Atemptats de l'11 de setembre de 2001

Els atacs de l'11 de setembre de 2001 (coneguts amb els numerònims 9/11 en el món anglosaxó i 11-S en el món llatí), van ser una sèrie de quatre atemptats suïcides coordinats per al-Qaeda als Estats Units el dimarts 11 de setembre de 2001. Aquell matí, 19 terroristes van segrestar quatre avions comercials. Els segrestadors van estavellar intencionadament dos dels avions a les Torres Bessones del World Trade Center a Nova York, matant tots els passatgers i milers de persones que treballaven als edificis. Ambdues torres van esfondrar-se en dues hores, destrossant edificis propers i malmetent-ne d'altres. Un tercer avió va ser estavellat al Pentàgon. Els segrestadors havien canviat la direcció de l'últim vol cap a Washington, D.C., amb objectius incerts que podrien ser la Casa Blanca o el Capitoli dels Estats Units; tanmateix, es va estavellar en un camp a prop de Shanksville a la Pennsilvània rural després que els passatgers intentessin recuperar el control de l'avió. No hi va haver supervivents en cap dels vols. Els successos El matí de l'11 de setembre de 2001, segons el govern dels Estats Units, 19 homes afiliats a l'organització terrorista Al-Qaeda (entre els quals hi havia quatre pilots) van embarcar en quatre vols comercials de passatgers, van prendre el control dels aparells i els van estavellar deliberadament contra les Torres Bessones (2), el Pentàgon i el quart va caure en un camp als afores de la ciutat de Shanksville, Pennsilvània al comtat de Somerset. S'han confirmat 2.996 defuncions i resten 24 persones desaparegudes com a resultat d'aquests atacs. Cronologia 8.46 hora local: El Boeing 767-223 de l'empresa American Airlines identificat com a Vol 11 s'encasta a la Torre Nord. 9.03 hora local: El Boeing 767-222 de l'empresa United Airlines identificat com a Vol 175 impacta contra la Torre Sud. 9.37 hora local: El Boeing 757 de l'empresa American Airlines identificat com a Vol 77 s'encasta al Pentàgon. 9.59 hora local: Cau la Torre Sud. 10.03 hora local: L'avió pilotat pels segrestadors cau a Pennsilvània. 10.28 hora local: Cau la Torre Nord. 13.04 hora local: El president George W. Bush declara l'Alerta Màxima. L'esfondrament de les torres L'estructura de construcció de les Torres Bessones 1 i 2, tramats d'acer soldats a les bigues mestres, van ser els més grans responsables de la forma en què les torres es van esfondrar. La major part del pes de cada edifici descansava en les bigues centrals, on estaven les escales i ascensors. La resta del pes es distribuïa en el perímetre exterior. Encara que cada pis en si no suportava cap pes, queda clara la seva funció de mantenir dretes les columnes principals. L'infern provocat dintre els edificis, pel combustible dels avions que cremava i pels mateixos materials, va fer pujar la temperatura fins al punt d'exposar els suports de cada pis a temperatures que, si bé no arribaren a fondre'ls, els van afeblir de tal manera que ja no van poder suportar el pes dels pisos que sostenien. A mesura que els tramats de cada pis cedien, creixia la pressió sobre el perímetre exterior i sobre la mateixa base central. Quan el pes de diverses desenes de pisos va ser prou fort, les columnes i bigues externes es van esfondrar de manera explosiva, fet que va provocar el xoc dels pisos superiors contra els inferiors, en una reacció en cadena que enfonsava cadascun dels pisos. Les torres havien suportat els xocs, però la gent situada en els pisos superiors no podia escapar-se perquè havien desaparegut les vies de fugida. A tanta altura i sense mitjans perquè els equips de rescat arribessin a temps, l'ensorrament dels colossos de ferro i formigó va provocar la mort de totes aquelles persones. Antecedents El 1996, Ossama bin Laden, de l'organització militant islamista Al-Qaida, va emetre la seva primera fatwā, que declarava la guerra als Estats Units i exigia l'expulsió de tots els soldats nord-americans de la península Aràbiga. En una segona fatwā del 1998, bin Laden va exposar