NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
German Waldheim Cemetery

German Waldheim Cemetery – cmentarz położony w aglomeracji Chicago, na przedmieściu tego miasta, w Forest Park (hrabstwo Cook). Został założony w 1873 roku, od 1969 roku jest częścią Forest Home Cemetery. Cmentarz był miejscem pochówku osób nienależących do parafii różnych ówczesnych związków religijnych oraz masonów, Romów i niemieckich mieszkańców Chicago. Stał się znany, gdy wybrano go na miejsce spoczynku działaczy anarchistycznych skazanych na śmierć po zamachu Haymarket Riot. Od tamtej pory stał się miejscem pamięci anarchistów, socjalistów i przedstawicieli innych anty-rządowych ruchów politycznych. Spoczywają tam szczątki takich osób, jak: Lucy Parsons, Emma Goldman, Voltairine de Cleyre. Przypisy
Форест-Хоум (кладбище, Форест-Парк)

Кладбище Форест-Хоум (англ. Forest Home Cemetery) — кладбище, расположенное по адресу 863 S. DesPlaines Ave, Форест-Парк, штат Иллинойс, рядом со скоростной автомагистралью Эйзенхауэра, на берегу реки Дес-Плейнс в округе Кук, к западу от Чикаго. Кладбище ведёт свою историю от двух соседних кладбищ: Немецкого Вальдхаймского (1873 г.) и Форест-Хоум (1876 г.), которые объединились в 1969 году. Кладбище известно своим памятником мученикам Хеймаркета и окружающими его могилами. История Нынешняя территория кладбища Форест-Хоум была местом расположения деревни народа потаватоми, а также захоронений до 1835 года. Фердинанд Хаазе, основатель города Форест-парка, и другие члены семьи Хаазе похоронены на территории, которая когда-то была усадьбой семьи Хаазе. Кладбище было официально основано и зарегистрировано в соответствии с законодательством штата Иллинойс в 1876 году. Немецкое Вальдхаймское кладбище было организовано группой немецких масонских лож в 1873 году, первое захоронение состоялось 9 мая 1873 года. Кладбище Вальдхайм было создано как кладбище, не связанное с религией, где могли быть похоронены масоны, цыгане и немецкоязычные иммигранты в Чикаго, независимо от религиозной принадлежности. Два соседних кладбища объединились 28 февраля 1969 года, и объединённое кладбище получило название Forest Home (Waldheim на немецком языке означает «лесной дом»). Еврейское Вальдхаймское кладбище, расположенное через дорогу, является отдельным кладбищем и не связано с Forest Home. Мемориал Хеймаркета «Мученики Хеймаркета», как стали называть пятерых обвиняемых, приговорённых к смертной казни по делу Хеймаркетской бойни, были похоронены в Вальдхайме, поскольку с момента его основания там проводилась политика недискриминации по признаку расы, этнической принадлежности или политики. Кроме того, это было единственное кладбище в районе Чикаго, которое приняло их останки. После их захоронения кладбище стало местом паломничества анархистов, левых и членов профсоюзов. В 1893 году был установлен памятник мученикам Хеймаркета по проекту скульптора Альберта Вайнерта. В знак уважения к мученикам Хеймаркета другие анархисты и социалисты позже нашли последнее пристанище в Вальдхайме, вплоть до XX века, в том числе: Примечания Ссылки Forest Home Cemetery официальный сайт Forest Home Cemetery на Graveyards.com Forest Home Cemetery Overview
German Waldheim Cemetery

German Waldheim Cemetery, även Waldheim Cemetery, är en begravningsplats som ligger i Forest Park, Illinois, en förstad till Chicago. Den invigdes ursprungligen 1873 som en icke religiös bergravningsplats, där frimurare, romer och andra tysktalande immigranter kunde begravas utan hänsyn till religion. År 1969 slogs den ihop med den närliggande Forest Home Cemetery och hela området heter nu Forest Home. Eftersom Waldheim Cemetery inte var bunden till någon religion valdes den som begravningsplats av döda efter Haymarketmassakern. Sedan de begravdes där har området blivit en pilgrimsplats för anarkister och andra vänstergrupper. Flera kända anarkister och socialister är begravda vid monumentet som rests till minne av massakerns offer, bland andra Joseph Dietzgen, Voltairine de Cleyre, Emma Goldman, Ben Reitman, Lucy Parsons, William Z. Foster och Elizabeth Gurley Flynn. Den engelska delen av begravningsplatsen, Forest Home, innehåller Billy Sundays grav. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör German Waldheim Cemetery.﻿ Officiell webbplats
Blackhawk Park

