NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Jackson-Evers International Airport

Der Jackson-Medgar Wiley Evers International Airport (IATA-Code: JAN, ICAO-Code: KJAN) ist der Flughafen von Jackson, der Hauptstadt des US-Bundesstaats Mississippi und zugleich der größte Flughafen in Mississippi. Geschichte Nachdem mit Beginn des Jet-Zeitalters der bisherige Flughafen Hawkins Field zu klein wurde, begann die Stadt Jackson 1963 damit, in Rankin County Land für einen neuen Zivil- und Militärflugplatz zu erwerben. Der Flughafen war dabei einer der ersten, der anstatt der zuvor üblichen, sich kreuzenden Start- und Landebahnen für den Betrieb unter Wind aus verschiedenen Richtungen auf parallel ausgerichtete Bahnen setzte. Während das Gelände nach dem damaligen Bürgermeister als Allen C. Thompson Field bezeichnet wurde, erhielt der Flughafen den Namen Jackson Municipal Airport. 1989 ernannte der US-Zoll den Flughafen zu einem Grenzübergang, der Name wurde in Jackson International Airport geändert. Seinen heutigen Namen erhielt er zu Ehren des Bürgerrechtsaktivisten Medgar Evers. Fluggesellschaften und Ziele Am Jackson-Medgar Wiley Evers International Airport bestehen Linienflugverbindungen zu Zielen innerhalb der Vereinigten Staaten. Die nach Passagierzahlen größten Anbieter sind die Fluggesellschaften Delta Air Lines, American Airlines und United Airlines. Verkehrszahlen Verkehrsreichste Strecken Weblinks Offizieller Internetauftritt (englisch) Einzelnachweise
Aéroport international Jackson-Evers

L'aéroport international Jackson-Evers (en anglais : Jackson–Evers International Airport), officiellement aéroport international Jackson-Medgar Wiley Evers (Jackson–Medgar Wiley Evers International Airport) (code IATA : JAN • code OACI : KJAN), est situé à Jackson dans l'État du Mississippi, aux États-Unis. Inauguré en 1963, il prend en 2005 le nom du militant des droits civiques Medgar Evers. En 2023, l'aéroport a accueilli 1285711 passagers. Compagnies et destinations Édité le 25/09/2025 Notes et références Liens externes (en) Site officiel Ressource relative à la géographie : Geographic Names Information System Portail de l’aéronautique Portail du Mississippi
Zračna luka Jackson-Evers

Zračna luka Jackson-Evers je međunarodna zračna luka civilno-vojne namjene smještena 9 km istočno od poslovnog središta grada Jacksona, metropole američke savezne države Mississippi. Luka služi za komercijalno, privatno i vojno zrakoplovstvo a dobila je ime po Medgaru Eversu, bivšem tajniku Mississippija pri NAACP-u, najutjecajnojoj oragnizaciji za ljudska prava u SAD-u. U ožujku 2011. zračna luka Jackson-Evers je na temelju statističkih istraživanja proglašena 8. najboljom zračnom lukom na svijetu. Istraživanje je provelo Međunarodno vijeće zračnih luka (ACI). Uspjeh je tim veći jer je Jackson-Evers jedina američka zračna luka među top 10. Povijest Zemljište na kojem se nalazi Jackson-Evers je predodređeno za civilni i vojni avio transport 1963. godine. Novom zračnom lukom bi se zamijenila postojeći Hawkins Field koji je od 1928. bio glavni aerodrom grada Jacksona. Novi aerodrom je najprije dobio ime po Allenu C. Thompsonu, gradonačelniku Jacksona koji je bio najzaslužniji kako bi se dobilo zemljište na kojem bi se gradila zračna luka. Početkom 1990-ih ime je promijenjeno u jednostavniji naziv Međunarodna zračna luka Jackson kako bi se odrazila činjenica da luka služi međunarodnim letovima. Tako je od 1997. američki avio prijevoznik Southwest Airlines počeo letjeti iz Jacksona za Chicago, Baltimore, Houston i Orlando. Danas na tu zračnu luku dnevno slijeće 247 zrakoplova. Prema odluci gradskog vijeća grada Jacksona u prosincu 2004., ime aerodroma je od 22. siječnja 2005. promijenjeno u Međunarodna zračna luka Jackson-Evers. Kako bi se omogućila usluga letova za gradsko područje New Yorka, iz Jacksona su omogućeni svakodnevni letovi u Newark. Tu uslugu je omogućavala avio kompanija Continental Airlines od 25. rujna 2007. Međutim, zbog visokih cijena goriva, ruta je ukinuta u ljeto 2008. Također, American Airlines je ukinuo svakodnevnu liniju za Chicago. Osim u civilne, zračna luka Jackson-Evers se koristi i u vojne svrhe. Ona je baza 172. zračnom krilu ratnog zrakoplovstva Nacionalne garde Mississippija. Prije su se koristili transportni zrakoplovi C-119 Flying Boxcar, C-124 Globemaster, C-130 Hercules i C-141 Starlifter a danas C-17 Globemaster. Karakteristike Zračna luka Jackson-Evers se nalazi na površini od 1.368 hektara te je izgrađena na području 105 m nadmorske visine. Slijetanje / uzlijetanje zrakoplova se odvija na dvije asfaltne piste. U jednogodišnjem razdoblju od kraja 2006. do kraja 2007. zračna luka je bila baza za čak 45 letjelica. Od toga je bilo 20% jednomotornih, 36% višemotornih, 22% mlaznih i 18% mlaznih zrakoplova te 4% helikoptera. Avio kompanije i destinacije Civilni transport Izvori Vanjske poveznice Aeronav.faa.gov[neaktivna poveznica] Fly.faa.gov
Aeroporto Internazionale di Jackson-Medgar Wiley Evers

