NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
ГЕС Болч 1, 2

ГЕС Болч 1, 2 — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись між ГЕС Haas (вище по течії) та ГЕС Кінгс-Рівер, входить до складу каскаду у сточищі Кінгс-Рівер, яка дренує західний схил гір Сьєрра-Невада та у нижній течії розділяється на два рукави, котрі прямують на північ та на південь — до впадіння ліворуч у річку Сан-Хоакін (завершується в затоці Сан-Франциско) та безсточне озеро Tulare (раніше, до реалізації іригаційних проєктів, в періоди високої водності течія у південному рукаві могла реверсуватись та забезпечувати стік з Tulare до Сан-Хоакін). Живлення станції відбувається із резервуара Блек-Рок, створеного на Норт-Форк-Кінгс-Рівер (правий витік Кінгс-Рівер) за допомогою бетонної аркової греблі висотою 41 метр та довжиною 123 метри. Вона утримує водойму з площею поверхні 0,14 км2 та корисним об'ємом 1,55 млн м3. Зі сховища під правобережним гірським масивом прокладено дериваційний тунель довжиною 6 км з перетином 3,7х3,8 метра, який на своєму шляху отримує поповнення зі струмків Блек-Рок-Крік та Weir Creek. По завершенні тунель переходить у два напірні водоводи довжиною 1,4 км зі спадаючим діаметром — в одного від 1,5 до 1,2 метра та в другого від 2,4 до 1,7 метра. Вони перетинають Норт-Форк-Кінгс-Рівер та подають ресурс до розташованих на її лівому березі двох машинних залів. Введена в експлуатацію у 1927 році Balch 1 має одну турбіну типу Пелтон потужністю 34 МВт, яка використовує напір у 725 метрів та у 2017 році забезпечила виробітку 177 млн кВт·год електроенергії. Зал Balch 2 став до ладу в 1958-му та має дві турбіни того ж типу загальною потужністю 108 МВт, які працюють при напорі у 728 метрів та у 2017-му виробили 550 млн кВт·год. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 138 кВ. Примітки
ГЕС Вайт-Рок

ГЕС Вайт-Рок — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись між ГЕС Каміно (вище по течії) та малою ГЕС Чилі-Бар (7 МВт), входить до складу дериваційного гідровузла у сточищі Амерікан-Рівер, яка дренує західний схил гір Сьєрра-Невада та є лівою притокою річки Сакраменто (закінчується у затоці Сан-Франциско). У межах проекту річку Соуз-Форк-Амерікан-Рівер (лівий витік Амерікан-Рівер) перекрили бетонною арковою греблею Слаб-Крік висотою 76 метрів та довжиною 249 метрів, яка утримує водосховище з площею поверхні 1,13 км2 та об'ємом 20,5 млн м3. Зі сховища під лівобережним гірським масивом прокладений дериваційний тунель завдовжки 7,9 км з діаметром від 6,1 до 7,3 метра, який переходить у напірний водовід довжиною 0,5 км з діаметром 4,6 метра. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 112 МВт (за іншими даними, загальна потужність ГЕС 266 МВт), які використовують перепад висот між верхнім та нижнім б'єфом у 264 метри та в 2017 році забезпечили виробітку 682 млн кВт-год електроенергії. Відпрацьована вода повертається у Соуз-Форк-Амерікан-Рівер та, пройшовши через малу ГЕС Чилі-Бар, потрапляє до водосховища ГЕС Фолсом, створеного вже на Амерікан-Рівер після злиття її витоків. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 230 кВ. Примітки
ГЕС Вудліф

ГЕС Вудліф — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись після ГЕС Слай-Крік (13,5 МВт), становить нижній ступінь каскаду на річці Лост-Крік, лівій притоці Соуз-Форк-Фетер, котра в свою чергу впадає ліворуч до водосховища греблі Оровілл на річці Фетер (ліва притока річки Сакраменто, яка завершується у затоці Сан-Франциско). В межах проекту Лост-Крік перекрили бетонною арковою греблею висотою 37 метрів та довжиною 148 метрів, яка утримує водосховище з площею поверхні 0,55 км2 та об'ємом 6,6 млн м3. В подальшому для усунення протікань обернену до сховища сторону споруди покрили геомембраною. Від резервуару під лівобережним гірським масивом прокладений дериваційний тунель довжиною 5,6 км з діаметром 3,7 метра, який переходить у напірний водовід довжиною 1,1 км зі спадаючим діаметром від 2,5 до 2 метрів. Він подає ресурс до машинного залу, розташованого на лівому березі Соуз-Форк-Фетер дещо нижче за впадіння Лост-Крік. Основне обладнання станції становить одна турбіна типу Пелтон потужністю 60 МВт, яка в 2017 році забезпечила виробіток 237 млн кВт-год електроенергії. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 115 кВ. Примітки
ГЕС Вільям Е. Ворн

