NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Arsenal (Central Park)

The Arsenal is a symmetrical brick building with modestly Gothic Revival details, located in Central Park in New York City adjacent to the Central Park Zoo. It is centered on 64th Street west of Fifth Avenue. Built between 1847 and 1851 as a storehouse for arms and ammunition for the New York State Militia, the building is the second-oldest extant structure that was constructed within Central Park, predating the park's construction. Only the 1814 Blockhouse No. 1 is older. The Arsenal was designed by Martin E. Thompson, originally trained as a carpenter, who had been a partner of Ithiel Town and went on to become one of the founders of the National Academy of Design. Thompson's symmetrical structure of brick in English bond, with headers every fifth course, presents a central block in the manner of a fortified gatehouse flanked by half-octagonal towers. The carpentry doorframe speaks of its purpose with a bald eagle displayed between stacks of cannonballs over the door, and crossed sabers and stacked pikes represented in flanking panels. The lobby contains a series of floor-to-ceiling murals by Allen Saalburg from 1935-36, combining historical vignettes of New York life during the Civil War with ornamental scrolls and arabesques. Following plans to tear it down due to dislike of its appearance, the building fell into more broad use by the 1920s and was renovated in the 1930s. The building currently houses the offices of the New York City Department of Parks and Recreation, City Parks Foundation, Historic House Trust, and the nearby Central Park Zoo as well as an art gallery known as the Arsenal Gallery, but it has also served as a zoo, a police precinct and a weather bureau and housed the American Museum of Natural History's collections while the museum's permanent structure was being erected. The "Greensward Plan", the original plan for Central Park, is stored on the third floor. See also List of armories and arsenals in New York City and surrounding counties List of New York City Designated Landmarks in Manhattan from 59th to 110th Streets References
Arsenal de Central Park

Historia El Arsenal fue diseñado por Martin E. Thompson, que originalmente se formó como un carpintero, que había sido socio de Ithiel Town y llegó a convertirse en uno de los fundadores de la Academia Nacional de Dibujo de Estados Unidos. La estructura simétrica de Thompson se levantó en ladrillo inglés, con cabeceras cada cinco hileras, y presenta un bloque central a la manera de una puerta de entrada fortificada flanqueada por torres octogonales. El marco de la puerta de carpintería habla de su propósito con un águila calva exhibida entre pilastras de balas de cañón sobre la puerta, y sables cruzados y picas apiladas representadas en paneles laterales. El vestíbulo contiene una serie de murales de suelo a techo de Allen Saalburg, realizados entre 1935 y 1936, en los que se combinan temas históricos de la vida de Nueva York durante la Guerra de Secesión con pergaminos ornamentales y arabescos.​ Usos El edificio que actualmente alberga las oficinas de la Departamento de Parques y Recreación de la Ciudad de Nueva York, también ha servido para oficinas del Zoo de Central Park o ha albergado colecciones del Museo Americano de Historia Natural, mientras se renovaba su estructura. Además, en el trascurso del tiempo, el edificio también fue una comisaría de policía, una oficina meteorológica y una galería de arte. Véase también Lista de arsenales y polvorines de la Ciudad de Nueva York y los condados circundantes Referencias Enlaces externos New York Times el artículo Central Park Website artículo La historia del Arsenal artículo de la Ciudad de Nueva York Departamento de Parques y Recreación de la
Arsenal (New York)