L'aeroporto Internazionale di Jackson-Medgar Wiley Evers (in inglese Jackson–Medgar Wiley Evers International Airport) è uno scalo aereo internazionale situato nella contea di Rankin, a 9,7 km ad est del centro di Jackson, la capitale dello Stato del Mississippi. È intitolato all'attivista dell'NAACP Medgar Evers. Storia La prima pietra dell'aeroporto fu posta il 17 agosto 1959. Lo scalo tuttavia fu aperto al traffico solamente nel 1963. Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aeroporto Internazionale di Jackson-Medgar Wiley Evers Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su jmaa.com. (EN) Aeroporto Internazionale di Jackson-Medgar Wiley Evers, su Geographic Names Information System, USGS.
Aeroporto Internacional de Jackson-Medgar Wiley Evers

O Aeroporto Internacional de Jackson-Medgar Wiley Evers (IATA: JAN, ICAO: KJAN) é um aeroporto internacional localizado na cidade de Jackson capital do estado do Mississippi, nos Estados Unidos, sendo o principal aeroporto do estado. Ganhou este nome em homenagem a Medgar Evers, ativista dos direitos civis e ex-secretário de campo do Mississippi. Ver também Lista de aeroportos do Mississippi Referências
Aeroportul Internațional Jackson-Evers

Aeroportul Internațional Jackson-Evers (IATA: JAN, ICAO: KJAN, FAA LID: JAN) este un aeroport din Mississippi, Statele Unite ale Americii ce deservește zona Jackson. Aeroportul a fost tranzitat în 2019 de 1.098.014 pasageri. A fost deschis în 1963 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 105 m, aeroportul dispune de 2 piste. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de 2 piste. Pista 16L/34R are suprafața de asfalt și dimensiunile 8.500 picioare × 150 picioare. Pista 16R/34L are suprafața de asfalt și dimensiunile 8.500 picioare × 150 picioare. Terminale Note Vezi și
S-IC

L'S-IC ("essa u cé") va ser el primer tram del coet Saturn V. Va ser construït per Boeing. Igual que el primer tram de la majoria de coets, gran part de la seva massa al llançament de més de 2.000 tones era combustible, en aquest cas querosè RP-1 i oxigen líquid (LOX) com a oxidant. Mesurava 42 metres d'alçada i 10 de diàmetre. Proporcionava un impuls de 33,4 MN per propulsar el coet els primers 61 quilòmetres de l'ascens. Tenia cinc motors F-1, un estava fix al centre, mentre que els quatre situats a les vores podien girar hidràulicament mitjançant una suspensió de Cardan, cosa que permetia controlar el coet. Components El component individual més gran i més pesat de l'S-IC era l'estructura d'empenta, amb una massa de 24 lb. Va ser dissenyat per donar suport a la propulsió dels cinc motors i redistribuint-lo uniformement per la base del coet. Hi havia quatre àncores que aguantaven el coet mentre es propulsava. Es trobaven entre els forjats d'alumini més grans produïts als EUA. En aquell moment, 4,3 m de llarg i 816 kg de pes. Les quatre aletes estabilitzadores van suportar una temperatura de 1100 °C Per sobre de l'estructura d'empenta hi havia el dipòsit de combustible, que contenia 730.000 m3 de combustible RP-1. El dipòsit en si tenia una massa superior a 12 kg i podria alliberar 4900 m3/s. El nitrogen es va fer bombollejar pel dipòsit abans del llançament per mantenir el combustible barrejat. Entre els dipòsits de combustible i d'oxigen líquid hi havia l'intertanc. Referències
S-IC

