NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ентърпрайз (совалка)

Космическата совалка Ентърпрайз (на английски: enterprise – начинание/предприемчивост) е първата построена по програмата Спейс Шатъл на НАСА. Експлоатация Построена е на 17 септември 1976 г. без двигатели или някакви функциониращи топлинни щитове и затова не е способна да извършва операции в Космоса. Причината, поради която е построена совалката, е тестването ѝ в полети само в атмосферата, т.нар. ALT (Approach and Landing Tests Program). Полетните изпитания по ALT започват през февруари 1977 г. в Центъра за летателни изпитания „Драйдън“ в базата на ВВС „Едуардс“, Калифорния. Тези изпитания се провеждат с цел проверка на съвместимостта между совалката и самолета носител (специално преоборудван от НАСА Боинг 747) и на летателните характеристики на совалката в долните слоеве на атмосферата. Пилотираните изпитания на „Ентърпрайз“ в свободен полет започват на 12 август 1977 г. Астронавтите Фред Хейз (командир) и Чарлс Фулъртън пилотират 75-тонния планер по U-образно трасе след неговото отделяне от самолета носител на височина 7000 м. Двамата извършват успешно приземяване на пистата в авиобазата „Едуардс“. Астронавтите са удивени от лекотата, с която се управлява „Ентърпрайз“. Според думите на Фред Хейз „неговото управление напомняло за управлението на изтребител“. След този полет са извършени още седем (пилотирани от Фред Хейз – Чарлс Фулъртън (5) и Джо Енгъл – Ричард Трули (3), като последният от тях е на 26 октомври 1977 г. След това „Ентърпрайз“ е отправен в Центъра за космически полети „Маршал“ в Хънтсвийл, щата Алабама. Там в продължение на осем месеца са провеждани вибрационни тестове на апарата. След тях космическите совалки получават потвърждение за летателна годност. На 10 април 1979 г. „Ентърпрайз“ е доставен на Кейп Канаверал, щата Флорида. На 1 май същата година совалката, заедно с горивния резервоар и двата ракетни ускорителя, е вертикализирана на стартова платформа и превозена на разстояние 5,6 км до стартова позиция № 39 А. „Ентърпрайз“ е установен на стартовата площадка в стартово положение с цел пробна транспортировка и проверка на клиренса и вертикалността на цялата конструкция. Там за първи път космически кораб за многократно използване е показан в напълно готов за старт вид пред широката публика. По-късно „Ентърпрайз“ е доставен в Хюстън, щата Тексас, където е изложен в Музея на въздухоплаването и аеронавтиката на НАСА. Изпитателни полети Източници Външни препратки Enterprise (OV-101) Архив на оригинала от 2016-03-03 в Wayback Machine. at NASA.gov
Enterprise (rumfærge)

For alternative betydninger, se Enterprise. (Se også artikler, som begynder med Enterprise) Rumfærgen Enterprise (NASA nr. OV-101) var den første rumfærge, NASA fik bygget. Da den kun blev bygget for afprøvning af forskellige teknikker og aldrig skulle i kredsløb, havde den ingen motorer og intet brugbart varmeskjold. Rumfærgen skulle oprindelig have heddet Constitution, men pga. en overvældende mængde breve sendt til Det Hvide Hus blev det besluttet at opkalde rumfærgen efter science fiction-figuren Kaptajn Kirks stjerneskib USS Enterprise fra TV-serien Star Trek. Efter forliset af rumfærgen Challenger i 1986 var der tale om, at Enterprise skulle ombygges og anvendes som erstatning for Challenger. Af økonomiske årsager konstruerede NASA i stedet rumfærgen Endeavour på baggrund af genbrug af reservedele fra rumfærgerne Discovery og Atlantis. Museum Enterprise var udlånt til National Air and Space Museum i Steven F. Udvar-Hazy-hangaren som ligger i Dulles International Airport i Virginia. I 2012 blev Enterprise udskiftet med den 'rigtige' rumfærge Discovery. Enterprise står i dag udstillet på museumshangarskibet USS Intrepid i New York på pier 86. Se også Buran (rumfærgeprojekt) Orion Eksterne henvisninger og kilder Shuttle Enterprise at Center of Museum's Space Hangar Arkiveret 6. marts 2019 hos Wayback Machine NASA (engelsk) Kilder
Enterprise (navette spatiale)

