NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Aeroporto nazionale Bill e Hillary Clinton

L'Aeroporto nazionale Bill e Hillary Clinton (IATA: LIT, ICAO: KLIT, FAA LID: LIT), conosciuto anche come Aeroporto nazionale Clinton, Campo Adams o semplicemente Aeroporto di Little Rock, è un aeroporto civile situato nella periferia orientale di Little Rock, capitale dell'Arkansas, negli Stati Uniti d'America. È gestito dalla Commissione aeroportuale municipale di Little Rock. Con 2,1 milioni di passeggeri all'anno, è il più grande aeroporto commerciale dell'Arkansas. Pur non avendo destinazioni internazionali, vi sono oltre 50 voli giornalieri in arrivo o partenza, con 14 città collegate nonstop. Storia L'aeroporto venne intitolato originariamente "Campo Adams" (Adams Field), in memoria del capitano George Geyer Adams del 154º Squadrone Osservatori della Guardia Nazionale dell'Arkansas, morto in servizio il 4 settembre 1937, grande sostenitore dell'aeroporto e consigliere comunale di Little Rock. American Airlines fu la prima compagnia a servire Little Rock, con il primo volo atterrato il 19 giugno 1931. Durante la seconda guerra mondiale l'aviosuperficie venne usata dalla Terza forza aerea dell'Aeronautica militare statunitense per attività di pattugliamento antisommergibile e addestramento. Nel 1972 venne aperto l'odierno terminal con 12 cancelli d'imbarco. Il 1º giugno 1999 il volo American Airlines 1420 proveniente da Dallas/Fort Worth si schiantò durante l'atterraggio, provocando 11 morti. Nel 2008 fu approvato un piano quindicinnale di rinnovo dell'aeroporto, inclusa la realizzazione di altri quattro imbarchi, per un totale di 16 imbarchi. Il 20 marzo 2012 la commissione aeroportuale municipale di Little Rock deliberò di ridenominare l'aeroporto in onore dell'ex presidente degli Stati Uniti Bill Clinton e di sua moglie, ex Segretario di stato, Hillary Clinton. Note Voci correlate Aeroporto regionale dell'Arkansas nord occidentale Little Rock Altri progetti Wikimedia Commons contiene immagini o altri file su Aeroporto nazionale Bill e Hillary Clinton Collegamenti esterni (EN) Sito ufficiale, su clintonairport.com. (EN) Aeroporto nazionale Bill e Hillary Clinton, su Geographic Names Information System, USGS.
Aeroporto Nacional Clinton

O Bill and Hillary Clinton National Airport (IATA: LIT, ICAO: KLIT, FAA: LIT), oficialmente Bill and Hillary Clinton National Airport/Adams Field, está localizado a 3 km da cidade de Little Rock, estado do Arkansas, Estados Unidos. É o maior aeroporto comercial do Arkansas, tendo atendido mais de 2,1 milhões de passageiros entre março de 2009 e fevereiro de 2010. O aeroporto atrai passageiros de várias partes do Arkansas e de outros estados norte-americanos. Apesar de o aeroporto não possuir voos diretos internacionais, há mais de 50 pousos e decolagens diários no local. Companhias aéreas e destinos Referências
Aeroportul Național Bill and Hillary Clinton

Aeroportul Național Bill and Hillary Clinton (IATA: LIT, ICAO: KLIT, FAA LID: LIT) este un aeroport din Little Rock, Arkansas, Comitatul Pulaski, Arkansas, Arkansas, Statele Unite ale Americii ce deservește zona Little Rock. Aeroportul a fost tranzitat în 2019 de 2.173.480 de pasageri. A fost deschis în 19 iunie 1931 și numit după Bill and Hillary Clinton⁠(d). Situat la o altitudine de 81 m, aeroportul dispune de 3 piste. Infrastructură Piste Aeroportul dispune de 3 piste: pista 04L/22R din beton, cu dimensiunile 8.273 picioare × 150 picioare pista 04R/22L din beton, cu dimensiunile 8.251 picioare × 150 picioare pista 18/36 din beton, cu dimensiunile 6.224 picioare × 150 picioare Terminale Note Vezi și
University of Arkansas for Medical Sciences

