NoeFlandre/osm-polygon-wikidata-only huggingface dataset:
Ґанадо (Аризона)

Ґанадо (англ. Ganado) — переписна місцевість (CDP) в США, в окрузі Апачі штату Аризона. Населення — 883 особи (2020). Географія Ґанадо розташоване за координатами 35°41′30″ пн. ш. 109°33′21″ зх. д. (35.691770, -109.555803). За даними Бюро перепису населення США в 2010 році переписна місцевість мала площу 23,70 км², з яких 23,69 км² — суходіл та 0,02 км² — водойми. Демографія Згідно з переписом 2010 року, у переписній місцевості мешкало 1210 осіб у 372 домогосподарствах у складі 268 родин. Густота населення становила 51 особа/км². Було 445 помешкань (19/км²). Расовий склад населення: До двох чи більше рас належало 2,1 %. Частка іспаномовних становила 2,8 % від усіх жителів. За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 33,4 % — особи молодші 18 років, 57,6 % — особи у віці 18—64 років, 9,0 % — особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 29,4 року. На 100 осіб жіночої статі у переписній місцевості припадало 86,7 чоловіків; на 100 жінок у віці від 18 років та старших — 87,0 чоловіків також старших 18 років. Середній дохід на одне домашнє господарство становив 42 508 доларів США (медіана — 30 556), а середній дохід на одну сім'ю — 51 323 долари (медіана — 43 333). За межею бідності перебувало 24,8 % осіб, у тому числі 23,1 % дітей у віці до 18 років та 35,7 % осіб у віці 65 років та старших. Цивільне працевлаштоване населення становило 280 осіб. Основні галузі зайнятості: освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога — 60,7 %, публічна адміністрація — 8,6 %, транспорт — 6,1 %, сільське господарство, лісництво, риболовля — 4,6 %. Джерела Посилання http://www.open-public-records.com/arizona/ganado_data.htm [Архівовано 21 вересня 2012 у Wayback Machine.] — актуальні дані про освіту, зайнятість, злочинність http://www.histopolis.com/Place/US/AZ/Apache_County/ganado [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] http://www.city-data.com/city/Ganado-Arizona.html [Архівовано 16 листопада 2012 у Wayback Machine.] — актуальні дані про доходи та нерухомість http://arizona.hometownlocator.com/az/apache/ganado.cfm [Архівовано 14 липня 2011 у Wayback Machine.]
Marquee Theatre

Marquee Theatre (originally known as the Red River Opry or the Red River Music Hall) is a music venue in Tempe, Arizona. The theater sits on the north side of Tempe Town Lake near the Mill Avenue Bridge, at the intersection of Mill Avenue and Washington Street, the primary business and entertainment district in Tempe. About The venue originally opened January 1993 as the "Red River Opry" (often referred to as the "Red River Music Hall") and catered for country music. The Opry filed for bankruptcy in 2001 and closed later that year. The venue was purchased by Nobody In Particular Presents in 2002. After a year of renovations, the theatre opened in March 2003. Tom LaPenna purchased the venue a year later. His company, Lucky Man Concerts (formerly Lucky Man Productions) has owned and operated the theatre since March 29, 2004. The theater features festival seating and the back of the house is approximately 80 feet from the stage. It is open to all ages and alcoholic beverages are served with proper ID. Due to the Arizona smoking laws, there is no smoking permitted inside but a large outdoor patio is provided. The theatre is popular with the students of nearby Arizona State University and caters to the college-age demographic. References External links Official website Arizona Central venue guide Phoenix New Times venue guide
Kernkraftwerk Palo Verde

