Aeroport Internacional de Los Angeles

L'Aeroport Internacional de Los Angeles (codi IATA: LAX; codi OACI: KLAX) (en anglès: Los Angeles International Airport) o simplement conegut com a LAX pels californians, amb les lletres pronunciades separadament. L'aeroport està localitzat al sud-oest de Los Angeles, en el veïnat de Westchester, a 27 km del centre de la ciutat. Abans de l'11 de setembre de 2001 l'aeroport era el tercer aeroport més ocupat del món. L'aeroport ocupa 14 km² de la ciutat prop de la costa de l'oceà Pacífic. LAX té més vols sense escales que qualsevol altre aeroport en el món. És el cinquè aeroport més ocupat en el món en termes de trànsit de passatgers, i el sisè aeroport més ocupat en el món en termes de càrrega. Servint a més de 60 milions de passatgers i més de 2 tones de càrrega. En termes de passatgers internacionals, és el segon aeroport als Estats Units, per sota de l'Aeroport Internacional John F. Kennedy. És un dels aeroports principals de United Airlines, que opera en les Terminals 6, 7, i 8. LAX serveix 87 destinacions nacionals i 69 destinacions internacionals a Amèrica del Nord, Llatinoamèrica, Europa, Àsia, i Oceania. Les aerolínies més prominents de l'aeroport són United Airlines (19,57%, inclòs el trànsit de United Express), American Airlines (15%), i Southwest Airlines (12,7%). També és una ciutat enfocada per American Airlines i Alaska Airlines i és una entrada internacional per a Delta Air Lines. Història El 1926, l'Ajuntament de Los Angeles i la Cambra de Comerç va reconèixer la necessitat que la ciutat tingués el seu propi aeroport per aprofitar la indústria aeronàutica, que estava en auge però en ràpid creixement. Es van considerar diverses ubicacions, però l'elecció final va ser un camp de 259 ha a la part sud de Westchester. La ubicació havia estat promoguda per l'agent immobiliari William W. Mines, i Mines Field, com es coneixia, ja havia estat seleccionat per acollir les Curses Aèries Nacionals de 1928. El 13 d'agost de 1928, la ciutat va arrendar el terreny i el recentment format Departament d'Aeroports va començar a convertir els camps, que abans s'utilitzaven per cultivar blat, ordi i mongetes de Lima, en pistes d'aterratge de terra. L'aeroport va obrir l'1 d'octubre de 1928 i la primera estructura, l'Hangar Núm. 1, es va erigir el 1929. L'edifici encara es troba a l'aeroport, roman en ús actiu i figura al Registre Nacional de Llocs Històrics. Durant l'any següent, l'aeroport va començar a prendre forma: la pista de terra es va substituir per una superfície per a tot tipus de clima i es van construir més hangars, un restaurant i una torre de control. El 7 de juny de 1930, la instal·lació va ser inaugurada i rebatejada com a Aeroport Municipal de Los Angeles. L'aeroport era utilitzat per pilots privats i escoles de vol, però la visió de la ciutat era que Los Angeles es convertís en el principal centre de passatgers de la zona. Tanmateix, l'aeroport no va aconseguir atreure cap companyia aèria que s'allunyés de l'Aeroport de Burbank establert com Aeroport Grand Central a Glendale. La Segona Guerra Mundial va posar en pausa qualsevol desenvolupament posterior de l'aeroport per a ús de passatgers. Abans que els Estats Units entrés a la guerra, els fabricants d'aviació ubicats al voltant de l'aeroport estaven ocupats subministrant avions per a les potències Aliades de la Segona Guerra Mundial, mentre que les escoles de vol tenien