Die University of Arkansas for Medical Sciences (auch UAMS genannt) ist eine staatliche, medizinische Hochschule in Little Rock, der Hauptstadt des US-Bundesstaates Arkansas. An der Hochschule sind 2320 Studenten eingeschrieben. Sie gehört zu dem University of Arkansas System. Mit 9400 Mitarbeitern ist sie einer der größten Arbeitgeber in Arkansas. Geschichte Die Universität wurde 1879 als eine sogenannte Medical School gegründet. In den 1950er Jahren wurde sie in University of Arkansas Medical Center (UAMC) umbenannt. Ihren heutigen Namen erhielt sie 1980. Weblinks University of Arkansas for Medical Sciences
Templo de Bentonville

El Templo de Bentonville Arkansas es uno de los templos construidos y operados por la Iglesia de Jesucristo de los Santos de los Últimos Días ubicado en Bentonville, Arkansas. El Templo de Bentonville es el primer templo de la Iglesia SUD en el estado de Arkansas y el templo dedicado número 181 en funcionamiento a nivel mundial.​​ Anuncio Los planes para la construcción del templo en Arkansas fue anunciado durante la conferencia general de la iglesia, el 5 de octubre de 2019 por el entonces presidente de la iglesia, Russell M. Nelson.​ La ubicación del templo se anunció el 23 de abril de 2020, en un lote de 8,8 acres adyacente a un centro de reuniones de la iglesia en la calle McCollum Drive.​​ El 28 de agosto de 2020, la Iglesia SUD publicó una representación exterior del templo y anunció que se llevaría a cabo la ceremonia de la primera palada en noviembre de 2020, presidida por David A. Bednar, miembro del Cuórum de los Doce Apóstoles, de forma remota.​La palada inicial tuvo lugar el 7 de noviembre de 2020,​​la misma fecha en la que se inició la construcción del Templo de Red Cliffs, Utah.​​ Bednar luego dedicó el templo el 17 de septiembre de 2023. ​ Referencias
Jaderná elektrárna Arkansas Nuclear One

Jaderná elektrárna Arkansas Nuclear One (anglicky Arkansas Nuclear One Nuclear Power Plant) je provozní jadernou elektrárnou ve Spojených státech. Leží u jezera Russellville ve státě Arkansas. Elektrárna je vlastněna a provozována společností Entergy Nuclear a jedná se o jedinou jadernou elektrárnu ve státě Arkansasu. Oba reaktory používají ke chlazení umělé jezírko a jednu chladicí věž. Historie a technické informace Blok 1 První ze dvou bloků začal být budován 10. října 1968. Jedná se o reaktor s tlakovodní koncepcí o dvou smyčkách primárního okruhu. Jeho hrubý výkon činí 903 MW a čistý výkon, který putuje do sítě po odečtení vlastních potřeb bloku je 836 MW. Do sítě byl připojen 17. srpna 1974 a do komerčního provozu přešel 19. prosince 1974. Reaktor dodala a vybudovala společnost Babcock & Wilcox. Blok 2 Druhý blok započal výstavbu 6. prosince 1968. Jedná se také o tlakovodní reaktor se dvěma smyčkami v primárním okruhu, z čehož vyplývá, že má dva parogenerátory. Jeho hrubý výkon činí 1065 MW a čistý výkon odesílaný do sítě je 988 MW. Reaktor dodala a vybudovala společnost Combustion Engineering. Dne 9. prosince 2013 byl druhý blok odstaven z důvodu požáru transformátoru v rozváděči areálu. Požár se obešel bez zranění a ohrožení bezpečnosti personálu a obyvatelstva. Okolní obyvatelstvo NRC definuje dvě zóny havarijního plánování kolem jaderných elektráren. První o poloměru 16 kilometrů, která se týká především vystavení radioaktivní kontaminace vzduchu a poté druhou o poloměru 80 kilometrů, jež se zabývá kontaminací potravin a vody. Podle studie NRC zveřejněné v srpnu 2010 byl odhad každoroční riziko zemětřesení dostatečně silného na to, aby způsobilo poškození aktivní zóny reaktoru v Arkansas Nuclear One 1 ku 243 902. Informace o reaktorech Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Arkansas Nuclear One na anglické Wikipedii. Související články Jaderná energetika ve Spojených státech Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Jaderná elektrárna Arkansas Nuclear One na Wikimedia Commons
Kernkraftwerk Arkansas One