Enterprise ou OV-101 (Orbital Vehicle-101) est la première navette spatiale américaine construite pour la NASA. Elle n'a cependant jamais été mise en orbite et ni effectué de vol spatial, étant utilisée comme prototype pour des vols expérimentaux et des tests d'approche et d'atterrissage de la navette spatiale américaine. Histoire Le 26 juillet 1972, le contrat pour sa fabrication fut attribué à Rockwell International. Sa construction commença le 4 juin 1974 et son assemblage se termina le 12 mars 1975. Son premier vol eut lieu le 17 juin 1977 (il fut retardé d'un jour, la NASA étant en deuil, à la suite du décès de Wernher von Braun). Son premier vol libre, lui, se déroula le 12 août 1977, et son dernier le 26 octobre 1977. Elle n'a finalement jamais été mise en orbite et n'a par conséquent jamais effectué de vol spatial, étant d'abord utilisée pour faire des vols expérimentaux, les tests d'approche et d'atterrissage de la navette spatiale américaine. L'Enterprise est exposée à l'Intrepid Sea-Air-Space Museum à New York à partir du 19 juillet 2012. Quand la fiction influence la réalité Devant être à l'origine nommée Constitution, la navette fut rebaptisée Enterprise en référence au vaisseau spatial de la série télévisée Star Trek après une campagne massive de fans (200 000 lettres). Pour la petite histoire, les deux premiers Enterprise (NCC-1701 et NCC-1701-A) appartiennent à la classe de vaisseau Constitution. Le 17 septembre 1976, Gene Roddenberry (créateur de la série) et les acteurs de la série assistèrent à la cérémonie d'inauguration de la navette. Par la suite, le 1er film Star Trek, sorti en 1979, présenta un tableau de la navette à côté d'autres illustres vaisseaux nommés Enterprise. En 2001, le générique de la série Star Trek: Enterprise inclut des images de la navette et un autre tableau de la navette est visible tout au long de la série dans les quartiers du capitaine Jonathan Archer. Intrepid Sea-Air-Space Museum L'Intrepid Sea-Air-Space Museum, musée de New York consacré à l'histoire maritime, aérospatiale et militaire qui expose plusieurs bateaux-musées, fait l’acquisition de la navette spatiale Enterprise, le 19 juillet 2012. Honneur L'astéroïde (9777) Enterprise est nommé d'après l'USS Enterprise de Star Trek et la navette spatiale Enterprise. Notes et références Bibliographie (en) Melvin Smith, An Illustrated History of Space Shuttle : US winged spacecraft : X-15 to Orbiter, Haynes Publishing Group, 1985, 246 p. (ISBN 0-85429-480-5), p. 133-154. Liens externes Ressource relative à l'architecture : Registre national des lieux historiques (en) « Enterprise (OV-101) », sur Memory Alpha, un wiki Star Trek Portail du Registre national des lieux historiques Portail de l’astronautique Portail de New York
Enterprise űrrepülőgép

Az Enterprise (NASA Orbiter jelzése: OV-101) a NASA első űrrepülőgépe. Az STS-rendszer kipróbálására szánták. Hajtómű és hővédőpajzs nélkül készült el 1976 szeptemberében, űrrepülésre nem alkalmas. Ezzel a géppel tesztelték a légkörben az STS-rendszert. Az első tesztrepülést 1977-ben hajtották végre vele. Eredetileg tervezték, hogy átalakítják űrrepülésre alkalmassá, így az Enterprise lett volna a második űrrepülőgép a Columbia után, amit felbocsátanak az űrbe; a Columbia építése során azonban változtattak az űrrepülőgép-terveken, főként az üzemanyagtartály és a szárnyak súlyát illetően. Az Enterprise átalakításához szét kellett volna szedni a járművet és egyes alkatrészeit átalakításra visszaküldeni a készítőkhöz, ami magas költségekkel járt volna; olcsóbbnak bizonyult megépíteni a Challengert a teszteléshez készült „STA-099” váz köré. A Challenger pusztulása után ismét szóba került az Enterprise űrrepülésre alkalmassá tétele, de ehelyett tartalék elemekből és alkatrészekből megépítették az Endeavourt. Története Az Enterprise-t 1974. június 4-én kezdték el építeni. Eredetileg a Constitution („Alkotmány”) nevet szánták neki; a Star Trek című tévésorozat rajongói azonban levelek tömegét írták, kérve, hogy a sorozatban szereplő Enterprise csillaghajó nevét kapja az űrrepülőgép. Az Enterprise 1976. szeptember 17-én készült el. Az átadásán a Star Trek főcímzenéjét játszották, és a sorozat alkotója, Gene Roddenberry, valamint több színésze is jelen volt. Sokáig a virginiai Steven F. Udvar-Hazy Center repülési és űrkutatási kiállításán volt látható a Washington Dulles nemzetközi repülőtér területén, majd mikor oda a Discovery űrsiklót helyezték, átkerült New Yorkba, az Intrepid Sea, Air & Space Museum-ba, és jelenleg ott van kiállítva. 2012-ben a Sandy hurrikán komoly sérüléseket okozott az űrsikló hátsó részén, ezt egy év alatt tudták rekonstruálni, majd újra látogathatóvá vált. Források Enterprise(OV-101) Archiválva 2016. március 3-i dátummal a Wayback Machine-ben
Enterprise (ruimteveer)