Blackhawk Park is a park in Vernon County, Wisconsin within the Driftless Area along the Mississippi River. The park features views of steep limestone bluffs and the river valleys. Wildlife viewing is a popular activity, including the variety of birds which inhabit or migrate through the park. Hiking trails, boat launch facilities, and camping are available. The park is owned and managed by the U.S. Army Corps of Engineers as a recreation area within Pool 9. The park is surrounded by the Upper Mississippi River National Wildlife and Fish Refuge. See also Lock and Dam No. 9 List of locks and dams of the Upper Mississippi River References External links Blackhawk Park - U.S. Army Corps of Engineers, St. Paul District Upper Mississippi River National Wildlife and Fish Refuge - U.S. Fish and Wildlife Service
Carling Hotel (Chicago)

The Carling Hotel is a historic residential hotel located at 1512 N. LaSalle Street in the Near North Side neighborhood of Chicago, Illinois. Built in 1927, the hotel was one of many residential hotels constructed to house an influx of labor to Chicago in the early 20th century. While the hotel offered rooms to both temporary and permanent residents, census records indicate that most of its residents were permanent. Architect Edmund J. Meles, who designed several large hotels and apartment buildings in Chicago, designed the building in a blend of the Classical Revival and Renaissance Revival styles. The brick building features extensive terra cotta ornamentation, including entrance and window surrounds, pilasters, and a molded cornice above the first floor. The building was added to the National Register of Historic Places on January 24, 2017. References
Evanston Art Center

The Evanston Art Center is an arts center in Evanston, Illinois offering classes, lectures, exhibitions, and community outreach. It is among the oldest and largest arts centers in Illinois. History The Evanston Art Center was founded in October, 1929. It was officially incorporated as a non-profit organization in 1942. The center was originally located in the basement of the Evanston Public Library until it began leasing the historical Harley Clarke Mansion at Lighthouse Beach in 1966. The center rented additional studio space at the Noyes Cultural Arts Center in the 1980s. In 2015, the center moved to its current location at 1717 Central Street in Evanston, Illinois, a 20,000 sq. ft. former office building, which considerably expanded the available space. The move was funded by a capital campaign that raised $2.5 million. Notable people Artists and students Artists who were students or who exhibited at Evanston Art Center: Jane Fulton Alt, photographer Carol Diehl, painter, art critic, and poet Fay Peck (1931–2016), American Expressionist painter and printmaker Teachers George Cohen (1919–1999), painter and Northwestern University faculty Harry Mintz (1904–2002), Polish-American painter and professor at Washington University in St. Louis and later at the School of the Art Institute of Chicago Corey Postiglione (born 1942), American abstract artist Alice Riley (1860–1955), poet; co-founder of the Evanston Art Center Paul Wieghardt (1897–1969), German-American painter and professor Exhibitions Past exhibitions held at the Art Center include: 2018 – Multiple Perspectives featured photography-based works by Columbia College Chicago faculty member Fred Camper and two other artists. 2018 – Catching Light: The Art of Architecture, which featured works by Heather Hancock and Jack Nixon, was "an exhibition that considers the architecture and design of our intertwined natural and manmade landscapes." 2017 – Through Darkness to Light: Photographs Along the Underground Railroad, a multimedia exhibition including photographs by Jeanine Michna-Bales. 2017 – New Work, which featured abstract pieces by Annette Turow and Linda Robinson Gordon. 2017 – Undefinable: Women’s Health in America, curated by Chicago artist Caren Helene Rudman and including works by herself and nine other female artists, featured commentaries on women's health in the United States. 2011 – Dimensional Lines: Art + Dress featured a collaboration between artists and fashion designers curated by SAIC’s Fashion Resource Center Director Gillion Carrara. References External links Official website
Highland Lake (Illinois)

Highland Lake is a lake in northeastern Illinois located approximately 43 miles (69 km) north of Chicago in Avon Township of unincorporated Lake County. Nearby towns include Grayslake to the east, Round Lake Beach to the north, Round Lake to the west, and Hainesville to the south. Highland Lake is approximately 2,500 feet (760 m) wide at the widest point east to west and 2,000 feet (610 m) north to south. The total area is approximately 110 acres (45 ha). with a perimeter of 1.44 miles (2.32 km). Common activities including wading, swimming,. fishing, and a variety of non-gas powered watercraft. References
Club de Gilda

