Teroristični napadi 11. septembra 2001

Teroristični napadi 11. septembra 2001 so bili koordinirani teroristični napadi v ZDA, ki jih je z ugrabljenimi letali izvedla teroristična skupina Al Kaida. 19 mož, povezanih z Al Kaido, je ugrabilo štiri ameriška potniška letala. Dve sta treščili v stolpnici World Trade Centra v New Yorku, vsako v enega od stolpov v razmaku 17 minut. Oba stolpa je zajel požar. Južni stolp WTC (World Trade Center 2) je bil porušen manj kot eno uro po tem, ko je bil zadet. Porušil se je ob 9:59 dopoldne in Severni stolp WTC (World Trade Center 1) mu je sledil ob 10:28 dopoldne. Tretje letalo je zadelo eno od kril Pentagona v Virginiji, v neposredni bližini ameriške prestolnice Washington. Četrto letalo je strmoglavilo na polje v bližini Pittsburgha, predvidoma zaradi posredovanja potnikov. Istega dne ob 17:20 se je WTC 7 porušil kot posledica škode in požarov, ki so se zgodili, ko se je severni stolp porušil. Ruševine podirajočih stolpov so hudo poškodovale ali uničile več kot ducat drugih sosednjih zgradb in bližnjih struktur. Komisija poroča, da so bili napadi največji samomorilski napadi v zgodovini in največji napad na ZDA na njihovem ozemlju. Žrtev je bilo več kot tri tisoč. 265 ljudi je umrlo na letalih, 2595, vključno s 343 gasilci in 60 policisti v WTC-ju in 125 vojakov in civilistov v Pentagonu. Na Manhattnu je bilo poškodovanih ali uničenih 25 stavb. Glavni osumljenec za napade je takoj postal Osama bin Laden, voditelj Al Kaide. V izjavi, ki jo je televizijski postaji Al-Jazeera prinesel neimenovan vir, neidentificiran glas, ki se izdaja za bin Ladna trdi, da napadov ni načrtoval, niti ni za njih vedel, ameriška vojska pa je kasneje v Afganistanu našla posnetek, v katerem izgleda, da bin Laden priznava, da je napade načrtoval. Osama bin Laden je od takrat že večkrat prevzel odgovornost za napade. Ozadje Al-Kaida Začetki Al Kaide segajo v leto 1979, ko je Sovjetska zveza napadla Afganistan. Osama bin Laden je v to srednjeazijsko državo odpotoval kot prostovoljec, saj je vojno videl kot sveti cilj, da bi pomagal svojim muslimanskim rojakom (v Afganistanu) premagati komunistične napadalce (Sovjete). Organiziral je svoje arabske rojake mudžahedine ("afganistanske Arabce"), da so se upirli Sovjetom do njihovega umika iz Afganistana leta 1988. Pod vodstvom Ajmana al-Zavahirija je Bin Laden postal bolj radikalen. Leta 1996 je bin Laden izdal svojo prvo fatvo, v kateri je pozval ameriške čete, naj zapustijo Savdsko Arabijo. V drugi fatvi leta 1998 je bin Laden orisal svoje ugovore glede zunanje politike ZDA glede Izraela, pa tudi glede nadaljnje prisotnosti ameriških čet v Savdski Arabiji po Zalivski vojni. Bin Laden je uporabil islamska besedila, da bi muslimane pozval k napadom na Američane, dokler se navedene težave ne odpravijo. Muslimanski pravniki so komentirali, da so se "skozi islamsko zgodovino soglasno strinjali, da je džihad individualna dolžnost, če sovražnik uniči muslimanske države," kot je dejal bin Laden. Osama bin-Laden Napade je organiziral, načrtoval in financiral Osama Bin Laden. Sprva je zanikal vpletenost, a je kasneje svoje lažne izjave preklical. Al Jazeera je 16. septembra 2001 predvajala njegovo izjavo: »Poudarjam, da tega dejanja nisem izvedel, saj so ga očitno izvedli posamezniki z lastno motivacijo.« Novembra 2001 so ameriške sile v uničeni hiši v Jalalabadu v Afganistanu našle videoposnetek. Na videoposnetku se Bin Laden pogovarja s Khaledom al-Harbijem, članom Al Kaide, in priznava, da je bil za napade predhodno seznanjen. 27. decembra 2001 je bil objavljen drugi videoposnetek Bin Ladna. V videoposnetku je dejal:Postalo je jasno, da Zahod na splošno, Združene države Amerike pa še posebej, gojijo nepopisno sovraštvo do islama. To je sovraštvo do križarjev. Terorizem proti Združenim državam Amerike je bil upravičen, saj je bil odgovor na krivico, katerega namen je bil prisiliti Združene države Amerike, da prenehajo podpirati Izrael, ki ubija naše ljudi. Pravimo, da je konec Združenih držav Amerike neizbežen, ne glede na to, ali so Bin Laden ali njegovi privrženci živi ali mrtvi, ker se je zgodila prebujenje muslimanske umme (naroda). Pomembno je udariti po gospodarstvu (Združenih držav Amerike), ki je osnova njihove vojaške moči. Če bo gospodarstvo prizadeto, se bodo vrnile in se okupirale. Osama bin LadenVendar pa ni priznal odgovornosti za napade. Malo pred ameriškimi predsedniškimi volitvami leta 2004 je bin Laden v posneti izjavi javno priznal vpletenost Al Kaide v napade na Združene države. Priznal je svojo neposredno povezavo z napadi in dejal, zakaj so bili izvedeni: Svobodni smo ... in želimo si povrniti svobodo za naš narod. Ko vi spodkopavate našo varnost, mi spodkopavamo vašo.Bin Laden je dejal, da je svojim privržencem osebno ukazal napad na Svetovni trgovinski center in Pentagon. Drug videoposnetek, ki ga je Al Jazeera pridobila septembra 2006, prikazuje Bin Ladna z enim od glavnih načrtovalcev napadov, Ramzijem bin al-Shibhom, ter dvema ugrabiteljema, Hamzo al-Ghamdijem in Wailom al-Shehrijem, medtem ko se pripravljajo na napade. Združene države Amerike so uradno obtožile Bin Ladna napadov 11. septembra, vendar je bil na seznamu najbolj iskanih oseb FBI tudi zaradi bombnih napadov na ameriška veleposlaništva v Dar es Salaamu v Tanzaniji in Nairobiju v Keniji. Po desetletnem iskanju je takratni ameriški predsednik Barack Obama sporočil, da so Bin Ladna 1. maja 2011 v njegovem kompleksu v Abbottabadu v Pakistanu ubile ameriške specialne enote. Kalid Šejk Mohammed Novinar Al Jazeere Yosri Fouda je poročal, da je aprila 2002 član Al Kaide Kalid Šejk Mohammed priznal svojo vpletenost v napade, skupaj z Ramzijem bin al-Shibhom. Poročilo komisije za napade 11. septembra iz leta 2004 je ugotovilo, da je Mohammedovo sovraštvo do Združenih držav Amerike kot glavnega arhitekta napadov 11. septembra izhajalo iz njegovega "nasilnega nestrinjanja s proizraelsko zunanjo politiko Združenih držav". Mohammed je bil tudi svetovalec in financer bombnega napada na Svetovni trgovinski center leta 1993 ter stric Ramzija Yousefa, glavnega načrtovalca bombnega napada na WTC. 1. marca 2003 so ga v Rawalpindiju v Pakistanu aretirali pakistanski varnostni uradniki, ki so sodelovali s CIO. Nato so ga pridržali v več tajnih zaporih CIE in v zalivu Guantanamo, kjer