ГЕС Вільям Е. Ворн — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись перед ГЕС-ГАЕС Castaic, становить верхній ступінь каскаду на одному з відгалужень Каліфорнійського акведука, котрий постачає на південь воду зі спільної дельти річок Сакраменто та Сан-Хоакін, які впадають до затоки Сан-Франциско. Відібрана у дельті Сакраменто вода транспортується уздовж західної сторони Центральної долини, витягнутої на сотні кілометрів в меридіональному напрямку між Береговими хребтами та горами Сьєрра-Невада. На крайньому півдні долину обмежує хребет Техачапі, що сполучає зі Сьєрра-Невадою Поперечні хребти (продовження Берегових). Тут розташована потужна — 787 МВт — насосна станція Едмонстон, яка забезпечує більш ніж півкілометровий підйом до розташованого на протилежному боці гір Техачапі безсточного басейну пустелі Мохаве. Невдовзі після цього траса акведука розгалужується на Іст-Бранч (прямує далі на південь) та Вест-Бранч. Остання гілка перетинає Поперечні хребти в напрямку розташованого на узбережжі Лос-Анджелеса, що завдяки перепаду висот створює умови для виробництва електроенергії. Невдовзі після початку Вест-Бранч розташована насосна станція Осо, яка підкачує ресурс у канал довжиною 4,5 км. Він перетинає водорозділ та виводить у сточище Горман-Крік, лівої притоки річки Піру-Крік, котра стікає з південного схилу Поперечних хребтів та впадає праворуч до Санта-Клари (має устя на узбережжі Тихого океану за сім десятків кілометрів на північний захід від Лос-Анджелеса). Канал завершується у балансувальному резервуарі Quail Lake, котрий має площу поверхні 1,2 км2 та об'єм 9,3 млн м3. Від Quail Lake по долині Горман-Крік прокладена дериваційна траса, яка включає канал завдовжки 3,5 км та напірний водовід завдовжки 8 км, що його продовжує. У підсумку ресурс надходить до машинного залу, розташованого біля впадіння Горман-Крік у створене на Піру-Крік водосховище Пірамід-Лейк. Тут встановлено дві турбіни типу Пелтон загальною потужністю 74,3 МВт, які при напорі 221 метр забезпечують виробництво 389 млн кВт-год електроенергії на рік. Примітки
ГЕС Гаас

ГЕС Гаас — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись між ГЕС-ГАЕС Helms (вище по течії) та ГЕС Balch 1, 2, входить до складу каскаду у сточищі Кінгс-Рівер, яка дренує західний схил гір Сьєрра-Невада та у нижній течії розділяється на два рукави, котрі прямують на північ та на південь — до впадіння ліворуч у річку Сан-Хоакін (завершується в затоці Сан-Франциско) та безсточне озеро Tulare (раніше, до реалізації іригаційних проектів, в періоди високої водності течія у південному рукаві могла реверсуватись та забезпечувати стік з Tulare до Сан-Хоакін). Живлення станції відбувається із створеного на Норт-Форк-Кінгс-Рівер (правий витік Кінгс-Рівер) водосховища Lake Wishon, яке утримує кам'яно-накидна гребля із бетонним облицюванням висотою 79 метрів та довжиною 1015 метрів. Ця водойма має площу поверхні 3,9 км2 та корисний об'єм 110 млн м3. Зі сховища під правобережним гірським масивом прокладено дериваційний тунель завдовжки 10 км з перетином 4х4 метра, який переходить у напірний водовід завдовжки 1,4 метра зі спадаючим діаметром від 2,4 до 2 метрів. Вони подають ресурс до розташованого на глибині 145 метрів машинного залу розмірами 17х53 метри, в якому встановлено дві турбіни загальною потужністю 144 МВт, які в 2017 році забезпечили виробітку 760 млн кВт-год електроенергії. Відпрацьована вода по відвідному тунелю довжиною 0,6 км з перетином 5,3х4,6 метра транспортується до створеного на Норт-Форк-Кінгс-Рівер водосховища Блек-Рок. Примітки
ГЕС Кінгс-Рівер

