Sistema de la Reserva Federal

El Sistema de la Reserva Federal (sovint escurçat a la Reserva Federal, o simplement la Fed) és el sistema de banc central dels Estats Units. Va ser creat el 23 de desembre de 1913, amb la promulgació de la Llei de la Reserva Federal, després que una sèrie de pànics financers (particularment el pànic de 1907) van portar al desig d'un control central del sistema monetari per tal d'alleujar les crisis financeres. Tot i ser un instrument del govern dels EUA, el Sistema de la Reserva Federal es considera "un banc central independent perquè les seves decisions de política monetària no han de ser aprovades pel President ni per ningú més en les branques executives o legislatives del govern, no rep finançament assignat pel Congrés, i els mandats dels membres de la junta de governadors s'estenen per múltiples mandats presidencials i congressuals." Al llarg dels anys, esdeveniments com la Gran Depressió als anys 30 del segle XX i la Gran Recessió durant els anys 2000 han portat a l'expansió dels rols i responsabilitats del Sistema de la Reserva Federal. El Congrés dels EUA va establir tres objectius clau per a la política monetària a la Llei de la Reserva Federal: maximitzar l'ocupació, estabilitzar els preus i moderar els tipus d'interès a llarg termini. Els dos primers objectius es coneixen de vegades com el mandat dual de la Reserva Federal. Les seves funcions s'han expandit al llarg dels anys, i inclouen supervisar i regular bancs, mantenir l'estabilitat del sistema financer i proporcionar serveis financers a institucions de dipòsit, al govern dels EUA i a institucions oficials estrangeres. La Fed també realitza investigacions sobre l'economia i proporciona nombroses publicacions, com ara el Beige Book i la base de dades FRED. El Sistema de la Reserva Federal es compon de diverses capes. Està governat per la junta de governadors o Junta de la Reserva Federal (FRB), nomenada pel president. Dotze Bancs de la Reserva Federal regionals, situats a ciutats d'arreu de la nació, regulen i supervisen els bancs comercials de propietat privada. Els bancs comercials amb carta nacional estan obligats a tenir accions i poden escollir alguns membres de la junta del Banc de la Reserva Federal de la seva regió. El Federal Open Market Committee (FOMC) estableix la política monetària ajustant l'objectiu per al tipus d'interès dels fons federals, que generalment influeix en els tipus d'interès del mercat i, al seu torn, en l'activitat econòmica dels EUA mitjançant el mecanisme de transmissió monetària. El FOMC consta de tots set membres de la junta de governadors i els dotze presidents dels Bancs de la Reserva Federal regionals, tot i que només cinc presidents de bancs voten alhora: el president del Banc de la Reserva Federal de Nova York i quatre altres que roten a través de mandats de vot d'un any. També hi ha diversos consells assessors. Té una estructura única entre els bancs centrals, i també és inusual pel fet que el Departament del Tresor dels Estats Units, una entitat externa al banc central, imprimeix la moneda utilitzada. El govern federal estableix els sous dels set governadors de la junta, i rep tots els beneficis anuals del sistema després que es paguen dividends sobre les inversions de capital dels bancs membres i es manté un superàvit del compte. El 2015, la Reserva Federal va obtenir un ingrés net de 100,2 mil milions de dòlars i va transferir 97,7 mil milions de dòlars al Tresor dels EUA, i els guanys de 2020 van ser aproximadament 88,6 mil milions de dòlars amb remeses al Tresor dels EUA de 86,9 mil milions de dòlars. La Reserva Federal ha estat criticada pel seu enfocament en la gestió de la inflació, la percepció de manca de transparència i el seu paper en les caigudes econòmiques. Figures com Milton Friedman i Ron Paul han argumentat que les seves accions, com les polítiques expansionistes i els rescats, contribueixen a la inflació, a les bombolles d'actius i al risc moral. Els crítics també han assenyalat que el canvi del patró or a la moneda fiduciària ha provocat inflació a llarg termini i inestabilitat financera, amb alguns demanant l'abolició de la Fed o una major rendició de comptes mitjançant auditories. Responsabilitats Conduir la política monetària influenciant les condicions monetàries i