so ga zasliševali in mučili z metodami, vključno z waterboardingom. Med ameriškimi zaslišanji v Guantanamu marca 2007 je Mohamed ponovno priznal svojo odgovornost za napade in izjavil, da je "odgovoren za operacijo 11. septembra od A do Ž" in da njegova izjava ni bila podana pod prisilo. V pismu, ki so ga Mohamedovi odvetniki 26. julija 2019 vložili na okrožnem sodišču Združenih držav Amerike na Manhattnu, je bilo navedeno, da ga zanima pričanje o vlogi Savdske Arabije v napadih 11. septembra ter pomoč žrtvam in družinam žrtev 11. septembra v zameno za to, da Združene države ne bodo zahtevale smrtne kazni proti njemu. James Kreindler, eden od odvetnikov žrtev, je podvomil v koristnost njegovega pričanja. Drugi člani Al-Kaide Namesto pričevanja Kalida Šejka Mohammeda na sojenju Zacariasu Moussaouiju je bilo identificiranih pet posameznikov, ki so bili v celoti seznanjeni s podrobnostmi operacije. To so bin Laden, Kalid Šejk Mohammed, Ramzi bin al-Shibh, Abu Turab al-Urduni in Mohammed Atef. Do danes so za napade sodili ali obsodili le obrobne osebnosti. Špansko vrhovno sodišče je 26. septembra 2005 Abu Dahdaha obsodilo na 27 let zapora zaradi zarote v napadih 11. septembra in zaradi članstva v teroristični organizaciji Al Kaida. Hkrati je bilo 17 drugih članov Al Kaide obsojenih na zaporne kazni od 6 do 11 let. Špansko vrhovno sodišče je 16. februarja 2006 Abu Dahdahu kazen znižalo na 12 let, ker je menilo, da njegova udeležba v zaroti ni bila dovolj dobro dokazana. Leta 2006 je bil Moussaoui, za katerega so nekateri sprva sumili, da bi lahko bil dvajseti ugrabitelj, obsojen zaradi manjše vloge pri zaroti za teroristična dejanja in piratstvu v zraku. V Združenih državah Amerike je bil obsojen na dosmrtno zaporno kazen brez možnosti pogojnega izpusta. Mounir el-Motassadeq, sodelavec ugrabiteljev s sedežem v Hamburgu, je v Nemčiji odslužil 15 let zaradi svoje vloge pri pomoči ugrabiteljem pri pripravah na napade. Oktobra 2018 je bil izpuščen in deportiran v Maroko. Hamburška celica v Nemčiji je vključevala radikalne islamiste, ki so sčasoma postali ključni operativci napadov 11. septembra. Mohamed Atta, Marwan al-Shehhi, Ziad Jarrah, Ramzi bin al-Shibh in Said Bahaji so bili vsi člani hamburške celice Al Kaide. Razlogi V pismu Združenim državam novembra 2002 je bin Laden izrecno navedel, da so bili razlogi Al Kaide za napade: Podpora Združenih držav Izraelu, Podpora "napadom na muslimane" v Somaliji, Podpora Filipinom proti muslimanom v konfliktu z Mori, Podpora izraelski "agresiji" proti muslimanom v Libanonu, Podpora ruskim "grozodejstvom nad muslimani" v Čečeniji, Proameriške vlade na Bližnjem vzhodu (ki "delujejo kot njihovi agenti") so proti muslimanskim interesom, Podpora indijskemu "zatiranju muslimanov" v Kašmirju, Prisotnost ameriških vojakov v Savdski Arabiji, Sankcije proti Iraku. Po napadih sta bin Laden in al-Zawahiri objavila dodatne videoposnetke in zvočne posnetke, od katerih so nekateri ponovili te razloge za napade. Dve posebej pomembni objavi sta bili bin Ladnovo "Pismo Ameriki" iz leta 2002 in bin Ladenov videoposnetek iz leta 2004. Bin Laden je Mohameda interpretiral kot prepoved »stalne prisotnosti nevernikov v Arabiji«. Leta 1996 je Bin Laden izdal fatvo, v kateri je pozval ameriške čete, naj zapustijo Savdsko Arabijo. Leta 1998 je Al Kaida zapisala: »Združene države Amerike že več kot sedem let okupirajo islamske dežele na najsvetejših krajih, na Arabskem polotoku, plenijo njegova bogastva, narekujejo njegovim vladarjem, ponižujejo njegove ljudi, terorizirajo njegove sosede in svoje baze na polotoku spreminjajo v oporo za boj proti sosednjim muslimanskim ljudstvom.« V intervjuju decembra 1999 je bin Laden dejal, da verjame, da so Američani "preblizu Meke ", in da to smatra za provokacijo celotnega muslimanskega sveta. Analiza samomorilskega terorizma je pokazala, da Al Kaida brez ameriških vojakov v Savdski Arabiji verjetno ne bi mogla prepričati ljudi, da bi izvedli samomorilske misije. V fatvi iz leta 1998 je Al Kaida sankcije proti Iraku opredelila kot razlog za ubijanje Američanov in obsodila »dolgotrajno blokado, med drugimi dejanji, ki predstavljajo napoved vojne Alahu, njegovemu poslancu in muslimanom«. Fatva je izjavila, da je »odločitev za ubijanje Američanov in njihovih zaveznikov, civilistov in vojaškega osebja individualna dolžnost vsakega muslimana, ki to lahko stori v kateri koli državi, kjer je to mogoče, da bi osvobodil mošejo Al-Aksa in Sveto mošejo v Meki izpod njihovega primeža in da bi njihove vojske [Američani] lahko zapustile vse dežele islama, poražene in nezmožne ogrožati nobenega muslimana«. Leta 2004 je bin Laden trdil, da se mu je ideja o uničenju dvojčkov prvič porodila leta 1982, ko je bil priča izraelskemu bombardiranju visokih stanovanjskih blokov med libanonsko vojno leta 1982. Nekateri analitiki, vključno z Mearsheimerjem in Waltom, so prav tako trdili, da je bila ameriška podpora Izraelu eden od motivov za napade. Leta 2004 in 2010 je bin Laden napade 11. septembra ponovno povezal z ameriško podporo Izraelu, čeprav je večina pisma izražala bin Ladnov prezir do predsednika Busha in njegovo upanje, da bo "uničil in zlomil" Združene države. Poleg motivov, ki sta jih navedla bin Laden in Al Kaida, so bili predlagani tudi drugi. Nekateri avtorji so predlagali »ponižanje« islamskega sveta zaradi zaostajanja za zahodnim svetom: to neskladje je postalo še posebej vidno zaradi globalizacije in želje, da bi Združene države izzvali v širšo vojno proti islamskemu svetu v upanju, da bi motivirali več zaveznikov k podpori Al Kaide. Podobno so drugi trdili, da je bil 11. september strateška poteza, katere cilj je bil izzvati Združene države v vojno, ki bi spodbudila panislamsko revolucijo. Načrtovanje Idejo o samomorilskih napadih z ugrabljenimi potniškimi letali je dobil Kalid Šejk Mohammed, ki jo je leta 1996 prvič predstavil Osami bin Ladnu, potem ko je podoben obsežen projekt, znan kot Operacija Bojinka, ki ga je filipinska policija leta 1995 prekinila, propadel. Leta 1999 je skupina radikaliziranih mladih muslimanov, ki so živeli v Hamburgu v Nemčiji, kasneje poimenovana hamburška celica, odpotovala v Afganistan na usposabljanje za boj proti Rusom v drugi čečenski vojni. Osama bin Laden jih je rekrutiral in v naslednjih mesecih financiral