ГЕС Кінгс-Рівер — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись між ГЕС Balch 1, 2 (вище по течії) та ГЕС Пайн-Флет, входить до складу каскаду у сточищі Кінгс-Рівер, яка дренує західний схил гір Сьєрра-Невада та у нижній течії розділяється на два рукави, котрі прямують на північ (до впадіння ліворуч у річку Сан-Хоакін, що завершується в затоці Сан-Франциско) та на південь (у безсточне озеро Tulare, яке до реалізації масштабних іригаційних проектів могло в періоди високої водності мати сток до Сан-Хоакін через реверсований південний рукав Кінгс-Рівер). Відпрацьована на станції Balch вода потрапляє до створеного на Норт-Форк-Кінгс-Рівер (правий витік Кінгс-Рівер) нижнього балансувального резервуару з площею поверхні 0,03 км2 та корисним об’ємом 0,69 млн м3, який утримує бетонна аркова гребля висотою 36 метрів та довжиною 73 метри. Звідси під правобережним масивом прокладений дериваційний тунель довжиною 5,6 км, котрий складається з двох частин, розділених водоводом довжиною 0,6 км, перекинутим над долиною Dinkey Creek (права притока Норт-Форк-Кінгс-Рівер). По завершенні тунель переходить у напірний водовід довжиною 0,55 км зі спадаючим діаметром від 2,7 до 2,3 метра. Останній подає ресурс до машинного залу, розташованого вже на правому березі Кінгс-Рівер нижче від злиття її витоків. Основне обладнання станції становить одна турбіна типу Френсіс потужністю 52 МВт, яка використовує напір у 243 метри та в 2017 році забезпечила виробітку 226 млн кВт-год електроенергії. Примітки
ГЕС Міддл-Форк

ГЕС Міддл-Форк — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись між ГЕС Френч-Медоу (15 МВт) та ГЕС Ралстон, входить до складу дериваційного гідровузла у сточищі Міддл-Форк-Амерікан-Рівер, лівої притоки Норт-Форк-Амерікан-Рівер, котра в свою чергу є правою твірною Амерікан-Рівер (дренує західний схил гір Сьєрра-Невада та є лівою притокою річки Сакраменто, котра завершується у затоці Сан-Франциско). Ресурс зі створеного у верхів'ї Міддл-Форк-Амерікан-Рівер водосховища Френч-Медоу транспортується до машинного залу однойменної станції, розташованого на річці Рубікон (ліва притока Міддл-Форк-Амерікан-Рівер). Відпрацьована ГЕС Френч-Медоу вода потрапляє до водосховища Hell Hole, яке утримує кам’яно-накидна/земляна гребя висотою 125 метрів, довжиною 472 метри та товщиною по гребеню 11 метрів. В процесі її спорудження у грудні 1964 року п'ятиденні зливи призвели до незапланованого заповнення водосховища та наступного прориву недобудованої греблі. Як наслідок, 37 млн м3 води та 535 тис м3 скельних порід рушили по долині та лише за сотню кілометрів нижче були поглинуті великим водосховищем Фолсом. На щастя, подія обійшласт без людських жертв. Аварія не перервала реалізацію проекту, та за пару років греблю довели до проектних показників. В результаті утворився резервуар з площею поверхні 5,1 км2 та об’ємом 256 млн м3. При цьому можливо відзначити, що до Hell Hole потрапляє не весь сток з верхів'я Рубікону, оскільки вище по течії з цієї річки вже здійснюється деривація для потреб гідровузла, створеного переважно у сточищі Соуз-Форк-Амерікан-Рівер, лівої твірної Амерікан-Рівер (ГЕС Лун-Лейк та інші). Від Hell Hole здійснюється зворотня деривація в долину Міддл-Форк-Амерікан-Рівер, для чого прокладено тунель довжиною 17,4 км. На своєму шляху він отримує додатковий ресурс із Соуз-Форк-Лонг-Каньйон та Норт-Форк-Лонг-Каньйон (лівого та правого витоків річки Лонг-Каньйон, правої притоки Рубікону). Висота водозаборів на них підібрана таким чином, що дозволяє за необхідності подавати ресурс у реверсному режимі до водосховища Hell Hole. На завершальному етапі після вирівнювальної камери висотою 183 метри тунель переходить у напірний водовід довжиною біля 1 км, котрий подає воду до розташованого на лівому березі Міддл-Форк-Амерікан-Рівер машинного залу. Останній обладнаний двома турбінами типу Пелтон загальною потужністю 116 МВт, які у 2017 році забезпечили виробництво 867 млн кВт-год електроенергії. Примітки
ГЕС Нарроуз 2

