Evan Rachel Wood, skådespelare Källor Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Raleigh, North Carolina.
Ролі (Північна Кароліна)

Ро́лі (англ. Raleigh, МФА: [ˈrɑːli]) — місто (англ. city) у США, в округах Вейк і Дарем, столиця штату Північна Кароліна. Населення — 467 665 осіб (2020), а в агломерації — 1,6 млн. Друге за чисельністю місто штату. Названо на честь сера Волтера Релі. Географія Ролі розташоване за координатами 35°49′49″ пн. ш. 78°38′29″ зх. д. (35.830204, -78.641439). За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 372,96 км², з яких 370,12 км² — суходіл та 2,85 км² — водойми. Клімат Демографія Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкали 403 892 особи в 162 999 домогосподарствах у складі 91 186 родин. Густота населення становила 1083 особи/км². Було 176124 помешкання (472/км²). Расовий склад населення: До двох чи більше рас належало 2,6 %. Частка іспаномовних становила 11,4 % від усіх жителів. За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 23,1 % — особи молодші 18 років, 68,7 % — особи у віці 18—64 років, 8,2 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 31,9 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 93,5 чоловіків; на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 90,9 чоловіків також старших 18 років. Середній дохід на одне домашнє господарство становив 78 255 доларів США (медіана — 55 398), а середній дохід на одну сім'ю — 95 456 доларів (медіана — 70 061). Медіана доходів становила 48 712 долари для чоловіків та 40 929 доларів для жінок. За межею бідності перебувало 16,0 % осіб, у тому числі 22,5 % дітей у віці до 18 років та 7,5 % осіб у віці 65 років та старших. Цивільне працевлаштоване населення становило 226 356 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 21,5 %, науковці, спеціалісти, менеджери — 18,0 %, роздрібна торгівля — 10,9 %, мистецтво, розваги та відпочинок — 10,2 %. Культура У місті розташований Художній музей Північної Кароліни з цінною збіркою живопису (Ян Брейгель (старший), Антоніс ван Дейк, Петер Пауль Рубенс, Ян Лівенс, Джованні Больтраффіо, Якоб ван Рейсдал та ін.). Освіта Спорт У Ролі є чотири професійні спортивні команди. «Кароліна Гаррікейнс» (англ. Carolina Hurricanes) — професійна хокейна команда, член Національної хокейної ліги грає в Ар-Бі-Сі-центрі. Уродженці Уай Бі Ен Кордей (* 1997) — американський репер, співак та письменник. Міста-побратими Укладено договір про встановлення побратимських відносин з містами: Сян'ян (КНР); Комп'єнь (Франція); Халл (Гулль) (Англія, Велика Британія); Росток (Німеччина) Міста-побратими у США: Ірвін, Каліфорнія. Ричмонд, Вірджинія. Сієтл, Вашингтон. Примітки Джерела Великий атлас світу / голов. ред. Скляр С. С. — К. : ДНВП «Картографія», 2015. — 192 с. — 10 тис. прим. — ISBN 9789661493482. Посилання
Palmer-Marsh House

The Palmer-Marsh House is a historic house museum and National Historic Landmark on Main Street south of Carteret Street in Bath, North Carolina. Built in 1744, it is one of the oldest residences in North Carolina, and is a well-preserved example of a large colonial town house with a commercial space built in. It was declared a National Historic Landmark in 1970. It is now a North Carolina state historic site, and is open for tours. Description and history The Palmer-Marsh House is located in the center of Bath, on the east side of South Main Street just south of its junction with Carteret Street (North Carolina Highway 92). It is a 2+1⁄2-story wood-frame structure, with a gabled roof, clapboard siding, and a brick-faced foundation. It is oriented facing south, with a seven-bay facade that has a center entrance with minimal trim. The other facades have secondary entrances at their centers. The secondary entrance on the street-facing west side opens into a large chamber that extends the full depth of the house, with a parlor and study continuing across the front. The interior retains some original features, including wide pine floors and exposed timber framing. The house was built in 1744 by Michael Coutanch, who used the large western room as a shop. In later years this space is also said to have played host to the colonial legislature when it met in Bath. In the 1760s it was purchased by Robert Palmer, who served as the royal collector of the port, and was on the governor's council. In 1802 the house was purchased by brothers Jonathan and Daniel Gould Marsh, whose family owned it until 1915. It underwent restoration by Historic Bath in 1960–62, and was given to the state in 1963; it has served as a museum property ever since. See also List of the oldest buildings in North Carolina List of National Historic Landmarks in North Carolina National Register of Historic Places listings in Beaufort County, North Carolina References External links Historic Bath: Palmer-Marsh House Historic American Buildings Survey (HABS) No. NC-310, "Palmer-Marsh House, Main Street, Bath, Beaufort County, NC", 11 photos, 3 data pages, 1 photo caption page Historic American Buildings Survey (HABS) No. NC-311, "Palmer-Marsh Smokehouse, Main Street, Bath, Beaufort County, NC", 2 photos, 2 data pages, 1 photo caption page
Дом Палмера-Марша

