San Diego

San Diego (/ˌsæn diˈeɪɡoʊ/ san-_-dee-AY-goh; spaniolă: [san ˈdjeɣo]) este un oraș pe coasta Pacificului în sudul Californiei, adiacent graniței dintre Mexic și Statele Unite ale Americii. Este al optulea cel mai populat oraș din Statele Unite ale Americii și al doilea cel mai populat oraș din California, având o populație de peste 1,4 milioane de locuitori. Zona metropolitană San Diego, cu peste 3,3 milioane de rezidenți, este a 18-a cea mai mare zonă metropolitană din țară. San Diego este reședința comitatului San Diego. Este recunoscut pentru clima sa mediteraneeană blândă, plajele și parcurile extinse, asocierea îndelungată cu Marina Statelor Unite (U.S. Navy) și emergența recentă ca centru de dezvoltare în comunicații wireless, electronice, asistență medicală și biotehnologie. Prezentare generală Cămin istoric al poporului Kumeyaay, San Diego a fost numit adesea „Locul de naștere al Californiei”, deoarece a fost primul loc vizitat și colonizat de europeni pe ceea ce este acum Coasta de Vest a Statelor Unite. În 1542, exploratorul Juan Rodríguez Cabrillo a revendicat zona pentru Spania, punând bazele colonizării regiunii Alta California 200 de ani mai târziu. Presidio din San Diego și Misiunea San Diego de Alcalá, fondate în 1769, au format prima așezare europeană în teritoriul actual al statului California. În 1821, San Diego a devenit parte a noului declarat Primul Imperiu Mexican. California a fost cedată Statelor Unite în 1848, în urma Războiului Mexicano-American, și a fost admisă ca al 31-lea stat al uniunii în 1850. Cele mai mari sectoare ale economiei din San Diego includ activitățile militare și de apărare, turismul, comerțul internațional, cercetarea și producția. Orașul găzduiește mai multe universități, inclusiv University of California, San Diego (UC San Diego), San Diego State University și University of San Diego. San Diego este centrul economic al regiunii San Diego–Tijuana, a doua cea mai populată aglomerare metropolitană transfrontalieră din Emisfera Vestică, găzduind aproximativ cinci milioane de oameni în 2022. Principalul punct de trecere a frontierei dintre San Diego și Tijuana, San Ysidro Port of Entry, este cel mai tranzitat punct de frontieră terestră internațională din lume în afara Asiei (și al patrulea ca aglomerație la nivel global). Aeroportul Internațional San Diego (SAN) este cel mai aglomerat aeroport cu o singură pistă din Statele Unite. Etimologie Numele orașului San Diego datează din secolul al XVII-lea, când exploratorul spaniol Sebastián Vizcaíno i l-a atribuit în 1602. Acesta a numit golful și zona înconjurătoare „San Diego de Alcalá” în onoarea Sfântului Didacus de Alcalá. Înainte de înființarea așezării spaniole, localitatea poporului Kumeyaay era numită Kosa'aay, însemnând „loc de uscare” în limba Kumeyaay. După stabilirea orașului San Diego, populația Kumeyaay a denumit așezarea Tepacul Watai, care înseamnă „Clădit Mare”. Vorbitorii de limbă Luiseño din regiunea North County (zona San Diego) l-au numit Pushuyi. Istorie Perioada precolonială Complexul cultural San Dieguito a fost stabilit în zonă cu cel puțin 9.000 de ani în urmă. Poporul Kumeyaay s-ar fi putut dezvolta cultural din acest complex sau ar fi migrat în zonă în jurul anului 1000 d.Hr. Arheologul Malcolm Rogers a emis ipoteza că acele culturi timpurii din San Diego erau separate de Kumeyaay, însă această afirmație este contestată. Ulterior, Rogers și-a reevaluat afirmațiile, dar teoriile sale au rămas influente în modelarea relatărilor istorice despre San Diego timpuriu. Poporul Kumeyaay a înființat sate răspândite în întreaga regiune, inclusiv satul Kosa'aay, satul din care s-a dezvoltat viitoarea așezare San Diego în actualul cartier Old Town. Satul Kosa'aay era alcătuit din treizeci până la patruzeci de familii care trăiau în structuri de locuințe în formă de piramidă și se bazau pe un izvor de apă dulce de pe coastele dealurilor. Perioada spaniolă Primul european care a vizitat regiunea a fost exploratorul Juan Rodríguez Cabrillo. Navigând cu nava sa amiral San Salvador din Navidad, Noua Spanie, Cabrillo a revendicat golful pentru Imperiul Spaniol în 1542 și a numit locul „San Miguel”. În noiembrie 1602, Sebastián Vizcaíno a cercetat portul și ceea ce se numește astăzi Mission Bay și Point Loma, redenumind zona după sfântul catolic Didacus de Alcalá. Colonizarea europeană permanentă a Californiei și a regiunii San Diego a început în 1769 odată cu sosirea a patru contingente de spanioli din Noua Spanie și peninsula Baja California. Două grupuri maritime au ajuns în Golful San Diego: nava San Carlos, comandată de Vicente Vila și având la bord membri marcanți precum inginerul și cartograful Miguel Costansó și soldatul Pedro Fages (viitor guvernator), și nava San Antonio, comandată de Juan José Pérez Hernández. O expediție terestră inițială spre San Diego venind din sud a fost condusă de soldatul Fernando Rivera y Moncada și a inclus misionarul, exploratorul și cronicarul franciscan Juan Crespí. Aceasta a fost urmată de un al doilea grup condus de guvernatorul desemnat Gaspar de Portolá, din care făcea parte președintele misiunii, Junípero Serra. În mai 1769, Portolá a înființat Presidio-ul din San Diego pe un deal situat lângă râul San Diego, deasupra satului Kumeyaay