Donald J. Trump elnök nemzetközi repülőtér

A Donald J. Trump elnök nemzetközi repülőtér (angolul President Donald J. Trump International Airport), korábbi nevén Palm Beach nemzetközi repülőtér (IATA: PBI, ICAO: KDJT) az Amerikai Egyesült Államok egyik nemzetközi repülőtere, amely Floridában, Palm Beach megyében, West Palm Beach városától közvetlenül nyugatra található, amelynek elsődleges repülőtere. Emellett Palm Beach megye nagy részének is elsődleges repülőtere, kiszolgálva Boca Raton, Wellington, Boynton Beach, Jupiter és Palm Beach Gardens elővárosait és városait. A Miami-i nagyvárosi térség harmadik legforgalmasabb repülőtere a Miami nemzetközi repülőtér és a Fort Lauderdale–Hollywood nemzetközi repülőtér után. A repülőteret a Palm Beach Megyei Repülőtéri Hivatal üzemelteti. A repülőtér közúton közvetlenül megközelíthető az I-95-ös autópályáról, a Southern Boulevardról és a Congress Avenue-ról. A repülőteret nyugaton a Military Trail határolja. 2026 februárjában a floridai törvényhozás jóváhagyott egy törvényjavaslatot, amely a repülőteret a jelenlegi elnök, Donald Trump után „Donald J. Trump elnök nemzetközi repülőtér” nevezte át. A törvényjavaslatot a következő hónapban Ron DeSantis floridai kormányzó írta alá. Az átnevezés véglegesítéséhez a Szövetségi Légiközlekedési Hivatal (FAA) jóváhagyására volt szükség, és 2026. július 9-én, keleti idő szerint reggel 5:01-kor lépett hatályba. Az FAA május 15-én hagyta jóvá hivatalosan, és ez az első alkalom, hogy egy amerikai repülőteret hivatalban lévő elnökről neveztek el. Éves utasforgalma 8 657 372 (2025) fő. Név 1936–1948: Morrison Field 1948–1951: Palm Beach nemzetközi repülőtér 1951–1959: Palm Beach légibázis 1959–2026: Palm Beach nemzetközi repülőtér 2026–: Donald J. Trump elnök nemzetközi repülőtér Története A Donald J. Trump elnök nemzetközi repülőtér 1936-ban kezdte meg működését Morrison Field néven. Nevét Grace Morrison tiszteletére kapta, aki kulcsszerepet játszott a repülőtér tervezésében és megszervezésében. Az első, innen induló járat egy New Yorkba tartó DC-2-es volt, amelyet 1936-ban az Eastern Air Lines üzemeltetett. A repülőteret 1936. december 19-én avatták fel hivatalosan. 1937-ben a repülőtér a kifutópályán és az igazgatási épületen túl is bővült, amikor a Palm Beach Aero Corporation bérleti jogot szerzett, és hangárokat, valamint az első utasterminált építette a repülőtér déli oldalán. Az új terminált Eastern Air Lines Terminál néven ismerték. A repülőteret a második világháború alatt az amerikai hadsereg légiereje használta. A Pearl Harbor elleni támadás után a Morrison Fieldet kiképzési célokra, majd később a szövetségesek franciaországi partraszállásának előkészítő bázisaként használták; számos repülőgép indult innen az Egyesült Királyságba, hogy részt vegyen a normandiai partraszálláson (D-nap). A Morrison Field közbenső leszállóhelyként szolgált az Indiába tartó és onnan érkező járatok számára, Brazílián és Nyugat-Afrikán keresztül. 1947-ben az újonnan létrehozott Amerikai Légierő visszaadta a Morrison Field tulajdonjogát Palm Beach megyének. A nevet egy évvel később, 1948-ban Palm Beach Nemzetközi Repülőtérre változtatták. A repülőteret 1951-ben ismét az Egyesült Államok légiereje vette használatba, és a Katonai Légiszállítási Szolgálat (MATS) irányítása alatt Palm Beach Légibázisra keresztelték át. Az USAF műveletei a repülőtér északi felét foglalták el, míg a polgári légi forgalom és a légitársasági terminál a déli felét használta. A MATS a bázist kiképzési célokra használta, a fogadó egység a 1707. légi szállítószárny (nehéz) és annak 1740. nehéz szállító kiképző egysége volt. A 1707. ATW-t „a MATS egyetemeként” ismerték, és az USAF elsődleges kiképző egységévé vált minden olyan légierő-személyzet számára, aki nehéz szállítórepülőgépeket üzemeltetett vagy támogatott. Ezek közé tartozott a C-124 Globemaster II, a C-118 Liftmaster, a C-97 Stratofreighter és a C-54 Skymaster karbantartási kiképzése, valamint a repülőszemélyzet és az átképzésben részt vevő pilóták kiképzése. A koreai háború alatt közel 23 000 légi személyzet tagja kapott kiképzést a Palm Beach-i légitámaszponton. A Légiforgalmi Szolgálat (Air Weather Service) a Palm Beach-i légitámaszpontot használta hurrikánkutatási központként, és 1956-ban innen indította az első WB-50D Superfortress „Hurricane Hunter” repülőgépet. Miután Palm Beach megye több éven át ellenezte a légierő jelenlétét West Palm Beach-en, a légierő megkezdte a helyszíni tevékenységek leállítását. Az 1707 ATW-t 1959. június 30-án leszerelték, és áthelyezték az oklahomai Tinker légitámaszpontra. A repülőszázad távozásával Palm Beach megye vette át a repülőtér üzemeltetését. A légierő