S-IC (wym. S-jeden-C): pierwszy stopień rakiety Saturn V, produkowany przez zakłady Boeing w latach 1961-1973. Jak większość pierwszych stopni rakietowych i w przeciwieństwie do stopni S-II i S-IVB, napędzany był mieszaniną węglowodorów, w ilości 645 ton, o składzie bardzo zbliżonym do nafty, a utleniaczem był ciekły tlen, w ilości 1700 ton. Dane techniczne S-IC miał średnicę 10,06 m i długość 42,01 m. Wyposażony był w 2 zbiorniki: dolny na naftę (poj. 7700 hl) i górny na ciekły tlen (poj. 12040 hl). Przedział napędowy stanowił zestaw pięciu silników F-1, rozmieszczonych na kształt krzyża, najmocniejszych silników rakietowych jakie dotąd powstały. Podobnie jak w członie S-II, 4 silniki F-1 w S-IC mogły zmieniać kąt nachylenia by ułatwić sterowanie, a silnik centralny na ok. 30 sekund przed wypaleniem paliwa wyłączał się wcześniej niż pozostałe (tzw. Inboard Cutoff). Zestaw ten zapewniał ciąg 34 meganiutonów. Jedną z zewnętrznych cech były owiewki, umieszczone wokół działu silnikowego. W tych owiewkach również umieszczono specjalne ładunki odpalane po separacji S-IC od reszty rakiety. S-IC prosto z zakładów Boeinga dostarczany był do Centrum Kennedy'ego wraz z członem przejściowym, umożliwiającym połączenie ze stopniem S-II, a także odłączenie od niego i oddalenie na bezpieczną odległość, by S-II mógł wykonać sekwencję zapłonu. Zużyty S-IC kontynuował lot na trajektorii balistycznej, a potem spadał do Atlantyku, człon przejściowy odłączał się od S-II minutę po odłączeniu S-IC. Użycie Wyprodukowano w sumie 15 egzemplarzy S-IC zdolnych do lotu, z czego użyto 13. Pozostałe 2 można podziwiać na wystawach. Pierwszy lot testowy: listopad 1967, lot Apollo 4. Pierwszy lot załogowy: grudzień 1968, lot Apollo 8. Ostatni lot: maj 1973, lot Skylab 1. Ostatni lot załogowy: grudzień 1972, lot Apollo 17. Przypisy
S-IC

O S-IC foi o primeiro estágio do foguete americano Saturn V. O estágio S-IC foi fabricado pela Boeing Company. Como os primeiros estágios da maioria dos foguetes, a maior parte de sua massa de mais de 2 000 t (4 400 000 lb) no lançamento era propelente, neste caso o combustível de foguete RP-1 e o oxidante de oxigênio líquido (LOX). Tinha 42 m (138 pés) de altura e 10 m (33 pés) de diâmetro. O estágio forneceu 34 500 kN (7 750 000 lbf) de empuxo ao nível do mar para fazer o foguete passar pelos primeiros 61 km (38 mi) de subida. A etapa teve cinco motores F-1 em um arranjo de quincunce. O motor central foi fixado na posição, enquanto os quatro motores externos podem ser hidraulicamente acionados para controlar o foguete. Construídos Referências Ligações externas Stages to Saturn (em inglês) Apollo Saturn Reference Page (em inglês)
S-IC