les seves objeccions a la política exterior nord-americana respecte a Israel, així com a la presència contínua de tropes nord-americanes a l'Aràbia Saudita després de la Guerra del Golf. Bin Laden va sostenir que els musulmans estan obligats a atacar objectius nord-americans fins que es reverteixin les polítiques agressives dels Estats Units contra els musulmans. Bin Laden va sostenir que els musulmans estan obligats a atacar objectius nord-americans fins que es reverteixin les polítiques agressives dels Estats Units contra els musulmans. La cèl·lula d'Hamburg a Alemanya incloïa islamistes que finalment van esdevenir agents clau en els atacs de l'11 de setembre. Mohamed Atta; Marwan al-Shehhi; Ziad Jarrah; Ramzi bin al-Shibh; i Said Bahaji eren tots membres de la cèl·lula d'Hamburg d'Al-Qaeda. Bin Laden va afirmar que tots els musulmans havien de lliurar una Guerra defensiva contra els Estats Units i combatre l'agressió americana. A més, va argumentar que els atacs militars contra actius americans enviarien un missatge al poble americà, intentant obligar els EUA a reavaluar el seu suport a Israel i altres polítiques agressives. En una entrevista del 1998 amb el periodista americà John Miller, Bin Laden va declarar: Osama bin Laden Bin Laden va orquestrar els atacs de l'11 de setembre. Inicialment va negar la seva implicació, però més tard es va retractar de la seva negació. Al Jazeera va emetre una declaració seva el 16 de setembre de 2001: «Emfatitzo que no he dut a terme aquest acte, que sembla haver estat dut a terme per individus amb la seva pròpia motivació». El novembre de 2001, les forces nord-americanes van recuperar una cinta de vídeo en què Bin Laden, parlant amb Khaled al-Harbi, admetia coneixement previ dels atacs. El 27 de desembre es va publicar un segon vídeo de Bin Laden en què, sense arribar a admetre la responsabilitat dels atacs, deia: Poc abans de les eleccions presidencials dels Estats Units del 2004, Bin Laden va utilitzar una declaració gravada per reconèixer públicament la participació d'Al-Qaeda en els atacs. Va admetre la seva vinculació directa amb els atacs i va dir que es van dur a terme perquè: Bin Laden va ordenar personalment als seus seguidors que ataquessin el World Trade Center i el Pentàgon. Un altre vídeo obtingut per Al Jazeera el setembre de 2006 mostrava Bin Laden amb un dels principals planificadors dels atacs, Ramzi bin al-Shibh, així com els segrestadors, Hamza al-Ghamdi i Wail al-Shehri, enmig dels preparatius per als atacs. Khalid Sheikh Mohammed i altres membres d'Al-Qaeda El periodista Yosri Fouda, del canal de televisió àrab Al Jazeera, va informar que a l'abril de 2002, el membre d'Al-Qaeda Khalid Sheikh Mohammed va admetre la seva participació en els atacs, juntament amb Ramzi bin al-Shibh. L’informe de la Comissió de l'11 de setembre de 2004 va determinar que l'animositat que Mohammed, el principal arquitecte dels atacs de l'11 de setembre, sentia envers els Estats Units provenia del seu violent desacord amb la política exterior dels EUA que afavoria Israel. Mohammed també va ser assessor i financer de l'Atemptat del World Trade Center de 1993 i oncle de Ramzi Yousef, el principal terrorista d'aquell atac. A finals de 1994, Mohammed i Yousef van passar a planificar un nou atac terrorista anomenat el complot Bojinka, previst per al gener de 1995. Malgrat el fracàs i la captura de Yousef per les forces nord-americanes el mes següent, el complot Bojinka influiria en els posteriors atacs de l'11 de setembre. A la Substitució del testimoni de Khalid Sheikh Mohammed del judici de Zacarias Moussaoui, s'identifiquen cinc persones que eren completament conscients dels detalls de l'operació. Són bin Laden, Khalid Sheikh Mohammed, Ramzi bin al-Shibh, Abu Turab al-Urduni i Mohammed Atef. Motius La declaració d'Ossama bin Laden de guerra santa contra els Estats Units i una de 1998 signada per bin Laden i altres que demanava l'assassinat d'americans, són vistes pels investigadors com a prova de la seva