L'Arsenal est un bâtiment symétrique en briques, avec des éléments de style néogothique, situé dans Central Park, près du zoo de Central Park. Il a été construit entre 1847 et 1851, comme dépôt d'armes et de munitions de la Milice de l'État de New York, section de la future New York Army National Guard. C'est le deuxième plus vieux bâtiment construit dans Central Park, avant même la construction du parc. Seul le Blockhouse N°1 est plus ancien. L'Arsenal a été conçu par l'architecte Martin E. Thompson, initialement formé comme menuisier, qui avait été partenaire de l'architecte Ithiel Town et est devenu l'un des fondateurs de l'Académie américaine des beaux-arts (National Academy of Design). La structure symétrique de Thompson, en brique en appareil anglais, avec des boutisses (briques dont la face la plus petite est visible) tous les cinq rangs, présente un bloc central à la manière d'une guérite fortifiée flanquée de tours semi-octogonales. (En architecture, un appareil est la façon dont les moellons, les pierres de taille, les dalles, les pavés ou les briques sont assemblés dans la maçonnerie). La destination militaire de l'immeuble est indiquée par l'encadrement de la porte en menuiserie avec un pygargue à tête blanche disposé entre des piles de boulets de canon au-dessus de la porte, ainsi que des sabres croisés et des piques empilées représentés dans les panneaux flanquants. Le hall contient une série de peintures murales du sol au plafond réalisées par Allen Saalburg de 1935 à 1936, combinant des vignettes historiques de la vie new-yorkaise pendant la guerre de Sécession, avec des rouleaux ornementaux et des arabesques. À la suite de projets de démolition en raison du mécontentement de son apparence, le bâtiment est devenu plus largement utilisé dans les années 1920 et a été rénové dans les années 1930. Le bâtiment abrite actuellement les bureaux du département des Parcs et des Loisirs de la ville de New York, de la City Parks Foundation, de l'Historic House Trust et du zoo de Central Park tout proche, ainsi qu'une galerie d'art connue sous le nom d'Arsenal Gallery, mais il a également servi comme zoo, comme commissariat de police et comme service météorologique et abritait les collections du Musée américain d'histoire naturelle pendant la construction du musée. Le « Greensward Plan », le plan original de Central Park, est conservé au troisième étage. En 1967, la Commission de conservation des monuments de la ville de New York a inscrit l'Arsenal sur la liste des sites historiques d'intérêt national (National Historic Landmarks, NHL) de New York. Références Portail de l’architecture et de l’urbanisme Portail de New York
Арсенал (Нью-Йорк)

Арсенал (англ. Arsenal) — историческое здание в центре Нью-Йорка — на пересечении 64-й улицы и Пятой Авеню, на территории Центрального парка. История Кирпичное неоготическое здание, внешним видом напоминающее крепость, было построено по проекту Мартина Томпсона (Martin E. Thompson, 1786—1877) в 1848—1851 годах для военных нужд нью-йоркской милиции (местного ополчения, впоследствии преобразованного в подразделение национальной гвардии США). По первоначальному плану здесь планировалось хранить пушечные лафеты, снаряжение и стрелковое оружие целой дивизии, однако в 1850-е годы здесь расположился лишь 7-й полк. Здание было расположено на большом удалении от центральных городских кварталов, которые в середине XIX века находились на Хаустон-стрит в Сохо. В 1857 году, когда было принято решение о строительстве Центрального парка, подразделение освободило здание и передало его на баланс городских властей (в годы Гражданской войны 1861—1865 годов милиции было разрешено использовать здание под свои нужды). После военных здесь временно разместился зверинец, который в 1860-е годы переехал на новое место и преобразован в Зоопарк Центрального парка. В 1869—1874 годах в здании разместились экспозиции только что образованного Американского музея естественной истории. Помимо них часть помещений было отдано под метеорологическую станцию и полицейский участок. С периода Великой депрессии по настоящее время здание занимает управление Нью-Йоркского Департамента парков и мест отдыха (англ. Department of Parks and Recreation). Здесь также расквартированы администрация Центрального парка, нью-йоркское общество охраны дикой природы (англ. New York Wildlife Conservation Society) и библиотека (англ. The Parks Library). В 1930-е годы внутренние помещения здания были украшены красочными фресками со сценами из его истории. Автор изображений — художник Аллен Саалбург (Allen Saalburg). Примечания Литература Todd, Nancy L. New York's Historic Armories: An Illustrated History.. — State University of New York Press, 2006. — 322 p. — ISBN 0791469115.
Арсенал (Нью-Йорк)

Арсенал (англ. Arsenal) — історична будівля в центрі Нью-Йорка — на перетині 64-ї вулиці і П'ятої Авеню, на території Центрального парку. Цегляний неоготичний будинок, що зовнішнім виглядом нагадує фортецю, був побудований за проектом Мартіна Томпсона (Martin E. Thompson, 1786—1877) в 1848—1851 роках для військових потреб нью-йоркської поліції (нині — підрозділ національної гвардії США). За первинним планом тут планувалося зберігати гарматні лафети, спорядження і стрілецьку зброю цілої дивізії, проте в 1850-і роки тут розташувався лише 7-й полк. Будівля була розташована на великій відстані від центральних міських кварталів, які в середині XIX століття розташовувалися на Хаустон-стріт в Сохо. У 1857 році, коли було прийнято рішення про будівництво Центрального парку, підрозділ звільнив будівлю і передав її на баланс міської влади (у роки громадянської війни 1861—1865 рр. міліції було дозволено використати будівлю під свої потреби). Після військових тут тимчасово розмістився бродячий звіринець, який в 1860-ті роки переїхав на нове місце і був перетворений на Зоопарк Центрального парку. У 1869—1874 рр. у будинку розмістилися експозиції щойно поліцейський відділок. З періоду Великої депресії по теперішній час будівлю займає управління Нью-йоркського Департаменту парків і місць відпочинку (англ. Department of Parks and Recreation). Тут також розквартировано адміністрацію Центрального парку, нью-йоркське товариство охорони дикої природи (англ. New York Wildlife Conservation Society) і бібліотеку (англ. The Parks Library). У 1930-ті роки внутрішні приміщення будівлі були прикрашені барвистими фресками з сценами з його історії. Автор зображень — художник Аллен Саалбург (Allen Saalburg). Примітки Література Todd Nancy L. New York's Historic Armories: An Illustrated History. — State University of New York Press. — 322 с. — ISBN 0791469115. Ресурси Інтернету Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Арсенал (Нью-Йорк)
Nelson Tower