ГЕС Нарроуз 2 — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись після ГЕС Колгейт, становить нижній ступінь каскаду у сточищі річки Юба, лівої притоки Фетер (дренує північно-західне завершення гір Сьєрра-Невада та впадає ліворуч до Сакраменто, котра тече до затоки Сан-Франциско). У 1941 році на Юбі звели бетонну аркову греблю Englebright висотою 79 метрів та довжиною 348 метрів. Особливістю цієї споруди було її призначення — затримування осаду, котрий потрапляв у річку внаслідок здійснення вище по течії гідравлічної розробки золоторудних родовищ. Гребля утворила витягнутий на 14,5 км резервуар з площею поверхні 3,3 км2, який був здатний вмістити 86 млн м3 наносів. У 1969-му біля греблі облаштували машинний зал, ресурс до якого подається через тунель завдовжки 228 метрів зі спадаючим діаметром від 6,1 до 4,3 метра. Зал обладнали однією турбіною типу Френсіс потужністю 55 МВт (за іншими даними — 46,8 МВт), яка використовує напір у 72 метри та в 2017 році забезпечила виробництво 308 млн кВт-год електроенергії. Можливо також відзначити, що із того ж водосховища живиться ГЕС Нарроуз 1 потужністю 12 МВт. Її машинний зал розташований на протилежному, лівому березі річки за три сотні метрів нижче від машинного залу Нарроуз 2. Примітки
ГЕС Піт 1

ГЕС Піт 1 — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись перед ГЕС Піт 3, становить одну із двох станцій верхнього ступеня (поряд з ГЕС Малача) в каскаді у сточищі річки Піт, яка перетинає південну частину Каскадних гір та впадає ліворуч до Сакраменто (завершується у затоці Сан-Франциско). В межах проекту річку Фолл-Рівер (права притока Піт) за 1,5 км від устя перекрили земляною/кам’яно-накидною греблею висотою 12 метрів та довжиною 179 метрів, яка утримує невелике водосховище з площею поверхні 0,9 км2 та припустимим коливанням рівня у операційному режимі в діапазоні 0,9 метра. За 2,5 км вище по течії від греблі на правому березі сховища облаштували бетонну споруду, котра регулює перепуск води до короткого – біля 0,3 км – каналу. Останній переходить у прокладений по правобережжю Піт дериваційний тунель довжиною 3,1 км з перетином 4,3х4 метра. Після відкритого вирівнювального резервуару діаметром 18 метрів (із резервним водоскидом у протікаючу поблизу Піт) починаються два напірні водоводи довжиною по 0,42 км зі спадаючим діаметром від 3,3 до 2,4 метра. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс загальною потужністю 63 МВт, які використовують перепад висот між верхнім та нижнім б’єфом у 138 метрів та в 2017 році забезпечили виробітку 295 млн кВт-год електроенергії. Примітки
ГЕС Піт 3

ГЕС Піт 3 — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись між ГЕС Піт 1 та ГЕС Малача (30 МВт) з однієї сторони та ГЕС Піт 4 з іншої сторони, входить до складу каскаду на річці Піт, яка перетинає південну частину Каскадних гір та впадає ліворуч до Сакраменто (завершується у затоці Сан-Франциско). В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 40 метрів та довжиною 151 метр. Вона утримує водосховище з площею поверхні 5,2 км2 та об’ємом 51,7 млн м3 (корисний об’єм 17,8 млн м3). Зі сховища під правобережним масивом прокладено дериваційний тунель довжиною 6,5 км з діаметром 5,8 метра, який переходить у три напірні водоводи довжиною по 0,18 км зі спадаючим діаметром від 3,4 до 2,7 метра. Основне обладнання станції становлять три турбіни типу Френсіс потужністю по 23,3 МВт, які використовують перепад висот між верхнім та нижнім б’єфом у 95 метрів та в 2017 році забезпечили виробітку 241 млн кВт-год електроенергії. Примітки
ГЕС Піт 4