motivació. El novembre de 2001, bin Laden va defensar els atacs com a atacs de represàlia contra les atrocitats americanes contra els musulmans a tot el món. També va sostenir que els atacs no estaven dirigits contra dones i nens, afirmant que els objectius dels atacs eren símbols del poder econòmic i militar d'Amèrica. A la Carta al poble americà de Bin Laden del novembre de 2002, va identificar els motius d'Al-Qaeda per als atacs: Suport dels EUA a Israel L'estratègia de Bin Laden per donar suport i expandir globalment la Segona Intifada Atacs contra musulmans per part de la coalició liderada pels EUA a Somàlia Suport dels EUA al govern de les Filipines contra els musulmans en el conflicte Moro Suport dels EUA a l’ocupació israeliana del sud del Líban Suport dels EUA a les atrocitats russes contra els musulmans a Txetxènia Governs proamericans a l'Orient Mitjà (que actuen com a agents vostres) en contra dels interessos musulmans Suport dels EUA a l'opressió índia contra els musulmans a Caixmir La presència de tropes nord-americanes a l'Aràbia Saudita Les sancions contra l'Iraq Degradació ambiental Després dels atacs, Bin Laden i Ayman al-Zawahirí van publicar gravacions addicionals, algunes de les quals repetien els motius anteriors. Dues publicacions rellevants van ser la Carta de Bin Laden al poble americà del 2002 i una cinta de vídeo de Bin Laden del 2004. Com a partidari de l'islam, Bin Laden creia que els no musulmans tenen prohibit tenir una presència permanent a la península Aràbiga. El 1996, Bin Laden va emetre una fatwā demanant a les tropes americanes que abandonessin l'Aràbia Saudita. Una anàlisi del terrorisme suïcida suggeria que sense les tropes nord-americanes a l'Aràbia Saudita, Al-Qaeda probablement no hauria pogut aconseguir que la gent es comprometés amb missions suïcides. A la fatwa de 1998, Al-Qaeda va identificar les sancions a l'Iraq com una raó per matar nord-americans, condemnant el bloqueig prolongat entre altres accions que constitueixen una declaració de guerra contra Al·là, el seu missatger i els musulmans. El 2004, Bin Laden va afirmar que la idea de destruir les torres se li havia acudit per primera vegada el 1982, quan va presenciar el bombardeig d'edificis d'apartaments d'alta alçada per part d'Israel durant la Guerra del Líban de 1982. Alguns analistes, inclosos els politòlegs John Mearsheimer i Stephen Walt, també van afirmar que el suport dels EUA a Israel va ser un motiu dels atacs. El 2004 i el 2010, Bin Laden va tornar a relacionar els atacs de l'11 de setembre amb el suport dels EUA a Israel, tot i que la majoria de les cartes expressaven el menyspreu de Bin Laden pel president Bush i l'esperança de Bin Laden de destruir i portar a la fallida els EUA A més dels esmentats per Bin Laden i Al-Qaeda, s'han suggerit altres motius. Alguns autors van suggerir la humiliació que va resultar del fet que el món islàmic es va quedar enrere respecte al món occidental; aquesta discrepància es va fer especialment visible per la globalització i el desig de provocar els EUA a una guerra més àmplia contra el món islàmic amb l'esperança de motivar més aliats a donar suport a Al-Qaeda. De la mateixa manera, altres han argumentat que els atacs de l'11 de setembre van ser un moviment estratègic per provocar els EUA a una guerra que incitaria una revolució panislàmica. Planificació Entre els documents confiscats durant l'operació del 2011 que va matar Bin Laden hi havia notes escrites a mà per Bin Laden el setembre del 2002 amb el títol El naixement de la idea de l'11 de setembre. Descriu com es va inspirar en l'accident del vol 990 d'EgyptAir a l'octubre del 1999, que va ser estavellat deliberadament pel copilot Gameel Al-Batouti, i va matar més de 200 passatgers. «Així és com es va concebre i desenvolupar la idea de l'11-S al meu cap, i va ser llavors quan vam començar la planificació», va continuar Bin Laden, afegint que ningú més que Mohammed Atef i Abu al-Khair ho sabia en aquell moment. L’informe de la Comissió de l'11-S va