Das Kernkraftwerk Palo Verde bei Wintersburg, Arizona, etwa 100 km westlich von Phoenix, produziert etwa 30.000 Gigawattstunden elektrische Energie jährlich und versorgt so 1,5 bis zwei Millionen Haushalte in Arizona, Kalifornien, New Mexico und Texas. Es besteht aus drei Druckwasserreaktoren, gebaut von Combustion Engineering, mit einer Nettoleistung von jeweils zwischen 1311 und 1314 MWe. Mehrheitseigner und Betreiber der Anlage ist der Arizona Public Service. Weitere Anteilseigner sind Salt River Project, El Paso Electric Co., PNM Resources, Southern California Edison, Public Service Co. of New Mexico, Southern California Public Power Authority, und das Los Angeles Dept. of Water & Power. Geschichte Mit dem Bau des ersten Reaktorblocks wurde am 25. Mai 1976 begonnen. Für die beiden anderen Blöcke war Baubeginn am 1. Juni 1976. Der erste Reaktor wurde am 25. Mai 1985 zum ersten Mal kritisch. Der zweite Reaktorblock folgte am 18. April 1986, der dritte am 25. Oktober 1987. Am 28. Januar 1986 ging der erste und am 19. September 1986 der zweite Reaktorblock in kommerziellen Betrieb. Der dritte Block ging am 8. Januar 1988 in den kommerziellen Betrieb. 2003 bzw. 2005 wurde eine Leistungserhöhung um 2,9 % für jeden der Blöcke genehmigt. Die Betriebsgenehmigung wurde im April 2011 von ursprünglich 40 auf 60 Jahre verlängert. Betrieb Der Standort befindet sich weitab von jeder Wasserversorgung, die für die Kühlung der Brennstäbe benötigt wird. Üblicherweise steht allgemein bei Kernkraftwerken Flusswasser für den Kühlkreislauf zur Verfügung, um es dann in den Fluss zurückzuleiten. Dieses Kernkraftwerk in einer Wüstengegend ist das einzige, das nicht in Gewässernähe liegt. Als Kühlmittel dienen die zuvor geklärten Abwässer der benachbarten Städte. Zwischenfälle Die Kosten eines Brandes am 5. März 1989 an einem Transformator von Palo Verde 1 mit nachfolgendem notfallmäßigem Herunterfahren des Reaktors werden auf 16 Millionen Dollar geschätzt. Es kam am 3. November 2007 zu einem Zwischenfall. Auf dem Pick-up eines Vertragsmitarbeiters wurde eine Rohrbombe gefunden, als dieser auf die Anlage fahren wollte. Der 61-jährige wurde festgenommen und gab an, nichts von dem Sprengstoff gewusst zu haben. Es bestand laut Aussagen der Polizei keine Gefahr für das Kernkraftwerk und die Bevölkerung, da die Bombe das Kraftwerk nicht hätte beschädigen können. Allerdings war der selbst zusammengebaute Sprengsatz funktionstüchtig. Am Nachmittag wurde die Absperrung um die Anlage wieder aufgehoben. Daten der Reaktorblöcke Das Kernkraftwerk Palo Verde hat drei Blöcke: Siehe auch Liste der Kernkraftwerke Liste der Kernreaktoren mit der höchsten Jahresproduktion Weblinks Offizielle Website Einzelnachweise
Centrale nucléaire de Palo Verde

La centrale nucléaire de Palo Verde est la plus grande centrale de production d'électricité d'origine nucléaire aux États-Unis. Elle est détenue à 29,1 % et exploitée par l'Arizona Public Service. Elle possède trois réacteurs REP (réacteurs à eau pressurisée) de type System 80 construits par Combustion Engineering, et qui ont chacune une puissance nominale de 1 346 MWe (3990 MWt). Chaque tranche est constituée de 2 boucles de refroidissement comportant chacune une pompe de refroidissement et d'un générateur de vapeur. Les tranches 1 et 2 ont été connectées au réseau en 1986 et la tranche 3 en 1988. La société « Arizona Public Service Company » est l'exploitant et copropriétaire avec les distributeurs d'électricité du Nouveau-Mexique, du Texas et de Californie. Le site de Palo Verde est situé à Wintersburg dans l'Arizona à 76 km (47 mi) à l'ouest de Phoenix. La centrale présente la particularité d'être la seule centrale américaine à ne pas être située à proximité d'un fleuve ou d'un littoral ; l'eau utilisée pour le refroidissement est l'effluent de Phoenix. Notes et références Voir aussi Articles connexes Liste des réacteurs nucléaires aux États-Unis Liens externes (anglais) Description de Palo Verde (anglais) Page gouvernementale Portail de l'industrie Portail de l’énergie Portail du nucléaire Portail de l’Arizona
АЕС Пало-Верде

АЕС Пало Верде (англ. Palo Verde Nuclear Generating Station) — діюча атомна електростанція на південно-заході США (штат Аризона). Це найбільша атомна станція в США (3 енергоблоки по 1400 МВт), що забезпечує електроенергією міста з населенням майже 4 мільйони осіб. Станція розташована в сел. Вінтерсбург округу Марікопа штату Аризона, в 80 км на захід від м. Фінікс. Названа за іменем сел. Пало Верде, хоча розташована поблизу іншого населеного пункту. Будівництво Будівництво станції почалося в 1976 році, введена в експлуатацію вона була в 1988 році. АЕС має 3 енергоблоки з реакторами з водою під тиском (PWR) американської фірми Combustion Engineering потужністю 1400 МВт кожен. Цікавим моментом є використання охолоджуючою водою стічних вод найближчих муніципалітетів, а в сезон дощів — вод річки Хіла (приплив Колорадо). Це відбувається внаслідок того, що АЕС розташована в пустелі. АЕС Пало Верде — єдина атомна станція в світі, не розташована біля великого водоймища. 21 квітня 2011 р. NRC поновила експлуатаційні ліцензії на три реактори Пало Верде, продовживши термін їх служби з сорока до шістдесяти років. Реактори прослужать до 2045-2047 років. Інформація про енергоблоки Примітки
Mesa-Arizona-Tempel

