Barnard College

Barnard College är en utbildningsinstitution i New York i USA, grundad 1889. Den ger högskoleutbildning på grundnivå och endast till kvinnliga sökande samt med ett fokus på studier i De fria konsterna. Skolan har sedan grundandet tätt samarbete med Columbia University, och 1926 blev man en av Seven Sisters – en sammanslutning av sju college för kvinnor i nordöstra USA. Plats och verksamhet Barnard College har ett 1,6 hektar stort campus på den övre delen av Manhattan, i området Morningside Heights. Universitetsbyggnaderna sträcker sig längs med Broadway, mellan 116th och 120th Street. Byggnaderna ligger mittemot huvudcampus för Columbia University. Skolan har ett tätt samarbete med Columbia University, och man fungerar som Columbias filial med högskoleutbildning på grundnivå för flickor/unga kvinnor. Dessutom delar man collegelag. Däremot har Barnard en egen antagning, egna studieprogram och en separat ekonomi. Barnard erbjuder utbildningar i ett 50-tal olika ämnen, vilka kan leda till filosofie kandidat-examen. Delar av utbildningen kan förläggas till Columbia University, alternativt vid Juilliard School, Manhattan School of Music eller Jewish Theodological Seminary – alla med campus i New York. Barnard är inte minst känd för sin utbildning i dans. Historik Bakgrund Från dess grundande och fram till mitten av 1980-talet antog Columbia College (sedan 1912 känt som Columbia University) endast män till studier på grundnivå. Den feministiska aktivisten Lillie Devereux Blake höjde 1873 rösten för att Columbia skulle tillåta kvinnliga studenter, ett förslag som då tillbakavisades. Andra av staden New Yorks kvinnor fick samma negativa svar tre år senare. Barnard College grundades 1889, som en reaktion till Columbias vägran att anta kvinnliga sökande. Lektionerna ägde rum i hyrda lokaler i ett fyravåningshus vid 343 Madison Avenue, där ett halvdussin lärare föreläste för 36 studenter. 14 av studenterna inledde studier vid School of Arts, medan resten (som inte klarade antagningskraven på kunskaper i grekiska) började en kurs i vetenskap. Institutionen fick namn efter Frederick A. P. Barnard, en hörselskadad amerikansk pedagog och matematiker som senare tjänstgjorde som Columbias ordförande under mer än två decennier. Han förespråkade samutbildning och föreslog 1879 att Columbia skulle öppna sig för ansökningar från kvinnor. Grundande och tidiga år Columbias styrelse tillbakavisade vid ett flertal tillfällen (1879–1882) Barnards förslag. 1883 gick man dock med på att skapa en kursplan som skulle göra det möjligt för [kvinnliga] studenter att ta högskoleexamen, efter inlämnandet av en petition undertecknad av 1 400 av stadens kvinnor. Den första kvinnliga filosofie kandidat-examen på Columbia avlades 1887. Annie Nathan, en tidigare student vid programmet, var inte nöjd med denna lösning. Hon lyckades tillsammans med andra framträdande kvinnor i staden två år senare övertala Columbias styrelse att skapa ett kvinnligt college kopplat till Columbia. Styrelsen accepterade detta "annex", så länge det klarade av sin egen ekonomi och för att slippa de återkommande kraven om samundervisning på Columbia. Skolan fick sitt namn som en hyllning till Barnard, som själv arbetade för samundervisning – inte separata skolor för män och kvinnor. Kvinnor och män var jämnt representerade i den första styrelsen i Barnard College. Nio år efter skolans start flyttade Barnard till sin nuvarande plats vid Morningside Heights, i ett nybyggt hus i ett tidigare obebyggt kvarter. Därefter restes även en andra skolbyggnad, Milbank Hall. År 1900 inkluderades Barnard i Columbia Universitys undervisningssystem, med för sin tid unika förutsättningar bland college med endast kvinnlig antagning; man hade sin egen styrelse, fakultet och dekan. Dessutom hade man eget ansvar för både ekonomi och lokaler, medan man fick del av lärarkåren, biblioteket och examineringsverksamheten på universitetet. 1900 fick Barnard även rätten att anställa sin egen skolpersonal. Under 1920-talet inledde skolan närmare samarbete med ett antal andra college för kvinnor i nordöstra USA. 1926 formaliserades det här samarbetet genom konsortiet Seven Sisters, där Barnard var medlem från starten. Utveckling Antalet studenter på Barnard College har fram till 2020-talet vuxit till över 3 200. Mellan 1893 och 2025 har över 46 700 studenter utexaminerats vid skolan. Sedan 2016 antar man även transkvinnor som studenter. 