Дом Палмера-Марша — историческое здание, построенное в 1744 году. Расположено в городе Бат (Северная Каролина) на восточной стороне Мэйн-стрит. Входит в Национальный реестр исторических мест США. Ссылки Исторический Бат (Северная Каролина). Дом Палмера-Марша.
Маяк Болд-Хед

Маяк Болд-Хед (англ. Bald Head Light) — старейший маяк Северной Каролины, расположен на острове Болд-Хед в дельте реки Кейп-Фир, служил для навигации напротив мыса Фир. Высота маяка — 33,5 метра (42-й по высоте маяк страны). Действовал до 1935 года. История Маяк был построен в 1817 году и заменил более старый маяк, пришедший в негодность. Он служил как маяк до 1935 года и как радиомаяк до 1958 года. Служил для обозначения опасных мелей Фраинг-Пэн, находящихся напротив мыса Фир. После строительства маяка на острове Оак после полностью списан и является сейчас достопримечательностью острова. Примечания Ссылки Маяк Болд-Хед : [№ 980467] // U.S. Geological Survey Geographic Names Information System : [англ.] / Domestic Names Committee ; U.S. Board on Geographic Names. — Дата обращения : 31.07.2026. Маяк Болд-Хед
Ocracoke Light

Ocracoke Light is a lighthouse that was built in Hyde County, on Ocracoke Island, Ocracoke, North Carolina in 1823 by Massachusetts builder Noah Porter. The lighthouse stands 75 feet (23 m) tall. Its diameter narrows from 25 feet (7.6 m) at the base to 12 feet (3.7 m) at its peak. The lighthouse was built to help guide ships through Ocracoke Inlet into Pamlico Sound. In 1864, Confederate troops dismantled the fourth-order Fresnel Lens, but Union forces later restored it. Ocracoke Light is the oldest operating light station in North Carolina and the second oldest lighthouse still standing in the state. The lighthouse was automated in 1955. During the summer months when there is a U.S. National Park Ranger on duty, visitors may access the base of the lighthouse. Access to the top of the lighthouse is not allowed due to the simple steel spiral staircase being safe only for maintenance activity. However, this is not the original staircase; the original staircase was a wooden step spiral built into the inside of the exterior wall. This was removed during the 1950s due to excessive rotting to the boards and a lacking necessity for a substantial staircase because of the automation of the light. The wooden stairs were removed and the holes in the all-brick lighthouse were cemented closed. The lighthouse was added to the National Register of Historic Places in 1977 as Ocracoke Light Station. Controversy Various claims have been made about the light, including "the Ocracoke Light is the second oldest operating lighthouse in the nation," from the National Park Service. The original 1795 construction a mile away would qualify only as fifth oldest and the current 1823 tower is about twelfth oldest. References
Phare d'Ocracoke

Le phare d'Ocracoke (en anglais : Ocracoke Light) est un phare américain situé dans le comté de Hyde, en Caroline du Nord. Il a été construit sur l'île d'Ocracoke pour guider les navires dans le grau d'Ocracoke de la baie de Pamlico. Il est inscrit au Registre national des lieux historiques depuis le 25 novembre 1977. Historique Construit en 1823, il est le plus ancien phare en activité en Caroline du Nord et le deuxième plus ancien phare encore debout dans l'État. Le phare a été automatisé en 1955. Pendant les mois d'été, lorsqu'un garde-forestier de parc national des États-Unis est en service, les visiteurs peuvent accéder à la base du phare. L'accès au sommet du phare n'est pas autorisé car le simple escalier en colimaçon en acier ne présente un risque que pour les activités de maintenance. Cependant, ce n'est pas l'escalier d'origine ; l'escalier d'origine était fait de marches en bois construite à l'intérieur du mur extérieur. Il a été supprimé dans les années 1950 en raison de la pourriture excessive des planches et de la nécessité d'un escalier de service en raison de l'automatisation de la lumière. Les escaliers en bois ont été enlevés et les trous du phare entièrement en brique ont été cimentés et fermés. Voir aussi Article connexe Liste des phares en Caroline du Nord Liens externes Ressource relative à l'architecture : Registre national des lieux historiques Portail des phares Portail du Registre national des lieux historiques Portail de l’océan Atlantique Portail de la Caroline du Nord
Farol de Ocracoke