identificar Khalid Sheikh Mohammed com l'arquitecte de l'11-S, però no s'esmenta a les notes de Bin Laden. Els atacs van ser concebuts per Khalid Sheikh Mohammed, qui els va presentar per primera vegada a Osama bin Laden el 1996. En aquell moment, bin Laden i al-Qaeda es trobaven en un període de transició, després d'haver-se traslladat a l'Afganistan des del Sudan. Els atemptats amb bomba a l'ambaixada africana de 1998 i la fatwa de bin Laden del febrer de 1998 van marcar un punt d'inflexió en l'operació terrorista d'al-Qaeda, ja que bin Laden es va decidir a atacar els Estats Units. A finals de 1998 o principis de 1999, Bin Laden va aprovar que Mohammed continués organitzant el complot. Atef va proporcionar suport operatiu, incloent-hi la selecció d'objectius i ajuda a organitzar els viatges dels segrestadors. Bin Laden va anul·lar la decisió de Mohammed, rebutjant possibles objectius com la Torre del Banc dels EUA a Los Angeles per manca de temps. Bin Laden va proporcionar lideratge i suport financer i va participar en la selecció dels participants. Inicialment va seleccionar Nawaf al-Hazmi i Khalid al-Mihdhar, tots dos jihadistes experimentats que havien lluitat a la Guerra de Bòsnia. Al-Hazmi i al-Mihdhar van arribar als Estats Units a mitjans de gener de 2000. A principis de 2000, al-Hazmi i al-Mihdhar van prendre classes de vol a San Diego, Califòrnia. Tots dos parlaven poc anglès, tenien un rendiment deficient a les classes de vol i finalment van servir com a segrestadors musculars secundaris. A finals de 1999, un grup d'homes d’Hamburg, Alemanya, va arribar a l'Afganistan. El grup incloïa Mohamed Atta, Marwan al-Shehhi, Ziad Jarrah i Ramzi bin al-Shibh. Bin Laden va seleccionar aquests homes perquè tenien estudis, parlaven anglès i tenien experiència vivint a Occident. Els nous reclutes eren revisats rutinàriament per detectar habilitats especials i, en conseqüència, els líders d'Al-Qaeda van descobrir que Hani Hanjour ja tenia una llicència de pilot comercial. Hanjour va arribar a San Diego el 8 de desembre de 2000, unint-se a Hazmi. Aviat van marxar cap a Arizona, on Hanjour va fer un curs de repàs. Marwan al-Shehhi va arribar a finals de maig de 2000, mentre que Atta va arribar el 3 de juny de 2000 i Jarrah va arribar el 27 de juny de 2000. Bin al-Shibh va sol·licitar diverses vegades un visat per als Estats Units, però com a iemenita, li van rebutjar per por que s'hi quedés més temps del permís del visat. Bin al-Shibh es va quedar a Hamburg, coordinant-se entre Atta i Mohammed. Els tres membres de la cèl·lula d'Hamburg van fer formació de pilots al sud de Florida a Huffman Aviation. A la primavera del 2001, els segrestadors secundaris van començar a arribar als Estats Units. El juliol del 2001, Atta es va reunir amb bin al-Shibh a Tarragona, on van coordinar els detalls del complot, inclosa la selecció final de l'objectiu. Bin al-Shibh va transmetre el desig de bin Laden que els atacs es duen a terme el més aviat possible. Alguns dels segrestadors van rebre passaports de funcionaris saudites corruptes que eren membres de la família o van utilitzar passaports fraudulents per entrar. Intel·ligència prèvia A finals de 1999, el soci d'Al-Qaeda Walid bin Attash (Khallad) va contactar amb al-Mihdhar i li va dir que es reunís a Kuala Lumpur, Malàisia; al-Hazmi i Abu Bara al Yemeni també hi serien presents. L’NSA va interceptar una trucada telefònica que esmentava la reunió, al-Mihdhar, i el nom Nawaf (al-Hazmi); tot i que l'agència temia que alguna cosa nefasta pogués estar en marxa, no va prendre cap altra mesura. La CIA ja havia estat alertada per la intel·ligència saudita sobre que al-Mihdhar i al-Hazmi eren membres d'Al-Qaeda. Un equip de la CIA va irrompre a l'habitació de l'hotel d'al-Mihdhar a Dubai i va descobrir que Mihdhar tenia un visat dels EUA. Tot i que l'estació Alec va alertar les agències d'intel·ligència de tot el món, no va compartir aquesta informació amb l'FBI. La Branca Especial de Malàisia va observar la reunió del 