De Enterprise (NASA-aanduiding: OV-101) was het prototype voor de Spaceshuttle van het Amerikaanse ruimteprogramma. Oorspronkelijk zou de Enterprise Constitution genoemd worden, ter ere van de 200e verjaardag van de Amerikaanse grondwet. Maar op aandringen van Star Trekfans werd de naam Enterprise aangenomen, naar het gelijknamige ruimteschip uit de serie. De constructie van deze eerste spaceshuttle werd voltooid op 17 september 1976. Deze spaceshuttle is nooit de ruimte in gegaan, omdat hij daarvoor niet uitgerust was. Hij werd door de NASA gebruikt als testobject onder andere voor het testen van de landing. De eerste spaceshuttle die in een baan om de aarde werd gelanceerd, was de spaceshuttle Columbia in 1981. De Enterprise werd gebruikt tot 1985. Na het verliezen van Spaceshuttle Challenger in 1986 werd overwogen Enterprise tot een ruimtewaardig voertuig op te waarderen. Maar de verschillen tussen het prototype en de echte shuttles waren zo groot dat men net zo goed een nieuwe orbiter kon bouwen, wat dus ook werd gedaan met de bouw van Endeavour. Tot 2012 stond de Enterprise tentoongesteld in het Smithsonian in Washington. Daarna werd hij naar New York overgevlogen om tentoongesteld te worden in het Intrepid Sea, Air & Space Museum. Opnamen Externe link (en) NASA over de Enterprise
Enterprise (wahadłowiec)

Enterprise – pierwszy amerykański prom kosmiczny. Początkowo planowano nadać mu nazwę Constitution (Konstytucja). Jednak ponad 10 tysięcy miłośników serialu telewizyjnego Star Trek wystosowało petycję do prezydenta Geralda Forda o to, aby pierwszy wahadłowiec został nazwany tak, jak statek kosmiczny z serialu – Enterprise. W wyniku interwencji podjętej przez prezydenta władze Narodowej Agencji Aeronautyki i Przestrzeni Kosmicznej (NASA) zmieniły decyzję. Jego budowę ukończono 17 września 1976 roku. Jest to prototyp, który nigdy nie osiągnął orbity – służył jedynie jako prom ćwiczebny, umożliwiający naukę lądowania bez silników i obserwacje zachowania orbitera w atmosferze. Wszystkie próby przeprowadzono w Dryden Flight Research Center w Kalifornii. Po katastrofie promu Columbia wycięty fragment ze skrzydła wahadłowca posłużył do ustalenia przyczyn wypadku. Do jego transportu używano zmodyfikowanego samolotu Boeing 747. Początkowo planowano przystosowanie Enterprise do lotu orbitalnego, jednak ze względu na poczynione w międzyczasie zmiany w konstrukcji orbitera i związane z tym duże koszty przebudowy zrezygnowano z tego. Zamiast niego do konfiguracji operacyjnej przekształcono egzemplarz służący do testów statycznych, nazwany później Challenger. Jednak Enterprise był również użyty do sprawdzenia wyrzutni SLC-6 w kosmodromie Vandenberg w Kalifornii, który miał być użyty do startów promów kosmicznych (po 1986 wycofano taką możliwość), a który jest używany przez rakiety Delta IV. W lipcu 2012 Enterprise został przeniesiony do Nowego Jorku i znajduje się na pokładzie lotniskowca Intrepid jako osobna ekspozycja. Wcześniej znajdował się w Steven F. Udvar-Hazy Center, będącym częścią National Air and Space Museum w Waszyngtonie. Tam został zastąpiony przez prom Discovery. Testowe loty Enterprise Uwaga - ALT (Approach and Landing Test, próby podejścia i lądowania) - seria testów wahadłowca, które w roku 1977 przeprowadzono z prototypem. Ich celem było poznanie zachowania wahadłowca podczas lotu w atmosferze i w trakcie manewru schodzenia. Załoga samolotu Boeing-747 (SCA – Shuttle Carrier Aircraft): Fitzhugh L. Fulton, Jr., pilot Thomas C. McMurtry, pilot Louis E. Guidry, Jr., inżynier pokładowy Victor W. Horton, inżynier pokładowy Przypisy Linki zewnętrzne Opis promów kosmicznych NASA (ang.) Shuttle Orbiter Enterprise (OV-101) (ang.)
Enterprise (ônibus espacial)

