NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Національний комплекс лазерних термоядерних реакцій

Національний комплекс лазерних термоядерних реакцій (англ. National Ignition Facility, NIF) — науковий комплекс для здійснення керованого термоядерного синтезу з інерційним утриманням плазми (англ. Inertial confinement fusion, ICF) за допомогою лазерів. Комплекс розташований у Ліверморській національній лабораторії імені Лоуренса в місті Лівермор (штат Каліфорнія, США). Директор проєкту NIF — Едвард Мозес (англ. Edward Moses). На спорудження комплексу пішло 12 років і 3,9 млрд доларів США. Про завершення будівництва було повідомлено 31 березня 2009 року. Очікується, що вихід термоядерної енергії на установці вперше перевищить енергію, витрачену на запуск реакції. Технічні характеристики установки Комплекс складається зі 192 потужних лазерів, що одночасно будуть скеровані на міліметрову мішень у золотому циліндрі, де міститимуться дейтерій і тритій. Потужність лазерної установки — 500 терават. Температура мішені сягатиме десятків мільйонів градусів, при цьому відбудеться її стискання в 1000 разів. Усі 192 УФ-лазери, що спрямують потік частинок на мішень у центрі цільової камери, беруть свій початок від одного інфрачервоного лазера, промінь якого ділиться на безліч потоків. Кожен із них загалом долає відстань 300 м, проходячи самостійно ланцюг із велетенських лазерних підсилювачів і перетворювачів частот. Тривалість кожного імпульсу становить від одної до декількох наносекунд, а узгодженість часу приходу всіх променів до мішені така, що розбіжність між найшвидшим і найповільнішим імпульсом не перевищує 30 пікосекунд. Кожен промінь у кінцевому результаті потрапляє в чітко відведену йому точку на внутрішній поверхні золотого контейнера, де створює світлову пляму діаметром 50 мкм. Рекорди Лазерний імпульс рекордно високої потужності був здійснений під час експерименту 5 липня 2012 року. За допомогою ультрафіолетових лазерних променів була здійснена передача потужністю понад 500 ТВт і піковою енергією понад 1,85 МДж. 192 лазери випустили промені по цілі діаметром близько 2 мм з різницею в часі, що не перевищує декількох трильйонних часток секунди. Загальна енергія лазерного імпульсу опинилася в межах розрахункової з точністю, що перевищує 1 %, така ж точність була забезпечена і при фокусуванні лазерних променів. Посилання Офіційна вебсторінка комплексу. (англ.) Як працює NIF. (англ.) Запалити зірку… (укр.) Див. також Керований термоядерний синтез Інерційне утримання плазми Ліверморська національна лабораторія RACE
Aéroport de Long Beach

L'aéroport de Long Beach anciennement Daugherty Field, est un aéroport situé à 3 miles au nord-est de Long Beach, dans l'État de Californie aux États-Unis. En 2014, 1 438 756 passagers ont fréquenté l'aéroport. Situation Compagnies aériennes et destinations Édité le 14/11/2025 Références Portail de l’aéronautique Portail de la Californie Portail de Los Angeles
Long Beach repülőtér

A Long Beach repülőtér (IATA: LGB, ICAO: KLGB) repülőtér Los Angeles közelében, a várost kiszolgáló öt repülőtér egyike. Futópályák A repülőtér futópályái: 08L/26R (6192 ft, 150 ft, aszfalt) 08R/26L (5423 ft, 150 ft, aszfalt) 12/30 (10 000 ft, 200 ft, aszfalt) Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Légitársaságok és úticélok 2025-ben a Long Beach repülőtérről az alábbi járatok indulnak (Utoljára frissítve: 2025-02-11): Személy Cargo Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (angol) Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től
Aeroporto di Long Beach-Daugherty