Der Nelson Tower, auch 450 Seventh Avenue, ist ein Wolkenkratzer in Manhattan in New York City, USA. Beschreibung Der Büroturm befindet sich in Midtown Manhattan im Viertel Garment District an der Seventh Avenue zwischen der West 34th und 35th Street. Gegenüber jenseits der Seventh Avenue liegt das westliche Ende des Kaufhauses Macy’s. Ein direkter Nachbar ist der 229 m hohe Wolkenkratzer One Penn Plaza. Nur einen Block entfernt befinden sich östlich der Herald Square sowie südlich die Penn Station und der Madison Square Garden. Das Hochhaus wurde vom Architekten H. Craig Severance entworfen und trotz der andauernden Weltwirtschaftskrise von 1930 bis 1931 erbaut. Bei seiner Fertigstellung war es das höchste Gebäude im Garment District. Das Gebäude der damaligen National City Bank (Citibank) an der Ecke 34th Street und Seventh Avenue konnte als gewünschter Teil des Baugrundstücks nicht erworben werden und blieb separat erhalten. Der Bauherr und erster Eigentümer, der New Yorker Immobilienunternehmer Julius Nelson, benannte den Büroturm nach seinem Namen. Der Wolkenkratzer ist 170,7 Meter (560 Fuß) hoch und besitzt 46 Stockwerke. Gemäß der Zoning Resolution von 1916 errichtete man den Nelson Tower nach oben hin mit Rücksprüngen (Setbacks) verjüngend. Das Bauwerk lässt sich in die Stilrichtung Art déco einordnen. Es hat einen rechteckigen Grundriss und die Fassade besteht aus braunem Ziegelstein, wobei die Oberseite an den Rücksprüngen mit weißem Kalkstein ausgekleidet ist. Die fünfstöckige Krone besteht komplett aus weißem Kalkstein und weist eine leichte Neigung auf. Im Gegensatz zu anderen Gebäuden dieser Zeit ist der Nelson Tower nur sparsam mit Art-déco-Elementen ausgestattet. Die Kapitelle der Steinpfeiler im Gebäudesockel ähneln ikonischen Art-déco-Designs. Die geprägten Metallpaneelen zwischen den Pfeilern sind mit stilisierten Blumen gestaltet. 1934 musste Julius Nelsen den Büroturm an die Central Hanover Bank and Trust Company verkaufen. 1945 erwarb der Immobilienbesitzer Samuel Kaufman für 4,2 Millionen US-Dollar den Nelson Tower. Die von ihm gegründete „450 Seventh Avenue Corporation“ ließ das Gebäude 1963/64 umfangreich renovieren und modernisieren. An der Seventh Avenue erhielt es eine zweistöckige Eingangshalle und einen mit poliertem Granit umrahmten Eingang. Der Büroturm ist eines von 42 Gebäuden in Manhattan, die 2019 eine eigene Postleitzahl (Zip Code) erhielten. Dem Nelson Tower wurde der ZIP-Code „10123“ zugewiesen. Siehe auch Liste der höchsten Gebäude in New York City Weblinks Offizielle Website Kaufman Organization Website des Eigentümers. Informationen beim Council on Tall Buildings and Urban Habitat (CTBUH) Nelson Tower bei SkyscraperPage.com Daytonian in Manhattan The 1931 Nelson Tower – 7th Avenue and 34th Street. Einzelnachweise
Nelson Tower

Nelson Tower is a 46-story, 560-foot-tall (170 m) building located at 450 Seventh Avenue between 34th Street and 35th Street in Midtown Manhattan, New York City. History It was completed in 1931 and became the tallest building in the Garment District of Manhattan. Today it is dwarfed by the 60 story One Penn Plaza that sits across 34th Street from the Nelson Tower but still visible from most directions except the southeast. It was designed by H. Craig Severance. The building was originally planned and built by New York developer Julius Nelson. Architecture The building has a rectangular base and recedes at different places. Each section is of brown stone with the top of them lined with white stone. The crown is completely white stone and has a slight slope. See also List of tallest buildings in New York City References External links Media related to Nelson Tower at Wikimedia Commons
Nelson Tower