Das Kernkraftwerk Arkansas One (englisch Arkansas Nuclear One, kurz ANO) mit zwei Druckwasserreaktoren ist in Russellville im US-Bundesstaat Arkansas gelegen. Block 1 wurde von Babcock and Wilcox und Block 2 von Combustion Engineering gebaut. Geschichte Die beiden Reaktoren wurden ab 1968 gebaut. Block 1 ging am 17. August 1974 und Block 2 am 26. Dezember 1978 ans Netz. Block 1 Der Reaktor von Block 1 stammt von Babcock & Wilcox, die Turbine wurde von Westinghouse hergestellt. Zur Kühlung wird Lake Dardanelle verwendet. Die erteilte Betriebslizenz für Block 1 lief ursprünglich bis zum 19. Mai 2014. Ein 2000 gestellter Antrag auf Verlängerung der Betriebslizenz um 20 Jahre wurde von der Nuclear Regulatory Commission (NRC) am 20. Juni 2001 bewilligt, somit läuft die Lizenz bis zum 19. Mai 2034. Block 2 Der Reaktor von Block 2 stammt von Combustion Engineering, die Turbine wurde von General Electric hergestellt. Block 2 nutzt einen ca. 136 m (447ft) hohen Kühlturm. Die erteilte Betriebslizenz für Block 2 lief ursprünglich bis zum 17. August 2018. Ein 2003 gestellter Antrag auf Verlängerung der Betriebslizenz um 20 Jahre wurde von der NRC am 30. Juni 2005 bewilligt, somit läuft die Lizenz bis zum 17. August 2038. Zwischenfälle Am 31. März 2013 kam es zu einem tödlichen Unfall durch den Ausfall eines Krans während der Revision. Infolgedessen fiel die Last des Krans, der Generator von Block 1. Bei dem Unfall kam eine Person ums Leben, acht weitere wurden verletzt. Beide Blöcke gingen vom Netz. Für die Öffentlichkeit bestand laut Betreiber und Behörden keine Gefahr. Block 2 ging am 29. April wieder ans Netz. Am 8. August war Block 1 wieder voll am Netz. Am Morgen des 9. Dezember 2013 wurden eine Explosion sowie Löscharbeiten auf dem Gelände des Kernkraftwerks gemeldet. Ein Transformator in Block 2 war in Brand geraten. Der betreffende Block wurde daraufhin abgeschaltet. Die Betreibergesellschaft stufte den Vorfall als Unusual Event ein, was einem Störfall unterhalb der INES-Skala gleichzusetzen ist. Im Dezember 2016 wurde bekannt, dass auch Arkansas One vom Creusot-Forge-Skandal um gefälschte Zertifikate betroffen ist. Teile des Deckels des Reaktordruckbehälters stammen von der belasteten Areva-Tochter. Daten der Reaktorblöcke Das Kernkraftwerk Arkansas One hat insgesamt zwei Blöcke: Quellen Siehe auch Liste der Kernkraftwerke Weblinks Webseite des Betreibers Entergy Nuclear
Central nuclear Arkansas Nuclear One

La Central Nuclear Arkansas Nuclear One (ANO) dispone de dos reactores de agua a presión, está situada en Russellville (Arkansas). Es propiedad de Entergy Nuclear que se encarga de su funcionamiento. Unidad 1 La Unidad 1 tiene una capacidad de generación de 846 MWe, y entró en funcionamiento el 21 de mayo de 1974. Tiene permiso para funcionar hasta el 20 de mayo de 2014. Su reactor nuclear fue suministrado por Babcock and Wilcox. Unidad 2 La Unidad 2 tiene una capacidad de 930 MWe, y entró en funcionamiento el 1 de septiembre de 1978. Tiene permiso para funcionar hasta el 17 de julio de 2018. Su reactor nuclear fue suministrado por Combustion Engineering. Enlaces externos Página del Departamento de Energía NukeWorker Historia
Centrale Arkansas Nuclear One