kis létszámú jelenlétet tartott fenn a bázison: a 9. Időjárási Csoport lett a Palm Beach légitámaszpont fő operatív egysége, amely hurrikán- és időjáráskutatásokat végzett a Légierő Időjárási Szolgálata számára. A Légifotó- és Térképészeti Szolgálat (APCS) a 1370. fotótérképészeti szárnyát költöztette a bázisra, amely geodéziai felmérő repüléseket végzett. A Légierő végül 1962-ben bezárta a Palm Beach AFB-t, és ugyanebben az évben az összes ingatlant átruházták a Palm Beach-i nemzetközi repülőtérre. A Delta Air Lines 1959-ben, a Capital Airlines pedig 1960-ban indította el menetrend szerinti járatait. Az első turbinameghajtású járatok az Eastern Airlines Lockheed L-188 Electra gépei voltak 1959-ben, az Eastern DC-8-asok pedig 1960 decemberében indultak el közvetlen járatokkal Idlewild felé. Az Air Force One gyakori vendég volt a PBI-n John F. Kennedy elnöksége idején, az 1960-as évek elején. A helyi választópolgárok ekkoriban elutasították a repülőtér áthelyezésére irányuló javaslatot, és inkább a meglévő létesítmények bővítése mellett döntöttek. 1966 októberében megnyílt a nyolc kapus főterminál a repülőtér északkeleti oldalán; 1974-ben a Delta Air Lines beköltözött saját, hat kapus termináljába, amely a repülőtér első utashídjaival rendelkezett. A Szövetségi Légiközlekedési Hatóság (FAA) ebben az időszakban új légiforgalmi irányítótornyot épített a repülőtér déli oldalán. Az 1970-es évek közepére a repülőtér meghatározó légitársaságai a Delta, az Eastern és a National voltak. Az Eastern üzemeltette akkoriban a repülőtér egyetlen széles törzsű járatát, a New York-i JFK-ra és Newarkba induló napi L-1011-es járatokat. 1979-re a National napi DC-10-es járatokat üzemeltetett a JFK-re, a LaGuardia-ra és Miamiba, míg az Eastern L-1011-esekkel repült Atlantába, a Delta pedig L-1011-esekkel Tampába. 1985-re naponta nyolc széles törzsű repülőgép repült a repülőtér és a három New York-i repülőtér között. A 25 kapus David McCampbell terminált, amelyet egy második világháborús haditengerészeti repülőászról neveztek el, 1988-ban adták át. 2003-ban egy új, parkosított I-95-ös csomópontot építettek a Southern Boulevard (US 98) forgalmának csökkentése érdekében, kiterjesztve ezzel a Turnage Boulevardot (a terminál környékét körülvevő utat). A gyorsan bővülő Fort Lauderdale–Hollywood nemzetközi repülőtérről érkező verseny az 1990-es években visszafogta a repülőtér növekedését. A 2001-es recesszió és a szeptember 11-i terrortámadások tovább gátolták a növekedést, de a Dél-Floridában 2002 óta tapasztalható fejlődés végül az utasforgalom hirtelen megugrásához vezetett a repülőtéren. Ezen felül olyan fapados légitársaságok is megkezdték járataik üzemeltetését a repülőtérre, mint a JetBlue és a Southwest Airlines. 2006-ban a megye ideiglenes bővítési programba kezdett: megkezdődött egy 7 emeletes parkolóház építése, valamint 3 új kapu kialakítása a C terminálon. A hosszú távú bővítési tervek között szerepelnek a B terminálon kialakítandó kapuk, valamint egy új, 14 kapus D terminál építése, amelyet a jelenlegi termináltól keletre terveznek meghosszabbítani. Donald Trump 2010-ben pert indított a repülőtér egyik kifutópályájának bővítése ellen. 2015-ben 100 millió dolláros pert indított a Mar-a-Lago birtokát átszelő repülési útvonal miatt. Miután a 2016-os elnökválasztáson elért győzelme biztosította, hogy birtoka felett valamilyen formában repülési tilalom legyen érvényben, visszavonta a pert. Elnöki hivatali ideje alatt az Air Force One ismét gyakori vendég lett a repülőtéren, általában a repülőtér déli oldalán, a Southern Boulevard közelében parkolt. 2017-ig iskolabuszok sorát használták ideiglenes korlátként a repülőgép és a kíváncsiskodók között. Ezután ideiglenes biztonsági kerítéseket kezdtek használni, amelyeket össze kellett szerelni és szétszerelni. 2026 februárjában a floridai törvényhozás képviselői jóváhagytak egy törvényjavaslatot, amely a repülőtér nevét „Donald J. Trump elnök nemzetközi repülőtérre” változtatja; a javaslatot a floridai szenátusban 25–11, a floridai képviselőházban pedig 81–30 arányú szavazással fogadták el. Ron DeSantis floridai kormányzó 2026 márciusában írta alá a törvényt, bár az átnevezés hivatalossá válásához a Szövetségi Légiközlekedési Hivatal (FAA) jóváhagyására is szükség volt. A Trump Organization védjegybe jegyeztette a repülőtér új nevét. Futópályák Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Légitársaságok és úticélok 2025-ben a Palm Beach nemzetközi repülőtérről az alábbi járatok indulnak (Utoljára frissítve: 2025-01-4): Személy Cargo Top desztinációk Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (angol) Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től