Der Mesa-Arizona-Tempel ist der siebte Tempel der Kirche Jesu Christi der Heiligen der Letzten Tage und der erste in Arizona. Er steht in Mesa, einem Vorort von Phoenix. Der Tempel ist einer der wenigen, die keinen Engel Moroni tragen und einer von dreien, die keine Turmspitze haben. Letzteres geht auf das Vorbild des Tempels Salomos zurück, wie auch beim Laie-Hawaii-Tempel und beim Cardston-Alberta-Tempel. In der zweiten Hälfte des neunzehnten Jahrhunderts waren zahlreiche mormonische Siedler aus Utah nach Arizona gekommen. Um ihnen den aufwendigen Weg zu den Tempeln in Utah zu ersparen, wurde seit 1908 der Bau eines Tempels in Arizona geplant. Nach einer Verzögerung der Vorbereitung durch den Ersten Weltkrieg konnte der Tempel 1927 eingeweiht werden. Seit 1945 werden in ihm als ersten Tempel Endowmentzeremonien auf Spanisch angeboten. Er wurde von 1974 bis 1975 renoviert. Er hat 10.583 Quadratmeter Nutzfläche, vier Endowment- und neun Siegelungsräume. Meilensteine Weblinks Offizielle Seite der Heiligen der letzten Tage zum Mesa-Arizona-Tempel Seite des Mesa-Arizon-Tempels (englisch)
Temple mormon de Mesa

Le temple mormon de Mesa est un temple de l’Église de Jésus-Christ des saints des derniers jours situé à Mesa, dans l’État de l’Arizona, aux États-Unis. Historique Il a été inauguré le 23 octobre 1927. Architecture Il s'agit de l'un des trois temples mormons sans flèche, avec celui de Cardston et de Laie. Notes et références (en) Cet article est partiellement ou en totalité issu de l’article de Wikipédia en anglais intitulé « Mesa Arizona Temple » (voir la liste des auteurs). Lien externe (en) Site officiel Ressource relative à l'architecture : Structurae (en) Site officiel Portail de l’architecture chrétienne Portail du mormonisme Portail de l’Arizona
Notre Dame Preparatory High School (Arizona)

Notre Dame Preparatory High School is a private Catholic high school located in Scottsdale, Arizona, United States. History The school was originally opened by the Tesseract Group, but by January 2001, it was announced they would be closing the school. It was reported there was interest by the Diocese in purchasing the school. The student's parents came together to make a bid on the 18-acre school for $9.6 million. "If we could stay on campus next year, we have time to build a school," said Betsey Kauffman, vice-president of the Tesseract North Scottsdale Foundation, a non-profit group that was formed in October 2000. "We could hold on to our student population and provide some security for our teachers," Kauffman said. It was reported the Diocese outbid the parents by $2 million. The site of the school was purchased by the Roman Catholic Diocese of Phoenix in March 2001. It was confirmed the Diocese purchased the 36-acre site for $17 million. David Gonsalves was appointed by Bishop Thomas O'Brien of the Catholic Diocese of Phoenix, as the first principal of the school. It was announced in November 2001, the school site would undergo a $9 to $10 million renovation, a gymnasium, chapel, and 16 new classrooms would be constructed for the new school. Prospective students, were scheduled to take an entrance exam on January 19, 2002, and interview with Principal Gonsalves. Applicants were then notified by March 1, if they were accepted. "I believe our curriculum will be more stringent compared to regular high school," Gonsalves said. "Our goal is to send 100 percent of our kids to higher education." The school opened in August 2002 with only a freshman and sophomore class. The first class of 72 students graduated on May 21, 2005. Demographics The demographic breakdown of the 975 students enrolled for the 2023–2024 school year was: Notable alumni Peter Bourjos, baseball player Kade Gottlieb, Gottmik, finalist on RuPaul's Drag Race (season 13) Jagger Jones, stock car racing driver Sean Renfree, football player Tayler Scott, baseball player Aaron Slegers, baseball player Jake Smith, American football player Josh Doan, hockey player Erika Kirk (née Frantzve), Miss Arizona USA (2012) and widow of Charlie Kirk References External links Official website The Diocese of Phoenix website NDP Live
Glen Canyon Dam Bridge