La centrale nucléaire Arkansas Nuclear One (ANO) est située à Russelville dans l'Arkansas. Description La centrale est équipée de deux réacteurs à eau pressurisée (REP) : Arkansas 1 tranche 1 : 846 MWe, mise en service en 1974, exploitation prévue jusqu'en 2014. Arkansas 1 tranche 2 : 930 MWe, mise en service en 1978, exploitation prévue jusqu'en 2018. La tranche 1 a été construite par Babcock and Wilcox et la tranche 2 par Combustion Engineering. En 2019, elle commence à utiliser du combustible ATF (Accident Tolerant Fuel) produit par Framatome. La compagnie Entergy est propriétaire et exploitant. Notes et références Liens externes (en) Site de l'exploitant sur ANO (en) Description de la centrale par l'Administration Portail de l'industrie Portail de l’énergie Portail du nucléaire Portail de l’Arkansas
АЭС Арканзас

АЭС Арканзас (ANO) состоит из двух блоков с водо-водяными реакторами. Станция расположена на берегу озера Дарнаделлы в Расселвилле, Арканзас. Это единственная АЭС в Арканзасе. АЭС Арканзас принадлежит корпорации Entergy и ей же управляется. Блоки Первый блок Блок 1 имеет мощность 836 МВт и введён в эксплуатацию 19 декабря 1974 года. Его лицензия была выдана 21 мая 1974 года и действительна до 20 мая 2034 года. Реактор и турбогенератор блока были поставлены соответственно компаниями Babcock & Wilcox и Westinghouse, а также он использует озеро Дарданелл как источник охлаждения. Второй блок Блок 2 имеет мощность 988 МВт и начал эксплуатацию 26 марта 1980 года. Его лицензия была выдана 1 сентября 1978 года и действительна до 17 июля 2038 года. Реактор и турбогенератор блока были поставлены компаниями Combustion Engineering и General Electric, а также он использует систему рециркуляции воды из 136,7 метровой башни охлаждения Местное население Комиссия по ядерному регулированию США определила две чрезвычайные зоны вокруг АЭС: первая зона (около 10 миль (16 км) вокруг АЭС), зона радиоактивного поражения и вторая зона 50 миль (80 км) — зона, связанная с радиоактивным влиянием на пищу и воду. В 2010 население в радиусе 10 миль (16 км) от АЭС Арканзас составляло 44,139 человек. Согласно данным переписи населения США за 10 лет прирост населения составил 17,2 процента. В 2010 году население в радиусе 50 миль (80 км) составило 308,219 человек, прирост населения составил 13,3 процента, по сравнению с 2000 годом. Учитывались города в пределах 50 миль включая Расселвилл. Сейсмический риск Согласно исследованию NRK, опубликованном в августе 2010, по оценке Комиссия по ядерному регулированию, риск землетрясения достаточно мал (1/243902) и может повлечь за собой серьёзное повреждение реактора.. Примечания Дополнительные источники Entergy Nuclear — Arkansas Nuclear One NukeWorker History Arkansas Nuclear One Power Plant, Arkansas . Energy Information Administration, U.S. Department of Energy (DOE) (29 августа 2008). Дата обращения: 24 ноября 2008. Архивировано 19 декабря 2008 года. Arkansas Nuclear 1 Pressurized Water Reactor . Operating Nuclear Power Reactors. U.S. Nuclear Regulatory Commission (NRC) (14 февраля 2008). Дата обращения: 24 ноября 2008. Архивировано 19 января 2013 года. Arkansas Nuclear 2 Pressurized Water Reactor . Operating Nuclear Power Reactors. NRC (14 февраля 2008). Дата обращения: 24 ноября 2008. Архивировано 19 января 2013 года.