njihovo usposabljanje, da bi jih prepričal, da izvedejo samomorilske napade z trčenjem letal v ikonične ameriške stavbe. Bin Ladna je delno navdihnil incident z letom 990 letalske družbe Egyptair leta 1999, v katerem naj bi pilot strmoglavil letalo v Atlantski ocean. Prvotni načrt za napade 11. septembra 2001 je bil ugrabiti dvanajst letal, od katerih bi jih strmoglavili v naslednje stavbe: Bela hiša (Washington D.C.), Kapitol Združenih držav (Washington DC), Pentagon (Arlington), 2 dvojčka Svetovnega trgovinskega centra (New York), Empire State Building (New York), Prudential Tower (Boston), Sears Tower (Chicago), Stolp ameriške banke (Los Angeles), Transameriška piramida (San Francisco), Center Columbia (Seattle). Zaradi velikega števila identificiranih tarč je bila operacija ocenjena kot neobvladljiva, število tarč pa se je zmanjšalo z enajstih stavb na pet: Bela hiša (ki predstavlja izvršilno oblast); Kapitol (ki predstavlja zakonodajno oblast); Pentagon (ki predstavlja vojaško oblast); in Dvojčka (ki predstavljata ameriško kapitalistično gospodarstvo, ki je bilo napadeno že leta 1993 ). Vendar peto letalo (tisto, ki je bilo tarča Bele hiše) ni bilo nikoli ugrabljeno, ker je FBI 16. avgusta 2001 naključno aretiral pilota samomorilca, ki naj bi ga pilotiral Zacarias Moussaoui, obtoženega nezakonitega priseljevanja. Približno tri tedne pred napadi so bile tarče dodeljene štirim ekipam. Kapitol je imel kodno ime "Pravna fakulteta". Pentagon se je imenoval "Šola za likovno umetnost". Kodno ime Svetovnega trgovinskega centra je bilo "Šola za urbano načrtovanje". Zamisel o hkratni ugrabitvi več letal ni bila nova. Septembra 1970 so se zgodile ugrabitve na letališču Dawson's Field, ko so člani Ljudske fronte za osvoboditev Palestine v nekaj dneh ugrabili štiri komercialna letala (in peti neuspešen poskus ugrabitve) ter jih preusmerili v Jordanijo in Egipt. Talce so izpustili nekaj dni pozneje, letala pa so namerno uničili. Zamisel o strmoglavljenju letala v stavbo je bila že raziskana v filmu, v britanskem filmu Meduzov dotik (1978), v epizodi serije Osamljeni strelci (predvajane 4. marca 2001) pa je bil ugrabljen Boeing 727, ki naj bi trčil v enega od dvojčkov. Storilci pokola v srednji šoli Columbine (1999) so načrtovali tudi ugrabitev letala in njegovo strmoglavljenje v New Yorku. V New Yorku je 56 let prej letalo že trčilo v nebotičnik: vojaško letalo B-25 je leta 1945 strmoglavilo v Empire State Building, pri čemer je umrlo štirinajst ljudi. Obveščevalne službe Konec leta 1999 je sodelavec Al Kaide Walid bin Attash (»Khallad«) stopil v stik z Khalidom al-Mihdharjem in mu naročil, naj se sestane v Kuala Lumpurju v Maleziji ; prisotna naj bi bila tudi Nawaf al-Hazmi in Abu Bara al-Yemeni. NSA je prestregla telefonski klic, v katerem so bili omenjeni sestanek, Mihdhar in ime »Nawaf« (Hazmi). Čeprav se je agencija bala, da »bi se lahko pripravljalo nekaj zlobnega«, ni ukrepala. Savdska obveščevalna služba je že opozorila CIO na al-Mihdharjev in al-Hazmijev status članov Al Kaide, ekipa CIE pa je vdrla v al-Mihdharjevo hotelsko sobo v Dubaju in odkrila, da ima ameriški vizum. Čeprav je postaja Alec na to dejstvo opozorila obveščevalne agencije po vsem svetu, teh informacij ni delila z FBI. Malezijska posebna enota je opazovala srečanje obeh članov Al Kaide 5. januarja 2000 in obvestila CIO, da al-Mihdhar, al-Hazmi in Khallad letijo v Bangkok, vendar CIA o tem ni nikoli obvestila drugih agencij niti ni zaprosila State Departmenta, naj al-Mihdharja uvrsti na svoj seznam za opazovanje. Veznik FBI s postajo Alec je zaprosil za dovoljenje, da o srečanju obvesti FBI, vendar so mu odgovorili: "To ni zadeva za FBI." Konec junija sta bila visoki uradnik za boj proti terorizmu Richard A. Clarke in direktor Cie George Tenet »prepričana, da se bo kmalu zgodila večja serija napadov«, čeprav je Cia verjela, da se bodo napadi najverjetneje zgodili v Savdski Arabiji ali Izraelu. V začetku julija je Clarke nacionalne agencije postavil v »polno pripravljenost« in jim dejal: »Tukaj se bo zgodilo nekaj resnično spektakularnega. Kmalu ...« FBI in State Department je pozval, naj opozorita veleposlaništva in policijske oddelke, obrambno ministrstvo pa, naj se obrne na »Delato grožnje«. Clarke je kasneje zapisal: "Nekje v Cii so bile informacije, da sta dva znana terorista Al Kaide vstopila v Združene države. Nekje v FBI so bile informacije, da se v letalskih šolah v Združenih državah dogajajo čudne stvari ... Imeli so specifične informacije o posameznih teroristih, iz katerih bi lahko sklepali, kaj se bo zgodilo.« Nobena od teh informacij ni prišla do mene ali Bele hiše." 13. julija 2001 je Tom Wilshire, agent Cie, dodeljen oddelku FBI za mednarodni terorizem, poslal elektronsko sporočilo svojim nadrejenim v Centru za boj proti terorizmu (CTC) Cie in prosil za dovoljenje, da obvesti FBI, da je al-Hazmi v državi in da ima al-Mihdhar ameriški vizum. CIA se ni nikoli odzvala. Istega julijskega dne je Margarette Gillespie, analitičarka FBI pri CTC, dobila nalog, naj pregleda gradivo v zvezi s srečanjem v Maleziji. Ni bila obveščena, da je eden od udeležencev v Združenih državah Amerike. CIA ji je posredovala fotografije al-Mihdharja in al-Hazmija na srečanju, da bi jih pokazala protiteroristični ekipi FBI, vendar brez razkritja njunega pomena. Poleg tega ji je baza podatkov Intelink naročila, naj ne deli obveščevalnih podatkov o srečanju s kriminalističnimi preiskovalci. Ko si je FBI ogledal fotografije, ni prejel nobenih nadaljnjih podrobnosti o njunem pomenu ali ključnih informacij, kot sta al-Mihdharjev datum rojstva ali številka potnega lista. Konec avgusta 2001 je Gillespiejeva zahtevala, da INS, State Department, Carinska in mejna zaščita ter FBI dodajo al-Hazmija in al-Mihdharja na svoje sezname za opazovanje. Vendar pa je bilo FBI-ju prepovedano uporabljati kriminalistične agente pri iskanju obeh moških, kar je oviralo njegova prizadevanja. Prav tako je julija agent FBI s sedežem v Phoenixu poslal sporočilo sedežu FBI, postaji Alec in agentom FBI v New Yorku, v katerem jih je opozoril na "možnost usklajenega prizadevanja Osame bin Ladna, da bi poslal študente v Združene države Amerike na univerze in fakultete za civilno letalstvo". Agent Kenneth Williams je predlagal, da je treba opraviti razgovore z vsemi vodji letalskih šol in identificirati vse arabske študente, ki se želijo udeležiti letalskega usposabljanja. Julija je Jordan opozoril Združene države Amerike, da Al Kaida načrtuje napad na Združene države Amerike; "nekaj mesecev pozneje" je Jordan Združene države Amerike obvestil, da je kodno ime napada "Velika poroka" in da so v napad vpletena letala. 