L'Aeroporto di Long Beach-Daugherty (IATA: LGB, ICAO: KLGB) (in inglese: Long Beach Airport) è un aeroporto californiano che serve la città di Long Beach(Los Angeles), negli Stati Uniti d'America. Storia Il primo volo transcontinentale, un biplano pilotato da Calbraith Perry Rodgers, atterrò nel 1911 sulla spiaggia sabbiosa di Long Beach. Dal 1911 fino a quando venne creato l'aeroporto, gli aerei utilizzavano la spiaggia come una pista. Earl S. Daugherty affittò per uso aeronautico l'area, che più tardi divenne un aeroporto per spettacoli aerei, acrobazie di volo ed escursioni. Più tardi, venne fondata la prima scuola di volo del mondo nel 1919. Nel 1923 Daugherty convinse il consiglio comunale ad utilizzare l'area per creare il primo aeroporto municipale. Tra gli anni 1940 e 1950, gli unici voli non-stop dall'Aeroporto di Long Beach erano diretti a Los Angeles, San Diego e Santa Catalina. Nel 1962, la Western Airlines iniziò un volo giornaliero per San Diego e uno per San Francisco con un turboelica Lockheed Electra. Il primo servizio di jet arrivato a Long Beach fu nel 1968; nel 1969, Western operava voli non-stop con Boeing 737-200 verso Las Vegas, Oakland e San Francisco. Tuttavia, entro il 1980, l'unico servizio non-stop sarebbe stato operato verso San Francisco dalla Pacific Southwest Airlines. PSA verrà poi acquisita ed integrata da USAir. Nel 1981, una nuova compagnia aerea con sede a Long Beach, Jet America Airlines, iniziò voli non-stop con McDonnell Douglas MD-80 verso Chicago e, nel 1982, verso Dallas. Jet America Airlines verrà poi acquistata e integrata in Alaska Airlines nel 1987 che nel 1981 iniziò voli diretti con Boeing 727 verso Portland e Seattle da Long Beach. Nel 1983, American Airlines iniziò voli non-stop per Chicago-O'Hare e per Dallas-Fort Worth, mentre United Airlines e Continental Airlines iniziarono a operare voli diretti verso Denver. Nel 1984, United Airlines operava due voli quotidiani verso Denver con Boeing 767-200, ancora oggi l'aereo più grande che ha mai operato da Long Beach. Tra il 1990 e il 1992 Continental Airlines, Delta Air Lines, Trans World Airways e USAir cessarono i voli da e per Long Beach, stessa cosa fece American Airlines nei primi mesi del 2006. Tuttavia, Delta Connection e US Airways continuarono a volare da e per l'aeroporto con jet regionali. Note Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aeroporto di Long Beach-Daugherty Collegamenti esterni Long Beach Airport (sito ufficiale)
Port lotniczy Long Beach

Port lotniczy Long Beach (Long Beach International Airport) – port lotniczy położony w Long Beach, w Kalifornii, 29 km od Portu lotniczego Los Angeles. Linie lotnicze i połączenia Północna hala Alaska Airlines (Seattle/Tacoma) Delta Air Lines Delta Connection obsługiwane przez SkyWest (Salt Lake City) ExpressJet Airlines (Fresno, Monterey, Reno/Tahoe) US Airways US Airways Express obsługiwane przez Mesa Airlines (Phoenix) Południowa hala JetBlue Airways (Austin, Boston, Chicago-O’Hare, Fort Lauderdale, Las Vegas, Nowy Jork-JFK, Oakland, Sacramento, Salt Lake City, San Jose (CA), Seattle/Tacoma, Waszyngton-Dulles)
Aeroportul Long Beach

Aeroportul Long Beach (IATA: LGB, ICAO: KLGB, FAA LID: LGB) este un aeroport din Long Beach, California, Comitatul Los Angeles, California, Statele Unite ale Americii ce deservește zona Long Beach. Aeroportul a fost tranzitat în 2023 de 3.739.307 pasageri. A fost deschis în 1923 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 18 m, aeroportul dispune de 3 piste. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de 3 piste: pista 08L/26R din asfalt, cu dimensiunile 6.192 picioare × 150 picioare pista 08R/26L din asfalt, cu dimensiunile 5.423 picioare × 150 picioare pista 12/30 din asfalt, cu dimensiunile 10.000 picioare × 200 picioare Terminale Note Vezi și
Long Beach Airport

Long Beach Airport (IATA: LGB, ICAO: KLGB, FAA LID: LGB), även känd som Daugherty Field, är en flygplats i Long Beach, Kalifornien, USA. Den omges på grund av sitt läge av restriktioner med avseende på bland annat antalet tillåtna starter och landningar. Flygplatsen var tidigare känd som Long Beach Municipal Airport. Externa länkar Wikimedia Commons har media som rör Long Beach Airport.﻿
Aéroport international de Sacramento