una gran demanda. El gener de 1942, l'exèrcit va assumir el control de l'aeroport, hi va estacionar avions de combat i va construir bateries d'artilleria naval a les dunes oceàniques a l'oest. Mentrestant, els administradors de l'aeroport van publicar un pla director per al terreny i, a principis de 1943, van convèncer els votants perquè donessin suport a un bo de 12,5 milions de dòlars per a millores a l'aeroport. Amb un pla i finançament establerts, les companyies aèries finalment van quedar convençudes de fer el pas. Després del final de la guerra, es van erigir ràpidament quatre terminals temporals al costat nord de l'aeroport i, el 9 de desembre de 1946, American Airlines, Trans World Airlines (TWA), United Airlines, Southwest Airways i Western Airlines van començar a operar amb passatgers a l'aeroport, i Pan American Airways (Pan Am) s'hi va unir el mes següent. L'aeroport va ser rebatejat com a Aeroport Internacional de Los Angeles el 1949. Les terminals temporals van romandre al seu lloc durant 15 anys, però ràpidament es van tornar inadequades, sobretot quan el transport aeri va entrar a l'era dels jets i altres ciutats van invertir en instal·lacions modernes. Els líders de l'aeroport van tornar a convèncer els votants perquè donessin suport a un bo de 59 milions de dòlars el 5 de juny de 1956. La disposició actual de les instal·lacions per a passatgers es va establir el 1958 amb un pla per construir una sèrie de terminals i aparcaments, disposats en forma de lletra U, a la part central de la propietat. El pla original preveia que els edificis de la terminal estiguessin connectats al centre de la propietat mitjançant una enorme cúpula d'acer i vidre. La cúpula mai es va construir, però un Edifici Temàtic més petit, construït a la zona central, es va convertir en un punt focal per a les persones que venien a l'aeroport. L'estructura va ser inaugurada el 25 de juny de 1961 pel Vicepresident Lyndon B. Johnson. El primer dels nous edificis de passatgers, les terminals 7 i 8, es van inaugurar per a United Airlines el 25 de juny de 1961, després de les festes d'inauguració que van durar diversos dies. Les terminals 2, 3, 4, 5 i 6 es van inaugurar més tard aquell mateix any. Hi va haver una important ampliació de l'aeroport a principis dels anys vuitanta, abans dels Jocs Olímpics d'estiu de 1984. El novembre de 1983 es va afegir una carretera de segon nivell, La Terminal 1 es va inaugurar el gener de 1984 i la Terminal Internacional Tom Bradley es va inaugurar el juny de 1984. Les terminals originals també van rebre ampliacions i actualitzacions a la dècada del 1980. Des del 2008, l'aeroport ha estat sotmès a una altra gran expansió. Totes les terminals s'estan reformant i la Terminal Internacional Tom Bradley va ser reconstruïda substancialment, amb l'addició d'un vestíbul satèl·lit a West Gates. Es van construir un nou LAX/Metro Transit Center i un LAX Rental Car Center (RCC). Tots estaran connectats a la zona de la terminal mitjançant SkyLink. En total, es preveu que aquests projectes costin 30.000 milions de dòlars i que el nombre total de portes d'entrada a LAX passi de 146 a 182. Les companyies de baix cost ultra diuen que els costos del projecte han fet que les operacions a LAX siguin insostenibles amb el seu model de tarifes baixes, amb tarifes que arriben als 50 dòlars per passatger que surt. Com a resultat, Allegiant Air va tancar la seva base de tripulació