ГЕС Піт 4 — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись між ГЕС Піт 3 (вище по течії) та ГЕС Піт 5, входить до складу каскаду на річці Піт, яка перетинає південну частину Каскадних гір та впадає ліворуч до Сакраменто (завершується у затоці Сан-Франциско). В межах проекту річку перекрили бетонною греблею висотою 35 метрів, яка має гравітаційну та контрфорсну секції довжиною 65 та 62 метри відповідно. Вона утримує невелике водосховище з площею поверхні 0,42 км2 та об’ємом 2,43 млн м3 (корисний об’єм 1,7 млн м3). Зі сховища під правобережним масивом прокладено дериваційний тунель довжиною 6,5 км з діаметром 5,8 метра, який переходить у два напірні водоводи довжиною по 0,24 км зі спадаючим діаметром від 3,7 до 2,7 метра. Основне обладнання станції становлять дві турбіни типу Френсіс потужністю по 47,5 МВт, які використовують перепад висот між верхнім та нижнім б’єфом у 71 метр та в 2017 році забезпечили виробітку 375 млн кВт-год електроенергії. Примітки
ГЕС Піт 5

ГЕС Піт 5 — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись між ГЕС Піт 4 (вище по течії) та ГЕС Піт 6, входить до складу каскаду на річці Піт, яка перетинає південну частину Каскадних гір та впадає ліворуч до Сакраменто (завершується у затоці Сан-Франциско). В межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 20 метрів та довжиною 104 метри. Вона утримує невелике водосховище з площею поверхні 0,13 км2 та об’ємом 0,39 млн м3 (корисний об’єм 0,25 млн м3). Зі сховища під лівобережним масивом прокладено дериваційну трасу, яка складається з двох послідовних тунелів довжиною 1,6 км та 7,1 км з діаметром по 5,8 метра. Вони розділені балансувальним резервуаром з площею поверхні 0,19 км2 та об’ємом 1,29 млн м3 (корисний об’єм 0,8 млн м3), утвореним на висотах лівобережжя за допомогою земляної дамби висотою 20 метрів та довжиною 945 метрів. Завершальну ділянку траси складають чотири напірні водоводи довжиною по 0,42 км зі спадаючим діаметром від 2,7 до 2,3 метра. Основне обладнання станції становлять чотири турбіни типу Френсіс потужністю по 40 МВт, які використовують перепад висот між верхнім та нижнім б’єфом у 300 метрів та в 2017 році забезпечили виробітку 227 млн кВт-год електроенергії. Примітки
ГЕС Піт 6

ГЕС Піт 6 — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись між ГЕС Піт 5 (вище по течії) та ГЕС Піт 7, входить до складу каскаду на річці Піт, яка перетинає південну частину Каскадних гір та впадає ліворуч до Сакраменто (закінчується в затоці Сан-Франциско). У межах проєкту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 56 метрів та довжиною 171 метр, яка утримує водосховище з площею поверхні 1,1 км2 та об'ємом 19,3 млн м3. Через два водоводи діаметром 5,5 метра та довжиною по 0,2 км ресурс подається у пригреблевий машинний зал, де встановили дві турбіни типу Френсіс загальною потужністю 80 МВт. Вони використовують перепад напір 47 метрів та забезпечують виробництво 374 млн кВт·год електроенергії на рік. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 230 кВ. Можливо також відзначити, що вище від греблі станції Піт 6 до Піт надходить ресурс, дериваваний із річки McCloud через ГЕС James B Black. Примітки
ГЕС Піт 7

ГЕС Піт 7 — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись після ГЕС Піт 6, становить нижній ступінь каскаду на річці Піт, яка перетинає південну частину Каскадних гір та впадає ліворуч до Сакраменто (закінчується в затоці Сан-Франциско). У межах проекту річку перекрили бетонною гравітаційною греблею висотою 69 метрів та довжиною 235 метрів, яка утримує водосховище з площею поверхні 1,9 км2 та об'ємом 42,1 млн м3. Через два водоводи діаметром 4,6 метра та довжиною по 0,17 км ресурс подається у пригреблевий машинний зал, де встановили дві турбіни типу Френсіс загальною потужністю 112 МВт. Вони використовують напір у 62 метри та забезпечують виробництво 512 млн кВт-год електроенергії на рік. Відпрацьована вода потрапляє у нижній балансуючий резервуар, створений на Піт за допомогою кам'яно-накидної греблі висотою 9 метрів. При цьому в залежності від рівня води у водосховищі Шаста (куди впадає Піт) ця споруда може періодично затоплюватись. Видача продукції відбувається по ЛЕП, розрахованій на роботу під напругою 230 кВ. Примітки
ГЕС Нью-Ексчекер