Cosoy, care mai târziu avea să fie încorporat în așezarea spaniolă, fiind astfel prima așezare europeană din actualul stat California. În luna iulie a aceluiași an, Misiunea San Diego de Alcalá a fost fondată de călugării franciscani sub îndrumarea lui Serra. Misiunea a fost locul unei revolte Kumeyaay în 1775, care a determinat relocarea sa la 10 km mai sus pe cursul râului San Diego. Până în 1797, misiunea a înregistrat cea mai mare populație nativă din Alta California, cu peste 1.400 de neofiți care trăiau în perimetrul ei. Misiunea San Diego era punctul sudic din Alta California al drumului istoric al misiunilor, El Camino Real. Atât Presidio, cât și Misiunea sunt monumente istorice naționale. Perioada mexicană În 1821, Mexicul și-a obținut independența față de Spania, iar San Diego a devenit parte a teritoriului mexican Alta California. În 1822, Mexicul a început eforturile de a-și extinde autoritatea asupra teritoriului de coastă Alta California. Fortul de pe dealul Presidio a fost abandonat treptat, în timp ce orașul San Diego a luat naștere pe terenul plat de dedesubt. Misiunea a fost secularizată de guvernul mexican în 1834, iar mare parte din terenurile acesteia au fost concesionate foștilor soldați. Cei 432 de rezidenți ai orașului i-au adresat o petiție guvernatorului pentru formarea unui sat (pueblo), iar Juan María Osuna a fost ales primul alcalde („magistrat municipal”). Dincolo de perimetrul orașului, concesiunile mexicane au dus la creșterea numărului de ferme californiene (ranchos) care au contribuit cu o pondere modestă la economia locală. San Diego a pierdut constant din populație pe parcursul anilor 1830 din cauza tensiunilor tot mai mari dintre coloniști și populația indigenă Kumeyaay. În 1838 orașul și-a pierdut statutul de pueblo, dat fiind că dimensiunea sa se redusese la un estimat de 100 până la 150 de rezidenți. Fermele (ranchos) din regiunea San Diego s-au confruntat cu raiduri Kumeyaay la sfârșitul anilor 1830, iar orașul în sine a fost vizat în anii 1840. Conștientizarea publicului american cu privire la California și posibilitățile ei comerciale a sporit considerabil ca urmare a scrierilor a doi compatrioți implicați în comerțul cu piei și seu (un comerț care, deși adesea interzis oficial străinilor, avea o pondere economică majoră, San Diego fiind un port cheie datorită apelor adecvate): „Journal of a Voyage Between China and the North-Western Coast of America, Made in 1804” de William Shaler, și mai târziu, și mult mai convingător, relatarea lui Richard Henry Dana a călătoriei sale din 1834–36, Two Years Before the Mast. În 1846, Statele Unite au intrat în război cu Mexicul, trimițând o expediție terestră și navală pentru cucerirea regiunii Alta California. Inițial, trupele au obținut victorii facile, capturând porturile importante, inclusiv San Diego. Totuși, populația locală din sudul regiunii a ripostat. După o revoltă de succes în Los Angeles, garnizoana americană din San Diego a fost expulzată fără să se tragă niciun foc, la începutul lunii octombrie 1846. Partizanii mexicani au menținut controlul asupra orașului San Diego timp de trei săptămâni, până la 24 octombrie 1846, când americanii l-au recucerit. Timp de câteva luni ulterior, americanii au fost asediați în interiorul așezării. Se purtau lupte zilnice și se trăgea din partea lunetiștilor în fiecare noapte. Forțele locale (Californios) au condus turmele de vite la distanță de sat în speranța de a-i înfometa pe americani și pe susținătorii lor. Pe 1 decembrie, garnizoana americană a aflat că dragonii conduși de generalul Stephen W. Kearny ajunseseră la ferma Warner. Comodorul Robert F. Stockton a trimis o unitate călare formată din cincizeci de oameni sub comanda căpitanului Archibald Gillespie spre nord, pentru a-l întâlni. Pe drumul de întoarcere spre San Diego, forța lor combinată de aproximativ 150 de soldați s-a întâlnit cu un grup de 93 de trupe adverse sub comanda lui Andrés Pico. În Bătălia de la San Pasqual care a urmat, desfășurată în zona San Pasqual Valley, care face acum parte din orașul San Diego, trupele americane au suferit cele mai grave pierderi din întreaga campanie. În cele din urmă, o coloană sub comanda locotenentului Gray a sosit de la San Diego, salvând unitatea lui Kearny. Stockton și Kearny au continuat apoi campania recuperând orașul Los Angeles și au impus capitularea regiunii Alta California prin „Tratatul de la Cahuenga”, la 13 ianuarie 1847. Ca urmare a Războiului Mexicano-American din 1846–1848, teritoriul Alta California, inclusiv San Diego, a fost cedat Statelor Unite de către Mexic conform prevederilor Tratatului de la Guadalupe Hidalgo din 1848. Negociatorii mexicani ai tratatului au încercat să păstreze San Diego ca parte a Mexicului, dar americanii au insistat argumentând că San Diego „este pentru orice scop comercial de o importanță aproape egală cu a orașului San Francisco”, iar granița a fost în cele din urmă stabilită la o distanță de o leghe la sud de punctul cel mai sudic al Golfului San Diego. Perioada americană Statul California a fost admis în Uniune în 1850. În același an, orașul San Diego a fost desemnat reședință pentru noul înființat comitat San Diego și a fost încorporat oficial ca oraș. Joshua H. Bean, ultimul alcalde, a devenit primul său