a LAX i retalla diverses rutes. La X a LAX Abans de la dècada del 1930, els aeroports dels EUA utilitzaven una abreviatura de dues lletres i LA servia com a designació per a l'aeroport de Los Angeles. El 1947, amb el ràpid creixement de la indústria de l'aviació, els identificadors es van ampliar a tres lletres i LA va rebre una lletra addicional per convertir-se en LAX. La X no té cap significat específic. LAX també s'utilitza per al Port de Los Angeles a San Pedro i per Amtrak per a Union Station al Centre de Los Angeles. Terminals i aerolínies LAX té nou terminals en forma de "U" per passatgers. Terminal 1 Southwest Airlines (Albuquerque, Austin, Baltimore/Washington, Chicago-Midway, El Paso, Houston-Hobby, Kansas City, Las Vegas, Nashville, Oakland, Filadèlfia (Pennsilvània), Phoenix, Reno/Tahoe, Sacramento, St. Louis, Salt Lake City, San Antonio, San Jose (CA), Tucson) US Airways (Charlotte, Philadelphia, Phoenix, Pittsburgh) US Airways operat per America West Airlines (Acapulco, Las Vegas, Phoenix) US Airways Express operat per Mesa Airlines (Las Vegas, Phoenix, Puerto Vallarta) Terminal 2 Air Canada (Calgary, Montreal, Toronto-Pearson, Vancouver) Air Canada Jazz (Calgary, Edmonton) Air China (Beijing) Air France (Papeete, Paris-Charles de Gaulle) Air Mobility Command Air New Zealand (Apia, Auckland, London-Heathrow, Nadi) Aviacsa (León, Monterrey) Avianca (Bogotá) Hawaiian Airlines (Honolulu) KLM (Amsterdam) Northwest Airlines (Detroit, Hong Kong, Honolulu, Indianapolis, Las Vegas, Memphis, Minneapolis/St. Paul, Tokyo-Narita) TACA (Departures) (Guatemala City, San José (CR), San Salvador) Virgin Atlantic (London-Heathrow) Terminal 3 AirTran Airways (Atlanta, Indianapolis) Alaska Airlines (Anchorage, Calgary, Cancun, Guadalajara, Ixtapa/Zihuatanejo, La Paz, Loreto, Los Cabos, Manzanillo, Mazatlán, Mexico City, Portland (OR), Puerto Vallarta, San Francisco, Seattle/Tacoma, Spokane, Vancouver, Washington-Reagan) Horizon Air (Arcata, Boise, Medford, Redding, Redmond/Bend, Reno/Tahoe, Santa Rosa [inici 20 de març de 2007], Spokane [inici 1 de juliol de 2007], Sun Valley) ATA Airlines (Honolulu, Kahului) Frontier Airlines (Denver, Los Cabos, San Francisco) Frontier JetExpress operat per Republic Airlines (Denver, San Francisco) Midwest Airlines (Kansas City, Milwaukee) Spirit Airlines (Detroit, Fort Lauderdale Sun Country Airlines (Minneapolis/St. Paul) WestJet (Calgary) Terminal 4 American Airlines (Austin, Boston, Chicago-O'Hare, Dallas/Fort Worth, Denver, Fort Lauderdale, Honolulu, Kahului, Kona, Las Vegas, Lihue, London-Heathrow, Los Cabos, Miami, Nashville, New York-JFK, Newark, Orlando, San Antonio, San Francisco, San Juan, San Salvador, St. Louis, Tokyo-Narita, Toronto-Pearson, Washington-Dulles) American Eagle (Fayetteville (AR), Fresno, Las Vegas, Monterey, San Diego, San Francisco, San Jose (CA), San Luis Obispo, Santa Barbara) Qantas Terminal 5 Aeroméxico Aerolitoral (Culiacán, Hermosillo, Monterrey) Air Jamaica (Montego Bay) Delta Air Lines (Acapulco, Atlanta, Boston, Cancun, Cincinnati/Northern Kentucky, Columbus, Fort Lauderdale, Guadalajara, Guatemala City, Hartford, Honolulu, Ixtapa/Zihuatanejo, Jacksonville, Kahului, Liberia, Managua, New Orleans [inici 15 de febrer de 2007], New York-JFK, New York-LaGuardia [seasonal], Orlando, Puerto Vallarta, Raleigh/Durham, Salt Lake City, Tampa) Delta Connection operat per Atlantic Southeast Airlines (Culiacán, Hermosillo, La Paz, Las Vegas, Loreto, Manzanillo, Mazatlán, Oakland, Palm Springs, Reno/Tahoe Sacramento, Salt Lake City, San Francisco, Torreón Zacatecas) Terminal 6 Aeroméxico (Aguascalientes, Cancun, Culiacán, Guadalajara, León, Mexico City, Puebla) Continental Airlines (Cleveland, Honolulu, Houston-Intercontinental, Newark) Copa Airlines (Panama City) Delta Air Lines Delta Connection operat per SkyWest (Salt Lake City) United Airlines United Airlines (Cancun, Ciudad de Guatemala, Ixtapa/Zihuatanejo, Londres-Heathrow, Ciudad de México, San Salvador, Sydney, Tokio-Narita) Terminal 7 United Airlines (Baltimore/Washington, Boston, Cancun, Chicago-O'Hare, Dallas/Fort Worth, Denver, Guatemala City, Honolulu, Kahului, Kona, Lihue, London-Heathrow, Melbourne, Mexico City, New York-JFK, New Orleans, Newark, Oakland, Orlando, Philadelphia, Portland (OR), Sacramento, San Francisco, San Salvador, Seattle/Tacoma, Sydney, Tokyo-Narita, Washington-Dulles) Ted operat per United Airlines (Cancun, Ixtapa/Zihuatanejo, Las Vegas) Terminal 8 United Airlines United Express operat per SkyWest (Albuquerque, Aspen, Bakersfield, Boise, Carlsbad, Colorado Springs, Fresno, Imperial, Inyokern, Modesto, Monterey, Montrose [seasonal], Oakland, Oklahoma City, Ontario, Orange County, Oxnard, Palm Springs, Phoenix, Reno/Tahoe, Sacramento, Salt Lake City, San Antonio, San Diego, San Jose (CA), San Luis Obispo, Santa Barbara, Santa Maria, St. George, Tucson, Vancouver, Visalia, Yuma) Tom Bradley International Terminal Aquesta terminal es va obrir per als Jocs Olímpics de 1984 i es va nomenar en honor de Tom Bradley, el primer alcalde afroamericà de Los Angeles. Aquesta terminal està localitzada en l'extrem oest enmig de les terminals 3 i 4. 34 aerolínies donen servei a Tom Bradley International Terminal i la terminal gestiona més de 10 milions de passatgers internacionals a l'any. Aer Lingus (Dublin) Aeroflot (Moscow-Xeremétievo) Air India (Delhi, Frankfurt) Air Pacific (Nadi) Air Tahiti Nui (Papeete, París-Charles de Gaulle) Alaska Airlines (Llegadas de Mexico) All Nippon Airways (Tokyo-Narita) Asiana Airlines (Seoul-Incheon) British Airways (London-Heathrow) Cathay Pacific (Hong Kong) China Airlines (Taipei-Taiwan Taoyuan) China Eastern Airlines (Shanghai-Pudong) China Southern Airlines (Guangzhou) Copa Airlines (Llegadas) El Al (Tel-Aviv) EVA Air (Taipei-Taiwan Taoyuan) Iberia (Madrid) Japan Airlines (Tokyo-Narita) Korean Air (Seoul-Incheon, Tokyo-Narita) LAN Airlines (Santiago de Chile) LAN Peru (Lima, São Paulo-Guarulhos) LTU International (Düsseldorf) Level (Barcelona) Lufthansa (Frankfurt, Múnic) Malaysia Airlines (Kuala Lumpur, Taipei-Taiwan Taoyuan) Mexicana (Cancun, Culiacan, Guadalajara, León, Los Cabos, Mazatlán, Ciutat de Mèxic, Monterrey, Morelia, Zacatecas) Click Mexicana (Torreón) Norwegian Air Shuttle (París-Charles de Gaulle, Barcelona, London–Gatwick, Madrid, Copenhagen, Oslo–Gardermoen, Rome–Fiumicino, Stockholm–Arlanda) Philippine Airlines (Manila) Qantas (Auckland, Brisbane, Melbourne, Sydney) Singapore Airlines (Singapur, Taipei-Taiwan Taoyuan, Tokyo-Narita) Swiss International Air Lines (Zuric) TACA (San Salvador) Thai Airways International (Bangkok) Varig (Río de Janeiro-Galeão, Sao Paulo-Guarulhos) Charter Interstate Jet Miami Air Omni Air International World Airways PrivatAir Referències Enllaços externs Pàgina web oficial de l'aeroport Internacional de Los Angeles (anglès)