Saló de la Fama Internacional dels esports de motor

El Saló de la Fama Internacional dels esports de motor (en anglès: International Motorsports Hall of Fame, abreujat IMHOF) és un saló de la fama amb seu a les instal·lacions del Talladega Superspeedway (anteriorment anomenat Alabama International Motor Speedway), al comtat de Talladega (Alabama). Consagra aquells qui han contribuït de forma destacada als esports de motor, ja sigui com a desenvolupadors, conductors, enginyers o propietaris. Durant el XX L'IMHOF es va establir a començaments de 1970 després que el fundador de la NASCAR, Bill France Sr., decidís de contractar el promotor de curses de short track Don Naman per a construir un museu i un saló de la fama dedicats a «preservar la història dels esports de motor i consagrar aquells qui n'han estat responsables del creixement». El 1975, el governador d'Alabama, George Wallace, va crear una comissió d'observadors de 18 membres per a triar un lloc on establir la seu i seleccionar-ne un disseny. Després que un referèndum estatal sobre la distribució de finançament de bons de l'estat per a construir l'IMHOF fos rebutjat, Bill France va donar 35 acres (14 ha) de terra de la família de l'antic pilot d'automobilisme Johnny Ray. France va optar per construir l'IMHOF a Alabama més que no pas a la seva ciutat natal de Daytona Beach, Florida, perquè els polítics d'aquest estat van amenaçar amb cobrar un impost al Daytona International Speedway. La construcció es va dur a terme amb finançament privat i federal lliurat amb l'aprovació del nou governador d'Alabama Fob James. Durant la primera fase es van construir tres dels sis primers edificis planificats de l'IMHOF. El 26 de març de 1981 es va celebrar la cerimònia d'inauguració de la seu amb vora 100 assistents, entre ells Wallace, Bill France Sr. i Bill France Jr. La primera meitat del complex es va obrir el 28 d'abril de 1983 i la segona el 28 de juliol de 1990. Els propietaris de circuits de la International Speedway Corporation (ISC) van llogar espais d'oficines d'Alabama per a hostatjar l'IMHOF. L'equipament disposa d'un museu que conté vehicles de curses, pancartes, cascs, medalles, cartells i exhibicions de trofeus, les oficines de l'ISC i espais auxiliars. L'edifici allotja sis salons de la fama: l'Alabama Sports Writers Hall of Fame; l'Automobile Racing Club of America Hall of National Champions; l'International Motorsports Hall of Fame; el Quarter Midgets of America Hall of Fame; el Western Auto Mechanics Hall of Fame i el World Karting Hall of Fame. A banda, l'IMHOF conté també la biblioteca McCaig-Wellborn International Motorsports Research Library. El 1988 Don Naman fou nomenat director de l'IMHOF i de seguida va començar a posar en marxa el seu objectiu d'establir un saló de la fama en funcionament. La primera cerimònia d'"inducció" (incorporació de nous membres al saló) es va celebrar al Birmingham–Jefferson Civic Center Theatre, a Birmingham (Alabama), la nit del 25 de juliol de 1990. Fou presentada per l'artista de música country i patrocinador de cotxes T. G. Sheppard i retransmesa en directe per la Nashville Network. Des d'aleshores, les cerimònies d'inducció es van celebrar el vespre del dimecres anterior a la cursa Winston 500, que es disputa a l'octubre a Talladega. Els anys 1993 i 1994, en canvi, les cerimònies es van traslladar al desembre. Després de l'obertura del Speedvision Dome el 1996, totes les cerimònies d'inducció posteriors hi van tenir lloc quatre dies abans del Winston Select 500 de Talladega, a finals d'abril. Els homenatjats eren nominats i votats per una junta d'entre 120 i 153 periodistes internacionals dels esports de motor, així com membres de l'IMHOF, que seleccionaven un o dos nous membres o "old timers" (incorporats vius) de la llista de nominacions. La llista de nominacions estava formada per noms de candidats enviats pels membres de la junta i se n'escollien 20 finalistes, entre els quals tots els membres del jurat votaven als seus preferits. Fins a 1996, s'incorporaven anualment 10 o més personatges dels esports de motor; més tard, només es qualificaven un màxim de 10 candidats per a la votació final i, posteriorment, s'imposà un límit de sis candidats anuals. Tots els nominats havien d'estar retirats en les seves respectives categories des d'almenys cinc anys, tot i que podien restar actius en qualsevol dels seus respectius campionats en una cilindrada diferent. Alguns pilots actius podien ser incorporats si superaven el límit d'edat de 61 anys. Els futurs candidats havien d'esperar 15 anys abans de ser elegibles per a la incorporació, per a la qual calia una participació mínima del 51%. A diferència d'altres salons de la fama esportius, no es van concedir exempcions a les principals estrelles de les curses per a permetre'n la incorporació abans que hagués transcorregut el període d'espera de cinc anys. Durant el segle XXI Durant el període en què el saló de la fama va estar actiu entre la dècada del 1990 i el 2013 es van incorporar un total de 145 membres al saló. Els 20 inaugurals, Buck Baker, Jack Brabham, Malcolm Campbell, Jim Clark, Mark Donohue, Juan Manuel Fangio, France Sr., Graham Hill, Tony Hulman, Junior Johnson, Parnelli Jones, Stirling Moss, Barney Oldfield, Lee Petty, Fireball Roberts, Jackie Stewart, Mickey Thompson, Bobby Unser i Smokey Yunick, van ser incorporats el 1990. A més, s'hi van afegir tres dones: el 1999 Louise Smith (antiga pilot de la NASCAR durant les dècades de 1940 i 1950) va esdevenir la primera dona a ser incorporada al saló; les altres dues van ser la múltiple campiona del campionat de dragsters NHRA Top Fuel Shirley Muldowney, el 2004, i Janet Guthrie, incorporada dos anys més tard. El 1999 Wendell Scott, el primer pilot afroamericà a guanyar una prova de la NASCAR Cup Series (el desembre de 1963), va esdevenir el primer afroamericà a ser incorporat al saló. No es va incorporat ningú els anys 1995 i 2010 i ningú no ha estat incorporat des del 2014. Llista d'incorporats Notes Referències Enllaços externs Saló de la Fama Internacional dels esports de motor - Lloc web oficial (anglès)