Club de Gilda (Gilda's Club) est un organisme communautaire pour les personnes atteintes de cancer, leurs familles et leurs amis. Les sections locales offrent des lieux de rencontre où les personnes atteintes de cancer, leurs familles et leurs amis peuvent se joindre à d'autres pour développer un soutien émotionnel et social en complément des soins médicaux. Gratuits et à but non lucratif, les sections du Gilda's Club proposent des groupes de soutien et de réseautage, des conférences, des ateliers et des événements sociaux dans un cadre non résidentiel et familial. Le club a été nommé en l'honneur de l'acteur original de Saturday Night Live, Gilda Radner, décédée d'un cancer de l'ovaire en 1989. En 2009, Gilda's Club a fusionné avec The Wellness Community pour former la Cancer Support Community, bien que les succursales locales aient généralement choisi de conserver le nom Gilda's Club. Gilda's Clubs génère des fonds pour soutenir ses programmes à travers des événements souvent organisés par des personnalités notables. Histoire Gilda's Club a été fondé par Joanna Bull, psychothérapeute du cancer de Radner et cofondé avec le veuf de Radner, Gene Wilder (lui-même un survivant du cancer) et le diffuseur Joel Siegel (décédé après une longue bataille contre la maladie). Joanna Bull a démarré le projet avec seulement 10 000 $ et s'est mise en réseau dans la communauté de soutien contre le cancer de New York. Elle est devenue la directrice exécutive du premier club ouvert à New York en 1995, après une longue campagne de financement qui comprenait des bandes-annonces de films mettant en vedette Wilder dans les théâtres du pays qui a agi en tant que porte-parole de la célébrité. L'organisation tire son nom du commentaire de Radner selon lequel le cancer lui a donné «l'adhésion à un club d'élite auquel je préfère ne pas appartenir». En 2019, en raison de difficultés financières, The Lake House, une organisation à but non lucratif de lutte contre le cancer, a fusionné avec le Gilda's Club Detroit. Cela a offert un autre emplacement du Gilda's Club à Detroit qui a permis d'élargir la portée du club. Notes et références Liens externes (en) Site officiel Voir aussi Livestrong Foundation Medical Care Continuity Portail des associations Portail de la médecine
Гилдин клуб

Гилдин клуб (енгл. Gilda's Club) непрофитна је хуманитарна организација за особе оболеле од рака, њихове породице и пријатеље, са седиштем у САД. Локални огранци организације пружају оболелима од рака, њиховим породицама и пријатељима места за дружење, где могу да се упознају са другима који имају сличне проблеме и тако буду емотивна и социјална подршка једни другима, поред стандардне медицинске неге. Бесплатна и непрофитна организација за пружање помоћи Гилдин клуб има своје огранке којима се пружа подршка и омогућава умрежавање заједница људи, одржавање предавања, вођење радионица и организовање друштвених манифестација у неформалном окружењу налик дому. Клуб је добио име у част оригиналног члана глумачке поставе у забавном шоуу Уживо суботом увече (енгл. Saturday Night Live) — комичарке и глумице Гилде Раднер (1946—1989), која умрла од рака јајника. Организација је позната и под именом Заједница за подршку оболелима од рака (енгл. Cancer Support Community), осим у Канади где су локални огранци задржали оригинално име Гилдин клуб. Историја Гилдин клуб је основала Џоана Бул, психотерапеуткиња Гилде Раднер, заједно са њеним удовцем глумцем Џином Вајлдером (1933—2016) — који је и сам победио рак — те филмским критичаром Џоелом Сигелом (1943—2007) — који је преминуо након дуге борбе са раком дебелог црева. Први „клуб” се отворио 1995. године у Њујорку, након дуге кампање за прикупљање средстава која је укључивала и Вајлдерове филмске трејлере дистрибуисане широм САД. Организација је названа Гилдин клуб зато што је Гилда Раднер једне прилике рекла да јој је рак омогућио „чланство у елитном клубу којем радије не би желела да припада”. Комплетна прича Гилде Раднер може да се прочита у њеној књизи Увек је нешто (енгл. It's Always Something). Јула 2009, Гилдин клуб се на глобалном нивоу удружио са Велнес заједницом (енгл. The Wellness Community, TWC), другом међународном непрофитном организацијом која окупља оболеле од рака и пружа им помоћ; формирана је Заједница за подршку оболелима од рака (енгл. Cancer Support Community, CSC). Гилдин клуб је 2012. године имао преко 20 активних подружница. Иако су неке подружнице Гилдиног клуба и Велнес заједнице задржале своја имена, многе су почеле да користе ново име Заједница за подршку оболелима од рака како би се спајање заиста извршило. Међутим, новопредложено име које је усвојено изазвало је доста контроверзи међу неким члановима клуба и заједнице. Национална организација је увела дијагностичку алатку на свом веб-сајту која се зове distress screening, због чега је питсбуршки огранак Гилдиног клуба одлучио да промени своје име и прекине све везе са националном организацијом; разлог је неслагање око (не)употребљавања овог дијагностичког метода на све пацијенте. Види још Пријатељи Гилде Референце Литература Radner, Gilda (1989). It's Always Something. New York: Simon & Schuster. стр. 269. ISBN 978-0-671-63868-9. Приступљено 11. 9. 2016.
Mark Twain Hotel (Chicago)