5 de gener de 2000 dels dos membres d'Al-Qaeda i va informar a la CIA que al-Mihdhar, al-Hazmi i Khallad volaven a Bangkok, però la CIA mai va notificar això a altres agències, ni va demanar al Departament d'Estat que inclogués al-Mihdhar a la seva llista de vigilància. Un enllaç de l'FBI va demanar permís per informar l'FBI de la reunió, però li van dir: «Aquest no és un assumpte de l'FBI». A finals de juny, l'alt funcionari antiterrorista Richard Clarke i el director de la CIA George Tenet estaven «convençuts que una sèrie important d'atacs estava a punt de produir-se», tot i que la CIA creia que els atacs probablement es produirien a l'Aràbia Saudita o a Israel. A principis de juliol, Clarke va posar les agències nacionals en alerta màxima, dient-los: «Alguna cosa espectacular passarà aquí, i passarà aviat». Va demanar a l'FBI i al Departament d'Estat que alertessin les ambaixades i els departaments de policia, i al Departament de Defensa que anés al Delta de la Condició d'Amenaça. Clarke va escriure més tard: El 13 de juliol, Tom Wilshire, un agent de la CIA assignat a la divisió de terrorisme internacional de l'FBI, va enviar un correu electrònic als seus superiors del Centre de Contraterrorisme (CTC) de la CIA sol·licitant permís per informar a l'FBI que Hazmi era al país i que Mihdhar tenia un visat dels EUA. La CIA mai va respondre. El mateix dia, es va dir a Margarette Gillespie, una analista de l'FBI que treballava al CTC, que revisés el material sobre la reunió de Malàisia. No se li va informar de la presència del participant als EUA. La CIA va donar a Gillespie fotos de vigilància de Mihdhar i Hazmi de la reunió per mostrar-les a l'FBI antiterrorista, però no li va dir la seva importància. La base de dades d'Intelink li va informar que no compartís material d'intel·ligència amb investigadors criminals. Quan se li van mostrar les fotos, l'FBI es va negar a donar més detalls sobre la seva importància i no se'ls va donar la data de naixement ni el número de passaport de Mihdhar. A finals d'agost de 2001, Gillespie va dir a l’INS, al Departament d'Estat, al Servei de Duanes i a l'FBI que incloguessin Hazmi i Mihdhar a les seves llistes de vigilància, però es va prohibir a l'FBI utilitzar agents criminals en la recerca del duo, cosa que va dificultar els seus esforços. També al juliol, un agent de l'FBI amb seu a Phoenix va enviar un missatge a la seu de l'FBI, a l'estació Alec, i als agents de l'FBI a Nova York alertant-los de la possibilitat d'un esforç coordinat per part d'Ossama bin Laden per enviar estudiants als Estats Units per anar a universitats i escoles d'aviació civil. L'agent, Kenneth Williams, va suggerir la necessitat d'entrevistar els directors de les escoles de vol i identificar tots els estudiants àrabs que buscaven formació de vol. ] Al juliol, Jordan va alertar els EUA que Al-Qaeda estava planejant un atac contra els EUA; mesos més tard, Jordan va notificar als EUA que el nom en clau de l'atac era El Gran Casament i que implicava avions. El 6 d'agost de 2001, el Presidential Daily Brief de la CIA, anomenat Només per al president, es titulava Bin Ladin Determined To Strike in US (Bin Laden decidit a atacar als EUA). El memoràndum assenyalava que la informació de l'FBI «indica patrons d'activitat sospitosa en aquest país consistents amb preparatius per a segrestos o altres tipus d'atacs». A mitjans d'agost, una escola de vol de Minnesota va alertar l'FBI sobre Zacarias Moussaoui, que havia fet preguntes sospitoses. L'FBI va descobrir que Moussaoui era un radical que havia viatjat al Pakistan, i el Servei d'Inmigració i Naturalització (INS) el va arrestar per haver-se quedat més temps del permès amb el seu visat francès. La seu de l'FBI va denegar la seva sol·licitud per escorcollar el seu ordinador portàtil per manca de causa probable. Els errors en l'intercanvi d'intel·ligència es van atribuir a les polítiques del Departament de Justícia de 1995 que limitaven l'intercanvi d'intel·ligència, combinades amb la reticència