6. avgusta 2001 je imelo predsedniško dnevno poročilo CIE (»PDB«) z oznako »Samo za predsednika« naslov »Bin Laden odločen napasti Združene države«. V dopisu je bilo zapisano, da obveščevalni podatki FBI »kažejo na vzorce sumljivih dejavnosti v tej državi, ki so skladni s pripravami na ugrabitve ali druge vrste napadov«. Sredi avgusta je letalska šola v Minnesoti opozorila FBI na Zacariasa Moussaouija, ki je postavljal »sumljiva vprašanja«. FBI je odkril, da je Moussaoui radikalec, ki je potoval v Pakistan, in ga je imigracijska služba aretirala zaradi prekoračitve dovoljenega bivanja po francoskem vizumu. Njihovo zahtevo za preiskavo njegovega prenosnika je sedež FBI zavrnil zaradi pomanjkanja verjetnega vzroka. Napake pri izmenjavi obveščevalnih podatkov so pripisali politikam ministrstva za pravosodje iz leta 1995, ki so omejevale izmenjavo obveščevalnih podatkov, skupaj z zadržanostjo Cie in NSA pri razkrivanju "občutljivih virov in metod", kot so prisluškovanje telefonskim klicem. Takratni državni tožilec John Ashcroft je aprila 2004 pričal pred komisijo za 11. september, da je bil "največji strukturni vzrok problema 11. septembra zid, ki je ločeval kriminalistične preiskovalce in obveščevalne uradnike". Clarke je tudi zapisal: "To so bile napake pri posredovanju informacij na pravo mesto ob pravem času." Napadi Trčenje letal Ob 7:59 je letalo Let 11 American Airlines vzletelo z mednarodnega letališča Logan v Bostonu. Ob 8:14, 15 minut po vzletu, je pet ugrabiteljev, oboroženih z noži za rezanje škatel, ugrabilo letalo American 11, pri čemer so ranili najmanj tri osebe in ubili tudi enega potnika, preden so se vdrli v pilotsko kabino in ubili oba pilota ter prevzeli nadzor nad letalom. Teroristi so pokazali tudi očitno bombo in v kabino popršili solzovec, da bi prestrašili talce in jih prisilili k predaji ter dodatno ovirali odpor. Medtem je na letališču Logan ob 8:14 vzletelo letalo Let 175 United Airlines. Stotine milj jugozahodno je ob 8:20 iz mednarodnega letališča Washington Dulles vzletelo letalo Let 77 American Airlines. Ob 8:42, 28 minut po vzletu, je skupina petih ugrabila letalo United 175, ubila oba pilota in zabodla več članov posadke, preden je prevzela nadzor nad letalom. Ti ugrabitelji so uporabili tudi grožnje z bombami, da bi potnike in posadko prestrašili, v kabini pa so razpršili tudi solzivec ali drugo dražilno sredstvo, da bi potnike in stevardese prisilili v zadnji del letala. Medtem je ob 8:42 iz mednarodnega letališča Newark v New Jerseyju vzletelo letalo Let 93 United Airlines. Ob 8:46:40 je American 11 namerno trčil v severno steno severnega stolpa Svetovnega trgovinskega centra med 93. in 99. nadstropjem. Mnogi so prvotno domnevali, da je šlo za nesrečo. Ob 8:51, 31 minut po vzletu, je pet ugrabiteljev ugrabilo tudi letalo American 77, pri čemer so prav tako vdrli v pilotsko kabino, vendar so oba pilota nagnali iz kabine. Čeprav so bili opremljeni z noži, ni bilo poročil o tem, da bi bil kdo na krovu zaboden, niti osebi, ki sta opravili telefonski klic, nista omenili uporabe solzovca ali grožnje z bombo. United 175 je ob 9:03:02 zjutraj trčil v južno fasado Južnega stolpa (2 WTC) med 77. in 85. nadstropjem, s čimer je dokazalo, da je bila prva nesreča namerno teroristično dejanje. Štirje moški na letalu United 93 so ob 9:28, 46 minut po vzletu, izvedli napad, pri čemer so vdrli v pilotsko kabino in prevzeli nadzor nad letalom, letalo pa so obrnili na vzhod proti Washingtonu, D.C. Podobno kot njihovi kolegi na letalih American 11 in United 175, je tudi četrta ekipa uporabila grožnje z bombo ter po vdoru v pilotsko kabino zabodla oba pilota. Devet minut po ugrabitvi letala United 93, ob 9:37:46 je American 77 trčil v zahodno stran Pentagona. Zaradi dveh zamud so imeli potniki in posadka na letalu United 93 čas, da so prek telefonskih klicev na tleh izvedeli za prejšnje napade, zato je bil ob 9:57 organiziran upor za prevzem nadzora nad letalom. Potniki in posadka so izvedli protinapad, da bi ponovno prevzeli nadzor nad letalom. Ko je upor dosegel vrata pilotske kabine, so ugrabitelji začeli silovito nagibati in prevračati letalo, da bi prekinili napad. Boj se je nadaljeval do 10:03:11, ko so ugrabitelji, zavedujoč, da jim je bo uspelo doseči tarče, strmoglavili letalo na polje blizu Shanksvilla v Pensilvaniji. Letalo je bilo v času strmoglavljenja približno dvajset minut oddaljeno od tarče v Washingtonu, domnevno pa je bil njegov cilj bodisi Ameriški kongres bodisi Bela hiša. Nekateri potniki in člani posadke, ki so klicali iz letala prek kabinske telefonske službe in mobilnih telefonov, so posredovali podrobnosti: na vsakem letalu je bilo več ugrabiteljev; za premagovanje stevardes so uporabili nož ali solzivec; nekateri ljudje na krovu pa so bili zabodeni. Poročila kažejo, da so ugrabitelji zabodli in ubili oba pilota, nekaj stevardes ter enega ali več potnikov. Glede na končno poročilo komisije za 11. september so ugrabitelji pred kratkim kupili večnamensko ročno orodje in različne nože tipa Leatherman z zaklepnimi rezili (ki takrat potnikom niso bili prepovedani), vendar teh niso našli med stvarmi, ki so jih ugrabitelji pustili za seboj. Stevardesa na letu 11, potnik na letu 175 in potniki na letu 93 so povedali, da so imeli ugrabitelji bombe, eden od potnikov pa je dejal, da misli, da so bombe ponarejene. FBI na mestih nesreč ni našel sledi eksploziva, komisija za 11. september pa je sklenila, da so bile bombe verjetno ponarejene. Na vsaj dveh ugrabljenih letih – American 11 in United 93 – so teroristi prek sistema razglasa trdili, da uporabljajo talce in se vračajo na letališče, kar je bil jasen poskus preprečiti potnikom, da bi se upirali. Vendar sta bila oba poskusa neuspešna, saj sta oba pilota ugrabitelja v teh primerih (Mohamed Atta in Ziad Jarrah) pomotoma posredovala sporočila kontroli zračnega prometa namesto ljudem na letalu, kot je bilo predvideno, s čimer so kontrolorji letenja opozorili, da sta bili letali