L'aéroport international de Sacramento (code IATA : SMF • code OACI : KSMF) est l'aéroport principal de la ville de Sacramento en Californie. Il est exploité par le comté de Sacramento. Historique L'aéroport a été mis en service le 21 octobre 1967. Avant cette date les vols étaient pris en compte par le Sacramento Executive Airport (aéroport municipal). L'aéroport était utilisé initialement par cinq compagnies : Pacific Airlines, PSA Airlines, United Airlines, Western Airlines et West Coast Airlines (en). L'aéroport a été agrandi dans les années 1980, avec notamment une zone cargo en 1985 et l'ouverture d'une seconde piste est en 1987. Le Concorde y a atterri le 24 juin 1998. Les compagnies America West, Continental Airlines, Morris Air (en) et American Eagle Airlines ont rejoint les cinq compagnies initiales durant cette période. Situation Terminaux et compagnies aériennes Terminaux L'aéroport de Sacramento dispose de deux terminaux (terminal A et B). L'aéroport possède 32 portes en tout, 19 dans le terminal B et 13 dans le terminal A. L'ancien terminal B possédait 14 portes. Six compagnies opèrent depuis le terminal A et huit depuis le terminal B. Compagnies aériennes et destinations Édité le 02/12/2020 Statistiques Graphique Voir la requête brute et les sources sur Wikidata. Répartition du trafic passagers Le tableau suivant récapitule le trafic passager par compagnie pour l'année 2010. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Sacramento International Airport » (voir la liste des auteurs). Portail de l’aéronautique Portail de Sacramento
Sacramentói nemzetközi repülőtér

A Sacramentói nemzetközi repülőtér (IATA: SMF, ICAO: KSMF) az Amerikai Egyesült Államok egyik jelentős nemzetközi repülőtere. Kalifornia állam legnagyobb városában, Sacramentóban található. Éves utasforgalma 12 313 370 (2022) fő. Légitársaságok és úticélok 2023-ban a Miami nemzetközi repülőtérről az alábbi járatok indulnak: Személy Futópályák A repülőtér futópályái: 16L/34R (8605 ft, 150 ft, beton) 16R/34L (8598 ft, 150 ft, aszfalt) Forgalom Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott: Képgaléria Jegyzetek További információk Hivatalos oldal (angol) A repülőtér aktuális időjárása a NOAA/NWS-től Baleset- és repülőesemény-történet az Aviation Safety Network adatbázisában
Aeroporto Internazionale di Sacramento

L'aeroporto internazionale di Sacramento è un aeroporto situato a 16 km dal centro di Sacramento (California), negli Stati Uniti d'America. Statistiche PasseggeriAnno03.000.0006.000.0009.000.00012.000.00015.000.0001960197019801990200020102020PasseggeriTraffico annuale.mw-chart-c5ca154a142bdf1a7b0901f9607e2379372839da21ea691a7e8764527bb5f1a29117e1b37a96e11fc551a1e978e1cf88d878c1c1a5e0557e27e0af70c25b88bd__zr1885150-cls-9720778:hover{pointer-events:none}.mw-chart-c5ca154a142bdf1a7b0901f9607e2379372839da21ea691a7e8764527bb5f1a29117e1b37a96e11fc551a1e978e1cf88d878c1c1a5e0557e27e0af70c25b88bd__zr1885150-cls-9720779:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,1)}.mw-chart-c5ca154a142bdf1a7b0901f9607e2379372839da21ea691a7e8764527bb5f1a29117e1b37a96e11fc551a1e978e1cf88d878c1c1a5e0557e27e0af70c25b88bd__zr1885150-cls-9720780:hover{cursor:pointer}.mw-chart-c5ca154a142bdf1a7b0901f9607e2379372839da21ea691a7e8764527bb5f1a29117e1b37a96e11fc551a1e978e1cf88d878c1c1a5e0557e27e0af70c25b88bd__zr1885150-cls-9720781:hover{cursor:pointer;fill:rgba(82,130,235,1)}.mw-chart-c5ca154a142bdf1a7b0901f9607e2379372839da21ea691a7e8764527bb5f1a29117e1b37a96e11fc551a1e978e1cf88d878c1c1a5e0557e27e0af70c25b88bd__zr1885150-cls-9720782:hover{cursor:pointer;fill:rgba(0,0,0,0)} Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aeroporto Internazionale di Sacramento Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su sacramento.aero. (EN) Aeroporto Internazionale di Sacramento, su Structurae. (EN) Aeroporto Internazionale di Sacramento, su Geographic Names Information System, USGS.
Sacramento International Airport