ГЕС Нью-Ексчекер (New Exchequer) — гідроелектростанція у штаті Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись перед ГЕС McSwain (9 МВт), становить верхній ступінь каскаду на річці Мерсед, правій притоці Сан-Хоакін (впадає до затоки Сан-Франциско) У 1926 році річку перекрили арково-гравітаційною бетонною греблею висотою 99 метрів, утворене якою водосховище з об’ємом 347 млн м3 передусім призначалось для потреб іригації, а також живлення електростанції потужністю 31 МВт. В 1964-1967 роках для збільшення можливостей резервуару нижче по течії звели нову кам’яно-накидну споруду із бетонним облицюванням висотою 149 метрів, довжиною 372 метри та товщиною від 5 (по гребеню) до 305 (по основі) метрів. На правобережжі північніше від неї закриває сідловину земляна/кам’яно-накидна дамба висотою 19 метрів та довжиною 457 метрів, а ще далі на північ розташована секція водоскидів, призначена для перепуску надлишкової води під час повені. Разом ці споруди утримують водосховище Lake McClure з площею поверхні 28,8 км2 та об’ємом 1264 млн м3. Через тунель довжиною 0,1 км з діаметром 5,5 метра та напірний водовід довжиною 0,3 км з діаметром 4,9 метра ресурс подається до пригреблевого машинного залу. Останній обладнали однією турбіною типу Френсіс потужністю 94,5 МВт, яка працює при напорі 121 метр. В 2017 році вона виробила 440 млн кВт-год електроенергії. Примітки
ГЕС Сан-Франсісквіто 1

ГЕС Сан-Франсісквіто 1 (San Francisquito) — гідроелектростанція на півдні штату Каліфорнія (Сполучені Штати Америки). Знаходячись між малою ГЕС Haiwee (5,6 МВт, вище по каскаду) та ГЕС Сан-Франсісквіто 2 (46 МВт), входить до складу каскаду, котрий використовує перепади висот по трасі акведука, яким до Лос-Анджелесу постачається вода зі сточища озера Моно (лежить у безстічній котловині на схід від гір Сьєрра-Невада). Захоплена у сточищі Моно вода транспортується на південь за допомогою грандіозного водоводу довжиною майже чотири сотні кілометрів. На своєму шляху він проходить через цілий ряд водосховищ та живить чотирнадцять гідроелектростанцій, найпотужнішою серед яких є саме San Francisquito 1. Після згаданої вище малої ГЕС Haiwee (п'ята в каскаді - якщо не рахувати ще три станції на бічних гілках системи) починається протяжний водовід через пустелю, котрий завершується у водосховищі Fairmont (наразі практично осушене через побоювання за його сейсмічну стійкість). Далі вода прямує по тунелю довжиною понад 10 км під водороздільною грядою Поперечних хребтів та потрапляє в долину річки San Francisquito Creek, правої притоки Санта-Клари (впадає до Тихого океану дещо північніше за Лос-Анджелес). Після вирівнювального резервуару напівзаглибленого типу по схилу спускаються три напірні водоводи довжиною понад 0,5 км. На цій ділянці вони сполучаються з водоводом від резервуару Bouquet, створеного на Bouquet Creek (ще одна права притока Санта-Клари). У 1917-му станцію ввели в експлуатацію з трьома гідроагрегатами, до яких за шість років додали четвертий потужністю 12,3 МВт. Наразі перші два гагрегати виведено з експлуатації, зате в 1980-х роках запустили ще дві турбіни потужністю по 25 МВт, завдяки чому загальна потужність станції становить 73 МВт. Гідроагрегати включають турбіни типу Пелтон, які використовують напір у 274 метри. Можливо відзначити, що у 1920-х роках дещо нижче за станцію San Francisquito 1 звели греблю St. Francis висотою 56 метрів, прорив якої 12 березня 1928-го призвів до проходження по каньйону хвилі висотою більше за півсотні метрів, що призвело до загибелі шестисот осіб. Примітки