ugrabljeni. Tri stavbe v Svetovnem trgovinskem centru so se zaradi strukturnih poškodb, ki so bile posledica močnih požarov, zrušile. Čeprav je bil Južni stolp zadet približno sedemnajst minut po Severnem stolpu, je bilo območje trka letala veliko nižje, z veliko večjo hitrostjo in v kotu, pri čemer je neenakomerno uravnotežena dodatna strukturna teža povzročila, da se je najprej zrušil ob 9:59, potem ko je gorel natanko 56 minut po požaru, ki ga je povzročila eksplozija letala United 175 in njegovega goriva. Severni stolp je zdržal še 29 minut, preden se je zrušil ob 10:28, eno uro, enainštirideset minut in triinpetdeset sekund po požaru, ki ga je povzročila eksplozija letala American 11 in njegovega goriva. Ko se je Severni stolp zrušil, so na bližnjo stavbo Svetovnega trgovinskega centra (7 WTC) padle ruševine, ki so poškodovale stavbo in povzročile požare. Ti požari so goreli skoraj sedem ur in ogrozili strukturno celovitost stavbe, WTC 7 pa se je zrušil ob 17:21. Zahodna stran Pentagona je utrpela znatno škodo. Ob 9:42 je Zvezna uprava za letalstvo (FAA) ukazala zaustavitev vzletov vseh civilnih letal v ZDA, civilnim letalom, ki so že bila v zraku, pa je bilo naročeno, naj takoj pristanejo na najbližjem letališču. Vsa mednarodna civilna letala so bila bodisi obrnjena nazaj bodisi preusmerjena na letališča v Kanadi ali Mehiki ter jim je bilo tri dni prepovedano pristajati na ozemlju Združenih držav Amerike. Napadi so povzročili veliko zmedo med medijskimi organizacijami in kontrolorji zračnega prometa. Med nepotrjenimi in pogosto nasprotujočimi si poročili, ki so se predvajala čez dan, je eno najpogostejših trdilo, da je bil na sedežu ameriškega zunanjega ministrstva v Washingtonu, D.C., detonirana bomba v avtomobilih. Za drugo letalo (let Delta Air Lines 1989) se je sumilo, da je bilo ugrabljeno, vendar se je letalo odzvalo na kontrolorje in varno pristalo v Clevelandu v Ohiu. V intervjuju aprila 2002 sta Kalid Šejk Mohammed in Ramzi bin al-Shibh, za katera se domneva, da sta sodelovala pri organizaciji napadov, dejala, da je bil predvidena tarča letala United 93 ameriški kongres in ne Bela hiša. Mohammed je dejal, da je Al Kaida sprva načrtovala napade na jedrske objekte in ne na Svetovni trgovinski center in Pentagon, vendar se je odločila, da ne bo tako, ker se je bala, da bi stvari lahko "ušle izpod nadzora". Končne odločitve o ciljih so bile po Mohammedovih besedah prepuščene pilotom. Če kateri koli pilot ne bi mogel doseči predvidenega cilja, naj bi strmoglavil letalo. Žrtve Že sam napad na severni stolp Svetovnega trgovinskega centra je 11. september spremenil v najsmrtonosnejše teroristično dejanje v zgodovini. V štirih nesrečah je bilo ubitih 2996 ljudi (vključno z ugrabitelji), tisoče pa je bilo ranjenih. Število smrtnih žrtev je vključevalo 265 na štirih letalih (iz katerih ni bilo preživelih); 2606 v Svetovnem trgovinskem centru in okolici; ter 125 v Pentagonu. Večina umrlih je bila civilistov, pa tudi 343 gasilcev, 72 policistov, 55 vojakov in 19 teroristov. V napadih je državljane izgubilo več kot 90 držav. V New Yorku je bilo več kot 90 % tistih, ki so umrli v stolpih, na mestih udara ali nad njimi. V severnem stolpu je bilo na mestu trka, nad njim ali eno nadstropje pod njim med 1344 in 1402 ljudi, vsi pa so umrli. Ob trku letala je bilo takoj ubitih na stotine ljudi. Ocenjenih 800 ljudi, ki so preživeli trk, je bilo ujetih in je umrlo v požarih ali zaradi vdihavanja strupenega dima, drugi pa so padli ali skočili s stolpa, da bi ubežali dimu in plamenom, ali pa so umrli v zrušitvi stavbe. Uničenje vseh treh stopnišč v severnem stolpu ob trku letala American 11 je onemogočilo pobeg, zaradi česar se iz območja nad trkom navzgor ni dalo pobegniti. Umrlo je 107 ljudi, ki niso bili ujeti v trku. Ko je letalo American 11 trčilo med 93. in 99. nadstropjem, je bilo 92. nadstropje neizogibno: trk je uničil vse jaške dvigal in požarna stopnišča, kar je povzročilo smrt vseh 69 delavcev v nadstropju, ki se niso mogli rešiti. V Južnem stolpu je bilo v času trčenja letala United 175 v 77. nadstropju ali nad njim približno 600 ljudi; le malo jih je preživelo. Tako kot v Severnem stolpu je bilo v trenutku trčenja ubitih več sto ljudi. Za razliko od tistih v Severnem stolpu, ocenjenih 300 preživelih nesreče tehnično ni bilo ujetih, vendar večina ni vedela, da še vedno obstaja možnost pobega, ali pa je ni mogla uporabiti. Eno stopnišče, Stopnišče A, se je za las izognilo uničenju, kar je omogočilo pobeg 14 ljudem, ki so bili v nadstropjih trčenja (vključno s Stanleyjem Praimnathom, moškim, ki je videl letalo, ki se mu je približevalo), in štirim drugim iz zgornjih nadstropij. Operaterji klicne službe 911 v New Yorku, ki so prejemali klice ljudi v stolpu, niso bili dobro obveščeni o situaciji, ki se je hitro razvijala, zato so klicateljem naročili, naj se sami ne spuščajo iz stolpa. V Južnem stolpu je umrlo skupno 630 ljudi, kar je manj kot polovica števila umrlih v Severnem stolpu. Od 100–200 ljudi, ki so bili priča skokom ali padcem v smrt, so bila le tri zabeležena opažanja iz Južnega stolpa. Število žrtev v Južnem stolpu se je znatno zmanjšalo, ker so se nekateri zaposleni odločili, da stavbo zapustijo takoj po prvem napadu, in ker se je Eric Eisenberg, izvršni direktor pri zavarovalnici AON, odločil, da po trčenju leta American 11 evakuira nadstropji, ki jih je zasedala zavarovalnica AON (92 in 98–105). 