primar. Doar doi ani mai târziu, orașul ajunsese în stare de faliment; forul legislativ al Californiei i-a revocat statutul de oraș (carta) și l-a plasat sub controlul unui consiliu de tutelă până în 1889. Carta municipală a fost restabilită în 1889, iar actuala sa structură statutară a fost adoptată în 1931. Orașul originar se afla la poalele colinei Presidio Hill, pe locul în care astăzi se găsește Old Town San Diego State Historic Park. Această amplasare avea dezavantaje evidente, aflându-se la câțiva kilometri de apele navigabile din portul său, situat la La Playa. În 1850, William Heath Davis a propus o nouă dezvoltare pe malul golfului denumită „New San Diego”, situată la sud de așezarea inițială; cu toate acestea, timp de câteva decenii, proiectul a constat doar într-un dig, câteva case și un depozit al Armatei destinat susținerii Fortului Yuma. După 1854, Fortul Yuma a început să fie aprovizionat direct pe cale maritimă și cu nave cu aburi pe fluviul Colorado, ceea ce a dus la nefolosirea depozitului din San Diego. Între 1857 și 1860, San Diego a funcționat ca terminal vestic al San Antonio-San Diego Mail Line, prima rută terestră de poștă și diligente dinspre estul Statelor Unite spre California, o călătorie din Texas prin Teritoriul New Mexico care dura mai puțin de 30 de zile. Spre sfârșitul anilor 1860, Alonzo Horton a sprijinit și coordonat o amplă mutare a orașului spre zona golfului, proiect denumit „New Town” (astăzi centrul San Diego - Downtown). Datorită eforturilor susținute de promovare, populația și comerțul s-au relocat cu rapiditate spre noua zonă grație facilităților excepționale pentru transportul maritim. Zona a înlocuit astfel importanța așezării inițiale (devenită Old Town), impunându-se ca nucleul guvernamental și economic al orașului. Cu toate acestea, dezvoltarea sa generală a stagnat relativ până în 1878, când s-a finalizat legătura feroviară. În 1912, San Diego a devenit scena luptei pentru libera exprimare din San Diego (San Diego free speech fight) între muncitorii din sindicatul Industrial Workers of the World și autoritățile orașului care emiseseră o ordonanță interzicând dreptul la liberă exprimare de-a lungul zonei denumite „Soapbox Row”. Acest eveniment a declanșat acte masive de nesupunere civică, violențe polițienești, acțiuni ale justițiarilor, răpirea soțului activistei Emma Goldman (Ben Reitman) și multiple revolte pe străzile orașului. Proximitatea sa față de granița cu Tijuana în anii Războiului Revoluționar Mexican a făcut din San Diego unul dintre principalele puncte fierbinți ale conflictelor privind libertatea de exprimare specifice acelei epoci. Cartierul Stingaree – prima locație a Chinatown-ului orașului și locul fostei „Soapbox Row” – a fost demolat complet în anul 1916 ca parte a unei ample campanii de curățare urbană (împotriva activităților imorale) și reconvertit ulterior sub actualul nume de Gaslamp Quarter. În prima jumătate a secolului XX, San Diego a fost de două ori gazda unor mari expoziții mondiale: Expoziția Panama-California din 1915 și California Pacific International Exposition din 1935. Construite special cu aceste ocazii în limitele perimetrului din Parcul Balboa, mare parte din clădirile monumentale de stil colonial-spaniol ori baroc funcționează până în ziua de astăzi, conturând identitatea emblematică a parcului respectiv. Pe de altă parte, bogata menajerie prezentată publicului american la expoziția de debut din 1915 a constituit fundația actualei grădini zoologice (San Diego Zoo). De-a lungul anilor 1950, anual se desfășurau mari parade festive (sub titulatura Fiesta del Pacifico), destinate onorării profundei moșteniri coloniale hispanice și mexicane a orașului. Terenul de pe versantul sudic al peninsulei Point Loma a fost rezervat cu scopuri de utilitate militară americană încă din 1852. În următoarele decenii, Statele Unite (prin unitățile terestre - Army) au edificat ample structuri fortificate sub forma unor baterii de artilerie de coastă (complex reunit ulterior sub titulatura Fort Rosecrans). Consolidarea masivă a prezenței Marinei Statelor Unite în oraș a demarat odată cu inaugurarea Stației de Combustibil a Marinei (Navy Coaling Station) de pe Point Loma în 1901. La nivelul anilor 1930, orașul era deja centrul fundamental al infrastructurii militare: Baza Navală San Diego, Centrul Naval de Instruire, Spitalul Naval, Camp Matthews și Camp Kearny (în prezent stația aviației de pușcași marini Miramar). Pe lângă infrastructura de apărare, San Diego s-a promovat agresiv în timpul Primului Război Mondial ca o forță inovatoare, orașul numindu-se oficial „Capitala Aeriană a Vestului” (The Air Capital of the West). Așa au luat ființă firme aeriene pionier precum Ryan Airlines în 1925 și Consolidated Aircraft în 1923. Legendarul monoplan operat de Charles Lindbergh (cunoscutul Spirit of St. Louis) a fost fabricat pe aceste locuri, în docurile aviatice ale Ryan Airlines (în anul 1927). Adevăratul punct de maximă expansiune (mai ales ca centru militar defensiv global) l-a reprezentat perioada celui de-Al Doilea Război Mondial. Populația civilă a orașului s-a dublat în doar două decenii de la 147.995 (1930) la 333.865 de locuitori (1950). Către ultima parte a războiului, Imperiul Japonez întocmise o strategie