O ônibus espacial Enterprise (OV - 101) foi o primeiro ônibus espacial da NASA. Inicialmente foi construído sem motores, nem escudos térmicos e deste modo não poderia realizar missões espaciais. Estava previsto que seria o segundo ônibus espacial a voar ao espaço, após o Columbia, quando foi iniciada sua construção em 1974. Contudo, uma decisão no ano de 1978 de não modificar o Enterprise em sua configuração para provas de aproximação e aterrissagem (ALT- Approach and Landing Test) deixou, a princípio, o Columbia como o único veículo orbital operacional. Deste modo o Enterprise se consolidou, basicamente, como um veículo de testes de pouso e de aerodinâmica, realizando várias missões, a partir de um Boeing 747 adaptado. Nestes testes, forneceu dados sobre o comportamento do ônibus espacial em regimes subsônicos e durante o pouso. Posteriormente, em 1986, após o acidente com o Challenger, foi estudada a possibilidade de uma reforma para adaptação ao voo espacial. Contudo optou-se pela construção de um novo veículo, o Endeavour. O nome do protótipo do ônibus espacial é uma homenagem à famosa nave Enterprise, do seriado de TV Jornada nas Estrelas, após uma campanha de 400 mil cartas convencer o então presidente Ford a escolher este nome. Em 1977, equipes com dois pilotos fizeram vários testes de voos e aterrissagem. O veículo ficava acoplado ao Boeing 747, durante todo voo e pouso e finalmente, nos últimos voos, a nave era lançada do avião para um voo livre, planado, e pouso na Base de Edwards na Califórnia. Em 1979 o Enterprise chegou a ser unido a um tanque de combustível e propulsores no Centro Espacial Kennedy, para testes de pré-lançamento e verificação de sistemas. Do mesmo modo em 1984 a nave foi levada a Base da Força Aérea de Vandenberg quando foi cogitado um segundo local para lançamento dos ônibus espaciais. Em 1985, o Enterprise foi encaminhado ao Instituto Smithsonian na cidade de Washington, DC e foi exposto no National Air and Space Museum, em Dulles, sendo uma das principais atrações da coleção sobre o espaço. Desde abril de 2011 está exposto no Intrepid Museum, na cidade de Nova Iorque. O museu é instalado em um porta aviões da Segunda Guerra, o USS Intrepid, que fica atracado no Pier 86, no extremo oeste da rua 46 em Manhattan. Testes de voo no ano de 1977 Para realizar o seu voo livre sobre o deserto e montanhas do Sul da Califórnia, o Enterprise separou-se do Boeing 747 da NASA. Na foto, vê-se um avião de caça T-38, usado pela NASA, que o seguiu à direita. Os astronautas Joseph Engle e Richard Truly controlaram o veículo em sua missão de 2 minutos e 34 segundos, nesse que foi o quarto dos cinco voos de Teste de Aproximação e Aterrissagem (em inglês, Approach and Landing Tests - ALT), com fases de voo livre, do Dryden Flight Research Center (DFRC). Ver também Programa espacial estadunidense Exploração espacial Registro Nacional de Lugares Históricos em Manhattan da 14th até 59th Streets Referências
Naveta spațială Enterprise