17-minutni premor je omogočil več kot 900 od 1100 prisotnih zaposlenih v zavarovalnici AON, da so se evakuirali z nadstropja nad 77. nadstropjem, preden je bil Južni stolp zadet; Eisenberg je bil med skoraj 200, ki niso pobegnili. Podobne evakuacije pred trkom so izvedli Fiduciary Trust, CSC in Euro Brokers, ki so imeli vsi pisarne v nadstropjih nad mestom trka. Časopis USA Today je dejstvo, da po prvem trku letala v severni stolp niso odredili popolne evakuacije južnega stolpa, označil za »eno največjih tragedij dneva«. Kot je prikazano na fotografiji Padajoči mož, je iz gorečih stolpov v smrt padlo več kot 200 ljudi, večina jih je bila prisiljena skočiti, da bi se izognili ekstremni vročini, ognju in dimu. Nekateri zaposleni vsakega stolpa nad točko udarca so se v upanju na reševanje s helikopterjem odpravili proti strehi, vendar so bila vrata za dostop do strehe zaklenjena. Za reševanje s helikopterjem ni bilo načrta, kombinacija strešne opreme, gostega dima in močne vročine pa je helikopterjem preprečila približevanje. V kompleksu Svetovnega trgovinskega centra je umrlo 414 reševalcev, ki so poskušali rešiti ljudi in pogasiti požare. Umrlo je 343 gasilcev gasilske enote mesta New York (FDNY), vključno s kaplanom in dvema reševalcema. Umrlo je 23 policistov policijske uprave mesta New York (NYPD). Umrlo je 37 policistov policijske uprave pristaniške uprave (PAPD). Umrlo je osem reševalcev in reševalcev iz zasebnih enot nujne medicinske pomoči. Skoraj vsi reševalci, ki so umrli na kraju dogodka, so umrli zaradi zrušitve stolpov, razen enega, ki ga je zadel civilist, ki je padel z južnega stolpa. Umrlo je 658 zaposlenih v podjetju Cantor Fitzgerald L.P., investicijski banki v severnem stolpu od 101. do 105. nadstropja, kar je precej več kot pri katerem koli drugem delodajalcu. Umrlo je 358 zaposlenih v podjetju Marsh Inc., ki se je nahajalo tik pod podjetjem Cantor Fitzgerald v nadstropjih od 93. do 100. nadstropja, in 176 zaposlenih v podjetju Aon Corporation. Nacionalni inštitut za standarde in tehnologijo (NIST) je ocenil, da je bilo v času napadov v kompleksu Svetovnega trgovinskega centra približno 17.400 civilistov. Številke vrtljivih križišč pristaniške uprave kažejo, da je bilo do 8:45 zjutraj v dvojčkih običajno 14.154 ljudi. Večina ljudi pod območjem trka je bila varno evakuiranih. V okrožju Arlington v Virginiji je v trčenju letala American 77 v zahodno stran stavbe umrlo 125 delavcev Pentagona. Sedemdeset je bilo civilistov in 55 je bilo vojakov, mnogi od njih so delali za ameriško vojsko ali ameriško mornarico. Umrlo je 47 civilnih uslužbencev, šest civilnih pogodbenikov in 22 vojakov, ki so delali za vojsko, šest civilnih uslužbencev, trije civilni pogodbeniki in 33 mornarjev, ki so delali za mornarico. Umrlo je sedem civilnih uslužbencev obrambne obveščevalne agencije (DIA) in en pogodbenik urada obrambnega ministra. Timothy Maude, generalpodpolkovnik in namestnik načelnika generalštaba vojske, je bil najvišji vojaški uradnik, ki je umrl v Pentagonu. Tedne po napadu je bilo število smrtnih žrtev ocenjeno na več kot 6000, kar je več kot dvakrat več od števila smrtnih žrtev, ki so bile sčasoma potrjene. Mesto je lahko identificiralo le posmrtne ostanke približno 1600 žrtev Svetovnega trgovinskega centra. Urad zdravnika je zbral »približno 10.000 neidentificiranih fragmentov kosti in tkiva, ki jih ni mogoče ujemati s seznamom mrtvih«. Delavci, ki so se pripravljali na rušenje poškodovane stavbe Deutsche Bank, so leta 2006 še vedno našli fragmente kosti. Leta 2010 je ekipa antropologov in arheologov na odlagališču Fresh Kills iskala človeške posmrtne ostanke in osebne predmete, kjer so našli še 72 človeških posmrtnih ostankov, s čimer se je skupno število najdenih povzpelo na 1845. Leta 2011 je potekalo profiliranje DNK, da bi poskušali identificirati dodatne žrtve. Leta 2014 so tri kovčke velikosti krste s 7930 neidentificiranimi posmrtnimi ostanki prenesli v skladišče zdravnika, ki se nahaja na istem mestu kot Nacionalni spomenik in muzej 11. septembra. Družine žrtev lahko obiščejo zasebno »sobo za razmislek«, ki je zaprta za javnost. Odločitev, da se posmrtni ostanki namestijo v podzemni prostor, ki je povezan z muzejem, je bila sporna; Družine nekaterih žrtev so poskušale posmrtne ostanke namesto tega pokopati v ločenem, nadzemnem spomeniku. Avgusta 2017 je bila s pomočjo nove tehnologije DNK identificirana 1641. žrtev, julija 2018 pa 1642. Oktobra 2019 so bile identificirane še tri žrtve, dve septembra 2021 in še dve septembra 2023. Do leta 2025 je 1103 žrtev še vedno neidentificiranih, kar predstavlja 40 % smrtnih žrtev v napadih na Svetovni trgovinski center. 25. septembra 2023 je FDNY poročal, da je oddelek zaradi bolezni, povezanih z 11. septembrom, zdaj izgubil enako število članov kot na dan napadov. Škoda Uničeni so bili oba dvojčka, Marriott World Trade Center (3 WTC), 7 WTC in grška pravoslavna cerkev sv. Nikolaja. Ameriška carinarnica (6 World Trade Center), 4 World Trade Center, 5 World Trade Center in oba mostova za pešce, ki povezujeta stavbe, so bili močno poškodovani. Vse okoliške ulice so bile v ruševinah. Zadnji požari na lokaciji ruševin Svetovnega trgovinskega centra so bili pogašeni 20. decembra 2001. Stavba Deutsche Bank je bila poškodovana in kasneje zaradi strupenih razmer razglašena za neprimerno za bivanje; leta 2007 so jo začeli razstavljati. Stavbe Svetovnega finančnega centra so bile poškodovane. Dvorana Fiterman na Borough of Manhattan Community College je bila zaradi obsežne škode razglašena za neprimerno za bivanje in nato leta 2012 ponovno odprta. Druge sosednje stavbe (vključno z West Street 90 in stavbo Verizon) so utrpele veliko škodo, vendar so bile obnovljene. Stavbe Svetovnega finančnega centra, One Liberty Plaza, Millennium Hilton in 90 Church Street so bile zmerno poškodovane in so bile obnovljene. Uničena je bila tudi komunikacijska oprema na vrhu Severnega stolpa, pri čemer je le WCBS-TV vzdrževala rezervni oddajnik na Empire State Buildingu, vendar so medijske postaje hitro uspele preusmeriti signale in nadaljevati oddajanje. Postaja Svetovni trgovinski center železniškega sistema PATH se je nahajala pod kompleksom in je bila uničena, ko sta se stolpa zrušila. Predori, ki so vodili do postaje Exchange Place v Jersey Cityju, so bili poplavljeni z vodo. Postaja je bila obnovljena kot 4 milijarde dolarjev vredno prometno središče Svetovnega trgovinskega centra, ki je bilo ponovno odprto marca 2015. Postaja Cortlandt Street na liniji IRT Broadway–Seventh Avenue newyorške podzemne železnice je bila prav tako v neposredni bližini kompleksa Svetovnega trgovinskega centra, celotna postaja pa je bila skupaj z okoliško progo zravnana z ruševinami. Postaja je bila obnovljena in ponovno odprta za javnost 8. septembra 2018. Pentagon je bil močno poškodovan, zaradi česar se je zrušil en del stavbe E. Letalo je trčilo v Pentagon med prvim in tretjim nadstropjem. Sprednji del trupa se je ob trku razpadel; ostanki iz repnega dela so prodrli najgloblje v stavbo in prebili 94 metrov treh najbolj oddaljenih od petih obročev stavbe. Reševalna prizadevanja Gasilska enota mesta New York (FDNY) je v Svetovni trgovinski center napotila več kot 