S-IC — американская ракетная ступень. Использовалась на ракете-носителе Сатурн V как первая ступень, производилась корпорацией Boeing. Оснащалась пятью кислородно-керосиновыми двигателями F-1, один из которых неподвижно устанавливался в центре, а четыре монтировались на внешнем кольце и могли отклоняться для управления вектором тяги. Конструкция На ступени было установлено пять кислородно-керосиновых двигателей F-1, суммарная тяга которых была более 38 000 кН. Первая ступень работала около 160 секунд, разгоняла последующие ступени и полезную нагрузку до скорости около 2,7 км/с (в инерциальной системе отсчета; 2,3 км/с относительно Земли), и отделялась на высоте около 70 километров. После разделения ступень поднималась до высоты около 100 км, затем падала в океан. Один из пяти двигателей был зафиксирован в центре ступени, четыре других симметрично расположены по краям под обтекателями и могли поворачиваться для управления вектором тяги. В полете центральный двигатель выключался раньше, чтобы уменьшить перегрузки. Диаметр первой ступени 10 метров (без обтекателей и аэродинамических стабилизаторов), высота 42 метра. См. также S-II S-IVB Литература Серия «Ракетостроение», том 3, И. И. Шунейко, Пилотируемые полеты на Луну, конструкция и характеристики Saturn V Apollo, Москва, 1973 год. (недоступная ссылка с 23 августа 2013 [4725 дней] — история, копия) Примечания Ссылки Ступени Сатурна Apollo Saturn Reference Page Видео наземных испытаний SI-C на YouTube
S-IC

S-IC (вимовляється як Ес-ван-Сі) — перша ступінь американської ракети «Сатурн V». Ступінь S-IC виготовлена компанією Boeing. Подібно до перших ступенів більшості ракет, більша частина її маси перевищує 2,000 тонн при запуску було паливо, в даному випадку ракетне паливо РП-1 і окислювач рідкий кисень (LOX). Була 42 м висотою і 10 м у діаметрі. Ступінь давала достатньо тяги на рівні моря, щоб ракета пройшла перші 61 км сходження. Ступінь мала п'ять двигунів F-1 у квінкунксовому розташуванні. Центральний двигун був зафіксований на місці, тоді як чотири зовнішні двигуни могли бути гідравлічно підвішені для керування ракетою. Виробництво Компанія Boeing отримала контракт на виробництво S-IC 15 грудня 1961 року. До цього часу інженери Центру космічних польотів Маршалла (MSFC) визначили загальний дизайн сцени. Основним місцем виробництва був Michoud Assembly Facility, Новий Орлеан. Випробування в аеродинамічній трубі проходили в Сіетлі, а обробка інструментів, необхідних для будівництва сцен, проводилася в Вічіті, штат Канзас. MSFC створив перші три випробувальні етапи (S-IC-T, S-IC-S і S-IC-F) і перші дві льотні моделі (S-IC-1 і -2). На створення танків знадобилося приблизно сім-дев’ять місяців, а на завершення етапу – 14 місяців. Першим ступенем, побудованим компанією Boeing, був тестовий зразок S-IC-D. На додаток до чотирьох етапів випробувань NASA замовило 15 етапів польоту (S-IC-1 до -15) для підтримки початкової програми Apollo. У липні 1967 року NASA уклало з компанією Boeing контракт на початок довготривалого придбання предметів (таких як паливні лінії та компоненти бака) для 16-го та 17-го ступенів S-IC. Повний контракт на будівництво S-IC-16 до S-IC-25 був складений протягом середини 1967 року, але етапи після S-IC-15 були повністю скасовані в жовтні того ж року через бюджетні обмеження. S-IC-16 до -25 використовувався для подальших місій Apollo, включно з програмою застосування Аполлон. Дизайн S-IC складався з п'яти основних підрозділів. Найбільшим і найважчим окремим компонентом S-IC була конструкція тяги з масою 24 коротких тонн (22 000 кг). Вона була розроблена, щоб підтримувати тягу п’яти двигунів і рівномірно розподіляти її по базі ракети. Було чотири якоря, які утримували ракету, коли вона створювала тягу. Це були одні з найбільших алюмінієвих поковок, вироблених у США на той час, 4.3 м завдовжки та 816 кг у вазі. Чотири стабілізуючі ребра витримали температуру 1,100 °C. П’ять двигунів F-1 запалювали в 3 етапи, де спочатку запалювався центральний двигун, потім два зовнішні двигуни, а потім два зовнішні двигуни, що залишилися. Ці три події запалювання були розділені лише 300 мілісекундами. Цей підхід до запалювання в шаховому порядку зменшив навантаження на структуру тяги, оскільки миттєве запалювання всіх п’яти двигунів спричинило б величезне навантаження на ступінь. Див. також Аполлон (космічний корабель) Примітки Посилання Етапи до Сатурна Довідкова сторінка Аполлона Сатурна
Keeslerova letecká základna