Naveta spațială Enterprise (OV-101) a fost prototipul la scară natural (1:1) al navetelor spațiale orbitale din programul NASA Space Shuttle. A fost construită pentru teste structurale, de integrare și de zbor atmosferic, neavând capabilități pentru zbor orbital. Naveta nu dispunea de motoare (principale, secundare, de orientare, de protecție termică) pentru reintrarea în atmosferă (cu excepția câtorva eșantioane de țesătură Nomex și de dale ceramice, restul erau din spumă poliuretanică). Marginile aripilor sunt construite din fibră de sticlă și nu din carbon ranforsat, ca la navetele ulterioare destinate zborurilor orbitale. Nici măcar sistemul hidraulic pentru acționarea trenului de aterizare nu era funcțional, ușile trenului de aterizare se deschideau cu ajutorul unor bolțuri explozive iar trenul de aterizare era coborât prin greutatea proprie. Naveta avea totuși posibilitatea montării tuturor subsistemelor lipsă, deoarece la început s-a intenționat reconstruirea acesteia pentru zboruri orbitale. După încheierea testelor însă, modificările structurale ale proiectului au complicat mult retrofitul navetei Enterprise, astfel încât a fost mai simplă construcția navetei Challenger. Prima oară a zburat pe 12 august 1977 (pe 18 februarie 1977 a efectuat primul zbor, însă a fost vorba despre un zbor captiv, fiind fixată pe avionul Boeing 747 destinat transportului navetelor). Galerie
Raketoplan Enterprise

Raketoplan Enterprise (angleško Smelost) je bil prvi Nasin raketoplan z uradno oznako OV-101. Zgrajen je bil brez uporabnega toplotnega ščita in se zato ne bi mogel vrniti z odprave v vesolju. Na začetku je bilo načrtovano, da bo Enterprise drugi uporabni raketoplan, za Columbio. Vendar pa se je kasneje pokazalo, da je ceneje preskusni model STA-099 predelati v raketoplan Challenger. Enterprise naj bi kasneje zamenjal Challengerja, vendar so iz nadomestnih delov sestavili raketoplan Endeavour. Čeprav so raketoplan najprej nameravali poimenovati Constitution, so zaradi kampanje oboževalcev izbrali ime Enterprise po vesoljski ladji iz nanizanke Zvezdne steze. Video posnetki
Ентерпрайз (шатл)

«Ентерпрайз» (від англ. enterprise — «справа», у сенсі: «задумана, розпочата ким-небудь справа», «починання») — атмосферний прототип транспортного космічного корабля НАСА багаторазового використання. Умовне позначення — OV-101. Спочатку передбачалося назвати орбітальний корабель «Конституція» (англ. Constitution) на честь двохсотріччя американської конституції. Пізніше, за численними пропозиціями глядачів популярного телевізійного серіалу «Зоряний шлях» (англ. Star Trek ), вибрано для корабля назву «Ентерпрайз». «Ентерпрайз» (Enterprise) сконструйовано наприкінці 1970-х років і передано в експлуатацію НАСА в січні 1977-го. Сам шаттл не був призначений для польотів у космос — його використовували лише як тестовий апарат для відпрацювання методів посадки. Перші випробування проводилися з використанням спеціально обладнаного літака-носія «Shuttle Carrier Aircraft»: «Ентерпрайз» закріплено зверху на його корпусі для перевірки аеродинамічних характеристик космічного човника. Перші польоти проводилися без екіпажу; проте в наступних польотах шаттла знаходився в пілотській кабіні екіпаж, який займався тестуванням і перевіркою приладів. Протягом дев'ятимісячної програми випробувань було встановлено, що шаттл здатний здійснювати польоти в атмосферу та приземлюватися як літак. Проводилися у стартовій конфігурації зі зовнішнім паливним баком і твердопаливними прискорювачами випробування на їх вібраційні ефекти. Відтак відпрацьовували всі нові модифікації на «Ентерпрайз» перш ніж застосовувати їх на робочих шаттлах. Існували плани переобладнання «Ентерпрайза» в діючий космічний корабель, але через брак коштів від планів відмовилися. Після випробувань «Ентерпрайз» частково розібрано — і деякі його деталі використовано для інших шаттлів. Надалі «Ентерпрайз» використовувався як виставковий експонат: виставлявся у Франції, Італії, Великій Британії, Канаді та в деяких штатах США. У листопаді 1985 «Ентерпрайз» передано в Смітсонівський інститут; 2003-го «Ентерпрайз» — у національний музей космосу, який носить назву Smithsonian Steven F. Udvar-Hazy Center. Зі завершенням експлуатації шатлів, «Ентерпрайз» переїде з Вірджинії в Морський та аерокосмічний музей у Нью-Йорку. Випробувальні польоти Екіпаж літака-носія Боїнг-747 (англ. Shuttle Carrier Aircraft, скорочено: SCA): Фітцг'ю Фултон (Fitzhugh L. Fulton, Jr.), пілот Томас Макмертрі (Thomas C. McMurtry), пілот Луїс Ґідрі (Louis E. Guidry, Jr.), бортінженер Віктор Гортон (Victor W. Horton), бортінженер Посилання «Ентерпрайз» (нім.) [Архівовано 24 лютого 2012 у Wayback Machine.] Національний музей повітроплавання і космонавтики (англ.) [Архівовано 5 серпня 2009 у Wayback Machine.] «Ентерпрайз» на сайті NASA (англ.) [Архівовано 3 березня 2016 у Wayback Machine.]
One57