creditícies de l'economia per a assolir el nivell màxim d'ocupació, preus estables i taxes d'interès moderades a llarg termini. Supervisar i regular les institucions bancàries per a protegir el sistema bancari i financer del país i garantir els drets crediticis dels consumidors. Mantenir l'estabilitat i contenir els riscs que puguin sorgir en el sistema financer. Proveir de serveis financers a les institucions de dipòsit, al govern i a institucions oficials estrangeres (incloent l'operació del sistema de pagaments nacional). Estructura El Sistema de la Reserva Federal té una "estructura única que és tant pública com privada" i és descrit com a "independent dins del govern" més que "independent del govern". El Sistema no fa ús de fons públics, i deriva la seva autoritat i propòsit de la Llei de la Reserva Federal, que va ser aprovada pel Congrés el 1913 i està subjecta a modificació o derogació per part del Congrés. Els quatre components principals del Sistema de la Reserva Federal són la junta de governadors, el Comitè Federal de Mercat Obert, els dotze Bancs de la Reserva Federal regionals i els bancs membres a tot el país. Junta de governadors La junta de governadors, de set membres, és una gran agència federal que funciona en la supervisió empresarial examinant els bancs nacionals. Està encarregada de supervisar els 12 Bancs de la Reserva de Districte i d'establir la política monetària nacional. També supervisa i regula el sistema bancari dels EUA en general. Els governadors són nomenats pel president dels Estats Units i confirmats pel Senat per a mandats escalonats de 14 anys. Un mandat comença cada dos anys, l'1 de febrer dels anys parells, i els membres que serveixen un mandat complet no poden ser renomenats per a un segon mandat. "Una vegada que expirin els seus termes de mandat, els membres de la Junta continuaran servint fins que els seus successors siguin nomenats i hagin qualificat." La llei preveu la destitució d'un membre de la junta pel president dels Estats Units "per causa justificada". La junta està obligada a presentar un informe anual d'operacions al President de la Cambra de Representants dels EUA. El president i el vicepresident de la junta de governadors són nomenats pel president dels Estats Units d'entre els governadors en exercici. Tots dos serveixen un mandat de quatre anys i poden ser renomenats tantes vegades com el president ho desitgi, fins que expirin els seus mandats a la junta de governadors. Comitè Federal de Mercat Obert El Comitè Federal de Mercat Obert (FOMC) consta de 12 membres, set de la junta de governadors i cinc dels presidents dels Bancs de la Reserva Federal regionals, i ha d'obtenir consens en totes les decisions. El FOMC supervisa i estableix la política sobre operacions de mercat obert, l'eina principal de la política monetària nacional. També dirigeix les operacions empreses per la Reserva Federal en els mercats de divises. Tots els presidents dels Bancs de la Reserva Regional contribueixen a l'avaluació del comitè sobre l'economia i les opcions de política, però només els cinc presidents que són llavors membres del FOMC voten sobre les decisions de política.El FOMC determina la seva pròpia organització interna i, per tradició, elegeix el president de la junta de governadors com a president i el president del Banc de la Reserva Federal de Nova York com a vicepresident. Normalment se celebren reunions formals vuit vegades cada any a Washington, D.C.. Hi ha un consens molt fort entre els economistes contra la politització del FOMC. Consell Assessor Federal El Consell Assessor Federal (FAC) és un òrgan estatutari establert sota la Llei de la Reserva Federal de 1913 per proporcionar a la Junta de Governadors del Sistema de la Reserva Federal informació i recomanacions de la indústria bancària i perspectives econòmiques regionals. Format per un representant de cadascun dels 12 Districtes de la Reserva Federal, el Consell es reuneix almenys quatre vegades a l'any a Washington, D.C. per discutir temes econòmics i bancaris i oferir opinions d'assessorament a la Junta. La junta directiva de cada Banc de la Reserva Federal selecciona el representant del seu districte, normalment un alt executiu d'un banc membre, assegurant una aportació geogràfica i institucional diversa. Bancs de la Reserva