200 enot (približno polovico enote). Njihova prizadevanja so dopolnili gasilci, ki niso bili na dolžnosti, Hatzolah, in reševalni tehniki. Policijska uprava mesta New York (NYPD) je poslala svoje enote za nujno medicinsko pomoč in drugo policijsko osebje ter napotila svojo letalsko enoto, ki je ugotovila, da reševanje s helikopterjem iz stolpov ni izvedljivo. V reševalnih akcijah so sodelovali tudi številni policisti policijske uprave pristanišča (PAPD). Ko so bili na kraju dogodka, FDNY, NYPD in PAPD niso usklajevali svojih prizadevanj in so izvajali odvečna iskanja civilistov. Ko so se razmere poslabšale, je letalska enota NYPD posredovala informacije policijskim poveljnikom, ki so izdali ukaze za evakuacijo osebja iz stolpov; Večina policistov newyorške policije se je uspela evakuirati, preden so se stavbe zrušile. Zaradi ločenih poveljniških mest in nezdružljive radijske komunikacije med agencijami opozorila niso bila posredovana poveljnikom FDNY. Po zrušitvi prvega stolpa so poveljniki FDNY izdali opozorila o evakuaciji. Zaradi okvarjenih radijskih repetitorjev mnogi gasilci niso nikoli slišali ukazov za evakuacijo. Dispečerji 911 so od klicateljev prejeli tudi informacije, ki niso bile posredovane poveljnikom na kraju dogodka. Posledice Takojšnje posledice Teroristični napadi 11. septembra 2001 so imeli neposreden in uničujoč vpliv na ameriško ljudstvo. Policija in reševalne službe so po napadih odhitele v New York, da bi iskale preživele v ruševinah dvojčkov. Po 11. septembru so se z vseh koncev Združenih držav Amerike začele krvodajalske donacije. Združenje za varnost v zračnem prometu Združenih držav Amerike (SCATANA) je prvič v zgodovini izdalo prepoved letenja, s čimer je zaprlo zračni prostor nad Združenimi državami Amerike, Kanado in drugimi državami za letala, ki niso bila v nujnih primerih. Zvezna uprava za letalstvo (FAA) je zaprla zračni prostor države za mednarodne lete, zaradi česar je bilo približno 500 letov ustavljenih ali preusmerjenih v druge države. Kanada jih je prejela 226 in sprožila operacijo Rumeni trak, da bi se spopadla z velikim številom prizemljenih letal in obtičalih potnikov. Vojaške operacije po napadih Svet Nata je izjavil, da bi napad na Ameriko vplival na vse članice Nata, pri čemer se je skliceval na 5. člen, napisan ob koncu hladne vojne sredi osemdesetih let prejšnjega stoletja (ki je določal, da morajo v primeru protinapada druge države zagotoviti pomoč in podporo operacijam). Avstralski premier John Howard se je skliceval na 4. člen pogodbe ANZUS. George W. Bush je napovedal vojno terorizmu. Postavil si je več ciljev, med katerimi sta bila najpomembnejša privesti Osamo bin Ladna in Al Kaido pred sodišče, s čimer bi preprečil razvoj številnih drugih terorističnih organizacij. Vojna v Afganistanu se je začela 7. oktobra 2001 z udeležbo ameriških in britanskih sil, z bombardiranjem taborišč talibanov in Al Kaide, kasneje pa se je nadaljevala z okupacijo Afganistana s strani kopenskih sil. Strmoglavljenje talibanskega režima je privedlo do oblikovanja koalicije pod vodstvom ZDA, druge največje operacije proti terorizmu izven Amerike. Filipini in Indonezija so skupaj z več drugimi državami povečali svojo vojaško pripravljenost, saj so bili v spopadu z islamskimi teroristi. Odzivi v Ameriki Po napadih se je podpora predsedniku Bushu povečala na 90 %. 20. septembra 2001 je nagovoril kongres, v katerem je povzel dogodke prejšnjih devetih dni, razpravljal o reševalnih in obnovitvenih prizadevanjih ter o morebitnih nadaljnjih odzivih. Več humanitarnih organizacij je ponudilo takojšnjo finančno pomoč družinam žrtev in preživelim. Do roka 11. septembra 2003 je bilo vloženih 2833 zahtevkov za odškodnino. Ena največjih reorganizacij v zgodovini Združenih držav Amerike je sledila, ko je bil sprejet Zakon o domovinski varnosti, s katerim je bilo ustanovljeno Ministrstvo za domovinsko varnost. Kongres je sprejel tudi Zakon USA PATRIOT, katerega namen je bil preprečiti in odvrniti prihodnje teroristične napade. Skupine za državljanske pravice so kritizirale Zakon PATRIOT, češ da organom pregona dovoljuje vmešavanje v zasebno življenje državljanov. Vplivi na zdravje Tisoče ton strupenih odpadkov, ki so nastali po zrušitvi dvojčkov, je vsebovalo več kot 2500 onesnaževalcev, vključno z znanimi rakotvornimi snovmi. To je povzročilo izčrpavajoče bolezni med reševalci, mnogi od njih pa trdijo, da so te bolezni neposredno povezane z izpostavljenostjo razbitinam. Na primer, policist newyorške policije Macri Frank je 3. septembra 2007 umrl zaradi pljučnega raka, ki se je razširil po njegovem telesu; njegova družina trdi, da je rak posledica dolgih ur na mestu ruševin dvojčkov, in zahteva odškodnino v primeru smrti, o kateri mesto New York še ni odločilo. Zdravstveni učinki so se razširili tudi na nekatere prebivalce, študente in pisarniške delavce v Spodnjem Manhattnu in kitajski četrti mesta. Več smrtnih žrtev je bilo zaradi strupenega praha, ki ga je povzročilo zrušitev Svetovnega trgovinskega centra, imena žrtev pa so bila vključena v spomenik Svetovnemu trgovinskemu centru. Obstajajo tudi znanstvene domneve, da bi lahko izpostavljenost različnim strupenim izdelkom v zraku negativno vplivala na razvoj ploda. Zaradi tega potencialnega tveganja za otroke center za okoljsko zdravje trenutno pregleduje otroke, katerih matere so bile noseče med zrušitvijo Svetovnega trgovinskega centra in so živele ali delale v bližini stolpnic Svetovnega trgovinskega centra. Študija reševalne ekipe, objavljena aprila 2010, je pokazala, da so imeli vsi preučevani delavci okvarjeno delovanje pljuč in da je od 30 % do 40 % delavcev poročalo o vztrajnih simptomih, ki so se začeli v prvem letu po napadu, od takrat pa se je le malo ali nič izboljšalo. Komisija Nacionalna komisija za teroristične napade na Združene države Amerike (bolj znana kot Komisija za 11. september), ki ji je predsedoval nekdanji guverner New Jerseyja Thomas Kean, je bila ustanovljena konec leta 2002 z namenom, da bi pripravila celovito poročilo o napadih in okoliščinah, ki so jih spremljale, vključno z načrtovanjem in takojšnjim odzivom ameriških oblasti. To poročilo je bilo končno objavljeno 22. julija 2004. Spomeniki V dneh po napadih so po vsem svetu potekale številne spominske slovesnosti in bdenja. Poleg tega so bile fotografije