Sacramento International Airport is een vliegveld 16 km ten noordwesten van het centrum van de stad Sacramento in de Amerikaanse staat Californië. In 2012 verwerkte de luchthaven 8.910.570 passagiers. De luchthaven heeft 2 terminals met in totaal 32 gates Terminal A, 13 gates Terminal B, 19 gates Top bestemmingen Externe link [1]
Port lotniczy Sacramento

Port lotniczy Sacramento (IATA: SMF, ICAO: KSMF) – port lotniczy położony 16 km na północny zachód od Sacramento, w stanie Kalifornia, w Stanach Zjednoczonych. Linie lotnicze i połączenia Terminal A Delta Air Lines (Atlanta, Detroit [sezonowo], Minneapolis/St. Paul, Salt Lake City) Delta Connection obsługiwane przez SkyWest (Los Angeles [od 1 kwietnia] Salt Lake City) Hawaiian Airlines (Honolulu) Southwest Airlines (Burbank, Chicago-Midway, Denver, Las Vegas, Los Angeles, Ontario, Orange County, Phoenix, Portland (OR), San Diego, Seattle/Tacoma) US Airways (Charlotte, Filadelfia, Phoenix) US Airways Express obsługiwane przez Mesa Airlines (Phoenix) Terminal B1 United Airlines (Chicago-O'Hare, Denver, Waszyngton-Dulles) United Express obsługiwane przez SkyWest (Arcata/Eureka, Denver, Los Angeles, San Francisco) Terminal B2 Alaska Airlines (Guadalajara, Kahului, Seattle/Tacoma) American Airlines (Dallas/Fort Worth) American Eagle Airlines (Los Angeles) [od 5 kwietnia] Continental Airlines (Houston-Intercontinental) Frontier Airlines (Denver) Horizon Air (Boise, Palm Springs, Portland (OR), San Jose (CA)) JetBlue Airways (Long Beach, Nowy Jork-JFK) Przypisy Linki zewnętrzne Informacje o lotnisku
Aeroporto Internacional de Sacramento

O Aeroporto Internacional de Sacramento (IATA: SMF, ICAO: KSFM, FAA LID: SMF) é um aeroporto público localizado na cidade de Sacramento, condado de Sacramento, Califórnia, Estados Unidos. Em 2013 o aeroporto teve um movimento de 8.685.368 passageiros. A Southwest Airlines possui atualmente cerca de metade dos voos comerciais no aeroporto. História Devido ao grande crescimento do Aeroporto executivo de Sacramento, o Departamento de Planejamento Urbanístico da cidade de Sacramento encomendou um estudo da década de 1950 para mover os voos para áreas menos populosas. O Aeroporto Internacional de Sacramento (SMF) foi inaugurado em 21 de outubro de 1967 com o nome de Aeroporto Metropolitano de Sacramento. Logo no primeiro ano de funcionamento o aeroporto ultrapassou um milhão de passageiros. O aeroporto tinha inicialmente cinco companhias aéreas: Pacific Airlines, a Pacific Southwest Airlines (PSA), United, e West Coast Airlines. Em 1975 a PSA utilizava aeronaves Lockheed L-1011 Tristar de Sacramento, para São Francisco e para Los Angeles sem escalas, mais os voos com o L-1011 eram economicamente inviáveis e a PSA rapidamente substituiu os L-1011 pelos jatos menores, tais como o Boeing 727-200. A partir de 1991 as seguintes companhias começaram a realizar rotas no aeroporto: Southwest Airlines, Alaska Airlines, Horizont Air, Trans World Airlines, American Eagle, a Continental,USAir Frontier (2002), Mexicana (2002), Hawaiian (2002), Aloha Airlines. Procedimentos de segurança aeroportuárias foram drasticamente alterados após os ataques de 11 de Setembro de 2001, várias mudanças foram implementadas para melhorar a segurança da aviação no aeroporto. Em 2006 o Aeroporto Internacional de Sacramento foi um dos primeiros aeroportos no país a oferecer gratuitamente serviço de Internet sem fio (WiFi). Transporte público O ônibus Yolobus liga o aeroporto ao centro da cidade de Sacramento e as comunidades de Woodland e Davis. O Distrito de Trânsito de Sacramento irá proporcionar sistemas de VLT para o aeroporto, planejado para começar em 2017. Rotas mais transitadas Referências Ver também Aeroporto Internacional de San Diego Aeroporto Internacional de São Francisco Aeroporto Internacional Washington Dulles Ligações externas «Página oficial»
Aeroportul Internațional Sacramento

