Кенеди центар за сценске уметности

Кенеди центар за сценске уметности, познатији као Кенеди центар, је национални културни центар Сједињених Држава, смештен на источној обали реке Потомак у Вашингтону. Отворен 8. септембра 1971., центар је домаћин многих различитих жанрова сценске уметности, као што су позориште, плес, класична музика, џез, поп, психоделична и фолк музика. То је званична резиденција Националног симфонијског оркестра и Вашингтонске националне опере. Овлашћен Законом о националном културном центру из 1958., који захтева да се његов програм одржи приватним средствима, центар представља јавно-приватно партнерство. Његове активности укључују образовне и теренске иницијативе, готово у потпуности финансиране продајом карата и поклонима појединаца, корпорација и приватних фондација. Центар добија годишња савезна средства за плаћање одржавања и рада зграде. Оригинална зграда, коју је пројектовао архитекта Едвард Дурел Стоун изграђена је од стране филаделфијског извођача радова Џона Мекшејна, а њоме се управља као биро Смитсонијан института . Ранији предлог дизајна захтевао је закривљенију зграду инспирисану свемирским бродом, сличну оној како данас изгледа суседни комплекс Вотергејт. Проширење зграде Дурел Стоун пројектовао је Стивен Хол и отворено је 2019. 1968. Џорџ Лондон је постао први извршни директор Кенеди центра (којег штампа често назива „уметничким директором“). Лоренс Вилкер је 1991. преузео новостворену позицију председника. 2014. Дебора Ратер је постала њена трећа председница и прва жена на тој функцији. 2025. председник Доналд Трамп је изабран за председника центра од стране особља које је именовао након што је отпустио претходне чланове одбора. Архитектура Архитекта Едвард Дарел Стоун је пројектовао Кенеди центар. Укупна висина зграде је висок 30 метара, дугачак 190 метара и широк 91 метар. Кенеди центар има велики фоаје, са 16 ручно дуваних кристалних лустера (поклон из Шведске) и црвеним тепихом. Зграда је изазвала критике због своје локације (далеко од станица вашингтонског метроа), као и због своје величине и облика, иако је такође добила похвале због своје акустике и терасе са погледом на реку Потомак. Сирил М. Харис је пројектовао аудиторијуме Кенеди центра и њихову акустику. Кључно разматрање је да многи авиони лете дуж реке Потомак и изнад Кенеди центра, док полећу и слећу на оближњи аеродром Роналд Реган. Хеликоптерски саобраћај изнад Кенеди центра је такође прилично густ. Да би се ова бука извукла, Кенеди центар је пројектован као кутија унутар кутије, дајући свакој аудиторијумској сали додатну спољашњу љуску. Сале Кенеди центар има три главне сале: концертну дворану, оперу и театар Ајзенхауер. Концертна дворана Концертна дворана, која се налази на јужном крају, има капацитет од 2.465 места укључујући места за хора и ложе за позорницу, и има распоред седења сличан оном који се користи у многим европским дворанама. Концертна дворана је највећи простор за наступе у Кенеди центру и дом је Националног симфонијског оркестра. Реновирање из 1997. донело је високотехнолошку акустичну надстрешницу, места приступачна за особе са инвалидитетом на свим нивоима и нове делове за седење (ложи на сцени, места за хора и места у партеру). Кристални лустери које је поклонила норвешка влада, премештени су како би се обезбедио јаснији поглед. Канадски произвођач оргуља Casavant Frères је направио и инсталирао нове оргуље 2012. Опера Опера у средини, има приближно 2347 седишта. Њене унутрашње карактеристике укључују зидове прекривене црвеним сомотом, препознатљиву црвено-златну свилену завесу, коју је поклонила јапанска влада, и кристални лустер са одговарајућим привесцима, поклон владе Аустрије. То је главно место за оперу, балет и велике музичке представе у центру, а затворена је током сезоне 2003/2004 због опсежних реновирања која су обезбедила ревидирани распоред седења и редизајниране улазе на нивоу оркестра. То је дом Вашингтонске националне опере и годишње доделе награда Кенеди центра. Театар Ајзенхауер Театар Ајзенхауер на северној страни, има капацитет од око 1161 места и названо је по председнику Двајту Д. Ајзенхауеру, који је потписао Закон о Националном културном центру 2. септембра 1958. У њему се првенствено изводе представе и мјузикли, опере мањег