The Glen Canyon Bridge or Glen Canyon Dam Bridge is a steel arch bridge in Coconino County, Arizona, carrying U.S. Route 89 across the Colorado River. The bridge was originally built by the United States Bureau of Reclamation to facilitate transportation of materials for the Glen Canyon Dam, which lies adjacent to the bridge just 865 feet (264 m) upstream. The two-lane bridge has an overall length of 1,271 feet (387 m) with a deck 700 feet (210 m) above the river, making it one of the highest bridges in the United States. The bridge was the highest arch bridge in the world when completed in 1959. See also List of highest bridges References Sailer, Robert. "Colorado River Bridge at Glen Canyon Dam".
Glen Canyondambrug

De Glen Canyondam brug is een stalen boogbrug over de Colorado in de Amerikaanse staat Arizona. De brug maakt deel uit van U.S. Route 89. De brug werd gebouwd tussen 1957 en 1959 door het United States Bureau of Reclamation. De brug was noodzakelijk voor het transport van mensen en materiaal voor de bouw van de naastgelegen Glen Canyondam. Deze dam was noodzakelijk voor het vasthouden van water voor irrigatiedoeleinden en het opwekken van elektriciteit. De brug heeft een lengte van 387 meter en twee rijbanen. Het wegdek ligt zo’n 200 meter boven het waterpeil van de rivier en het is hiermee een van de hoogste bruggen van het land. In 1959, bij de oplevering, was het de hoogste brug van de Verenigde Staten.
Мост Глен-Каньон

Мост Глен-Каньон (англ. Glen Canyon Bridge или Glen Canyon Dam Bridge) — мост через реку Колорадо, расположенный у плотины Глен-Каньон и водохранилища Пауэлл, недалеко от города Пейдж (штат Аризона, США). Конструкция Мост Глен-Каньон — арочного типа, состоит из одной стальной арки. Общая длина моста — 387 м, протяжённость арочного пролёта — 313 м. Ширина моста — 11,6 м, включая две пешеходные дорожки по 1,2 м. Высота моста над рекой — 213 м. Поверхность моста представляет из себя железобетонную плиту толщиной 15 см. В конструкции моста содержится 3920 тонн арматурной стали. После завершения строительства (в 1959 году) этот мост был самым высоким арочным мостом в мире, а также вторым по длине среди мостов такого типа в США. История На стадии проектирования, а также на начальной стадии строительства мост именовался Colorado River Bridge, но в 1959 году он был переименован в Glen Canyon Bridge, так как это название более конкретно отражало географическое расположение моста. Решение о строительстве плотины Глен-Каньон на реке Колорадо было одобрено Конгрессом США в апреле 1956 года. Рядом с плотиной предполагалось сооружение автомобильного моста. Кроме этого, должны были быть построены дороги, подходящие к этому мосту и плотине с юга (от города Флагстафф, штат Аризона) и с севера (от города Канаб, штат Юта). 18 декабря 1956 года Бюро мелиорации США объявило тендер на строительство моста, а уже 1 января 1957 года подряд был выдан компаниям Peter Kiewit Sons и Judson Pacific Murphy Co., которые впоследствии образовали совместное предприятие Kiewit-Judson Murphy. Строительство моста Глен-Каньон началось 14 февраля 1957 года. Детали моста производились на заводе Judson Pacific Murphy Co. в Эмеривилле (штат Калифорния). После этого части соединялись друг с другом и, если необходимо, производилась подгонка. Затем они опять разъединялись и транспортировались на место строительства моста. Кроме этого, для возможности перехода с одного берега каньона на другой был построен временный висячий пешеходный мост, поддерживаемый стальными канатами. Во время строительства было обнаружено, что западная стена каньона недостаточно прочна для поддержки моста. Для решения этой проблемы пришлось удалить около 10 000 кубометров породы и забетонировать освободившийся объём. Соединение частей моста, строившихся с западного и восточного берегов, произошло 14 августа 1957 года. Мост Глен-Каньон был торжественно открыт 20 февраля 1959 года, чуть больше чем через два года после начала строительства. Примечания
Глен-Каньйон (міст)