Aeroportul Internațional Sacramento (IATA: SMF, ICAO: KSMF, FAA LID: SMF) este un aeroport din Sacramento, Comitatul Sacramento, California, California, Statele Unite ale Americii ce deservește zona Sacramento. Aeroportul a fost tranzitat în 2025 de 13.912.718 pasageri. A fost deschis în 1967 și numit după zona deservită. Situat la o altitudine de 8 m, aeroportul dispune de 2 piste. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de 2 piste. Pista 16L/34R are suprafața de beton și dimensiunile 8.605 picioare × 150 picioare. Pista 16R/34L are suprafața de asfalt și dimensiunile 8.598 picioare × 150 picioare. Terminale Note Vezi și
Сакраменто (аеропорт)

Міжнародний аеропорт Сакраменто (англ. Sacramento International Airport) (IATA: SMF, ICAO: KSMF, FAA ідент. місц.: SMF) – аеропорт, який знаходиться за 16 км на північний захід від міста Сакраменто, столиці штату Каліфорнія. Міжнародний аеропорт Сакраменто відкрито 21 жовтня 1967 року та названо Метропольним аеропортом Сакраменто (Sacramento Metropolitan Airport). Аеропорт на той час мав одну злітно-посадкову смугу, довжина якої становить 2,621 метри. Це була західна смуга, яка сьогодні позначена як смуга 16R/34L. У 1998 році було відкрито термінал «A». З цим відкриттям аеропорт перейменовано на Міжнародний аеропорт Сакраменто (Sacramento International Airport), проте на той час не було ще встановлено міжнародних авіасполучень, лише сполучення у межах США. У 2002 році встановлено сполучення з мексиканським містом Гвадалахарою. Аеропорт займає площу у 24 км² та має дві паралельні злітно-посадкові смуги: (16L/34R: 2,623м x 46м та 16R/34L: 2,621м x 46м). Аеропорт має два термінали: «A» та «B», які мають 32 виходів. Авіалінії та напрямки Примітки
Folsom State Prison

Folsom State Prison er et amerikansk fængsel i byen Folsom i Californien cirka 30 km nordøst for delstatshovedstaden Sacramento. Det er et ud af 35 institutioner for voksne som drives af California Department of Corrections and Rehabilitation. Folsom Prison blev åbnet i 1880 og er det næstældste fængsel i Californien efter San Quentin. Det var det første fængsel i USA som fik indlagt elektricitet. Folsom var også et af de første "maximum security"-fængsler i USA. 93 dødsdømte fanger er blevet henrettet i fængslet. Fængslet har i dag et minimum-medium sikkerhedsniveau. I september 2019 var der 3.351 indsatte hvoraf 476 var kvinder. Folsom Prison er sandsynligvis bedst kendt i populærkulturen for koncerter afholdt i fængslet med musikeren Johnny Cash. To optrædener den 13. januar 1968 blev optaget og udgivet som livealbummet At Folsom Prison. Johnny Cash havde skrevet og indspillet sangen "Folsom Prison Blues" over et årti tidligere. Referencer
Prisión Estatal de Folsom