Keeslerova letecká základna (anglicky Keesler Air Force Base; kód IATA je BIX, kód ICAO KBIX, kód FAA LID BIX) je vojenská letecká základna letectva Spojených států amerických nacházející se na území města Biloxi, okres Harrison County ve státě Mississippi. Sídlí zde velitelství 2. letecké armády (Second Air Force) a je domovskou základnou 81. cvičného křídla (81 TW) Leteckého výukového a tréninkového velitelství (Air Education and Training Command). Úkolem 81 TW je výcvik leteckého personálu ve vybraných technických oblastech, který následuje po dokončení základního výcviku. Poskytuje také technickou přípravu nutnou pro zdárné plnění v nadcházejícím bojovém nasazení. Letecký personál tak získává hlubší znalosti v oborech jako avionika, kryptografie, informační technologie apod. 81. cvičné křídlo též poskytuje výcvik na poli meteorologie, řízení letového provozu nebo práci s radarem. Na Keeslerově základně také sídlí 81. zdravotnická skupina (81st Medical Group), která je druhou největší v celém americkém letectvu. Základna byla pojmenována na počest nadporučíka Samuela Reevese Keeslera, pilota Armádní letecké služby Spojených států, veterána z první světové války. Odkazy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Keeslerova letecká základna na Wikimedia Commons Oficiální stránky (anglicky) National Weather Service – podrobné záznamy o počasí v okolí základny
Università del Mississippi

L'Università del Mississippi, conosciuta anche come Ole Miss, è un'università di ricerca pubblica con sede a Oxford, Mississippi, Stati Uniti. Fondata nel 1848 nel corso della presidenza di James Knox Polk, l'istituto è composto da un campus principale ad Oxford e altri 4 campus di minori dimensioni con sede Booneville, Grenada, Tupelo e Southaven oltre che dal Centro Medico dell'Università del Mississippi a Jackson. Inoltre all'ateneo è collegata anche la Stazione Biologica dell'Università del Mississippi ad Abbeville. Il 52 per cento degli studenti provengono dal Mississippi e il 19 per cento di questi studenti fanno parte di minoranze. Gli studenti stranieri provengono da 66 nazioni diverse. Ole Miss è una grande università dello stato del Mississippi con un totale di 20.844 iscritti nell'autunno 2011. Il campus di Oxford è il secondo più grande dello stato e ad autunno 2012 contava 21.535 iscritti. L'istituto Con 2.563 impiegati a tempo pieno a Oxford e nei campus satelliti, inclusi 779 a tempo pieno, Ole Miss è la più grande fonte di lavoro di Lafayette County. Più dell'82 per cento degli impiegati possiede un'istruzione superiore. Il rapporto tra il corpo della facoltà e gli studenti dell'Università del Mississippi è di 19:1 e l'istituto ha il 47,4 per cento delle sue classi con 20 o meno studenti. I corsi più frequentati dell'Università del Mississippi includono: educazione elementare e insegnamento; marketing, finanza, farmacia, scienze farmaceutiche, business delle amministrazioni e management. Il tasso di soddisfazione degli studenti al primo anno è dell'80,8 per cento. Sport Le squadre sportive dell'Università del Mississippi, originariamente conosciute come "Mississippi Flood", furono rinominate Rebels nel 1936 e competono nella Southeastern Conference della NCAA Division I. I colori dell'istituto sono il rosso cardinalizio e il blu marino, scelti per ricordare rispettivamente i colori di Harvard e Yale. Con una lunga storia nei campionati interscolastici (Ole Miss iniziò il suo programma di football nel 1890), l'università compete in 18 sport maschili e femminili. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Università del Mississippi Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su olemiss.edu. (EN) University of Mississippi, su Enciclopedia Britannica, Encyclopædia Britannica, Inc. (DE) Università del Mississippi, su Arachne.
Universiteit van Mississippi

De Universiteit van Mississippi is een openbare universiteit nabij Oxford, Mississippi. De universiteit wordt ook wel 'Ole Miss' genoemd. Het is de oudste universiteit van de staat Mississippi, en de grootste qua aantal studenten. Sport De sportteams van de Universiteit van Mississippi worden de Ole Miss Rebels genoemd en komen uit in Division I van de Southeastern Conference (SEC). De Rebels komen onder andere uit in de volgende sportdisciplines: Vrouwen Basketbal Golf Voetbal Softbal Tennis Volleybal Mannen Basketbal Honkbal Football Golf Tennis De grootste rivalen van de Rebels zijn de Universiteit van Louisiana en Mississippi State University. (Oud-)medewerkers en studenten John Grisham, Amerikaans schrijver William Faulkner, winnaar van de Nobelprijs voor de Literatuur in 1949 Mahesh Bhupathi, tennisspeler Zie ook Ole Miss Rebels honkbal Referenties
Universidade do Mississippi