Farol de Ocracoke é um farol de tijolo localizado na Ocracoke Island, no condado de Hyde, na ilha de Ocracoke, no estado da Carolina do Norte, nos Estados Unidos. o farol têm 23 metros de altura, além de ter de diâmetro 7,6 m na base e 3,7 metros no topo da torre. O farol foi construído para ajudar a guiar os navios através da enseada de Ocracoke até Pamlico Sound. A torre foi construída em 1823 pelo construtor Noah Porther. Em 1864, as tropas confederadas desmantelaram a quarta lente de Fresnel, porém, as forças da União restauraram ela posteriormente. O Farol de Ocracoke é a estação de luz mais antiga, que continua operando, na Carolina do Norte, e é o segundo farol mais antigo ainda existente no estado. O farol foi automatizado em 1955. Durante os meses de verão, quando há um guarda-florestal do Parque Nacional dos EUA de plantão, os visitantes podem acessar a base do farol. O acesso ao topo do farol não é permitido devido à simples escada em caracol de aço ser segura apenas para atividades de manutenção. Entretanto, essa não é a escada original. A escada original era uma espiral de madeira embutida no interior da parede externa. Ela foi removida durante a década de 1950 devido ao apodrecimento excessivo das tábuas e falta de necessidade de uma escada substancial devido à automação da luz. As escadas de madeira foram removidas e os buracos do farol todo de tijolos foram cimentados. O farol foi adicionado ao Registro Nacional de Locais Históricos (NRHP) em 1977 como Estação Farol de Ocracoke. Controvérsias Várias afirmações foram feitas sobre a luz, incluindo a afirmação: "o Farol de Ocracoke é o segundo farol em operação mais antigo do país", do Serviço de Parques Nacionais. A construção original de 1795, a um quilômetro de distância, seria qualificada apenas como a quinta mais antiga e a torre atual de 1823 é cerca de décima segunda mais antiga.==Notas e Referências==
Маяк Окракок

Маяк Окракок (англ. Ocracoke Lighthouse) — старейший действующий маяк Северной Каролины, расположен на острове Окракок Внешних отмелей. Высота маяка — 23 метра. Строение — конусовидное с диаметром основания 8 м, сходящим до 3,7 м на вершине. История Маяк Окракок был построен острове Окракок в округе Хайд в 1823 году строителем из Массачусетса Ноа Портером. В 1864 году во время Гражданской войны конфедератские войска сняли с маяка линзы Френеля, но северяне вскоре восстановили их. Маяк является вторым старейшим действующим маяком США и старейшим в Северной Каролине. В 1955 году он был автоматизирован. Примечания Ссылки Маяк Окракок : [№ 1003937] // U.S. Geological Survey Geographic Names Information System : [англ.] / Domestic Names Committee ; U.S. Board on Geographic Names. — Дата обращения : 31.07.2026. Маяк Окракок на сайте Национальный парк США.
Phare du cap Lookout