La Nelson Tower es un rascacielos de 46 plantas y 171 metros, localizado en el número 450 de la séptima avenida en Manhattan, Nueva York.​ Historia La Nelson Tower fue completada en 1931 y se convirtió en el edificio más alto del Garment District de Nueva York. A día de hoy se encuentra detrás del One Penn Plaza, un edificio de sesenta plantas que se encuentra en la calle 34 desde la Nelson Tower pero es visible desde varias direcciones excepto desde el sureste. Fue diseñado por H. Craig Severance. El edificio fue originalmente planeado y construido por el diseñador de Nueva York, Julius Nelson.​ Arquitectura El edificio tiene una base rectangular y su estructura está formada por varias terrazas. Cada sección es de piedra marrón con la parte superior de ella forrada con piedra blanca. La parte superior de la fachada es completamente de piedra blanca y tiene una ligera pendiente.​ Véase también Anexo:Edificios más altos de Nueva York Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Nelson Tower.
Нельсон-тауэр

Не́льсон-та́уэр (англ. Nelson Tower) — 171-метровый 46-этажный небоскрёб, расположенный по адресу Седьмая авеню, д. 450, на Манхэттене. Построен в 1931 году и стал самым высоким зданием в Швейном квартале. Здание было возведено по проекту архитектора Г. Крейга Северанса (англ.) на средства нью-йоркского предпринимателя Джулиуса Нельсона. Небоскрёб в стиле ар-деко имеет прямоугольное основание, его фасад имеет несколько уступов. Фасады выполнены из коричневого камня и сверху окаймлены белым камнем. Вершина башни сделана полностью из белого камня. Кверху она несколько сужается. Среди наиболее крупных современных арендаторов — Kenzer Corporation. Примечания
Beechwoods Cemetery (New Rochelle, New York)

Beechwoods Cemetery is a non-denominational cemetery located in New Rochelle, New York. The cemetery was incorporated in 1854. Notable interments Medal of Honor recipients Robert Temple Emmet (1854–1936), Lieutenant in the American Cavalry, for action in the Indian Wars William B. Lewis (1847–1900), U.S. Cavalry sergeant in the Indian Wars Others Nell Brinkley (1886–1944), the "Queen of Comics" illustrator and artist Montague Castle (1939–1867) Canadian-born American stained glass artist, businessman, and painter Ruth Chatterton (1892–1961), American actress, novelist and aviator (cremated remains) Thaddeus Davids (1810–1894), New York City businessman William T. Emmet (1869–1918), New York lawyer, Public Service Commissioner John Hunter (1788–1852), New York City merchant and landowner Lou Jones (1932–2006), 1956 Olympic Gold Medal athlete Alice Jones (1899–1989), the biracial housemaid of the Rhinelander v. Rhinelander fame John Q. Underhill (1848–1907), U.S. Congressman Max Wertheimer (1880–1943), one of the founders of gestalt psychology See also Holy Sepulchre Cemetery (New Rochelle, New York) References External links Beechwoods Cemetery at Find a Grave Beechwoods Cemetery, at NyGenWeb GNIS Data 40°54′24″N 73°47′54″W
National Technical Institute for the Deaf

L'université National Technical Institute for the Deaf, dont le nom est couramment abrégé en NTID, est une institution pour sourds, fondée en 1965 à Rochester à New York aux États-Unis. Histoire L'Institut de technologie de Rochester est choisi pour accueillir le collège pour les sourds, un de neuf campus devient National Technical Institute for the Deaf pour enseigner la technologie aux sourds. L'école accueille les étudiants sourds en 1968. Le 16 octobre 1992, l'université National Technical Institute for the Deaf et l'Université technique de Tsukuba ont signé un accord d'échange. Partenaire Université technique de Tsukuba Personnalités connues Sean Forbes Notes et références Lien externe (en) Site officiel Portail de l’éducation Portail de la culture sourde
National Technical Institute for the Deaf

La National Technical Institute for the Deaf (NTID) è un'università statunitense fondata nel 1965. La sua sede è in Henrietta, nello stato di New York. Note Voci correlate Gallaudet University Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su National Technical Institute for the Deaf Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su rit.edu.
Врата Небес (кладбище)