L'One57, també conegut com a Carnegie 57, és un gratacel de 75 plantes (comercialitzat com a edifici de 90 plantes) situat a Midtown Manhattan, a la ciutat de Nova York. Un cop acabat el 2014, fa 306 metres d'alçada, i és un dels edificis més alts de la ciutat. L'edifici té 135 apartaments, sobre l'Hotel Park Hyatt, de 210 habitacions. La base de l'edificació toca les construccions veïnes, a causa de l'espai limitat del solar. L'edifici fou el punt de mira arreu del món, durant el pas de l'Huracà Sandy per la ciutat, quan una grua avariada va esfondrar-se. Història Es va començar la construcció dels fonaments el gener de 2010. El 20 de juny de 2012 el conjunt de fonaments, parets mestres i coberta fins a l'últim pis es va acabar. Disputa L'empresari Michael Hirtenstein i Gary Barnett, promotor de l'edifici, tingueren un enfrontament públic respecte a un apartament que Hirtenstein volia adquirir a l'edifici. Hirtenstein reclamà que no pagaria 16 milions de dòlars per un apartament sense veure'l, i que la vista d'aquella unitat estava obstruïda. Barnett fou molt estricte en no permetre als compradors veure els apartaments abans d'adquirir-los. Però com que Hirtenstein pagà un treballador de l'obra perquè li ensenyés, Barnett retornà el pagament de Hirtenstein i en cancel·là el contracte. Esfondrament de la grua El 29 d'octubre de 2012, durant el pas de l'Huracà Sandy, la grua de construcció de l'edifici s'esbotzà parcialment, i va posar en perill els residents dels edificis del voltant, fet que provocà l'evacuació de diverses illes veïnes. El dilluns 5 de novembre, la grua fou assegurada i s'habilità el trànsit. En resposta a l'accident, dentistes de l'àrea afectada presentaren una demanda col·lectiva, al·legant que l'incident els obligà a evacuar les seves consultes, el que les va provocar pèrdues econòmiques. Foc A la tarda del 15 de març de 2014 s'inicia un incendi al moll de càrrega de l'One57, estenent-se cap al pati posterior de l'edifici i després cap a la propietat adjacent, el 152 West 58th Street, que va haver de ser evacuat. Ni Extell ni Lend Lease ha ofert mai cap explicació del foc, i el NYC Dept. of Buildings es nega a emetre ni tan sols un ordre parcial deixar de treballar després de l'incendi. La causa de l'incendi segueix sent un misteri. Rècords L'edifici col·lecciona diversos rècords. Fou l'edifici residencial més alt de Nova York i de l'Hemisferi Occidental. Múltiples apartaments de l'One57 foren venuts per més de 90 milions de dòlars, que és el preu més alt que s'ha pagat mai per un habitatge a Manhattan, des de la construcció del 432 Park Avenue, també a la ciutat de Nova York. I el 2015 es ven un àtic de l'edifici per 100,4 milions de dòlars, esdevenint el preu més alt que s'ha pagat mai per un habitatge a Nova York. Galeria Referències Enllaços externs One 57 en CTBUH One 57 en Skyscraperpage