extinsă vizând o masivă operațiune de atac bacteriologic asupra orașelor americane de pe Coasta de Vest (pornind inițial din San Diego). Având numele de cod Operațiunea Cherry Blossoms at Night, aceasta urma să fie realizată de unități aeriene sinucigașe kamikaze dotate cu purici purtători de bacilul ciumei, care s-ar fi prăbușit direct în regiunile dens populate de civili, cu scopul diseminării active a infecției în mase. Preconizată pentru lansare la finele lui septembrie 1945, acțiunea a eșuat din cauza capitulării subite a Japoniei încheiate cu cinci săptămâni anterior. Forțele armate au rămas stâlpul central al economiei regiunii până la finalul Războiului Rece, odată cu prăbușirea contractelor pentru industria de apărare. Pentru a ieși din criză, factorii de decizie locali au adoptat politici pentru stimularea altor sectoare conexe, focalizându-se pe diversificarea intensă axată strict spre dezvoltarea biotehnologică, a științei de înaltă performanță ori către turism. La începutul anilor 1960, Tom Hom devenea primul asiatic ales oficial ca membru din Consiliul Local San Diego. La scurt timp după el, și-a obținut mandatul și Leon Williams, primul reprezentant de culoare învestit într-un astfel de for. Până în anii 1970, industria prelucrării tonului își construise baza masivă operațională prin San Diego, recunoscut drept „capitala tonului a lumii”. O imensă flotilă maritimă funcționa având ca angajați la bază mii de emigranți experimentați (portughezi de pe Insulele Azore, japonezi și mai ales italieni). Impactul comunitar al acestor piloni fundamentali este puternic consolidat și în ziua de azi, având cartiere dedicate lor istoric, Little Italy și Point Loma. Scăderea puterii competitive pe fondul altor flote internaționale și ridicarea dramatică a cheltuielilor operaționale au condus spre oprirea definitivă a ultimei mari linii de fabrici a orașului la începutul anilor 1980. Vechiul Downtown se regăsea la cotele unei veritabile ruinări urbane pe întreg parcursul anilor 1960. Au urmat politici dure din anii 1980 axate pe resuscitarea economică prin inițierea de mega-proiecte: Westfield Horton Plaza, reamenajarea faimosului district central cu rezonanță istorică Gaslamp Quarter, modernizarea Portului prin San Diego Convention Center și clădirea ultra-modernă de baseball Petco Park, deschisă direct pentru uz din 2004. Extinzându-se geografic neîncetat la marginea zonelor rezidențiale originare din centru, metropola s-a conectat permanent cu suburbiile ce urcau treptat spre frontiera nordică și s-a focusat simultan pentru asimilarea a noi puncte sudice (San Ysidro Port of Entry). Odată stinsă epoca Războiului Rece și subțierea alocării de bugete pentru apărare, San Diego s-a remarcat printr-un progres fulminant bazat pe apariția de hub-uri imense de tip inovațional de talie globală orientate spre industria biotehnologiei sau al echipamentelor din domeniul de rețelelor, dominat la vârf de compania-mamut globală dedicată domeniului wireless Qualcomm. Astăzi, pilonii imensi din industria turistică prezenți prin structuri arhicunoscute pe întreg globul, parcurile distractive de pe Coasta Vestică a continentului (San Diego Zoo, parcul acvatic tematic SeaWorld sau Legoland California în orășelul satelit Carlsbad), generează anual cote superioare pe piață financiară americană. Geografie Conform geologului Monte Marshall, Golful San Diego s-a format în urma activității tectonice (fiind o structură de tip „graben”). Faliile Rose Canyon și Point Loma fac parte din sistemul mai larg asociat faliei de ruptură San Andreas. La aproximativ 64 km est de golf se înalță falnic Munții Laguna, care formează o barieră naturală dincolo de oraș. Topografia orașului este marcată de peste 200 de canioane abrupte și platouri, care separă cartierele și creează oaze naturale protejate de dezvoltarea urbană. Locuitorii s-au opus deseori extinderii edilitare în aceste canioane, astfel că ele au rămas în mare parte sălbatice. Această fragmentare topografică dă senzația unui spațiu vast cu densitate redusă, bazat pe transportul auto. Râul San Diego traversează orașul de la est la vest, împărțindu-l în două segmente. Printre cele mai notabile repere naturale din perimetrul orașului se numără Cowles Mountain, cel mai înalt punct din oraș (485 m); Black Mountain (475 m); și stânca Mount Soledad (251 m). La o scurtă distanță cu mașina spre est, Pădurea Națională Cleveland (Cleveland National Forest) oferă o evadare rapidă în sălbăticie pentru rezidenții metropolei. Climă Conform clasificării climatice Köppen-Geiger, San Diego are un climat mediteraneean cu veri calde (Csa) sau un climat semi-arid fierbinte (BSh), caracterizat prin ierni blânde și veri secetoase. Temperaturile maxime zilnice depășesc 21 °C în peste 200 de zile pe an, iar precipitațiile medii anuale se situează între 230 și 330 mm. Variațiile microclimatice sunt extrem de pronunțate datorită topografiei variate. La sfârșitul primăverii și începutul verii apare frecvent fenomenul „June gloom”, o masă de nori și ceață care menține temperaturile scăzute pe fâșia costieră. În contrast, cartierele și orașele aflate în interior (precum El Cajon, situat la doar 19 km est) înregistrează veri mult mai calde, cu medii ale lunii august care ating 31 °C. Totodată, datele