La Prisión Estatal de Folsom (Folsom State Prison) es una prisión en Folsom (California). Como parte del Departamento de Correcciones y Rehabilitación de California (CDCR por sus siglas en inglés), es la segunda más antigua prisión estatal en California. La prisión, que se abrió oficialmente en 1880, fue una de las primeras prisiones de máxima seguridad de los Estados Unidos.​ En enero de 2013 se abrió una sección solamente para mujeres, la Prisión Estatal para Mujeres de Folsom (Folsom Women’s Facility o FWF).​​ La prisión ganó notoriedad en 1968 gracias a los dos conciertos que el músico Johnny Cash realizó en ella. Estos fueron grabados y publicados como un álbum en vivo titulado At Folsom Prison. La canción que abre el álbum, "Folsom Prison Blues", fue escrita y grabada por Cash más de una década antes. En 1979 se realizó el film The Jericho Mile (La milla de Jericó) interpretada por el actor Peter Strauss, dicho rodaje fue rodado entre la población de la prisión.​ Música de Jimmie Haskell En 2019 para celebrar el 50 aniversario del concierto de Cash, la banda norteña de Sinaloa, México, Los Tigres del Norte, actuaron para los reclusos masculinos y femeninos. Las actuaciones fueron filmadas como parte de un especial de Netflix titulado, Los Tigres del Norte at Folsom Prison que se estrenó en septiembre de 2019.[cita requerida] Notas Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Prisión Estatal de Folsom. Folsom State Prison - Departamento de Correcciones y Rehabilitación de California (en inglés)
Prison d'État de Folsom

La prison d'État de Folsom (en anglais : Folsom State Prison) est une prison d'État américaine située dans la ville de Folsom, dans le comté de Sacramento, en Californie. Présentation Située à 32 km de Sacramento, la prison d'État de Folsom est l'une des 33 prisons pour adultes du Département des services correctionnels et de réhabilitation de Californie (CDCR). Ouverte en 1880, elle est la seconde plus vieille prison de l'État de Californie après celle de San Quentin. 92 prisonniers condamnés à mort y ont été pendus sur une période de 42 ans. Culture populaire Le film Les Révoltés de la cellule 11 (1954) a été tourné à Folsom, tout comme certaines scènes de Inside the Walls of Folsom Prison, Walk the Line, Comme un homme libre, Sans rémission, 48 heures de plus... Dès le générique de début de Frankie et Johnny (film, 1991) Al Pacino est libéré de prison. La scène tournée à la prison d’État de Folsom est située à Altoona (Pennsylvanie) dans le film. La sortie de prison de Dustin Hoffman dans Le Récidiviste , adaptation du roman d’Edward Bunker, Aucune bête aussi féroce a été tournée à la prison d’État de Folsom. Sa relative notoriété est en partie due à un des albums de Johnny Cash, At Folsom Prison, et en particulier à la chanson Folsom Prison Blues, reprise par de nombreux artistes. Dans le jeu vidéo Starcraft 2 (2010), l'empereur Mengsk enferme les criminels du Dominion ainsi que ses ennemis politiques dans une planète-prison appelée Neo-Folsom. Dans la chanson Walla Walla de l'album Americana (1998), le groupe californien The Offspring parle d'une personne qui va en prison à Folsom: « Hey, in Walla. I'll see you in Walla Walla. Folsom prison is the destination ». The Work est un film documentaire américain de 2017 qui suit le parcours de trois hommes lors d'une thérapie de groupe de quatre jours avec des détenus de la prison d'État de Folsom. Prisonniers célèbres Charles Manson, commanditaire du meurtre de Sharon Tate et de trois de ses amis, a été détenu à Folsom de 1972 à 1976. Edmund Kemper, tueur en série américain, est actuellement détenu à Folsom. Glen Stewart Godwin, condamné à 25 ans d'emprisonnement, a réussi à s'échapper de la prison de Folsom en 1987 et fait partie des dix fugitifs les plus recherchés du FBI. Edward Bunker, écrivain américain. Eldridge Cleaver, militant des droits civiques. Rick James, chanteur funk américain. Suge Knight, producteur de hip-hop et cofondateur du label Death Row Records. Timothy Leary. Danny Trejo, acteur américain. Caryl Chessman y avait déjà purgé une peine d’emprisonnement, lorsqu’en liberté conditionnelle, il sera de nouveau arrêté, condamné à mort et exécuté à la Prison d'État de San Quentin. Sonny Barger, membre fondateur des Hell's Angels. Erik Menéndez, condamné avec son frère Lyle pour double meurtres de leurs parents en 1989 Notes et références Voir aussi Liens externes (en) Site officiel Ressource relative à la musique : MusicBrainz Portail de la prison Portail de la Californie