Кладбище Врата Небес (англ. Gate of Heaven Cemetery) — римско-католическое кладбище, примерно в 40 километрах к северу от Нью-Йорка, США. Римско-католическое кладбище «Врата Небес» было создано в 1917 году. Оно было спроектировано архитектором Чарльзом Уэлфордом Левиттом. 14 июля 1918 года кладбище освятил кардинал, архиепископ Нью-Йорка Джон Фарли. Среди известных жителей города, похороненных на кладбище: бейсболист Бейб Рут, могила которого украшена большим количеством мячей; мэры Нью-Йорка Джон Патрик О’Брайен и Джеймс Уокер, кинозвёзды Джеймс Кэгни и Сэл Минео, киномагнаты Спирос Скурас и Джордж Скурас. За время своего существования на кладбище было похоронено более 190 тысяч католиков и членов их семей. Похороны и места захоронений на кладбище платные. Цены зависят от мест захоронений от $ 10400 до $ 25000 в мавзолея, от $ 9000 до $ 17 700 вне помещений. На кладбище есть два мавзолея: Богоматери Царицы Мира и Святого Франциска. В нишах мавзолеев размещают кремированные останки усопших. Рядом с кладбищем расположена железнодорожная станция Маунт-Плезент (англ.). Примечания Ссылки Кладбище Врата Небес на FindAGrave (англ.) Частичный список похороненных на interment.net (англ.) Официальный сайт
Брама Небес (цвинтар)

Цвинтар «Брама Небес» (англ. Gate of Heaven Cemetery) — римсько-католицький цвинтар у США. Знаходиться приблизно за 25 миль на північ від Нью-Йорка в окрузі Вестчестер, штату Нью-Йорк. Історія Цвинтар «Брама Небес» відкритий в 1917 році. Відомі особистості, які поховані на цвинтарі Фред Аллен (1894—1956) — американський комік. Ернесто Лєкуона (1895—1963) — кубинський композитор та піаніст-віртуоз. Сел Мінео (1939—1976) — американський актор театру і кіно, дворазовий номінант премії «Оскар» за найкращу чоловічу роль другого плану. Спірос Скурас (1893 —1971) — американський кіномагнат (родом з Греції). Бейб Рут (1895—1948) — американський бейсболіст, пітчер та аутфілдер, легенда американського спорту. Джеймс Кеґні (1899—1986) — один з найбільш затребуваних акторів класичного Голлівуду, удостоєний в 1942 році «Оскара» за найкращу чоловічу роль Чарльз Майкл Шваб (нар. 18 лютого 1862 — пом. 18 жовтня 1939) — американський підприємець, промисловий магнат. Під його керівництвом компанія «Bethlehem Steel» стала однією з найбільших металургійних компаній світу. Конде Наст (1873—1942) — засновник провідного американського видавничого дому Condé Nast Publications, відомого такими часописами, як «Vanity Fair», «Vogue» і «The New Yorker». Ектор Ґімар (1867—1942) — французький архітектор, дизайнер, представник мистецтва модерн. Джеймс Фарлі (1888—1986) — Генеральний поштмейстер США. Мері Гіггінс Кларк (1927—2020) — американська письменниця. Пітер Худжар (1934—1987) — американський фотограф. Світлини Посилання Цвинтар «Брама Небес» [Архівовано 8 січня 2017 у Wayback Machine.] на FindAGrave(англ.) Цвинтар «Брама Небес» [Архівовано 27 грудня 2005 у Wayback Machine.] на Interment.net(англ.)
Университет штата Нью-Йорк в Онеонте

Университе́т шта́та Нью-Йорк в Онео́нте (англ. State University of New York at Oneonta, краткое наименование — SUNY Oneonta) — университет в США (Онеонта, штат Нью-Йорк), основанный в 1889 году как нормальная школа. С 1951 года был реструктуризован в колледж. Университет Онеонты обучает студентов по четырёхлетней программе бакалавриата с возможностью получения дополнительных степеней. По состоянию на 2011 год в нём обучается порядка 5900 человек. Университет сотрудничает с несколькими организациями по аккредитации, что позволяет ему предлагать студентам дополнительные образовательные программы по экономическим дисциплинам, экологии и химии, музыкальному искусству и другим. Межвузовская интеграция с американскими и зарубежными вузами позволяет развивать собственную образовательную инфраструктуру и обмениваться кадрами, студентами и технологиями. Среди российских партнёров университета присутствует российский аэрокосмический университет в Красноярске. В 2012 году университет Онеонты занял 41 место в рейтинге северных колледжей по версии U.S. News & World Report. С 2006 года университет попадает в президентский почётный список общественной работы высших учебных заведений. Примечания Ссылки SUNY Oneonta Alumni Association . Дата обращения: 20 мая 2012. Архивировано 22 сентября 2012 года.