Institutului de Oceanografie Scripps atestă că apele costiere s-a încălzit în medie cu 1,7 °C din 1950 până în prezent. Precipitațiile medii anuale pe coastă sunt de 244 mm, sezonul ploios desfășurându-se între lunile decembrie și aprilie. Recordurile istorice au indicat peste 610 mm în anii de precipitații extreme (cum ar fi sezoanele 1883/1884 și 1940/1941), în timp ce perioadele de secetă severă au redus precipitațiile anuale la doar 81 mm. Fenomenele meteorologice hibernale aspre, cum ar fi ninsorile, sunt extrem de rare în oraș; ultima ninsoare semnificativă în zonele joase s-a înregistrat în februarie 2019. Ecologie Vegetația originară a zonei era formată din tufărișuri de coastă (în vest) și chaparral (în est), ecosisteme adaptate la secetă. Din cauza acestui tip de floră, San Diego se confruntă cu un risc extrem de ridicat de incendii de vegetație pe timp de vară și toamnă. Incendiul „Cedar Fire” din octombrie 2003 a fost deosebit de devastator, transformând în scrum peste 113.000 hectare de teren (1.133 km²), soldându-se cu 15 morți și distrugerea a peste 2.200 de imobile, iar poluarea atmosferică intensă a impus închiderea școlilor și a suprasolicitat rețeaua medicală locală. O a doua criză severă a incendiilor a afectat sudul Californiei în luna octombrie a anului 2007. Spațiul urban San Diego conține numeroase arii protejate. Rezervația Naturală Statului Torrey Pines (Torrey Pines State Natural Reserve) este unul dintre cele doar două locuri de pe planetă care găzduiesc specia endemică a pinului Pinus torreyana. Canioanele sălbatice ale orașului (cum ar fi Tecolote Canyon Natural Park sau Marian Bear Memorial Park) funcționează ca vaste coridoare ecologice pentru fauna locală. Datorită extinderii metropolei, multe specii locale sunt acum catalogate ca fiind vulnerabile ori pe cale de dispariție. Cu toate acestea, San Diego reprezintă un pol crucial pe rutele de migrație ale păsărilor din zona Pacificului; au fost înregistrate 492 de specii aviare diferite pe teritoriul județului, plasând frecvent San Diego pe prima poziție în clasamentele naționale pentru diversitatea ornitologică din SUA. Cartiere Primăria orașului San Diego recunoaște administrativ 52 de zone individuale de planificare comunitară (Community Planning Areas), care cuprind în total peste 100 de cartiere distincte. Centrul orașului (Downtown) este dispus de-a lungul Golfului San Diego. Parcul Balboa acoperă zone extinse la nord-est de centru, fiind înconjurat de cartiere istorice și dens populate, recunoscute pentru viața lor urbană și arhitectura specifică, printre care Hillcrest și North Park. Granițele acestor cartiere sunt recunoscute de rezidenți mai ales pe baza unor bariere topografice (cum ar fi canioanele sau dealurile abrupte) și a marilor axe rutiere ce taie orașul. Peisaj urban Inițial centrat în Old Town, nucleul economic și demografic al orașului s-a deplasat definitiv pe malul golfului în anii 1860, prin proiectul „New Town” (actualul Downtown), o mutare coordonată de antreprenorul Alonzo Horton. Această repoziționare strategică s-a făcut pentru a atrage comerțul maritim, devenind nucleul comercial al orașului modern. Unul dintre primii zgârie-nori emblematici a fost El Cortez Hotel (înalt de 91 m), finalizat în 1927. Astăzi, cea mai înaltă clădire din San Diego este One America Plaza, finalizată în 1991, care măsoară 152 de metri în înălțime. Creșterea pe verticală a orizontului din centrul orașului este limitată strict de către Administrația Federală a Aviației (FAA), care a instituit o interdicție a clădirilor de peste 152 m înălțime. Această măsură este aplicată pentru a proteja securitatea zborurilor de pe Aeroportul Internațional San Diego, a cărui pistă se află în imediata vecinătate a cartierelor centrale. Demografie 2020 2010 La Recensământul Statelor Unite din 2010, San Diego avea o populație de 1.307.402 locuitori. Populația crescuse cu aproximativ 7% față de anul 2000. Densitatea populației a fost de 1.456 de locuitori pe kilometru pătrat, raportat la suprafața terestră de 963,7 km². Compoziția rasială a orașului era marcată de diversitate. Populația albă (incluzând hispanicii) reprezenta 58,9%, în timp ce afro-americanii alcătuiau 6,7%. Asiaticii au o prezență solidă, totalizând 15,9% din locuitori, printre care se numără comunități mari cu origini din Filipine (5,9%), China (2,7%), Vietnam (2,5%), India (1,3%) și Coreea (1%). Populația de origine hispanică sau latino, indiferent de rasă, reprezenta aproape 28,8% din locuitori. Vârsta medie a comunității hispanice era de 27,5 ani, vizibil mai tânără decât vârsta medie generală a orașului (35,1 ani) și semnificativ mai mică decât vârsta medie de 41,6 ani a albilor non-hispanici. Problema persoanelor fără adăpost rămâne o provocare majoră. În 2019, San Diego se afla pe locul cinci la nivel național în privința numărului de oameni aflați pe străzi (peste 8.100 de persoane la nivelul comitatului). Cu toate acestea, în 2020 orașul a reușit să reducă numărul persoanelor fără adăpost la aproximativ 4.887 în limitele municipiului. La finele anului 2023, The San Diego Union-Tribune raporta cea mai mică prezență a oamenilor străzii din ultimii doi ani în zona centrală (Downtown), estimată la circa 1.200 de persoane, o schimbare atribuită