Інститут мистецтв Канзас-Сіті

Інститут мистецтв Канзас-Сіті (англ. The Kansas City Art Institute (KCAI)) — приватний, незалежний, чотирирічний коледж образотворчого мистецтва та дизайну, заснований 1885 року в Канзас-Сіті, штат Міссурі. Коледж є акредитованим членом Національної асоціації шкіл мистецтва та дизайну (NASAD), Асоціації незалежних коледжів мистецтва та дизайну (AICAD) та Північно-Центральної асоціації коледжів і шкіл. В Інституті навчаються близько 700 студентів, яких навчають приблизно 75 викладачів. KCAI пропонує ступінь бакалавра образотворчих мистецтв (BFA). В рамках цієї програми студенти проходять комплексну гуманітарну підготовку та спеціалізуються на таких напрямках: анімація, історія мистецтва, керамічне мистецтво, креативне письмо, цифрове кіновиробництво, мистецтво волокна, графічний дизайн, ілюстрація, інтерактивне мистецтво, живопис, фотографія, гравюра, дизайн продукту або скульптура. KCAI також пропонує спільну програму з підприємництва для неповнолітніх у галузі мистецтва та дизайну спільно з Інститутом підприємництва та інновацій Регніра. Історія Школа бере свій початок у 1885 році, коли художники-ентузіасти заснували «Клуб ескізів». Їхньою метою було «розмовляти про мистецтво взагалі та оцінювати картини». Зустрічі спочатку проводились у приватних будинках, а згодом переїхали в будівлю Деардорф на 11-й вулиці та Main Street у центрі Канзас-Сіті. Перша виставка клубу відбулася в 1887 році, і 12 благодійників виступили з ініціативою створення Художньої асоціації Канзас-Сіті та Школи дизайну. У 1927 р. Говард Вандерсліс придбав резиденцію Августа Р. Меєра — німецький замок під назвою Марбург і його маєток площею 8 акрів (3.24 га) на 44-ій вулиці та Ворвікському бульварі, що примикав до запланованого Музею мистецтв Нельсона-Аткінса. Компанія Wight and Wight добудувала будівлю. Резиденція згодом була перейменована на «Vanderslice Hall» і занесена до Національного реєстру історичних місць разом з іншою будівлею на території кампусу — «Mineral Hall». З того часу кампус розширився до 15 акрів (6,07 га). У 1935 році художник Томас Гарт Бентон залишив Нью-Йорк, щоб викладати в школі. Серед художників, на яких вплинув Бентон під час його викладання в KCAI, були Фредерік Джеймс, Марго Піт, Джексон Лі Несбітт, Роджер Медеріс, Ґленн Ґант і Делмер Дж. Йоакум. Хоча Бентон привернув значну увагу до Інституту мистецтв, його звільнили у 1941 році після зневажливих відгуків щодо, як він стверджував, надмірного впливу гомосексуалів у світі мистецтва. У 1992 році на західній стороні кампусу відкрився Музей сучасного мистецтва Кемпера. З нагоди 130-ї річниці у 2015 році року Інститут мистецтв Канзас-Сіті отримав анонімне пожертвування у розмірі 25 млн дол. Ці кошти будуть використані для зміцнення загального фонду школи, вдосконалення та реконструкції кампусу поруч з Музеєм мистецтв Нельсона-Аткінса, а також у вигляді гранту у розмірі 6 мільйонів доларів, що значно збільшує кількість стипендій, які школа може надавати. Відомі викладачі Ціан Меекс — кіновиробник та відеохудожник, викладач KCAI Дейл Елдред — скульптор, еколог Елейн де Кунінг — художник, запрошений критик Фредерік Джеймс — акварельний художник, викладач KCAI Ґленн Ґант — художник-регіоналіст, студент Бентона, викладач KCAI Гарольд Брюдер — художник Джон Дуглас Патрік — художник, кресляр, викладач KCAI (1909–36), член французького салону (1886–89), отримав бронзову медаль 1889 року Кен Фергюсон — кераміст Стівен Сіделінгер — професор дизайну Томас Гарт Бентон — лідер мистецького руху регіоналістів; викладач KCAI, (1935—1941) Віктор Папанек — дизайнер / посередник ЮНЕСКО; автор книги «Дизайн для реального світу»; виступав проти небезпечного дизайну, за розробку в країнах, що розвиваються Відомі випускники Волт Дісней — аніматор, медіа підприємець (відвідував заняття в суботу вранці в дитинстві) Денніс Гоппер — актор, відвідував суботні заняття в середній школі Роберт Раушенберг — художник Акіо Такаморі — художник-кераміст Анжела Дуфресне — художник Ейпріл Грейман — графічний дизайнер Арчер Превітт — ілюстратор, музикант з гуртів «The Sea and Cake» та «The Coctails» Арнольд Цимерман — кераміст Артур Крафт — скульптор та художник Баррі Кузер — живописець, художник та анімаційний кіновиробник Кріс Пітман — музикант Крістіан Холстад — концептуальний художник Крістіна Макфі — художник медіамистецтва Крістофер Вілліц — музикант, звуковий та мультимедійний художник Сіань Меекс — відеохудожник та кіновиробник. Ден Крістенсен — художник Делмер Дж. Йоакум — живописець, сценограф/художник Доріс Лі — художник Еллен Фулман — винахідник інструменту «Довгі струни» Ерік Брансбі — мураліст, художник Ерік Салл — художник Френк Ш. Ленд — засновник DeMolay Глен Раундс — письменник та ілюстратор Джексон Лі Несбітт — художник, відомий своїми регіоналістськими офортами та літографіями, студент Бентона Джим Махфуд — художник коміксів і графіті Джим Суптік — скульптор, музикант Джон де Мартеллі — художник-гравер регіоналіст, викладач графіки KCAI Джон Стюарт Каррі — художник Джон Гнагі — національний синдикований вчитель телевізійного мистецтва Карон Догерті — кераміст Катрін Заремба — колишня зірка телесеріалу «Full House» та телефільму «Toothless» Луїза Маттіасдоттір — художник Марк Девіс — аніматор, імеджинір Марго Піт — художниця, студентка Бентона Марджорі Стрідер — художниця Мартін Арнольд — кіновиробник Мерседес Маттер — художник, співзасновник Нью-Йоркської школи студійного малювання, живопису та скульптури Майкл Грейтхаус — відеохудожник Мікель Руус — музикант рок-гурту «Tirez Tirez», композитор, який розробив тоталізм Нельсон Шенкс — художник Нік Кейв — артист перформансу Пол Бріггс — аніматор, художник розкадровування Пол Дженкінс — художник та скульптор, який є визначним представником абстрактного експресіонізму Річард Корбен — творець коміксів Роберт Морріс — скульптор, художник перформансу та інсталяції Роберт Темплтон — художник Роджер Медеріс — художник-регіоналіст, студент Бентона Ронні Лендфілд — художник Сам Прекоп — фотограф, музикант інді-рок групи «The Sea and Cake» Сюзанна Клоц — художник, скульптор Тео Парріш — музикант та DJ Вільям Ф. Нолан — сценарист, співавтор «Сутінкової зони» Примітки Посилання Офіційний вебсайт [Архівовано 7 квітня 2019 у Wayback Machine.]