postavljene povsod po območju Ground Zero. Ena priča je opisala: "Nisem mogla odtrgati pogleda od obrazov nedolžnih žrtev, ki so bile ubite. Njihove slike so povsod, na telefonskih govorilnicah, svetilkah, stenah postaj podzemne železnice. Vse me je spominjalo na velik pogreb, ljudje tihi in žalostni, a tudi zelo dobri. Prej mi je New York vzbujal hladen občutek, zdaj pa so ljudje prihajali pomagat drug drugemu." Eden prvih spomenikov je bil » Poklon v svetlobi «, instalacija 88 reflektorjev na mestu, kjer so nekoč stali stolpi Svetovnega trgovinskega centra, ki so v nebo projicirali dva navpična stebra svetlobe. V New Yorku je potekal natečaj za spomenik Svetovnega trgovinskega centra, katerega tema je bila zasnova ustreznega spomenika na tem mestu. Zmagovalni načrt, Odsevna odsotnost, je bil izbran avgusta 2006 in ga sestavljata par odsevnih bazenov na mestu, kjer sta stala stolpa, obdanih s seznamom imen žrtev v podzemnem spominskem prostoru, ter muzej. Drugod so zgradili še veliko drugih trajnih spomenikov, ustanovili pa so tudi štipendije in dobrodelne ustanove za družine žrtev, pa tudi za številne druge organizacije in zasebne osebnosti. Spomenik v Pentagonu je bil dokončan in odprt za javnost ob sedmi obletnici napadov, 11. septembra 2008. Gre za park s 184 klopmi, obrnjenimi proti Pentagonu. Ko so Pentagon popravljali med letoma 2001 in 2002, so vanj vključili zasebno kapelo in spomenik, ki se nahaja na mestu, kjer je letalo American 77 strmoglavilo v stavbo. V Shanksvillu naj bi narodni spomenik žrtvam strmoglavljenja letala United 93 vključeval kiparski nasad dreves, ki bo tvoril krog okoli mesta nesreče, razdeljen s potjo letala, imena žrtev pa bodo nosili vetrni zvončki. Začasni spomenik se nahaja 457 metrov od mesta nesreče. Gasilska enota mesta New York je prostovoljni gasilski enoti Shanksville postavila spomenik. Gre za jeklen križ Svetovnega trgovinskega centra, nameščen na vrhu ploščadi v obliki petkotnika. Postavljen je bil pred gasilsko postajo 25. avgusta 2008. Teorije zarote Nekateri nasprotujejo uradnim trditvam preiskav in komisije ter trdijo, da so bili napadi 11. septembra del skrbno pripravljene zarote, ki bi opravičevala kasnejšo ameriško vojno proti terorizmu ter tudi vse vojne, ki jim vojna proti terorizmu služi kot krinka (npr. napad na Irak leta 2003), ravno tako tudi povečanje nadzora nad Američani in ljudmi po svetu ter omejevanje svobode ter osnovnih pravic. Po mnenju zagovornikov zarote naj bi bile stolpnice WTC zasnovane dovolj močno, da bi preživele udarec večjega letala, ravno tako pa naj pretekli požari visokih zgradb ne bi nikoli povzročili tako hitrega in obsežnega rušenja, kot je bilo to videti v primeru omejenega požara v WTC. Nekateri celo namigujejo na prisotnost eksploziva na kritičnih delih nosilne konstrukcije. Naslednja stvar, ki jo poudarjajo, je, da piloti ugrabitelji, ki so se po nekaterih informacijah šolali le na majhnih letalih, ne bi bili sposobni tako natančno leteti z velikimi potniškimi letali, ki so trčila v stavbe WTC in Pentagon (letalo je v Pentagon priletelo na majhni višini, kar naj bi bilo po mnenju nekaterih zelo težko ali nemogoče izvesti s potniškim letalom). Teorije pravijo, da naj bi nekateri za napad vedeli že prej, vendar se niso pravočasno odzvali in ukrenili kaj za preprečenje napada. Ta trditev se stopnjuje do trditve, da naj bi bili v napad vpleteni tudi nekateri ljudje na ključnih položajih v politiki, gospodarstvu in nekaterih javnih in vojaških službah. Predvsem v krogih muslimanskih ekstremistov in antisemitistov je razširjena tudi teorija zarote, da je za napadi 11. septembra Mosad oziroma Izrael. Glej tudi Časovnica za dan napadov 11. septembra 2001 Žrtve napadov 11. septembra 2001 Literatura 9/11 Commission Report. National Commission on Terrorist Attacks. 30. julij 2010. ISBN 978-1-61640-219-8. Atkins, Stephen E. (2011). The 9/11 Encyclopedia. ABC-CLIO. ISBN 978-1-59884-921-9. Bolton, M. Kent (2006). U.S. National Security and Foreign Policymaking After 9/11: Present at the Re-creation. Rowman & Littlefield. ISBN 978-0-7425-5900-4. Caraley, Demetrios (2002). September 11, terrorist attacks, and U.S. foreign policy. Academy of Political Science. ISBN 978-1-884853-01-2. Chernick, Howard (2005). Resilient city: the economic impact of 9/11. Russell Sage Foundation. ISBN 978-0-87154-170-3. Damico, Amy M.; Quay, Sara E. (2010). September 11 in Popular Culture: A Guide. Greenwood. ISBN 978-0-313-35505-9. Hampton, Wilborn (2003). September 11, 2001: attack on New York City. Candlewick. ISBN 978-0-7636-1949-7. Langley, Andrew (2006). September 11: Attack on America. Compass Point. ISBN 978-0-7565-1620-8. Neria, Yuval; Gross, Raz; Marshall, Randall D.; Susser, Ezra S. (2006). 9/11: mental health in the wake of terrorist attacks. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-83191-8. Ryan, Allan A. (2015). The 9/11 Terror Cases: Constitutional Challenges in the War against Al Qaeda. University Press of Kansas. ISBN 978-0-7006-2132-3. Strasser, Steven; Whitney, Craig R. (2004). The 9/11 investigations: staff reports of the 9/11 Commission: excerpts from the House-Senate joint inquiry report on 9/11: testimony from fourteen key witnesses, including Richard Clarke, George Tenet, and Condoleezza Rice. PublicAffairs. ISBN 978-1-58648-279-4. Zunanje povezave https://www.rtvslo.si/zgodbe/svet/teroristicni-napadi-11-septembra-2001/66 National Commission on Terrorist Attacks Upon the United States official commission website List of victims September 11, 2001, Documentary Project from the U.S. Library of Congress, Memory.loc.gov September 11, 2001, Web Archive from the U.S. Library of Congress, Minerva National Security Archive September 11 Digital Archive: Saving the Histories of September 11, 2001, from the Center for History and New Media and the American Social History Project/Center for Media and Learning DoD: Khalid Sheikh Mohammed Verbatim Transcript of Combatant Status Review Tribunal Hearing for ISN 10024, from Wikisource The 9/11 Legacies Project, Oriental Institute, Czech Academy of Sciences, Prague 9/11 at 20: A Week of Reflection Arhivirano April 16, 2022, na Wayback Machine., Responsible Statecraft, The Quincy Institute September 11, 2001 collection at the Smithsonian National Museum of American History