Le phare du cap Lookout (en anglais : Cape Lookout Lighthouse) est un phare américain situé dans le comté de Carteret, en Caroline du Nord. Protégé au sein du Cape Lookout National Seashore, il est inscrit au Registre national des lieux historiques depuis le 18 octobre 1972 . Il fait par ailleurs partie des propriétés contributrices au district historique de Cape Lookout Village depuis le 3 juin 2000. Historique C'est le deuxième phare qui se trouve à cet endroit et il est presque identique au phare de Bodie Island qui comporte des bandes horizontales, et au phare de Currituck Beach, qui est en brique rouge non peinte. Le premier phare du cap Lookout fut achevé et allumé en 1812. Il fallut 8 ans pour le construire. C'était le quatrième phare à avoir été construit en Caroline du Nord, une tour en briques avec des bardeaux de bois peints de bandes horizontales rouges et blanches. Mais il s’est avéré trop court pour éclairer les dangereux bancs de Lookout. Le phare actuel a été achevé et allumé le 1er novembre 1859. Il utilisait une lentille de Fresnel de premier ordre qui permettait à la lumière d'être vue de plus loin. Durant la guerre de Sécession toutes les lentilles ont été retirées des phares côtiers et des balises de navigation pour empêcher les forces de l'Union d'utiliser les phares pour naviguer sur la côte. En 1863, une lentille de Fresnel de troisième ordre fut réinstallée dans le phare. En 1867, les escaliers en bois temporaires ont été remplacés lorsque le fer est redevenu disponible après la guerre et la lentille de Fresnel de premier ordre d'origine a été réinstallée. En 1873, le phare a été peint avec son motif distinctif en damier diagonal noir et blanc, ou diamant. Le phare du cap Lookout est la seule structure de ce type aux États-Unis à porter la marque à damier, destinée non seulement à différencier des tours de phare similaires, mais également à indiquer la direction à suivre. Ce phare est l’un des rares phares à fonctionner pendant la journée. Il est devenu entièrement automatisé en 1950. Visite Le phare fait partie du Cape Lookout National Seashore et n'est accessible que par ferry privé. En été, le centre d'accueil des visiteurs du phare et le Keepers' Quarters Museum sont ouverts. Bien que les ascensions dans les tours fussent suspendues en février 2008, le phare fut rouvert au 15 juillet 2010. Le saison régulière dure de la mi-mai à la mi-septembre de chaque année. Pendant la saison ouverte, les visiteurs sont autorisés à gravir les 207 marches qui mènent au sommet du phare et à admirer la vue à couper le souffle sur Core Banks. Voir aussi Lien interne Liste des phares en Caroline du Nord Liens externes Ressource relative à l'architecture : Registre national des lieux historiques (en) Phare du cap Lookout sur Natural Atlas Portail des phares Portail du Registre national des lieux historiques Portail de l’océan Atlantique Portail de la Caroline du Nord
Farol do Cabo Lookout

O Farol do Cabo Lookout é um farol localizado na parte meridional das Outer Banks, na Carolina do Norte, Estados Unidos. Sua luz pisca a cada 15 segundos e seu alcance vai de 12 a 19 milhas de distância do farol. O farol do Cabo Lookout é um dos poucos faróis que operam durante o período diurno. Construído com tijolos, entrou em operação em 1859 e foi automatizado em 1950. Ele tem uma altura de 163 pés e utiliza uma Lente de Fresnel de 3ª ordem. Referências
Маяк мыса Лукаут

Маяк мыса Лукаут (англ. Cape Lookout Lighthouse) — маяк на южной оконечности Внешних отмелей в Северной Каролине, стоит на мысе Лукаут. 8-й по высоте маяк страны. История Первый маяк на этом месте был построен в 1812 году. Современное строение было завершено к 1859 году и было восстановлено после повреждений, вызванных Гражданской войной. Оно практически идентично маяку на острове Боди. Маяк был полностью автоматизирован в 1950 году. См. также Маяк мыса Хаттерас Примечания Ссылки Маяк мыса Лукаут : [№ 982630] // U.S. Geological Survey Geographic Names Information System : [англ.] / Domestic Names Committee ; U.S. Board on Geographic Names. — Дата обращения : 31.07.2026. Мыс Лукаут Cape Lookout on CarolinaLights.com U.S. Coastguard Historic Light Station Information
Phare de Bodie Island