de la CIA i l'NSA a revelar fonts i mètodes sensibles com ara telèfons punxats. En declarar davant la Comissió de l'11 de setembre a l'abril de 2004, el llavors fiscal general John Ashcroft va recordar que la «causa estructural més important del problema de l'11 de setembre va ser el mur que segregava o separava els investigadors criminals i els agents d'intel·ligència». Clarke també va escriure: «Hi ha hagut ... errors a l'hora de fer arribar la informació al lloc correcte en el moment correcte». Teories de la conspiració S'han proposat diverses teories afirmant que el govern dels Estats Units deliberadament va permetre els atemptats de l'11-S, o fins i tot atribuint l'esfondrament de les torres a altres causes diferents de la col·lisió dels avions. Típicament els partidaris d'aquestes teories afirmen o que el govern dels EUA va saber que hi havia plans d'atacar les Torres Bessones i va decidir no impedir-los, o que els atemptats van ser una operació sota falsa ensenya i que Al-Qaeda no hi va pas participar. Els que no accepten l'explicació convencional dels atemptats generalment mantenen que el motiu del govern dels EUA (o, més específicament, de l'administració del President George W. Bush) va ser el de guanyar suport per a les invasions d'Afganistan i de l'Iraq, o tenir excusa per a imposar limitacions de la llibertat personal i programes de vigilància sobre els ciutadans nord-americans. Alguns han proposat que les torres no es van esfondrar pels xocs dels avions sinó per explosius col·locats per agents del govern. Defensors d'aquesta teoria d'una demolició controlada mantenen que la temperatura de combustió del querosè és menor que la del punt de fusió de l'acer, i per això, segons ells, hi havia d'haver alguna altra causa del col·lapse. Vinculació CIA al-Qaida S'ha afirmat que la CIA tenia lligams amb l'al-Qaida d'Osama Bin Laden i els seus afganesos àrabs combatents quan va armar grups mujahidins en contra de la Unió Soviètica durant el guerra afganosoviètica. En un article de la BBC de 2004, titulat orígens i vincles d'Al-Qaida, la BBC va escriure: «Durant la jihad antisoviètica Bin Laden i els seus combatents van rebre finançament estatunidenc i saudita. Alguns analistes creuen que Bin Laden tenia formació en seguretat per la CIA». Robert Finlayson Cook, Secretari de Relacions Exteriors al Regne Unit de 1997 a 2001, creu que la CIA havia proporcionat armes als mujahidins àrabs, incloent a Osama bin Laden, escrivint, «Bin Laden va ser, però, un producte d'un error de càlcul monumental de les agències de seguretat occidentals. Al llarg dels anys 80 va ser armat per la CIA i finançat pels saudites per emprendre la jihad contra l'ocupació russa de l'Afganistan». La seua font per això no està clara. En conversa amb l'ex Secretari de Defensa britànic Michael Portillo, el dues vegades primer ministre del Pakistan Benazir Bhutto deia que Osama bin Laden va ser inicialment pro-estatunidenc. El Príncep Bandar bin Sultan de l'Aràbia Saudita, també va declarar que Bin Laden va expressar una vegada el seu agraïment per l'ajuda dels Estats Units a l'Afganistan. En el programa de la CNN de Larry King ell va dir: «Bandar bin Sultan: Açò és irònic. A mitjans dels anys 80, si vostè recorda, nosaltres i els Estats - Aràbia Saudita i els Estats Units donàvem suport als mujahidins per alliberar l'Afganistan dels soviètics. Ell [Osama bin Laden] va vindre a donar-me les gràcies pels meus esforços per portar els nord-americans, els nostres amics, per ajudar-nos contra els ateus, tal com anomenava els comunistes. No és irònic? / Larry King: Que irònic. Per tant, ell va venir a donar-li les gràcies per ajudar a portar els Estats Units per ajudar-lo. / Bandar bin Sultan: Sí». Referències Vegeu també Ramzi Yousef 9/11 Truth movement World Trade Center (pel·lícula) Atemptat de Madrid de l'11 de març de 2004 Atemptat del World Trade Center de 1993 Zacarias Moussaoui (va participar en la preparació d'aquest atemptat). Tania Head 9/11: Inside the President's War Room