noilor legi locale menite să limiteze corturile de pe străzi și deschiderii unor adăposturi temporare centralizate. Orașul se bucură de o populație foarte tânără. Peste 24% dintre rezidenți aveau sub 18 ani în anul 2000. Un studiu din 2016 a subliniat că 27,1% din populația locală era reprezentată de generația Millennials, fiind a doua cea mai mare proporție pentru această grupă de vârstă dintr-un oraș american important. Venitul mediu pentru o gospodărie din San Diego a fost calculat la 45.733 de dolari la recensământul din 2000, iar în anul 2005 Forbes a clasat San Diego drept al cincilea cel mai bogat oraș din SUA. Cu toate acestea, statisticile raportau că peste 10,6% dintre familii se situau sub pragul sărăciei. Totodată, San Diego are o lungă tradiție ca spațiu deschis și incluziv, fiind adesea clasat printre primele 10 cele mai prietenoase orașe din America cu persoanele din comunitatea LGBT. Religie Conform unui studiu din 2023-2024 al Pew Research Center, peste jumătate (53%) din populația zonei metropolitane se identifică drept creștină, divizată între confesiunile catolică și grupările protestante. Restul populației aparține altor religii diverse (islam, iudaism, budism), totalizând în jur de 6%, în timp ce o parte substanțială și în creștere din populație alege să se declare neafiliată religios. Populație născută în străinătate San Diego găzduiește un număr masiv de rezidenți născuți în afara Statelor Unite. Dintre grupurile de imigranți stabilite aici, majoritatea covârșitoare provine din Mexic, urmați îndeaproape de imigranți veniți din Filipine, China și Vietnam. Economie Economia orașului San Diego este susținută pe patru piloni principali: activitățile militare (în special industria de apărare și flota Navală), turismul, comerțul internațional și cercetarea / biotehnologia. Top angajatori Cei mai mari angajatori care asigură fundamentul economic al orașului sunt: Apărare și armată Cadrul dominant în ansamblu care imprimă stabilitate orașului este reprezentat de prezența enormă a forțelor armate americane și a companiilor de apărare. Portul cu ape adânci găzduiește unica fabrică navală dedicată construcției și mentenanței navelor grele din perimetrul Coastei de Vest a SUA. Corporații gigantice de apărare și sisteme aerospațiale, precum General Atomics, Cubic și NASSCO, își au sediul central direct în San Diego. Așezarea reprezintă nucleul principal al flotei americane de pe Coasta de Vest. În Baza Navală San Diego erau acostate în mod constant, potrivit raportărilor din ultimul deceniu, peste 50 de nave militare, generând direct sau indirect locuri de muncă pentru 35.000 de militari, ofițeri din Marina SUA, pușcași marini și civili contractori. Se estimează că aproximativ 5% din toată forța de muncă civilă a județului este dependentă direct de cheltuielile pentru apărare. Turism Turismul este o industrie extrem de puternică și generatoare de venituri, susținută constant de clima mediteraneeană blândă și de atracțiile renumite. Plajele deschise, Parcul Balboa, faimoasa Grădină Zoologică din San Diego, parcul tematic acvatic SeaWorld și, în vecinătate, Legoland California, formează un pol turistic masiv. De asemenea, un sector emergent și din ce în ce mai atractiv este industria berii artizanale locale, culminând cu „Săptămâna Berii din San Diego” din luna noiembrie. San Diego atrage anual peste 30 de milioane de vizitatori, care generează cheltuieli de peste 8 miliarde de dolari și susțin aproape 160.000 de locuri de muncă în economia locală. Comerț internațional Portul San Diego este o verigă esențială în rețeaua comercială maritimă din SUA, fiind clasat al treilea cel mai activ port din statul California. Terminalul Tenth Avenue Marine Terminal gestionează volume masive de bunuri comerciale și include depozite cu refrigerare. Portul operează anual un tonaj de marfă ce depășește 1,1 milioane de tone. Mai mult, San Diego este poarta de ieșire către zona Mexicului, punctul vamal de frontieră San Ysidro fiind recunoscut universal ca cel mai aglomerat punct de trecere a frontierei terestre din Emisfera Vestică, o funcție critică pentru economia transfrontalieră SUA-Mexic. Companii Orașul a devenit un centru inovațional esențial pentru telecomunicații și biotehnologie. Gigantul din industria comunicațiilor wireless, Qualcomm, a fost fondat și își are sediul central aici, fiind unul dintre pilonii privați ai creării de locuri de muncă din zona metropolitană. Branduri mondiale precum LG Electronics și Kyocera dețin aici facilități esențiale de dezvoltare, pe lângă compania europeană de securitate cibernetică ESET. San Diego este a doua forță din SUA ca mediu asociativ și cluster de companii din sectorul biotehnologic și științele vieții. Cu peste 400 de companii de biotehnologie care operează direct aici, precum gigantul Illumina, regiunea s-a impus pe piața mondială a cercetării medicale avansate. Guvernare Administrație locală Municipiul San Diego funcționează cu o administrație de tip „primar-consiliu” (mayor-council), sistem instituit în anul 2004, care separă atribuțiile executive de cele legislative. Puterea executivă aparține primarului, în timp ce puterea legislativă este exercitată de un Consiliu Local format din nouă membri, aleși uninominal pe districte. Atât