обима, балет и савремени плес. Позориште садржи оркестарску јаму за до 35 музичара која се може претворити у предсобље или додатни простор за седење. Простор је поново отворен у октобру 2008., након 16-месечне обнове која је променила шему боја и распоред седења. Река и кровне терасе Кенеди центар нуди једну од ретких отворених кровних тераса у Вашингтону; бесплатна је за јавност од 10 часова ујутро до поноћи сваког дана, осим када је затворено због приватних догађаја. Широка тераса пружа поглед у сва четири правца, са погледом на силуету Рослина у округу Арлингтон на западу; реку Потомак и Национални аеродром на југу; луку Вашингтон и комплекс Вотергејт на северу; и Линколнов споменик, зграде Стејт департмента, Универзитет Џорџ Вашингтон и саудијску амбасаду на истоку. Продукције Награда Кенеди центра Од 1978. награда Кенеди центра додељује се годишње од стране Управног одбора центра. Сваке године, пет уметника или група добија награду за свој животни допринос америчкој култури и сценским уметностима, укључујући плес, музику, позориште, оперу, филм и телевизију. Награда Марк Твен за амерички хумор Кенеди центар додељује награду Марк Твен за амерички хумор сваке године од 1998. Награда се додељује појединцима који су „имали утицај на америчко друштво на начин сличан“ Твену. Реновирања и проширења Конгрес је 16. јуна 1971. одобрио Одбору повереника апропријације за годину дана за оперативне трошкове и трошкове одржавања. У наредним годинама, средства су додељена Служби националних паркова за рад, одржавање, безбедност, сигурност и друге функције које нису директно повезане са активностима извођачких уметности. Национална служба паркова и Кенеди центар потписали су споразум о сарадњи којим се захтева да свака страна плати део трошкова рада и одржавања на основу тога колико времена је зграда требало да се користи за обављање уметничких функција. Споразум није прецизирао ко је одговоран за дугорочне пројекте капиталних улагања у Кенеди центру, већ је Конгрес предвиђао само периодично финансирање једнократних пројеката. 1990–2005 У фискалним годинама 1991. и 1992., Конгрес је препоручио да се 27,7 милиона долара издвоји за пројекте капиталних улагања у центру, укључујући 12 милиона долара за структурне поправке гараже и 15,7 милиона долара за структурне и механичке поправке, као и пројекте за побољшање приступа за особе са инвалидитетом. Конгрес је 1994. дао пуну одговорност Кенеди центру за пројекте капиталних унапређења и управљање објектима. Од 1995. до 2005. Кенеди центру је додељено преко 200 милиона долара савезних средстава за дугорочне капиталне пројекте, поправке и усклађивање центра са модерним прописима о противпожарној безбедности и приступачности. Побољшања су обухватала реновирање Концертне дворане, опере, јавних простора на нивоу трга и нови систем противпожарног алармног система. Пројекти реновирања су завршени 13 до 50 процената преко буџета, због измена планова током реновирања, што је резултирало прековременим радом и другим казнама. Реновирање театра Ајзенхауер завршено је 2008. 2013–данас Почев од 2013. центар је почео са изградњом проширења на четири хектара. Проширење додаје простор за учионице, пробе и наступе и укључује три павиљона, рефлектујући базен, шумарак, коси травњак који ће се користити за наступе на отвореном и пешачки мост. Архитекта је Стивен Хол, уз помоћ архитектонске фирме BNIM. Планови за пројекат су почели након што је Дејвид М. Рубенштајн донирао центру 50 милиона долара. Свечаност полагања камена темељца одржана је у децембру 2014. Првобитно процењено да ће пројекат коштати 100 милиона долара, цена је порасла на 175 милиона долара, а промене у дизајну и велики пројекат канализације у Вашингтону значајно су одложили изградњу. Проширење, под називом REACH, отворено је 7. септембра 2019., фестивалом уметности. Циљ прикупљања средстава за ново проширење REACH-а порастао је на 250 милиона долара како је пројекат напредовао, а циљ је постигнут само два дана пре отварања. Од свог отварања, REACH је добио неколико награда за дизајн, као што су награда „Најбоље године“ часописа The Architect's Newspaper у категорији Култура и почасна награда на додели награда AIA New York Design Awards за 2020. Референце Литература Спољашње везе Званични веб-сајт