A Universidade do Mississippi, também conhecida como Ole Miss, é uma instituição pública, coeducacional situada em Oxford, Mississippi, Estados Unidos. Fundada em 1848, a universidade é composta por quatro campi localizados em diferentes cidades no estado do Mississippi. A sede da universidade fica em Oxford. Outros campi, de tamanhos menores encontram-se nas cidades de Booneville, Tupelo e Southaven. Ole Miss mantém um "field campus" em Bay Spring, Abbeville e um centro médico em Jackson. O corpo de alunos sem formação superior é de maioria local do estado do Mississippi (69%), 19% são representados por minorias. Alunos internacionais de 66 países diferentes estudam nesta instituição. Segundo a universidade, o sino do Lyceum é o sino acadêmico mais antigo dos Estados Unidos. A Universidade do Mississippi é composta por 15 faculdades. A universidade está classificada entre "R1: Universidades de Doutorado - Atividade de pesquisa muito alta". De acordo com o Fundação Nacional da Ciência, Ole Miss investiu cerca de US$ 137 milhões de dólares em pesquisa e desenvolvimento em 2018, tendo o 142º maior orçamento desta área nos Estados Unidos. Ainda é uma das trinta e três faculdades e universidades participantes do National Sea Grant Program e participa do programa National Space Grant College and Fellowship. Os ex-alunos da universidade incluem 27 ganhadores da Bolsa de Estudos Rhodes, 10 governadores estaduais, 5 senadores dos Estados Unidos, um chefe de governo e um laureado com o Prêmio Nobel. Outros ex-alunos receberam honras como Emmy Awards, Grammy Awards e Pulitzer Prize. Seu centro médico realizou o primeiro transplante de pulmão humano e transplante de coração de animal para humano. Ver também Motim na Universidade do Mississippi em 1962 Referências Ligações externas Website de Ole Miss Site dos atletas da University of Mississippi Biblioteca da Universidade VIDEO: tour virtual pela University of Mississippi
Миссисипский университет

Миссисипский университет или Университет Миссисипи (англ. University of Mississippi, также англ. Ole Miss - букв. "старая мисс") — государственный исследовательский университет в г. Оксфорд, Миссисипи, США. Крупнейший университет штата Миссисипи. Основан в 1844 году. Университет имеет пять кампусов в городах Оксфорд, Буневилл, Гренада, Тупело и Саутхэвен, а также Медицинский центр в Джексоне. В университете обучаются студенты из почти 70 стран мира. История Наше время Университет был выбран местом проведения первых Президентских дебатов 2008 года, между сенатором Джоном Маккейном и тогдашним сенатором Бараком Обамой, которые состоялись 26 сентября 2008 года. Это были первые президентские дебаты, которые состоялись в штате Миссисипи [1] (недоступная ссылка) [2]. Структура Главный кампус Школа бухгалтерского учета Школа прикладных наук Школа делового администрирования Школа образования Инженерная школа Институт свободных искусств Высшая школа Школа права Школа фармации Школа журналистики и новых медиа Общая учебная программа Школы в медицинском центре в Джексоне Школа стоматологии Школа здоровья родственных профессий Школа медицинских сестер (в т.ч. и в главном кампусе) Школа медицины Школа аспирантуры медицинских наук Известные выпускники См.: Категория:Выпускники Миссисипского университета См. также Мередит, Джеймс (правозащитник) Примечания Ссылки Официальный сайт Официальный сайт спортивной команды
Університет Міссісіпі

Університет Міссісіпі (англ. University of Mississippi, також відомий як Ole Miss) — дослідницький університет зі штаб-квартирою в Оксфорді, штат Міссісіпі, США. Заснований у 1848 році, університет складається з головного кампусу в Оксфорді та інших чотирьох менших кампусів на основі у Бунвіль, Гренаді, Тупело та Саутевен. Також Університет Міссісіпі має Медичний центр у Джексоні. На додаток до нього входить біостанції в Аббевіллі. Примітки Посилання Офіційний сайт