primarul, cât și consilierii și procurorul orașului (City Attorney) au mandate de patru ani, limitate la două mandate consecutive pe viață. Alegerile locale sunt oficial nepartizane, dar candidații asociați cu cele două partide majore (Democrat și Republican) au sprijin organizat evident. Actualul primar al orașului este Todd Gloria, din partea Partidului Democrat. Educație Școli primare și secundare Sistemul de învățământ public pentru clasele K-12 (de la grădiniță la terminarea liceului) este administrat de Districtul Școlar Unificat din San Diego (San Diego Unified School District). Districtul este al doilea cel mai mare ca număr de elevi din întregul stat California și cuprinde 107 școli primare și 28 de școli secundare (high schools). Colegii și universități Populația orașului se remarcă prin nivelul ridicat de studii superioare. Conform Biroului de Recensământ al SUA (raportul din 2017), 44,4% dintre persoanele peste 25 de ani dețineau o diplomă de licență (bachelor's degree) sau o diplomă superioară acesteia. Pilonul de excelență și cercetare academică este Universitatea din California, San Diego (UC San Diego). Prin fondurile și laboratoarele sale, UC San Diego generează un impact major în inovația din regiune, fiind și al doilea cel mai mare angajator din oraș. Un alt pilon public vital este Universitatea de Stat din San Diego (San Diego State University). Orașul găzduiește și prestigioase instituții particulare, cum ar fi Universitatea din San Diego (University of San Diego). Biblioteci Rețeaua Bibliotecii Publice San Diego deservește nevoile culturale și educaționale ale orașului cu o aripă centrală și 36 de filiale distribuite în diferitele cartiere. Pentru a moderniza accesul la cultură, administrația a inaugurat, în septembrie 2013, structura noii Biblioteci Centrale (Central Library on Park Boulevard), o clădire masivă desfășurată pe nouă etaje. Cultură Cultura din San Diego este puternic impregnată de amestecul originilor sale spaniole și mexicane, de specificul american și influențele comunității latino (în special profilul cultural chicano). La aceasta se adaugă impactul constant dat de prezența extinsă a comunității militare navale și de afluxul de turism internațional. Parcul Balboa este inima culturală a orașului, cuprinzând un complex masiv de galerii și muzee, printre care Muzeul de Artă din San Diego, San Diego Natural History Museum, Museum of Photographic Arts și Muzeul Aerului și Spațiului. De asemenea, pe aleea de coastă se remarcă muzeele ancorate permanent în port: vasul istoric cu vele „Star of India” și enormul portavion transformat în complexul muzeal flotant „USS Midway Museum”. Sectorul artelor spectacolului este reprezentat de San Diego Symphony, precum și de Old Globe Theatre din Parcul Balboa, unde se pun în scenă anual circa 15 spectacole de teatru. La Jolla Playhouse este o instituție teoretică renumită la nivel național, multe dintre producțiile care debutează aici câștigând sau fiind onorate cu prestigiosul premiu Tony pe Broadway. Datorită peisajelor sale idilice, San Diego a servit, de asemenea, drept loc de filmare pentru zeci de producții cinematografice hollywoodiene încă de la începuturile cinematografiei (anii 1898). Sport San Diego găzduiește o echipă sportivă majoră: echipa de baseball San Diego Padres, care activează în Major League Baseball (MLB) și își dispută meciurile de pe teren propriu pe Petco Park din centrul orașului. Pentru iubitorii de fotbal (soccer), orașul va fi reprezentat în prima divizie Major League Soccer (MLS) de noul club San Diego FC, care va juca pe noul stadion Snapdragon Stadium. De asemenea, Snapdragon Stadium este și arena echipei de fotbal feminin San Diego Wave FC din National Women's Soccer League (NWSL). Tot acest stadion a fost ales pentru a găzdui competiții de fotbal în cadrul Jocurilor Olimpice de vară din 2028. De-a lungul anilor, San Diego a avut și alte echipe importante care s-au mutat ulterior. Cea mai proeminentă a fost echipa de fotbal american San Diego Chargers, care a evoluat aici între anii 1961 și 2017, înainte de a se reloca în Los Angeles. De asemenea, echipele de baschet San Diego Rockets și San Diego Clippers și-au avut baza aici înainte de a părăsi regiunea. Mass-media Principalul cotidian de presă scrisă din oraș este „The San Diego Union-Tribune”. Alte surse adiacente includ reviste alternative săptămânale precum San Diego CityBeat și San Diego Reader. Pentru publicul general de pe internet, platforma de știri Times of San Diego oferă acces la jurnale gratuite. Prima stație de televiziune din San Diego a fost KFMB-TV, lansată în 1949. Piața de televiziune și radio locală din San Diego este unică în Statele Unite deoarece limitele pieței includ un singur comitat și, mai important, peisajul mass-media este profund influențat de posturile de televiziune și radio spaniole transfrontaliere care emit de la Tijuana, în Mexic. Infrastructură Transport În San Diego, transportul auto rămâne dominant, peste 80% dintre rezidenți depinzând exclusiv de autovehiculele personale. Cu toate acestea, regiunea a investit constant într-o infrastructură de transport public în expansiune, piesa de rezistență fiind rețeaua ușoară de tramvai San Diego Trolley (gestionată de San Diego Metropolitan Transit