Міст Глен-Каньйон (англ. Glen Canyon Bridge або англ. Glen Canyon Dam Bridge) — міст через річку Колорадо, розташований біля греблі Глен-Каньйон і водосховища Пауелл, недалеко від міста Пейдж (штат Аризона, США). Конструкція Міст Глен-Каньйон — арочного типу, складається з однієї сталевої арки. Загальна довжина моста — 387 м, довжина арочного прольоту — 313 м. Ширина моста — 11,6 м, включаючи дві пішохідні доріжки по 1,2 м. Висота моста над річкою — 213 м. Поверхня моста вдає із себе залізобетонну плиту товщиною 15 см . В конструкції моста міститься 3920 тонн арматурної сталі. Після завершення будівництва (в 1959 році) цей міст був найвищим арочним мостом в світі, а також другим за довжиною серед мостів такого типу в США. Історія На стадії проектування, а також на початковій стадії будівництва міст іменувався Colorado River Bridge, але в 1959 році він був перейменований в Glen Canyon Bridge, так як ця назва більш конкретно відображало географічне розташування моста. Рішення про будівництво греблі Глен-Каньйон на річці Колорадо було схвалено Конгресом США в квітні 1956 року. Поруч із греблею передбачалося спорудження автомобільного моста. Крім цього, повинні були бути побудовані дороги, ставляться до цього мосту і греблі з півдня (від міста Флегстафф, штат Аризона) і з півночі (від міста Канаб, штат Юта). 18 грудня 1956 року Бюро з освоєння земель США (англ. US Bureau of Reclamation) оголосило тендер на будівництво моста, а вже 1 січня 1957 роки поспіль був виданий компаніям Peter Kiewit Sons і Judson Pacific Murphy Co., які згодом утворили спільне підприємство Kiewit- Judson Murphy. Будівництво моста Глен-Каньйон почалося 14 лютого 1957 року. Деталі моста проводилися на заводі Judson Pacific Murphy Co. в Емерівіллі (штат Каліфорнія). Після цього частини з'єднувалися один з одним і, якщо необхідно, проводилася підгонка. Потім вони знову відокремлювалися і транспортувалися на місце будівництва моста. Крім цього, для можливості переходу з одного берега каньйону на інший був побудований тимчасовий висячий пішохідний міст, підтримуваний сталевими канатами. Під час будівництва було виявлено, що західна стіна каньйону недостатньо міцна для підтримки моста. Для вирішення цієї проблеми довелося видалити близько 10 000 кубометрів породи і забетонувати звільнився обсяг. З'єднання частин моста, що будувалися з західного і східного берегів, сталося 14 серпня 1957 року. Міст Глен-Каньйон був урочисто відкритий 20 лютого 1959, трохи більше ніж через два роки після початку будівництва. Примітки
Presa de Glen Canyon

La presa de Glen Canyon és un embassament del Riu Colorado, al sud-oest dels Estats Units. Està situada prop de la ciutat de Page al comtat de Coconino, a Arizona. Va ser construïda entre 1956 i 1964, formant el llac Powell. L'objectiu de l'embassament és l'abastament d'aigua, la generació d'electricitat i la prevenció d'inundacions. Referències
Presa del Cañón de Glen

La presa del Cañón de Glen​ (en inglés, Glen Canyon Dam) es la segunda presa en tamaño del río Colorado​ en Page (Arizona), Estados Unidos. El principal propósito de la presa incluye generar energía hidroeléctrica, almacenar agua para los áridos Estados Unidos del suroeste, y proporcionar oportunidades de recreación en el agua. La presa genera una media de 451 megavatios, que contribuye al 6% de la electricidad total generada en Arizona. Un 13% de la electricidad generada en Utah, en donde se encuentra la mayor parte del lago Powell, calcula a una cifra que ahorra alrededor de cinco toneladas métricas de dióxido de carbono.​ La presa tiene una capacidad máxima de mil trescientos megavatios pero solo utiliza una media de 451 megavatios.​ El represado del río Colorado hizo que el Glen Canyon, que queda al norte de la presa, se inundase y posteriormente ha creado un gran embalse llamado lago Powell. La presa de Glen Canyon se encuentra corriente arriba del Parque nacional del Gran Cañón y tiene un arco de presa de cemento de 216 metros de alto que controla el fluir del agua de las cuencas superior e inferior del río Colorado. La presa controla una cuenca hidrológica de 281.671 kilómetros cuadrados y también funciona como una barrera para los organismos acuáticos corriente arriba y abajo.​ Una estación generadora navaja de 2.280 megavatios, alimentada por carbón, se encuentra también en la zona cercana. Referencias Enlaces externos Wikimedia Commons alberga una categoría multimedia sobre Presa del Cañón de Glen. Zona recreativa nacional de Glen Canyon Página de la presa de Glen Canyon del Bureau of Reclamation