2025 bestod lärarkåren av 294 kvinnor och män, och cirka 65 procent av lärarkåren utgörs av kvinnor. När Columbia University 1983 slutligen (som det sista av Ivy League-universiteten) öppnade sig för antagning av kvinnliga sökanden, ville Columbia integrera Barnards elever i sin egen elevkår. Dåvarande ordföranden på Barnard, Ellen Futter, kämpade dock för att Barnard College skulle få bibehålla sitt oberoende, via ett förnyat och långsiktigt samarbets avtal mellan Columbia och Barnard. Sedan år 2000 har Barnard strukterat sin undervisning kring Nine Ways of Knowing, nio olika sätt att lära sig: Etik och värden, Social analys, Historiska studier, Kulturer i jämförelse, Laboratorievetenskap, Kvantitativt och deduktivt resonerande, Språk, Litteratur samt Bild- och scenkonst. Vid sidan av studierna finns på Barnard på 2020-talet cirka 80 olika studentklubbar i olika intresseområden. Ett antal kända personer inom olika delar av det amerikanska samhället har studerat vid Barnard College. Dessa inkluderar Erica Jong (utexaminerad 1963), Martha Stewart (1963), Laurie Anderson (1969), Suzanne Vega (1981), Cynthia Nixon (1988) och Greta Gerwig (2006). Dessutom finns bland de forna Barnard-studenterna Kang Tongbi (1909; kvinnorättsaktivist), Margaret Mead (1923), Helen Gahagan Douglas (1924; skådespelare och politisk pionjär), Patricia Highsmith (1942), Eileen Ford (1943), Jeane Kirkpatrick (1948), Joan Rivers (1954), Linda Laubenstein (1969; HIV/aids-forskare) Ntozake Shange (1970), Sheila Abdus-Salaam (1974), Lauren Graham (1988) och Jhumpa Lahiri (1989). The Scholar and the Feminist The Scholar and the Feminist är en konferens som sedan 1974 arrangeras årligen på Barnard, på dess Barnard Center for Research on Women. Idén till evenemanget kom från endagshändelsen Women Learn from Women, anordnad på Barnard i början av 1973. De olika upplagorna har haft olika teman, och 1982 var rubriken The Scholar and the Feminist IX: Towards a Politics of Sexuality. Den upplagan av konferensen (se även feminismens "sexkrig") blev kontroversiell på grund av sin plats i den pågående konflikten inom den feministiska rörelsen – åtminstone i USA. Arrangörerna valde att inte bjuda in feministiska aktivister som var tydligt emot konferensens öppna anslag kring sexualitet och dess möjligheter. Skolan konfiskerade tusentals kopior av häftet Politics, Pleasure, Pain: The Controversy Continues av den då 26-åriga studenten Judith Butler, vilket även ledde till att konferensen utsattes för en demonstration arrangerad av föreningen Women Against Pornography (WAP). Uppmärksamheten kring det årets konferens visade även att den nu blivit en viktig del av den feministiska debatten. Upplagor och teman (urval) I (1974) – The Scholar & the Feminist II (1975) – Toward a New Criteria of Relevance III (1976) – The Search for Origins IV (1977) – Connecting Theory, Practice, and Values V (1978) – Creating Feminist Works VI (1979) – The Future of Difference VII (1980) – Class, Race, and Sex – Exploring Contradictions, Affirming Connections VIII (1981) – The Dynamics of Control IX (1982) – Towards a Politics of Sexuality X (1983) – The Question of Technology /.../ 49 (2024) – Anti-Colonialism, Black Radicalism, and Transnational Feminism 50 (2025) – 50 Years of Meeting the Moment Skolans ledare (historik) Styrelseordförande i den akademiska kommittén 1889–1894: Ella Weed Dekan 1894–1990: Emily James Smith Putnam 1901–1907: Laura Drake Hill 1907–1911: Willian Tenney Brewster (tillförordnad) 1911–1947: Virginia Gildersleeve Styrelseordförande 1947–1962: Millicent McIntosh 1962–1967: Rosemary Park 1967: Henry Boorse (tillförordnad) 1967–1975: Martha Peterson 1975–1976: Leroy Breunig (tillförordnad) 1976–1980: Jacquelyn Mattfeld 1980–1993: Ellen V. Futter (till 1981 som tillförordnad) 1993–1994: Kathryn Rodgers (tillförordnad) 1994–2008: Judith Shapiro 2008–2017: Debora L. Spar 2017: Robert Goldberg (tillförordnad) 2017–2023: Sian Beilock 2023–: Laura Rosenbury Galleri Referenser Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, Barnard College, 1 april 2026. Noter