Federal Hi ha 12 Bancs de la Reserva Federal, cadascun dels quals és responsable dels bancs membres situats al seu districte. Estan ubicats a Boston, Nova York, Filadèlfia, Cleveland, Richmond, Atlanta, Chicago, St. Louis, Minneapolis, Kansas City, Dallas, i San Francisco. La mida de cada districte es va establir basant-se en la distribució de la població dels Estats Units quan es va aprovar la Llei de la Reserva Federal. La carta i l'organització de cada banc estan establertes per llei i no poden ser alterades pels bancs membres. Cada banc regional té un president, que és el director executiu del seu banc. Cada president és nominat per la junta directiva del seu banc, però la nominació està supeditada a l'aprovació de la junta de governadors. Els presidents serveixen mandats de cinc anys i poden ser renomenats. Bancs membres Un banc membre és una institució privada i posseeix accions del seu Banc de la Reserva Federal regional. Tots els bancs amb carta nacional posseeixen accions en un dels Bancs de la Reserva Federal. Els bancs amb carta estatal poden optar a ser membres (i posseir accions al seu Banc de la Reserva Federal regional) si compleixen certs estàndards. La quantitat d'accions que un banc membre ha de posseir és igual al 3% del seu capital i superàvit combinats. Aproximadament el 38% dels bancs dels EUA són membres del seu Banc de la Reserva Federal regional. Posseir accions en un banc de la Reserva Federal no és com posseir accions en una empresa cotitzada públicament. Aquestes accions no es poden vendre ni comercialitzar, i els bancs membres no controlen el Banc de la Reserva Federal com a resultat de posseir-ne accions. Del seu Banc Regional, els bancs membres amb 10 mil milions de dòlars o menys en actius reben un dividend del 6%, mentre que els bancs membres amb més de 10 mil milions de dòlars en actius reben el menor entre el 6% o el tipus de subhasta del Tresor a 10 anys actual. La resta dels beneficis dels Bancs de la Reserva Federal regionals es lliuren al Departament del Tresor dels Estats Units. El 2015, els Bancs de la Reserva Federal van obtenir un benefici de 100,2 mil milions de dòlars i van distribuir 2,5 mil milions de dòlars en dividends als bancs membres, a més de retornar 97,7 mil milions de dòlars al Tresor dels EUA. Rendició de comptes Un auditor extern seleccionat pel comitè d'auditoria del Sistema de la Reserva Federal audita regularment la Junta de Governadors i els Bancs de la Reserva Federal. L'Oficina de Responsabilitat del Govern (GAO) auditarà algunes activitats de la Junta de Governadors. Aquestes auditories no cobreixen "la majoria de les accions o decisions de política monetària de la Fed, inclòs el préstec per la finestra de descompte, les operacions de mercat obert i qualsevol altra transacció realitzada sota la direcció del Comitè Federal de Mercat Obert" ... [ni pot la GAO auditar] "les relacions amb governs estrangers i altres bancs centrals." Els estats financers anuals i trimestrals preparats pel Sistema de la Reserva Federal s'ajusten a una base comptable establerta per la Junta de la Reserva Federal i no s'ajusten als Principis de Comptabilitat Generalment Acceptats (GAAP) o als Estàndards de Comptabilitat de Costos (CAS) del govern. Els estàndards d'informació financera es defineixen al Manual de Comptabilitat Financera per als Bancs de la Reserva Federal. Els estàndards de comptabilitat de costos es defineixen al Manual del Sistema de Planificació i Control. Política monetària Existeixen 3 eines per a dur a terme una política monetària. Operacions de mercat obert (mercat primari). Quan el FED compra instruments financers es posa més diner en circulació, fet que provoca que les taxes d'interès tendeixin a la baixa. Aquesta situació es produeix a la inversa (alça de les taxes) quan el FED ven. Regular la quantitat de reserves. Un banc membre dona en préstec la major part del diner que té en dipòsit. Si el FED augmenta la quantitat de diner que ha de restar en reserva als bancs, aquests poden deixar en préstec menys diner i augmenten les taxes d'interès. Taxes de descompte. Canviar la taxa d'interès amb què els bancs demanen diner (préstecs a curt termini) al Sistema de Reserva Federal. Vegeu també Dòlar dels Estats Units guerra bancària Notes Referències Enllaços externs