Le phare de Bodie Island (en anglais : Bodie Island Lighthouse) est un phare américain situé dans le comté de Dare, en Caroline du Nord. Protégé au sein du Cape Hatteras National Seashore, ce phare est une propriété contributrice au district historique dit « Bodie Island Light Station » depuis sa création le 4 juillet 2003. Historique Le phare actuel est le troisième à porter ce nom. Terminé en 1872, il en remplace un autre détruit par les forces confédérées durant la guerre de Sécession. Il est situé proche de Bodie Island dans les Outer Banks. Cette structure est l’un des rares phares en brique restants aux États-Unis, et l’un des rares à posséder une lentille de Fresnel originale de premier ordre pour projeter sa lumière. Il est resté habité jusqu'en 1940 et a été entièrement automatisé à cette date. En 1953, il a été transféré au service des parcs nationaux. Il a été rénové d'août 2009 à mars 2013 et a été rendu accessible au public. Une cérémonie d'allumage du feu a eu lieu le 18 avril 2013 et le phare a été ouvert pour permettre au grand public de monter les 214 marches pour monter dans la galerie de la lanterne. Caractéristiques du feu maritime Fréquence : 30 secondes (W-W) Lumière : 2.5 secondes Obscurité : 2.5 secondes Lumière : 2.5 secondes Obscurité : 22.5 secondes Identifiant : ARLHS : USA-067 ; USCG : 3-0590 ; Admiralty : J2386 . Voir aussi Lien interne Liste des phares en Caroline du Nord Liens externes (en) Phare de Bodie Island sur Natural Atlas Portail des phares Portail de l’océan Atlantique Portail de la Caroline du Nord
Farol de Bodie Island

O Farol de Bodie Island (em inglês: Bodie Island Lighthouse) é um farol localizado próximo à cidade de Nags Head, na Carolina do Norte, nos Estados Unidos. Situa-se na região das Outer Banks, uma cadeia de ilhas barreira conhecida pelas condições perigosas de navegação no litoral atlântico norte-americano. O farol atual é o terceiro construído na região de Bodie Island. As duas estruturas anteriores sofreram problemas estruturais devido ao terreno instável e à erosão costeira. O atual farol foi concluído em 1872 e permanece em operação até os dias atuais. Construído com tijolos e ferro fundido, o farol possui aproximadamente 48 metros de altura e apresenta um padrão de faixas horizontais pretas e brancas, tornando-se um dos faróis mais reconhecidos da costa leste dos Estados Unidos. Seu feixe luminoso possui alcance de 18 nmi (33 km) para observadores no mar. O farol foi automatizado em 1940, eliminando a necessidade de operação permanente por faroleiros. Atualmente, o local é administrado pelo National Park Service como parte do Cape Hatteras National Seashore. História O primeiro farol de Bodie Island foi construído em 1847. Entretanto, problemas de fundação causados pelo solo instável comprometeram sua estrutura. Uma segunda torre foi construída em 1859, mas acabou destruída durante a Guerra de Secessão, em 1861, pelas forças confederadas para evitar que servisse de auxílio à navegação das tropas da União. A estrutura atual foi concluída em 1872 e tornou-se uma importante referência para embarcações que navegavam pela costa atlântica dos Estados Unidos. Turismo O Farol de Bodie Island é uma atração turística popular da região das Outer Banks. O local recebe milhares de visitantes anualmente devido à sua importância histórica e à paisagem costeira ao redor. Após projetos de restauração realizados pelo National Park Service, o interior do farol passou a ser ocasionalmente aberto para visitas guiadas e escaladas monitoradas. Ver também Outer Banks Cape Hatteras National Seashore Farol do Cabo Hatteras Referências
Маяк острова Боди

Маяк острова Боди (англ. Bodie Island Lighthouse) — маяк на Внешних отмелях в Северной Каролине, стоит на полуострове Боди. Нынешний маяк — третий, стоящий на этом месте. Высота маяка — 48 м. Расположен на внутреннем берегу со стороны залива Роанок-саунд, несколько миль южнее города Нэгс-Хед. 16-й по высоте маяк страны. История Предшественники нынешнего маяка стояли южнее протока Орегон на острове Пи на месте, которое ныне — под водой. Первый маяк был построен в 1847 году, но был заброшен в 1859 году из-за слабости основания. Второй был построен в 1859 году, но разрушен войсками конфедератов во время Гражданской войны, которые опасались, что армия северян воспользуется им как постом наблюдения. Наконец, нынешний маяк был сооружен в 1872 году и оснащён линзой Френеля. В 1932 году на него была поставлена электрическая лампа, питавшаяся от масляного генератора. В 1940 году маяк стал полностью автоматизирован, а с 1953 года подсоединён к электрической сети. См. также Маяк мыса Хаттерас Маяк мыса Лукаут Примечания Ссылки Маяк острова Боди : [№ 981674] // U.S. Geological Survey Geographic Names Information System : [англ.] / Domestic Names Committee ; U.S. Board on Geographic Names. — Дата обращения : 31.07.2026. Маяк острова Боди на сайте Национальный парк США. (недоступная ссылка — история)