The Mark Twain Hotel is a historic residential hotel located at 111 W. Division Street in the Near North Side community area of Chicago, Illinois. Built in 1930 by developer Fred Becklenberg, the hotel was one of several residential hotels built to house the influx of labor to Chicago in the late 1920s. Most of the hotel's residents were permanent; according to 1940 census records, the majority had been at the hotel for over five years. Architect Harry Glube designed the hotel in the Art Deco style, a departure from the revival styles normally used for residential hotels. The brick building features extensive terra cotta detailing, including an elaborate cornice and stringcourse above and below the fourth floor. The building was added to the National Register of Historic Places on May 8, 2017. The building was renovated starting in 2018 and celebrated a grand re-opening in 2020. During the renovation it was converted to 148 typical but affordable rental studio apartments by NHP Foundation. The Mark Twain Hotel is a significant location in Naomi Hirahara's 2021 mystery novel Clark and Division. The book follows a Japanese-American family’s move to Chicago in 1944 after being released from the Manzanar concentration camp. The narrator's sister, Rose Ito, lives across the street from the hotel before being fatally struck by a train at the nearby Clark and Division train station. Several other characters work at the hotel. References External links The Mark Twain (official website for rental apartments)
Marshall Hotel (Chicago)

The Marshall Hotel is a historic residential hotel located at 1232 N. LaSalle Street in the Near North Side neighborhood of Chicago, Illinois. Built in 1927, the hotel was one of several residential hotels built to house an influx of workers to Chicago in the 1920s. While the hotel offered rooms to both temporary and permanent residents, census records indicate that most of its residents were permanent. Architect Edmund Meles, who designed several hotels and apartment buildings in Chicago in the 1920s, designed the building in a mix of the Classical Revival and Renaissance Revival styles. The building has a brick exterior and features a limestone arched entrance, arched lintels with keystones around the first-floor windows, limestone quoins, and a pediment with an urn. The building was added to the National Register of Historic Places on November 27, 2017. References
Marshall Hotel (Chicago)

A Marshall Hotel az Amerikai Egyesült Államok Chicago városának egyik apartmanszállodája a LaSalle Streeten. Az 1927-ben emelt épület egyike volt azoknak a hoteleknek, amelyeket a 20-as években a városba nagy számban érkező munkások elszállásolására építettek. Noha a szállodában átmenetileg és hosszú távra is lehetett szobát foglalni, a népszámlálási adatok tanúsága szerint a lakók többsége állandó vendégként szállt meg a hotelben. A neoklasszikus és neoreneszánsz stílusú épület Edmund Meles építész tervei szerint épült, aki ebben az időszakban több szállodát és apartmanházat tervezett Chicagóban. Az épület kívül téglaborítású, mészkő boltíves bejárattal, íves áthidalóval, kulcskövekkel az első emeleti ablakok körül, mészkő falakkal és urnával ellátott oromfallal. 2017. november 27-én került be a Történelmi Helyek Nemzeti Nyilvántartásába (National Register of Historic Places). Jegyzetek Fordítás Ez a szócikk részben vagy egészben a Marshall Hotel (Chicago) című angol Wikipédia-szócikk ezen változatának fordításán alapul. Az eredeti cikk szerkesztőit annak laptörténete sorolja fel. Ez a jelzés csupán a megfogalmazás eredetét és a szerzői jogokat jelzi, nem szolgál a cikkben szereplő információk forrásmegjelöléseként.
Seth Warner House