System), care leagă eficient numeroase cartiere. Rutele interurbane pentru călători sunt asigurate de trenurile Amtrak, linia Pacific Surfliner legând stația centrală Santa Fe Depot din San Diego de orașul Los Angeles și de coastele nordice ale statului California. În ceea ce privește traficul aerian, Aeroportul Internațional San Diego (SAN) reprezintă un pol esențial de conexiuni, fiind recunoscut oficial ca cel mai aglomerat aeroport din Statele Unite și din lume prevăzut cu o singură pistă, având un volum de pasageri care depășește adesea 24 de milioane anual. Între SUA și Mexic s-a deschis o conexiune unică prin terminalul numit Cross Border Xpress, un pod pietonal care oferă pasagerilor acces direct la Aeroportul Internațional Tijuana, trecând efectiv granița prin această infrastructură aeroportuară extinsă. Utilități Apa potabilă din oraș provine în proporție covârșitoare de 80-90% din import, folosind apeducte majore care transferă rezerve esențiale din zona râului Colorado. Electricitatea și distribuția de gaz sunt asigurate exclusiv de compania San Diego Gas & Electric (SDG&E). Din dorința de a proteja condițiile excelente de observație astronomică de pe Muntele Palomar, municipalitatea impune reglementări stricte anti-poluare luminoasă. Astfel, sistemul de iluminat public este puternic reglementat, de la lămpi la unghiurile de reflexie, pe o rază terestră de 48 de kilometri distanță vizavi de Observatorul Palomar. Personalități San Diego este orașul natal al wrestlerului Rey Mysterio, care activează în divizia SmackDown! a WWE. Persoane născute în San Diego Camren Bicondova (n. 1999), actriță; Mayim Bialik (n. 1975), actriță; Jolene Blalock (n. 1975), actriță; Adam Brody (n. 1979), actor, producător; Victor Buono (1938 - 1982), actor; Matt Cameron (n. 1962), toboșar la diverse trupe; Nick Cannon (n. 1980), rapper, actor; Mason Vale Cotton (n. 2002), actor; Holly Marie Combs (n. 1973), actriță, producătoare; Maureen Connolly (1934 - 1969), jucătoare de tenis, câștigătoare a nouă titluri Grand Slam; Ted Danson (n. 1947), actor; Cameron Diaz (n. 1972), actriță; Robert Duvall (n. 1931), actor, regizor; Jason Earles (n. 1977), actor; Diamanda Galás (n. 1955), soprană; Jared S. Gilmore (n. 2000), actor; Kris Jenner (n. 1955), prezentatoare TV; Adam Lambert (n. 1982), cântăreț, actor; William C. McCool (1961 - 2003), astronaut; Phil Mickelson (n. 1970), jucător de golf; Kathy Najimy (n. 1957), actriță; Brandon Nakashima (n. 2001), tenismen; Ryan Ochoa (n. 1996), actor; Heather O'Rourke (1975 - 1988), actor; Gregory Peck (1916 - 2003), actor; Seraphim Rose (1934 - 1982), călugăr ortodox; RuPaul (n. 1960), cântăreț; Stephanie Seymour (n. 1968), actriță, fotomodel; Riley Steele (n. 1987), actriță porno; Susanna Thompson (n. 1958), actriță; Jerry Trainor (n. 1977), actor, muzician; Bitsie Tulloch (n. 1981), actriță; Shaun White (n. 1986), snowboarder; Kendra Wilkinson (n. 1985), fotomodel, personalitate TV. Persoane al căror nume este legat de marele oraș Annette Bening (n. 1958); Blink-182, trupă pop punk; Drew Brees (n. 1979), jucător de fotbal american; Steve Cherundolo (n. 1979), fotbalist; Cameron Crowe (n. 1957), actor, producător, jurnalist; Tom DeLonge (n. 1975), muzician; Raymond E. Feist (n. 1945), scriitor; Dennis Hopper (1936 - 2010), actor, regizor; Mark Hoppus (n. 1972), muzician; Doug Ingle (n. 1945), muzician; Harold Lloyd (1893 - 1971), actor, regizor, scenarist; James Maslow (n. 1990), actor, cântăreț; Victor Mature (1913 - 1999), actor; Silas Weir Mitchell (n. 1969), actor; Alex Morgan (n. 1989), fotbalistă; Jason Mraz (n. 1977), cântăreț, textier; Rey Mysterio Jr. (n. 1974), wrestler; Emily Ratajkowski (n. 1991), actriță, fotomodel; Steve Reeves (1926 - 2000), culturist; Sally Ride (1951 - 2012), fizician, astronaut; Cliff Robertson (1925 - 2011), actor; Mitt Romney (n. 1947), om politic; Jonas Salk (1914 - 1995), medic virusolog; Dr. Seuss (1904 - 1991), scriitor; Jonathan Temple (1796 - 1866), mare proprietar de pământ; Eddie Vedder (n. 1964), chitarist; Tom Waits (n. 1949), compozitor, poet, actor; Raquel Welch (n. 1940), actriță; Michelle Williams (n. 1980), actriță; Robin Wright (n. 1966), actriță; Frank Zappa (1940 - 1993), compozitor, regizor. Localități înfrățite Localitatea San Diego menține parteneriate pentru a dezvolta parteneriat atestat colaborări recunoscut a menține statut orașe cu tip înfrățite referitor a se raporta vizavi de așezări vizibile ca: Note Note explicative Bibliografie Surse generale Legături externe en Site-ul oficial al orașului en Oficiul Convenției și Vizitatorilor din San Diego en San Diego Regional Economic Development - consorțiu non-profit care primește fonduri de la autoritățile locale pentru dezvoltarea economică a zonei en Portul San Diego en Aeroportul Internațional San Diego en Informații despre recensământ Arhivat în 2 august 2012, la Wayback Machine. en Date la USGS en Biblioteca Publică din San Diego en Istoria orașului San Diego Arhivat în 7 februarie 2003, la Wayback Machine., Societatea Istorică San Diego en Clubul Navetiștilor din Regiunea San Diego Arhivat în 12 octombrie 2007, la Wayback Machine. San Diego - un punct in migratia balenelor Arhivat în 10 iulie 2012, la Wayback Machine., 28 februarie 2007, Revista Magazin