The Seth Warner House is a historic house located at 631 N. Central Avenue in the Austin neighborhood of Chicago, Illinois. Built in 1869 by businessman Seth Warner, the house is the oldest remaining in Austin. The house was designed in the Tuscan Villa Italianate style and includes a verandah on the rear side, a bracketed cornice, and a cupola atop the roof. In 1924, George Haskell and his wife converted the house into the Austin Conservatory of Music, which later became the Austin College of Music. Violinist Paul Vernon merged his Austin Academy of Fine Arts with the College of Music in 1934, and the house served as a neighborhood arts center until 1979. The house was added to the National Register of Historic Places on June 3, 1982. On February 23, 2022, the house was designated as a Chicago Landmark, with the added distinction, at that time, of being one of only 13 Chicago landmarks that predated the Chicago Fire of 1871. It suffered damage due to a fire on June 15, 2023. References
The National, Chicago

The National is a landmark high-rise building in the Chicago Loop and originally named the Commercial National Bank Building. History The building was designed by D. H. Burnham & Company, and is the oldest surviving building in the Loop designed by that firm. It was designed for the Commercial National Bank, which had been formed after the passage of the National Banking Act of 1863. It was constructed between 1906 and 1907. The Commercial National Bank merged with the Continental National Bank in 1910; the merged entity moved into the Continental and Commercial National Bank building in 1914. The building was renamed the "Edison Building" in 1912 and served as the headquarters of Commonwealth Edison until 1969. The Commercial National Bank Building was designated a Chicago Landmark on June 22, 2016. Height The building has an estimated height of 231.82 ft. See also List of tallest buildings in Chicago List of tallest buildings in the United States Marquette Building (Chicago) References Works cited Commission on Chicago Landmarks (April 7, 2016). Commercial National Bank Building (PDF). City of Chicago. External links Official website Bluetstar Properties: 125 S Clark
Glen Ellyn station

Glen Ellyn is a station on Metra's Union Pacific West Line, located in Glen Ellyn, Illinois. The station is located at 551 Crescent Boulevard in Glen Ellyn. The station is located 22.4 miles (36.0 km) away from Ogilvie Transportation Center, the eastern terminus of the West Line. In Metra's zone-based fare system, Glen Ellyn is in zone 4. As of 2018, Glen Ellyn is the ninth busiest of the 236 non-downtown stations in the Metra system, with an average of 1,929 weekday boardings. Unless otherwise announced, inbound trains use the north platform and outbound trains use the south platform. The middle track does not have platform access. As of September 8, 2025, Glen Ellyn is served by all 58 trains (29 in each direction) on weekdays, by all 20 trains (10 in each direction) on Saturdays, and by all 18 trains (nine in each direction) on Sundays and holidays. Glen Ellyn station is located at ground level and consists of two side platforms. Three tracks run between the platforms, though one does not access the station. There is a station house next to the inbound (north) track, which is open from 5:00 A.M. to 1:00 P.M. Tickets are available at the station house on weekdays. The Illinois Prairie Path runs along the south edge of the complex, running in the former Chicago Aurora and Elgin Railroad right-of-way. The station is planned to be reconstructed by 2027, which is to include a new pedestrian tunnel under the tracks to allow riders to access both platforms in the event that grade crossings are blocked by trains. References Connections Pace Route 715 External links Metra – Stations – Glen Ellyn station Station House from Google Maps Street View
Glen View Club

De Glen View Club is een golfclub in de Verenigde Staten. De club werd opgericht in 1897 en bevindt zich in Golf, Illinois. De club beschikt over een 18-holes golfbaan en werd ontworpen door golfbaanarchitect William Flynn. Golftoernooien De club ontving meermaals verscheidene golftoernooien: Western Open, US Open en US Amateur. De lengte van de baan voor de heren is 6392 m met een par van 72. De course rating is 72,1 en de slope rating is 138. Western Open: 1899 US Amateur: 1902 US Open: 1904 Externe link (en) Officiële website